mot · GO02Ju724 · 2000-10-05 00:00:00 — Att lagen på detta sätt tvingar transsexuella tillfamiljesplittringär både onödigt och direkt inhumant.7 Kunskaperna om HBT-frågor måste ökasFolkhälsoinstitutet (FHI) har gjort en uppföljning 1997 av de förslag omkunskapshöjande insatser som utredningen om homosexuella i samhälletlade fram i sitt betänkande 1984 (SOU 1984:63). FHI konstaterade attinformation och kunskapsspridning om homosexualitet är bristfällig bådei skolan och i högre utbildningar. Såväl som Högskoleverketbör därför få i uppdrag att lägga upp en plan för hur undervisningen skallkunna förbättras på denna punkt. Inom skolan är det en naturlig del i sex-och samlevnadsundervisningen, inom högskolan är det framför allt iutbildningen för lärare, socionomer, läkare, präster, psykologer, juristeroch poliser som kunskapen om homo- och bisexualitet och transfrågormåste få en mer framträdande plats. Till frågan om ochHögskoleverkets roll återkommer vi under rubriken 6.1 nedan.Kunskapen och insikten om homo- och bisexuellas och transpersonerslivsvillkor (HBT-kompetens) måste också stärkas hos en rad nyckelgrupperinom den offentliga sektorn. Det gäller främst inom rättsväsendet,utbildningen, hälso- och sjukvården samt socialtjänsten.För att hälso- och sjukvården skall vara anpassad efter människors behovbehövs kunskap om könsskillnader i ohälsa, behandling, rehabilitering, vård-utnyttjande etc. I de stora utredningar som gjorts om vårdenförbigås exempelvis lesbiska kvinnors behov med tystnad. Av SusannHervorsdotters enkätundersökning i framgår att kunskaperna omlesbiska kvinnors problem och behov är små och att endast hälften avkvinnorna i undersökningen berättat för gynekolog om sin homo- ellerbisexualitet.När det gäller rättsväsendet anser vi att det är som bör haansvaret för att höja myndigheternas homokompetens. Förutbildningsväsendet är det och som bör haansvaret och när det gäller hälso- och sjukvården samt socialtjänstenSocialstyrelsen centralt samt landsting och kommuner lokalt.Också ambassadpersonal behöver information om HBT-personers situationinte minst med tanke på att lagstiftning och verklighet långt ifrån alltid gårhand i hand.Det finns också fog för att uppmärksamma situationen för de anställda ochför värnpliktiga inom försvaret. , kapten i Flygvapnet, harvåren 2000 gjort en studie över homosexuellas situation inom den svenskaförsvarsmakten. Studien har gjorts inom ramen för en enskilduppsatsskrivning vid Försvarshögskolans managementinstitution i form av enenkätundersökning bland homosexuella. Den behandlar frågan om huruvidadiskriminering eller trakasserier förekommer bland anställda, samtarbetsplatsens attityder gentemot homosexuella inom försvarsmakten.Slutsatsen utredaren drar är att det förekommer viss diskriminering ochtrakasserier i försvaret. Arbetsplatsen är inte öppen och många vågar inte levaöppet på grund av de förväntade reaktionerna. upplever attförsvarsmaktens attityder gentemot homosexuella är negativa. Många av dehomo- och bisexuella som svarat upplever därför en påtvingad slutenhet.Rapporten pekar på en psykosocial ohälsa till följd av de förhållanden sområder.Studien omfattar 37 homo- och bisexuella inom försvaret vilket är en litenstudie. Studien är ändå intressant då den är den första i sitt slag och tyder påatt det behövs mer kunskap om ämnet.För transpersoner i försvarsmakten är situationen troligen extraproblematisk eftersom det innebär yttre förändringar som lättare kanuppmärksammas.Försvarsmakten bör därför uppdras att initiera en undersökning omattityderna gentemot HBT-personer inom försvarsmakten samt utredasituationen för värnpliktiga homo- och bisexuella och transpersoner, ochutifrån dessa vidta erforderliga åtgärder.Försvarsmakten bör vidare uppdras att också redovisa hur man avser atthantera om personal önskar