mot · GN02A21 · 2000-04-13 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:A21av , ()med anledning av prop. 1999/2000:98 Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt1 En ny arbetsmarknadspolitik för ett nytt arbetslivDet går bra för . Tillväxten är högre än och statensfinanser är i balans. har stor del i det hårda arbete som lagtgrunden till att det nu finns möjlighet att göra förändringar iarbetsmarknadspolitiken. Nödvändiga strukturella förändringar som skagöra det möjligt för människor att av egen kraft söka finna sin roll påarbetsmarknaden.Det går inte bra för alla. var 233.000 personer öppetarbetslösa och 110.000 placerade i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Istora delar av landet märker man ännu inte av den positiva utvecklingen. Vidden senaste konjunkturnedgången minskade sysselsättningen ungefär likamycket i hela landet. När nu konjunkturen vänder uppåt så är utvecklingentyvärr inte likadan, de regionala skillnaderna ökar. Även i storstäderna finnsdet områden där den positiva konjunkturen ännu ej fått genomslag.De som invandrat till har haft svårigheter på den svenskaarbetsmarknaden. Det var de som fick lämna sina arbeten i ett tidigt stadiumoch de som har haft störst problem med att återinträda på arbetsmarknaden.Centerpartiet anser att en stor resurs därmed går förlorad. I en allt merinternationaliserad värld finns värdefulla kunskaper och erfarenheter blanddess grupper som på ett bättre sätt bör tas tillvara. Incitamenten bland företagatt ta tillvara denna outnyttjade resurs bör förbättras.Arbetsmarknadspolitiken måste förnyas så att fler människor och regionerkan ta del av de goda tider som råder, men även så att de regionala ochlokala olikheterna ska användas positivt när konjunkturen vänder. Dettakräver att arbetsmarknadspolitiken omfattar fler politikområden än vad somidag är fallet.Centerpartiet vill förändra arbetsmarknadspolitiken från grunden. Detinnebär att organisation måste förändras. Endecentraliserad arbetsmarknadspolitik måste vara målet för att stärka denregionala och lokala utvecklingskraften.2 Decentraliserad arbetsmarknadspolitik2.1 Samverkan mellan olika aktörerMer samordnade insatser förutsätter samverkan mellan en mängdaktörer: arbetsförmedling, socialtjänst, hälso- och sjukvård, samtutbildningssystemet. Dessa bör var och en bidra med sina kunskaper ocherfarenheter till en samlad bedömning av behovet av insatser, där ocksåerforderliga medel kan tillföras.Den handläggare som ansvarar för kontakten bör, genom de nätverk somuppstår då aktörerna möts, se till att en samlad bedömning görs och att olikaaktörer diskuterar såväl vilka resurser som ska tillföras som vilka insatsersom är önskvärda. I bedömningen bör, på något sätt, arbetstagare ocharbetsgivare involveras, utifrån idén om ett lokalt partnerskap för attmotverka arbetslöshet.Den individuella bedömningen bör utmynna i en individuell handlingsplan,där insatser från olika aktörer beskrivs, liksom vilka åtaganden som gäller fördessa liksom för den arbetssökande.2.2 Ett kontor för arbetslösaErfarenhetsmässigt har många av dem som blir eller riskerar att blilångtidsarbetslösa behov av samordnade insatser från många olikaaktörer, varav en del är kommunala, andra statliga. Det finns emellertidproblem att samordna dessa insatser.Det är därför angeläget att statliga regelverk och resurser används på ettsådant sätt att kommunerna, som är närmast de berörda, i större utsträckningän kan, och blir skyldiga att, samordna insatserna. För den enskildemedborgaren bör det finnas ett ställe att vända sig till, där en handläggare hardet huvudsakliga ansvaret för alla kontakter.Den mänskliga kontakten och närheten till den personliga handläggaren fårinte underskattas. Ny teknik kan utgöra ett komplement till personlig kontaktmen kan inte ersätta denna fullt ut. Det är således viktigt att ett kontor förarbetslösa finns att tillgå i landets samtliga kommuner. En ny organisations-form och ett nytt regelverk kan bidra till