mot · GO02Ju929 · 2000-10-05 00:00:00 — Av detta följer att de ipåföljdshänseende principiellt bör likställas med vuxna. Det innebär att detkan ifrågasättas om föreskriften att särskilda skäl skall föreligga för att dömapersoner till fängelse bör finnas kvar. Av 29 kap. 3 §tredje stycket och 7 § BrB följer att hänsyn skall tas till ålder och utvecklingsåväl vid bedömande av straffvärdet som vid straffmätningen. Dessa regler ärenligt vår mening fullt tillräckliga för att vederbörlig hänsyn skall kunna tasvid straffmätningen till att en person är under 21 år.Genom att ungdomsstraff tekniskt sett är en form av fängelse följer attreglerna om villkorlig frigivning i 26 kap. BrB kan tillämpas.Riksdagens beslut att avskaffa halvtidsfrigivningen fullt ut fr.o.m. den 1januari 1999 innebär att ingen särskild kategori intagna skall särbehandlas vadgäller tidpunkten för villkorlig frigivning. Till skillnad från regeringen ochriksdagen anser vi i likhet med flera remissinstanser att det finns starka skälsom talar för att just unga lagöverträdare skall särbehandlas positivt i frågaom villkorlig frigivning. De rättviseskäl som regeringen anförde mot en sådanordning väger enligt vår uppfattning lätt. Med hänsyn till att den nyalagstiftningen i övriga delar i princip går ut på att begränsafängelsepåföljderna och då uppstramningen av den villkorliga frigivningeninte skall anses ha till syfte att öka repressionen i straffsystemet är detförvånande att fängelsestraffets skadliga verkningar för unga lagöverträdareinte ägnas större uppmärksamhet av regeringen och riksdagen.Till skillnad från vad regeringen gjorde så hyser vi inte några principiellabetänkligheter mot att privilegiera de yngsta lagöverträdarna såväl vidstraffmätningen som vid verkställigheten. Mot den bakgrunden förordar vi enordning som möjliggör villkorlig frigivning efter halva strafftiden för den somvid domen inte hade fyllt . Vid en sådan prövning bör hänsyn bl.a. tas tillhur den intagne skött sig under strafftiden.Regeringen bör återkomma med ett nytt förlag som möjliggörsärbehandling av unga lagöverträdare.10.7 Villkorligt fängelse bör införasSom framgått ovan anser vi att det inte går att helt avvarafrihetsberövande påföljder för ungdomar. Straffsystemet måste även förde unga tydligt markera var gränsen går. Hänsyn måste också tas tillallmänhetens uppfattning om vad som är rätt och rättvist.Straffsystemkommittén (SOU 1995:91, Ett reformerat straffsystem) hadebl.a. i uppdrag att närmare överväga om någon form av villkorligt fängelseborde införas. Enligt direktiven skulle ett införande av villkorligt fängelse iförsta hand inriktas på att de olika icke frihetsberövande påföljdsalternativen,med undantag för böter och överlämnande till särskild vård, inordnades undervillkorligt fängelse, en "hattmodell" under vilken en rad olikapåföljdsalternativ skulle kunna rymmas. Ett närmande till ett system medvillkorligt fängelse har för övrigt redan skett genom att domstolen när dendömer till kontraktsvård eller samhällstjänst skall ange hur långtfängelsestraff som skulle ha dömts ut, om påföljden i stället skulle ha varitfängelse.Enligt vår uppfattning skulle införandet av villkorligt fängelse, med enmöjlighet att kombinera med ett icke frihetsberövande påföljdsalternativ,kunna utgöra ett viktigt bidrag till vårt påföljdssystem. Inte minst skulle detvara värt att pröva avseende unga vanekriminella, som återfaller i relativt settmindre allvarliga brott, som t.ex. bostads- och bilinbrott, stölder och kanskenågon gång ringa fall av misshandel och liknande.En liknande påföljdsmodell har lanserats av psykiatriprofessor villkorligt frihetsstraff, vilket är benämning, kombinerasmed en normalpåföljd, t.ex. skyddstillsyn. När den unge begått ett brottdömer domstolen till skyddstillsyn men med tillägg av ett villkorligtfrihetsstraff, vars längd anpassas efter den brottslighet den unge gjort sigskyldig till. Den unge bär sedan tiden med sig som en "ryggsäck" under enlöptid. Döms den unge på nytt till skyddstillsyn förlängslöptiden. När den unge kommit upp i t.ex. "ryggsäckstid", dvs. densamlade tilläggsstrafftiden för de olika brotten, realiseras frihetsstraffet.En variant av denna modell skulle kunna vara att när en ung brottslingdöms till exempelvis åtta månaders frihetsberövande straff domstol fastställeratt en månad skall avtjänas - för att ge den unge en föraning om hurobehagligt det är att vara frihetsberövad - och resterande "stoppas i ryggsäcken". eller större delen av den tordemånga gånger redan vara avtjänad i form av anhållande- och häktningstid.Poängen med ett villkorligt frihetsstraff för denna grupp avåterfallsförbrytare ligger framför allt i tydligheten. Det finns ett reellt hotsomden unge genom att sköta sig kan undvika att se realiserat. vet hanatt om han fortsätter att begå brott så kommer han att frihetsberövas förr ellersenare och då för avsevärd tid.I proposition 1997/98:96, som tidigare refererats till, aviserade regeringenatt man avsåg att ta initiativ till en fortsatt analys av påföljdssystemet och isamband därmed särskilt överväga frågan om att införa villkorligt fängelse.Enligt vår uppfattning är det angeläget att regeringen bereder frågan medförtur och återkommer till med ett förslag till villkorligtfängelse.11 AvslutningDet finns naturligtvis många olika skäl till varför en ung människa inlederen brottslig karriär, som i sin förlängning kan leda till allt grövre brott.Det kan bero på att den unge har saknat det stöd som de flesta föräldrarger och vill ge sina barn. Det kan bero på att skolan inte har tagit itu medproblemen . Ett är dock säkert. Det sämsta är att stickahuvudet i sanden och inte se vad som håller på att hända. I de fall därbåde familj och skola har misslyckats måste samhället ta sitt ansvar. Detär inte humant mot den unge att samhället gång på gång reagerar med en"icke-reaktion". Det gäller att ta sig an den unge. Detta är att bry sigom. "Det är bättre att stämma i bäcken än i ån. "den 5 oktober 2000Gun ()(m)()()()()()()