byta kön och hur dessa personer skall ges stödföre, under och efter könsbytesutredning. Försvarsmakten bör också uppdrasatt utreda hur interna regelverk och policy som är direkt kopplade tillkönstillhörighet och utseende påverkar transsexuellas situation.7.1 Sex och samlevnad i skolundervisningenSverige har varit en föregångare på skolans område vad gäller sex- ochsamlevnadsundervisning. Tyvärr har ämnet inte fått särskilt mycketuppmärksamhet och kraven är lågt ställda. Det är långt ifrån alla eleversom får en bra undervisning i ämnet. Inslag av information kring HBT-frågor lyser ofta med sin frånvaro. RFSL och har skolinformatörersom når ut till många av landets skolor, men elevernas undervisning skallinte vara beroende av att det finns en engagerad lärare eller att det finnsen RFSL-avdelning med skolinformationsverksamhet i närheten avskolan.Det är viktigt att man tydliggör skolans roll för sex- ochsamlevnadsundervisningen och att eleven också får en adekvat utbildning iHBT-frågor. I skolans nya kursplaner är sex- och samlevnadsämnet invävtförutom i biologin även i religions- och samhällskunskapsämnena. Detta ärbra men kursplanernas texter är okonkreta och har inga tydliga krav på vadeleven skall uppnå i samlevnadskunskapen. Att skolan skall informera omhomo- och bisexualitet har strukits och för detta har skolministernuppmärksammats med . Vi anser att skolan skallansvara för att varje elev efter genomgången skolform har utvecklat sinförmåga att reflektera över frågor om sexualitet, könsidentitet och samlevnad.Det ämnet där sex- och samlevnadsundervisningen fortfarande har ensjälvklar plats är biologin. Vissa skolor använder litteratur som på ett mycketgammalmodigt sätt beskriver homosexualitet. Man buntar i vissa fall ihophomosexualitet med pedofili, blottare osv. Vissa böcker beskrierhomosexualitet som något man ofta känner av i tonåren men som vanligtvisgår över. De behandlar definitivt inte HBT-frågor på ett sätt som gör atthomo- och bisexuella eller transpersoner bland eleverna känner sig välkomnai samhället eller får hjälp med sin läggning eller könsidentitet. Istället fårdeläsa om sig själva som något avvikande och onormalt inslag i samhällsbildensom förhoppningsvis går över . Även viss högskolelitteratur ger enfördomsfull bild av frågorna. Vi anser att regeringen bör komma med förslagpå vilket sätt läromedel kan undvikas som uttrycker fördomar om ochkränkningar av HBT-personer.Viktigare än någonsin är förstås att läraren som skall undervisa i ämnet hargoda kunskaper i ämnet sex och samlevnad. är inte ens sex- ochsamlevnadsundervisningen obligatorisk på lärarhögskolorna för de lärare somär skyldiga att undervisa i ämnet. I bästa fall finns ämnet som tillval blandandra ämnen.Högskoleverket bör få i uppdrag att inom ramen för utvecklandet av dennya lärarutbildningen se till att sex- och samlevnadsundervisningeninkluderas som obligatoriskt ämne för de lärarkandidater som skall bliämneslärare för de ämnen där sex- och samlevnadsundervisningen bedrivs.8 Inkludera värnpliktiga, skolpliktiga ochvuxenstuderande i lagstiftningen omdiskriminering i arbetslivet p g a sexuellläggning1999 beslöt i lag (1999:133) att förbjuda diskriminering iarbetslivet på grund av sexuell läggning(HomOL). Regeringen utsågockså Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning,HomO, som bl.a. har till sin uppgift att se till att lagen (HomOL) följssamt att verka för att diskriminering på grund av sexuell läggning inteheller förekommer på andra områden i samhällslivet.De som är anställda inom Försvarsmakten inkluderas naturligtvis ilagstiftningen. Men det gör inte de värnpliktiga på samma sätt. Den jargongsom finns inom det militära konserverar och bekräftar normer som att enbartheterosexualitet är acceptabelt, vilket i sin tur leder till negativa attitydermothomosexuella, intolerans