detta.2.3 Frihet att lokalt nyttja resursernaEn individuellt anpassad handlingsplan förutsätter att man lokalt harmöjligheten att också besluta om vilka resurser som ska tillföras. Denförsöksverksamhet som sker inom socialförsäkringssystemen,och hälso- och sjukvården, med lokal finansiellsamordning, visar på hur samordnade insatser underlättar för individenmed behov av olika insatser. De medel som fördelas genom stat,kommun, landsting och regioner bör i allt större utsträckning beslutasoch användas lokalt.Vi vill också påpeka att en decentraliserad beslutsmakt också bör innebärastörre frihet att använda resurserna på ett atypiskt sätt, genom partnerskapmed andra aktörer. Det innebär t.ex. att resurser bör kunna användas för attstödja nyetableringar av företag, om detta bedöms ge större positiva effekter.En lokal frihet att besluta över resurserna innebär också ett lokalt ansvarför effekterna av besluten. Vad som ovan anförts om en decentraliseradarbetsmarknadspolitik bör ges regeringen till känna.3 Fördelning av ekonomiska resurser3.1 Kostnaden för arbetsmarknadspolitiken idagFörra året, 1999, kostade statens bidrag till arbetslöshetsförsäkringentotalt . Själva arbetsmarknadspolitiken, inklusiveAMV:s förvaltning, kostade . Av de ca 21,7miljarder som avsattes för arbetsmarknadspolitiska åtgärder utgörövervägande delen, ca 13,4 miljarder, utbildningsbidrag, som såledeskorresponderar direkt mot a-kassan vid öppen arbetslöshet.Genom en samordning av försörjningsstöden kan stora summor sparasgenom höjd effektivitet, vi beräknar att besparingen kan bli uppemot 1miljard kronor. Dagens försörjningsstöd för dem som är arbetslösa, iarbetsmarknadspolitiska åtgärder eller i vuxenutbildning återfinns inom fleraolika utgiftsområden. Denna uppdelning gör det svårt att kombinera åtgärderinom t.ex. arbetsmarknadspolitiken och vuxenutbildningen. Detta system böri framtiden bli enhetligt och sammanhållet för dem som behöverförsörjningsstöd, i vuxenutbildning, arbetslöshet eller åtgärder. Detta kanbidra till en större flexibilitet då åtgärder sätts in, eftersomförsörjningsstödetdå följer människorna igenom de olika systemen. Ett mer sammanhålletregelverk skapar rättvisare förutsättningar mellan människor, som isamma verksamhet kan ha helt olika ekonomiska villkor.Detta är naturligtvis inte gjort över , det är därför viktigt att arbetetpåbörjas redan nu när det finns resurser att genomföra denna förändring.Ytterligare besparingar kan uppnås genom förändringar i reglerna för brottmot a-kassans regler och ökad kontroll av att reglerna efterföljs. För att ökainrapporteringen av brott mot a-kassans regler bör reglerna mjukas upp så attmöjligheten till minskad ersättning införs som alternativ till fullständigavstängning. Vi beräknar att denna besparing kan vara 500 miljoner kronor.Vad som ovan anförts om ett samordnat försörjningsstöd ochsammanhållet regelverk bör ges regeringen till känna.3.2 Fördelning av resurser lokaltEn tydligare uppdelning av försörjningsstöd och kostnader för åtgärder ärönskvärd. I huvudsak bör staten även ha ansvaret förförsörjningsstödet. De medel som utnyttjas för arbetsmarknadspolitiskaåtgärder bör däremot fördelas för beslut i kommunerna.En modell för fördelning av resurser bör utgå från dels antalet arbetslösa,dels hur länge en arbetssökande i genomsnitt går arbetslös, dels utifrån ettantal individuella faktorer som exempelvis tidigare utbildningsnivå, socialabindningar, arbetshandikapp etc.Statens ansvar för försörjningsstödet bör renodlas genom att resurser förförsörjningsstöd förs från utgiftsområdena 14 och 15 till 13. Centerpartietåterkommer i samband med vårbudgeten med ett utförligare förslag om detta.Vad som ovan anförts om ökade möjligheter till fördelning av resurserlokalt bör ges regeringen till känna.3.3 Ekonomiska incitament i arbetsmarknadspolitikenDet ligger i kommunernas intresse att människor ska komma i arbete.Köpkraften stärks och skatteintäkterna ökar. kan kostnadernaför sjuk- och socialersättningar minska. En vinna-vinnasituation uppstår.En del av denna nedtrappning bör föras över på ett kommunalt ansvar,medan en del bör ligga på den arbetslöse, vilket också bidrar till att sänkareservationslönen med tiden.Det är rimligt att försörjningsstödet utgår med80 %. Påföljande perioder bör stödet trappas ned, och ettstörre kommunalt ansvar inträda.Det måste löna sig att arbeta. Den som aktivt deltar i dessaarbetsmarknadspolitiska åtgärder ska inte lida ekonomisk skada av detta.