mot · GO02N390 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:N390av , ()Skärgårdens villkorFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om skärgårdens villkor ur ett regionalpolitiskt perspektiv.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behov av samlad samhällelig service i skärgården.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om förändringar i regelverket om producentansvaret.14.1 Yrkande 3 hänvisat till MJU.MotiveringDe villkor som gäller för boende och näringsidkare i Stockholms skärgårdär i mycket liknande de som traditionellt förknippas med glesbygd.Avstånden är visserligen kortare i kilometer räknat, men eftersomskärgårdsbor utan vägförbindelse är hänvisade till båt, blir avståndet i tidoch pengar avsevärt större. De flesta öarna i liggerinte heller särskilt långt från stan, men det är en klen tröst för dem sommåste ta en hel dag för att kunna göra post- och bankärenden ellerstorhandla. I mycket går det att jämföra villkoren för öar utan bilväg tillfastlandet med de villkor som gäller för byar i inland. Detta ärfaktorer som måste vägas in i bedömningarna om olika former avsamhälleligt stöd till olika regioner.Men många förutsättningar är också helt olika. är ettturistparadis, välkänt långt utanför landets gränser, och har blivit en snabbtväxande basnäring. leder turismen till en prisexplosion påfastigheter. Utan möjlighet för näringsidkare att arrendera fastigheter ochlokaler till självkostnadspris riskerar dessa att konkurreras ut av turister påjakt efter sommarstugor. är turismen en mycket säsongsbundenverksamhet. För att folk ska kunna försörja sig året runt krävs oftast att manär mångsysslare och kan ta andra jobb under lågsäsong.En politik för skärgårdsutveckling måste ske på skärgårdsbornas villkor.Samhällets roll är att rätta till skevheter i lagstiftningen som gör attskärgården missgynnas gentemot andra regioner. Det är också en samhälleliguppgift att garantera grundläggande infrastruktur. Med fördel bordemöjligheterna utnyttjas att samordna olika former av offentlig ochkommersiell basserivce.För att kunna bedriva kommersiell verksamhet i skärgården är detnödvändigt med tillgång till postkontor. Även om mycket av korrespondenshar flyttats över till fax och e-post, och paket och brev kan levereras viaombud, är en näringsidkare beroende av kassaservice för att kunna sätta inkontanta intäkter. Utan tillgång till denna kassaservice måste näringsidkaremed båt ta sig in till något post- eller bankkontor på land, vilket kan ta enheldag i anspråk. Detta är något som regeringen måste ta hänsyn till i detöversynsarbete som pågår om Postens framtida roll och uppgifter.Dagens lag och förordningar som reglerar det så kallade producentansvaretanvänder procentuella kvoter av förpackningar som ska samlas in ochåtervinnas. För detta ansvarar producenterna och systemet finansieras genomen avgift som tas ut när förpackningen säljs. Eftersom det inte finns någraregler om lokala kvoter, väljer vissa insamlingsorganisationer att uppfyllainsamlingskvoterna i tätorterna, där insamlingen blir billigast. För skärgårdeninnebär det på vissa ställen att det överhuvudtaget inte sker någon insamlingav förpackningar, utan att det avfallet måste tas om hand av den kommunalasophanteringen. Att transportera sopor från vissa öar i intill fastlandet motsvarar i drivmedel och tid som om man körde sopor frånStockholm till . Denna kostnad, som ska tas ut av producenterna,måste istället finansieras via kommunala avgifter. Utöver kostnadenmotverkar också den obefintliga återvinningen lokala näringsidkares önskanatt kunna bedriva verksamhet med miljöprofil. Det är nödvändigt attregeringen ser över de förordningar som reglerar producentansvaret så attdenna orättvisa skevhet tas bort.Stockholm den 2 oktober 2000Eva ()()