och homofobi. Heteronormativitet cementerar ävendet patriarkala könsrollsmönstret som skapar fördomar kring manligt ochkvinnligt och som utestänger personer som har en annan könsidentitet än detkön de är födda i, transpersonerna.Att försvaret inte på ett tydligt sätt tagit itu med dessa frågor påverkarhomosexuella och transpersoner negativt. För homosexuella ungdomar ochtransungdomar framstår också värnplikten och försvaret som något väldigtnegativt och utestängande. Därför bör en lagändring ske så att den inkluderarde värnpliktiga i den nuvarande lagen om diskriminering på grund av sexuellläggning i arbetslivet.På samma sätt som i försvaret så inkluderas självklart lärare idiskrimineringslagen men så är inte fallet med elever och vuxenstuderande.Detta är ju egentligen mycket märkligt då skolan torde vara än viktigare fören skolelev än vad det är för en vuxen. Känner man sig diskriminerad somelev har man mycket små möjligheter att påverka sin situation. En lärare somuppträder kränkande eller behandlar elever uppenbart ojämlikt medhänvisning till elevernas nationalitet, sexuella läggning etc får i första handpåsin höjd en varning. En elev måste då gå via rektorn och förmå denne attagera. Det säger sig självt att detta är mycket svårt för en kanske omyndigelev att klara av med tanke på elevens mycket tydliga beroendeställning tillläraren, givetvis sker detta helt och hållet genom rektorns godtycke.Skolelever och förstås även vuxenstuderande bör, anser vi, inbegripas ilagen om diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning.9 Fortsätt med den effektivahivpreventionen!Sex mellan män är främsta spridningsvägen för hiv i men antaletfall är sett i ett internationellt perspektiv mycket lågt mycket tack vare destora insatser som gjorts med statliga medel och med hjälp av homo- ochbisexuellas organisationer. Just nu lever fler än 3.000 personer med hiv iSverige. har samma antal nya fall avhivinfektion upptäckts , knappt 250 stycken. De flesta medhivinfektion bor i de tre storstadsregionerna men en femtedel är bosatta iandra delar av landet. Glädjande nog har antalet nya aidsdiagnoserminskat tack vare effektiva bromsmediciner men i stället betyder det attdet lever fler människor än någonsin med hiv.Lika viktiga insatser görs när det gäller stödet till dem som drabbats. Att fådiagnosen hivpositiv leder till stor personlig smärta och ofta ett psykologiskttrauma. Många läkare ser dagens mediciner som en tillfällig nödlösning iväntan på något bättre. Och de patienter som avbryter sin behandling har lika mycket virus i blodet som innan behandlingenpåbörjades.Den medvetna och lyckade satsningen har pågått . Det har skettgenom ett riktad stöd från staten och kanaliserats via , FHI.FHI har använt det i sin egen hiv-prevention och för forskning i ämnet, samtbidraget till beständiga hivprojekt inom kommun, landsting och en stormängd frivilligorganisationer vars insatser behövs för att nå målgrupperna,däribland RFSL, , och Röda korsets Noaks ark. I användspengarna bland annat till att driva hälsomottagningar för den särskildamålgruppen för rådgivning, hiv-tester etc, men också för att bedrivaungdomsmottagningarnas verksamhet.För togs en stor del av FHI:s stöd bort frånSocialdepartementets budget, för att istället föras över tillInrikesdepartementets så kallade Perssonpengar. Dessa Perssonpengardelades sedan ut som öronmärkt hiv-stöd till storstadsregionerna ,och och har kallats för ett tillfälligt stöd. Pengarna har sedanöverförts till och i budgeten belastat utgiftsområdet försärskilt stöd till kommuner, och fortsatt att kallas för tillfälliga extramedel. (Isjälva verket är det samma pengar som storstadsregionerna tidigare fåttkanaliserat av via FHI).I statsbudgeten har den "tillfälliga satsningen" av hivanslaghelt tagits bort. Det paradoxala som