Ökade resekostnader är hämmande faktorer för den arbetslöse och måstekompenseras genom ett höjt reseavdrag. Passivitet ska inte löna sig utan deekonomiska incitamenten ska vara så pass goda att den arbetslöse stimulerastill att vara aktiv och även ta arbeten som medför utbildningskrav ellerpendling. Vad som ovan anförts om ekonomiska incitament i arbets-marknadspolitiken bör ges regeringen till känna.4 Utbildning och kompetens4.1 Den grundläggande kompetensenEtt nytt arbetsliv växer fram. De livslånga anställningarna tillhör ensvunnen tid, trygghet i arbetslivet handlar om möjligheten attmöta de förändringar som kännetecknar det nyakunskapssamhället/arbetslivet.Varje år försvinner av yrkena med lägst krav på kvalifikationeroch ersätts av yrken med högre krav. förnyas arbetskraften endastmed . Resterande del av förnyelsen på arbetsmarknaden måste alltsåske genom vidareutbildning av de människor som redan befinner sig påarbetsmarknaden.Efterfrågan på lågkvalificerad arbetskraft har sjunkit dramatiskt i Sverige.Mellan 1985 och 1995 minskade sysselsättningen bland dem med högstgrundskoleutbildning från 435.000 till 240.000. Förklaringen till detta är ihuvudsak att relativlönerna ökade snabbare än för andragrupper i samhället och att tekniska lösningar möjliggjort rationaliseringar.Även för industrijobb har kraven på utbildning höjts, och vi ser , trots enhög arbetslöshet, en brist på industriarbetare.De jobb som försvunnit lär knappast komma tillbaka, och för många avdem som har kort utbildning innebär tillvaron rundgång mellan åtgärder ochöppen arbetslöshet. En sådan rundgång utan hopp om att kunna bryta deninnebär att självkänslan och självförtroendet minskar.Människor måste ges grundläggande förutsättningar för att själva kunna taansvar för sin kompetensutveckling och konkurrenskraft i arbetslivet. Det ärdärför viktigt att åtgärderna inriktas på att ge alla en bra utbildningsgrundattstå på. En grund som kan utgöra starten för det livslånga lärandet.Centerpartiet menar att en utbildningsgaranti, syftande till att ge alla, bådearbetslösa och förvärvsarbetande, möjlighet att komplettera en kort tidigareutbildning upp till motsvarande gymnasienivå, bör införas. Detta ska sedankunna byggas på med kvalificerad yrkesutbildning eller högre studier. Vadsom ovan anförts om utbildningsgaranti bör ges regeringen till känna.4.2 Kvalificerad yrkesutbildningFramför oss ser vi en period av stigande efterfrågan på arbetskraft. Redanidag kan flaskhalsar inom vissa arbetsmarknader identifieras. Trots attarbetslösheten är hög har företag problem med att finna kvalificeradarbetskraft i rekryteringsarbetet. Inom en ganska kommer viatt ha en arbetskraftsbrist att hantera. Redan nu måste detta förhållandespeglas i den förda politiken.Under tider av massarbetslöshet har säkerligen målet att minska den öppnaarbetslösheten en viktig roll att fylla liksom åtgärder som syftar till att fåmänniskor att hålla kontakten med arbetslivet och/eller ger den arbetslösemöjligheten att upprätthålla sociala kontakter med arbetskamrater ocharbetsgivare. Få utvärderingar har gjorts över hur detta har slagit ut, och deutvärderingar som gjorts är inte entydiga.I Arbetsmarknadspolitiska kommitténs arbete fick några utländska forskarege sin syn (SOU 1995:39) på den svenska politiken. Erfarenheten är attutbildningen ökade möjligheten till nytt arbete ganska marginellt, och attt.ex. intensifierad rådgivning kunde vara mer effektivt. Vissa program hardock gett positiva effekter, något som stämmer ganska