mot · GO02MJ508 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:MJ508av , ()Veterinärer på tävlingsplatserFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen ändrar 33 § djurskyddsförordningen imotionens anda.InledningSverige sägs ha världens bästa djurskyddslag. Här i landetfinns ett genuint intresse för djur och en vilja att se till att dehar det bra. I den fråga som den här motionen tar upp kanman dock undra om bestämmelserna idjurskyddsförordningens 33 § kommit till för djurens bästa.Det gäller veterinärer vid tävlingar.Är inte alla utbildadeveterinärer kompetenta?Vid offentlig tävling ska det finnas tillgång till veterinär. Detgäller såväl hundutställningar som hästtävlingar. Det är bra,och jag tror att alla delar den uppfattningen. För djurens bästabehövs det. På en tävlingsplats för hästar kan saker och tinghända, och det känns som en säkerhet att veta att det finns enveterinär, som kan hjälpa till om olyckan skulle vara framme.Att veterinärer specialiserar sig är rätt naturligt. Alla djurarter har olikaproblem och det är omöjligt för en veterinär att vara expert på alla djurslag.Just häst är lite speciellt och för att bli riktigt bra måste man arbeta mycketmed just hästar. Dessutom krävs hästvana för att kunna hantera häst i enbesvärlig situation, om något händer på en tävlingsplats. Hästen är ett stortdjur med en inbyggd flyktbenägenhet.För många tävlingsarrangörer skulle det kännas både naturligt och tryggtatt ha den veterinär man anlitar även som tävlingsveterinär. Dåvet man att kompetensen finns, man känner varandra och i många fall skulleveterinären kunna sponsra sin klubb genom ett förhållandevis lågt arvode.Men det får man inte. Enligt 33 § djurskyddsförordningen tycks intekompetensen vara viktigast, utan anställningsförhållandet.Ändra 33 §djurskyddsförordningen!Om det viktigaste är att det finns en veterinär påtävlingsplatserna kan man ju undra varför vederbörandemåste förordnas av vid varje tävlingstillfälleoch varför verket måste fastställa ersättning. Så sägernämligen djurskyddsförordningen. Vad har det meddjurskyddet att göra? Det leder i praktiken till en massabyråkratiskt krångel, innebär att den arrangerande klubbeninte kan välja den veterinär man har förtroende för och har tilloch med inneburit att tävlingar måst ställas in för att verketinte hunnit med att utse veterinär. Dessutom händer det inteså sällan att de veterinärer som förordnas till hästtävlingar harmycket liten vana vid hästar, och vid flera fall har detta letttill anmärkningar till Jordbruksverket.Det borde räcka med att det i djurskyddsförordningens 33 § klargörs attoffentliga tävlingar inte får anordnas utan att utexaminerad veterinär finns påplats, att veterinärens namn och vad veterinären skall göra på tävlingsplatsenskall anmälas till . För nog måste väl verket ha förtroende föralla legitimerade veterinärer i landet? För naturligtvis skulle en veterinärinteäventyra djurskyddet på en tävlingsplats bara för att veterinären i frågaanlitats direkt av den arrangerande klubben utan förordnande avJordbruksverket. Och nog måste en avbyråkratisering vara bra där den kangöras utan att syftet med bestämmelsen äventyras? Det är dags attmodernisera 33 § djurskyddsförordningen så att det blir lättare för klubbarsom arrangerar tävlingar, naturligtvis utan att äventyra djurskyddet.För människor är det intelika krångligtEn kontroll med visar att påmänniskosidan är det inte lika krångligt. Det finns läkare påtävlingsplatser, men det är varje som i egnastadgar bestämmer i vilken omfattning. Något förordnande avnågon myndighet finns inte.Stockholm den 1 oktober 2000Gudrun ()