inträffat är att det finnsanslag till att bedriva hivpreventiv verksamhet i hela landet, utom just istorstadsregionerna, (där smittspridningen är som störst).Hivpreventionen kommer att vara en av de viktigareåtgärderna för bevarandet av den goda folkhälsan. Arbete för hivprevention äri praktiken också nära förknippat med arbete mot andra sexuellt överförbarasjukdomar. Det specialdestinerade statliga anslaget till hiv-aids-verksamhet istorstadsregionerna skall även fortsättningsvis vara öronmärkt. Detta bör gesregeringen tillkänna.En viktigt ämne på hivpreventionens område rör den så kalladebastuklubbslagen. Bastuklubbslagen infördes vid hivepidemiens början somett led i det hiv-preventiva arbetet. Den är nu föråldrad och når inte sittsyfteatt förhindra spridning av hiv utan kan i värsta fall riskera att viktigt hiv-förebyggande arbete hindras. Vi anser därför att den helt bör avskaffas.10 uppdragI en enmansutredning kring verksamhet föreslås attuppdraget om homosexuellas situation skall plockas bort och föras övertill Ombudsmannen mot sexuell diskriminering, HomO. Vi ser storasamordningsvinster mellan det hivpreventiva arbetet ochFolkhälsoinstitutets så kallade homosexuppdrag till exempel med att nåmålgruppen män som har sex med män. har arbetatupp en viktig och adekvat kompetens på området och har gjort storainsatser i att kartlägga och arbeta preventivt med homo- och bisexuellashälsa.I homosexuppdrag ingår idag:- att ansvara för en övergripande samordning av insatser för homosexuella,- att följa utvecklingen av homosexuellas situation, bl a vad gällereventuell- förekomst av diskriminering och i sådant fall i vilka formerdiskriminering kan motverkas,- att vidta egna och följa andra myndigheters informationsinsatser samtfölja forskningen om homosexualitet och homosexuellas förhållanden.HomO har inte till sin uppgift att arbeta med dessa frågor somFolkhälsoinstitutet gör och har inte den långa erfarenhet ochupparbetade kunskap som . Det vore en olyckligbelastning för HomO och skulle bryta sönder något så unikt i världen somhomouppdraget vilket regeringen vid ett flertal tillfällen påtalat. Skall enförflyttning av uppdragen genomföras bör det först föregås av en merseriös konsekvensanalys samt en ingående utvärdering av verksamheternaän den som gjorts.Därför anser vi att det sk. homosexuppdraget tillsvidare skall finnas kvarpå . Vi anser också att transpersoners situation ifortsättningen skall ingå i uppdraget.11 KulturKulturens betydelse för att påverka attityder och fördomar ärovedersäglig. Likaså är kulturen en viktig källa till förståelse för ochbekräftelse av sina egna känslor. Därför är det viktigt att kulturaktiviteterdär homo- och bisexuellas och transpersoners situation beskrivsstimuleras. Det är anmärkningsvärt att det är så ovanligt med positivaskildringar av homo- och bisexuell kärlek i böcker, teater, film, musikeller i bildkonsten. Inom homosexuellas egna kulturaktiviteter finns ocksåsvårigheter att nå ut till en bredare publik, bland annat beroende på att detraditionella vägarna via etablerade eller fria grupper inte är öppna.Vi anser att det är angeläget att de institutioner i det svenska samhälletmed ansvar för att stödja kulturaktiviteter även prioriterar kulturaktivitetersom skildrar HBT-personers situation. kan även använda sådanakulturaktiveter som ett aktivt verktyg i biståndsarbetet för att ökademokratiseringen och respekten för de mänskliga rättigheterna i andraländer, särskilt våra grannländer , , , ochRyssland.Vi anser vidare att det är viktigt att folkbibliotekens inköpspolitik utformasså att alla former av diskriminering motverkas och att behoven av böcker ochtidskrifter och video om, av och för HBT-personer tillgodoses. Särskilt viktigtär tillgången till detta för unga personer som oroas av sina känslor.12 Utredning om situationen