väl mederfarenheterna i andra länder. Lyckade program har "tenderat att vara relativtsmå och i vissa fall ganska snävt inriktade".Slutsatsen som dras är att det inte verkar "troligt att en allmän expansionav utbildningsprogram kan ha en gynnsam effekt, särskilt inte om de sätts igång på ett urskillningslöst sätt, vilket verkar ha varit fallet ".Sålunda blir vår slutsats att statliga insatser inte kan garantera människorjobb. Arbetsmarknadspolitiken bör heller inte i första hand syfta till attgarantera människor sysselsättning, utan rusta dem för ett arbetsliv, som mednödvändighet innebär ständiga förändringar och ställer höga krav.När efterfrågan på arbetskraft stiger bör den förda arbetsmarknadspolitikendärför omformas till att omfatta mer kvalitativa åtgärder. Det innebär ocksåatt regleringen av vilken utbildning som får ges och av den tid utbildningenfår pågå måste omprövas, samt att de kvarstående volymåtgärderna iarbetsmarknadspolitiken fasas ut. Fokus ska ligga på att öka sysselsättningenistället för att minska den öppna arbetslösheten. Vad som ovan anförts omkvalitativa arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör ges regeringen tillkänna.4.3 KompetenskontonI framtiden är omsättningen på kompetens än snabbare . För encivilingenjör eller en sjuksköterska kan omsättningen av kompetenshandla om så korta perioder som fyra , innan kunskaperna är förgamla och måste förnyas eller kompletteras.Centerpartiet anser att det ligger i både arbetsgivarens och arbetstagarensintresse att kompetensutveckling kommer till stånd. Ett system medindividuella kompetenskonton bör därför införas. Systemet ska ge möjlighetför var och en som så önskar att själv, alternativt tillsammans med sinarbetsgivare, spara till sin kompetensutveckling under skattemässigt gynn-samma villkor.Avsättningar på kompetenskontot bör vara skattefria och beskattning skenär uttag från kontot sker. Det bör ligga i den enskildes intresse att kunnastyra sin egen kompetensutveckling, att modernisera sin kunskap och sinkompetens och därmed minskar risken för att bli arbetslös. Det bör även varamöjligt att genom avtal finna former för gemensam avsättning ochanvändning från både arbetsgivare och arbetstagare. Arbetsgivaren bör då hamöjlighet att skjuta till resurser för den enskildes kompetensutveckling ochdärigenom även öka attraktiviteten för vissa former av kompetensutveckling.Vad som ovan anförts om kompetenskonton bör ges regeringen tillkänna.4.4 Utomnordiska medborgareBland invandrargrupperna är arbetslösheten fyra gånger högre än blandsvenska medborgare. Detta trots att många i dessa grupper i sinahemländer hade en lång utbildning och hög kompetensnivå i sina arbeten.En förklaring till den höga arbetslösheten bland invandrare kan vara att dedrabbas av så kallad statistisk diskriminering. Denna typ av diskrimineringinnebär att arbetsgivare tillskriver enskilda individer gruppegenskaper. Omen arbetssökande av en viss nationalitet i genomsnitt har sämre kvalifika-tioner än andra sökande, kan en rationell arbetsgivare komma att avstå frånatt alls kalla någon individ i denna grupp till anställningsintervju. Det är merrationellt att endast kalla individer ur den grupp som genomsnittligt harhögre kompetens, eftersom sannolikheten är större att i denna grupp hitta enlämplig person.Många företagare upplever det som svårt att översätta dessa grupperskunskaper, både på gymnasial och eftergymnasial nivå, till svenskaförhållanden. översätts, valideras, denna kunskap inför exempelvishögskolestudier. Det bör vara naturligt att detta sker även när det gäller denrena yrkeskompetensen. På detta sätt blir det möjligt för dessa grupper attsnabbare komma in i det aktiva yrkeslivet.Möjligheterna att översätta dessa gruppers kunskap och yrkeskompetensbör finnas på centralt och regionalt plan. Det svenska valideringssystemetbör även förändras så handläggningstiderna förkortas. har interåd att undvara denna kompetens utan måste bättre ta tillvara denna hittillslågt nyttjade resurs. inom t.ex. IT-branschen har insettvikten av mångfald och anställer därför människor med olika kulturell ochspråklig bakgrund. Vad som ovan anförts om ett effektivare validerings-system bör ges regeringen till känna.4.5 EntreprenörskapMöjligheterna att starta egna företag bör förbättras. Undersökningar visaratt en stor del av dagens ungdomar kan tänkas bli egna företagare. som finns verkar dock hämmande på dettaentreprenörskap. På grund av detta bör enklare regler och ökadsamordning utarbetas. Målet bör vara att samtliga som ansöker om F-skattsedel också skall beviljas en sådan.Ett nytt system för företagarstöd bör utformas. Systemet kan med fördelvara framtungt så att en större del av ersättningen erhålls näruppbyggnadsskedet är som intensivast för att sedan fasas ut när företagetbörjar generera inkomster. På detta sätt kan ett enklare system utformas ändet som finns . Reglerna blir enklare och mer lättförståeliga vilket i sigkan bidra till att fler vågar ta steget till eget företagande. Vad som ovananförts om ett nytt system för företagsstöd bör ges regeringen till känna.5 Rörlighet5.1 Ökade kulturella satsningar - en del av framtidens arbets-marknadspolitikDen regionalpolitiska utredningen har i sina undersökningar visat på attmiljöombyte är den största anledningen till varför ungdomar flyttar.Bilden av att ungdomar flyttar från arbetslöshet till arbete är såledesfelaktig. Tvärtom är det vanligt att ungdomar flyttar från arbetslöshet tillarbetslöshet. Miljöombytet är det som är avgörande. Detta visar på attkulturen har en stor betydelse i den geografiska rörligheten.Centerpartiet har inget emot en rörlighet vare sig inom olika yrken ellerrent geografiskt. Men den geografiska rörligheten får inte bli ensidig. Detfaktum att 230 av landets 289 kommuner minskar i befolkning somStockholmsområdet ökar sin befolkning med nästan 20.000 invånare varje årvisar att den geografiska rörligheten är ensidig. Ensidigheten bidrar även tillsociala problem i storstäderna, bostadsbrist och social utslagning är inteovanligt. Det minsta man kan begära när man flyttar är att bostadssituationenär tillfredsställande.Centerpartiet menar att denna ensidiga geografiska rörlighet utarmar denkulturella marknaden i utsatta regioner. så ökar den de socialasvårigheterna i de redan överhettade regionerna. I vissa regioner ligger manunder den kritiska massa där marknader växer utan hjälp, i andra regioner kritiska massan överskridits vilket leder till att regionen suger till sigallt,oavsett om man vill det eller inte. Vi kommer in i ett ekorrhjul som snurrarsnabbare och snabbare.Företag i många regioner upplever svårigheter i fråga om rekrytering avkompetent personal. Detta som nästan 340.000 människor ärarbetslösa i landet. Detta är en flaskhals som utgör ett hinder för mångaföretag att utvecklas och generera än mer arbetstillfällen. menaratt arbetsmarknadspolitiken även måste ha ett kulturperspektiv för att skapaincitament för en ökad rörlighet ut till landets regioner. Vad som ovananförts om ett kulturperspektiv i arbetsmarknadspolitiken bör gesregeringen till känna.Enligt årsredovisning stod för65 % av sysselsättningsökningen i landet . Inflyttningen tillStockholmsområdet var nästan 11.000 personer bara i ålders-intervallet 16-25. Den ålderskategori som borde utgöra framtidens arbets-kraft i mer utsatta regioner när det sker ett generationsskifte påarbetsmarknaden. Ungdomarna är även de som ger framtidstro och utgör enväsentlig del av konsumentkraften i samhället. Om detta underlag flyttar tillandra regioner utarmas marknaden för näringslivet i andra delar av landet.Det omvända förhållandet finns i exempelvis , en stor mängdlediga arbetstillfällen finns i området, närmare 250 st. Här uppståren flaskhals då de arbetslösa inte ser tillräckliga incitament för att sökadessaarbeten. Lediga bostäder finns inte, vilket leder till att de arbetssökandeförväntas pendla. Detta medför ökade levnadskostnader som inte i tillräckligomfattning kompenseras