för HBT-personer i glesbygdGlesbygdsverket har till uppgift att "stödja utvecklingen för och lämnaförslag till förbättringar med avseende på glesbygds- ochlandsbygdsbefolkningens levnadsförhållanden i olika delar av landet medtyngdpunkten i skogslänens inre delar samt skärgårdsområdena". Någotstöd, eller förslag till förbättringar, för homo- och bisexuella ellertranspersoner har tilldags dato inte getts från Glesbygdsverket.Kunskapen om gruppen homo- och bisexuella samt transpersoner iglesbygd är mycket liten och någon större studie av gruppen finns inte.HBT-personer i gles- och landsbygd lever under speciella omständigheter.Att vara normbrytare kan vara svårare i sådana miljöer än på andra ställen.Detta visar studier av kvinnor i landsbygd gjorda av . Vidareär kunskapen om HBT-personer ofta mindre i glesbygd, och i den kommunalaverksamheten finns sällan något som avser att förbättra situationen. Dettaintryck förstärks av den kommunenkät som RFSL genomfört i landetssamtliga kommuner. Det är inte helt ovanligt att politiska företrädare iglesbygdskommuner ignorerar att det finns homo- och bisexuella i deraskommun. Inte minst har detta framkommit i samband med partnerskapslagensinförande. För HBT-personer i glesbygd kan det också vara svårt att skapa sigförebilder dels på grund av negativa attityder, dels på grund av attintresseorganisationer för HBT sällan verkar där. Resultatet blir att mångaväljer att flytta till större orter, trots att de under andra omständigheterhadevalt att stanna.Vi anser därför att bör ges i uppgift att tillsammans medFolkhälsoinstitutet utreda levnadsförhållandena för HBT-personer i glesbygdsamt komma med förslag till åtgärder för att förbättra deras situation. Ensådan utredning bör genomföras i samarbete med ideella organisationer somRFSL.13 ForskningFHI:s kartläggning 1997 av forskning om homosexualitet visar attforskning om homosexuellas situation förekommer, men att den bedrivssporadiskt. Yngre forskare är intresserade av att ta sig an olikafrågeställningar men i avsaknad av handledare kommer forskningen intetill stånd.Vi anser att regeringen bör lägga fram ett förslag om hur forskning kringhomo- och bisexuellas situation skall kunna stimuleras. Då transvestism ochtranssexualism inte är lika vanligt som homosexualitet, bedrivs ännu mindreforskning om dessa grupper, varför svenska forskare och myndigheter måstebevaka den internationella forskningen på området.13.1 Statlig undersökning om HBT-hälsa1984 uttalade att det förelåg ett behov av en samladgenomgång av homosexuellas livssituation i de nordiska länderna. Ettresultat av detta var den svenska utredningen om homosexuella ochsamhället, SOU 1984:63, som gav kunskap som låg till grund för ettflertal lagförslag vilka resulterade i förbättringar av homosexuellassituation i samhället.Sedan den utgavs har ett flertal studier om homosexuellas hälsa iförhållande till allmänbefolkningen publicerats. Resultaten tyder på att storaskillnader i hälsa föreligger. Särskilt gäller detta i ungdomsgrupperna, därexempelvis självmordsbenägenhet, depressioner och egenvärdering av hälsavisar markanta skillnader mellan homosexuella och den allmännabefolkningen. Andra studier visar på överrepresentation av våld eller hot omvåld mot homosexuella. Anledningen till att främst den mentala hälsan ärsämre, attribueras av andra forskare till det kulturella stigma somhomosexualitet fortfarande innebär i vår kultur.I har som resultat av uttalande företagits en brettupplagd undersökning som givit ny kunskap om skillnader i hälsa mellanhomosexuella och allmänbefolkningen. Den genomfördes av Norsk instituttfor forskning om oppvekst, velferd og aldring, (NOVA), på uppdrag av detnorska barn- och familjedepartementet och publicerades under namnet"Levekår og livskvalitet blant lesbiske kvinner og homofile