genom de avdragsmöjligheter som finns i dagensskattesystem.Dagens system där staten betalar flyttningsbidrag till personer som fåttjobb på annan ort bör avskaffas, då det rekryterande företaget bör stå förkostnaden. Denna kostnad för företagen är avdragsgill. Vad somovan anförts om den geografiska rörligheten och avskaffandet avflyttningsbidragen bör ges regeringen till känna.5.2 ÖvergångsarbetsmarknaderErfarenheter säger att arbetslösa som kommer i kontakt med denreguljära arbetsmarknaden i stället för att gå in i åtgärder lättare fårreguljära arbeten. Inom ramen för EU:s Integraprogram har man tagitfasta på detta och menar att man för t.ex. människor medinvandrarbakgrund bör eftersträva att skapa övergångsarbetsmarknader.På dessa arbetsmarknader är arbetskraften billigare genom t.ex. återföringav arbetsgivaravgifter. Sådana arbetsmarknader kan och bör skapas iregionala partnerskap mellan arbetsmarknadens myndigheter och arbets-givare, såväl offentliga som privata. Grunden bör vara att människor gesmöjlighet att komma ut i arbetslivet, i kontakt med många olika arbetsgivare,för att "fastna" hos någon. Mekanismen kan beskrivas som en"kardborreeffekt". Övergångsarbetsmarknader bör inrättas för att underlättaför många av dem som befinner sig helt utanför den reguljäraarbetsmarknaden, främst i den rundgång som består av varvade perioderåtgärder och öppen arbetslöshet.Inom ramen för en förändrad modell för beslutsfattande, bör beslut om attinrätta övergångsarbetsmarknader kunna fattas lokalt. Detta kräver för-modligen förändringar i t.ex. de lagar som reglerar kommuners och regionersmöjligheter att stödja enskilda och företag. Vad som ovan anförts omskapande av övergångsarbetsmarknader bör ges regeringen till känna.6 Hälsa6.1 OhälsoproblematikenTempot i arbetslivet har drivits upp. De nödvändiga rationaliseringarnaunder nittiotalet inom den offentliga sektorn har medfört attarbetstagarnas ohälsa har ökat. , , ökadeantalet anmälda stressrelaterade sjukdomar med . Störst ärproblemen inom vård och omsorg samt för anställda inom polisen.Även i spåren av den nya ekonomin kommer rapporter om utbrändhetoch förslitningsskador. Den nya typen av arbeten som innebär att man intelämnar arbetet när man lämnar arbetsplatsen leder till en ökad psykiskbelastning på arbetstagarna.Ur såväl privat, statligt som samhällsekonomiskt perspektiv bör ohälso-problemet tas på stort allvar. Förutom den tragedi och den ekonomiskapåfrestning som ohälsa innebär för de drabbade, är den ökade ohälsan ettstort problem för staten i form av stigande utgifter och ett stortsamhällsekonomiskt problem genom stora produktionsbortfall.En diskussion som blir alltmer vanligt förekommande är den om en reformsom syftar till arbetstidsförkortning, likt den som skedde i början och mittenpå . Förespråkarna menar att tiden för återhämtning skulle ökagenom en sådan reform. Det är möjligt att så blir fallet inom vissayrkeskategorier, men att så skulle bli fallet för samtliga är inte alldelessjälvklart. Nackdelen med en lagstiftad arbetstidsförkortning kan vara atttempot drivs upp ytterligare i syfte att öka produktiviteten om arbetstidensänks. Risken för utbrändhet skulle på kort sikt därmed öka. I Kirunahar man genomfört ett sådan reform på försök inom hemtjänstenoch resultatet har varit positivt. Sjukfrånvaron har minskat och effektivitetenhar ökat. Inom andra landsting har man gett personalen möjlighet att på ettfriare sätt fördela sin arbetstid mellan sig, något som även det gett ett gottresultat. Detta visar att det kan finnas ett flertal olika sätt att hanteradennaproblematik och frågan bör därför överlåtas till arbetsmarknadens parter föratt finna lösningar som passar olika yrkesområden och behov.Ytterligare en väg som inte tidigare diskuterats är att företagen i störreutsträckning får bära kostnader som kan relateras till stressrelaterad ohälsa.Sverige har ett arbetsgivaransvar för skador i arbetslivet med bl.a.skyldighet för arbetsgivaren att bekosta rehabilitering.