menn".Undersökningen jämför olika dimensioner av hälsa hos homosexuella medresultat från de nationella norska hälsoundersökningarna. Jämförelsen visarpå mycket stora diskrepanser i hälsa; återigen särskilt i ungdomsgruppen.Resultaten visar bland annat att man kommer ut tidigare med sinhomosexualitet och att det tas emot mer positivt (jämfört med en studie från1978). Att leva öppet och att leva i en relation var positivt korrelerat med attha goda vänner och en bättre hälsa, men öppenheten var även knuten till enstörre utsatthet för hot och våld. Var fjärde man och ungefär var femte kvinnahade under studier eller i sitt arbete upplevt sig diskriminerad på grund av sinsexuella orientering. Tankar kring självmord var sju gånger vanligare än i denvanliga befolkningen och i hade var fjärde försökt tasitt liv åtminstone en gång. Orsakerna till självmorden stod främst i att finnaiproblem kring att komma ut-processen.Hälsa är enligt WHO ett tillstånd av fullständigt fysiskt, psykiskt ochsocialt välbefinnande. Ett mål för det svenska folkhälsoarbetet är att hittagrupper vars hälsa är sämre och genom hälsofrämjande arbete söka elimineraskillnaden. En hypotes, med stöd av den gjorda forskningen, är att sådanaskillnader skulle stå att hitta bland just homosexuella i förhållande till densvenska allmänbefolkningen. Kanske tillhör just homosexuella en av degrupper där störst skillnader står att finna.Tiden är därför mogen för att återigen i inhämta ny kunskap omhomosexuellas situation, och finns anledning att särskilt belysahur hälsan och bestämmelsefaktorerna för densamma ser ut. För att fåkunskap om detta är det angeläget att företa en liknande undersökning somden norska också i . Bristen på svensk forskning omtalas även i ennyligen publicerad rapport från Folkhälsoinstitutet.Denna undersökning skulle ha som mål att utröna hur homosexuellas hälsaser ut i relation till allmänbefolkningens, och, i det fall resultatet tydde påskillnader, vilka möjliga hälsofrämjande åtgärder som är gångbara för attarbeta för ett stärkande av homosexuellas hälsa.Regeringen bör med hänvisning till det ovanstående uppdra åtSocialdepartementet att företa en nationell undersökning av HBT-personershälsa, dess bestämmelsefaktorer och möjliga hälsofrämjande insatser attstärka denna.14 Internationell solidaritet ochflyktingfrågorI många länder är homosexualitet förbjuden. Dödsstraff är påföljden förhomosexuella handlingar i vissa länder. I andra länder kan religion ochkulturtraditioner göra det svårt att leva som homo- eller bisexuell ellertransperson även om detta inte är förbjudet.Därför bör i alla internationella sammanhang arbeta för att HBT-personers rättigheter inte kränks, t.ex. i FN eller EU. För medlemskap i ärdet en självklarhet att dessa grupper skall ha samma grundläggande rättighetersom alla andra. Vi anser också att i samband med biståndsgivningskall ta upp en diskussion med berört land kring mänskliga rättigheter somäven HBT-personers grundläggande rättigheter i den anda som FN:skonvention om de mänskliga rättigheterna står för.USA, och är länder som godtagit förföljelse på grundav sexuell läggning eller kön som flyktingskäl. Detta är en tolkning avGenèvekonventionen som UNHCR stöder och som också med kraftbör stödja och driva internationellt.Erfarenheten har visat att 3 kap. 3 § utlänningslagen gång på gång feltolkaseller inte tillämpas till förfång för de asylsökande. Veterligen har ingenhittillsfått uppehållstillstånd med stöd av den paragrafen, d.v.s. den som hyservälgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller homosexualitet.Därför anser vi att förföljelse på grund av kön, sexuell läggning ellerkönsidentitet måste föras in under 2 § under flyktingbegreppet enligtGenèvekonventionen.Stockholm den 5 oktober 2000Tasso Stafilidis (v)()()()()()()()()()()()()()()()()()(v)()()