mot · GO02K278 · 2000-10-05 00:00:00 — Utredningsarbetet skall redovisas idecember år 2000.Ett alternativ till nuvarande ordning skulle kunna vara att låta riksdageneller företrädare för denna i någon form medverka i utnämningsförfarandet avhögre domare och därmed tillskapa ett slags medborgerlig garanti för attdomarutnämningarna sköts med saklighet och utan ovidkommande hänsyn.Samtidigt skulle en utnämning, som sanktionerats av , kunna ge ettstarkare uttryck för den viktiga funktion som är förenad med domarämbetet.Ett annat alternativ kan vara att inrätta ett särskilt organ - bestående av bådedomare och företrädare för medborgarna - med uppgift att föreslå domare. Etttredje alternativ är att låta upprätta en offentlig lista över kvalificeradejuristerfrån vilken regeringen sedan får välja lämplig person vid tillsättningen av dehögsta domartjänsterna. Olika kombinationer av dessa alternativ är ocksåtänkbara.6.5 Regeringens utnämningsmaktGrundlagens krav på saklighet vid statliga tjänstetillsättningar måstenaturligtvis beaktas även av regeringen vid utnämningar. Bestämmelsensyftar inte bara till att garantera den offentliga förvaltningens oberoendegentemot staten utan också till att upprätthålla medborgarnas tilltro tillden statliga förvaltningen som sådan. Självständiga ämbetsverk kan ocksåses som ett inslag av maktdelning.Mot den här bakgrunden är det anmärkningsvärt att den nuvaranderegeringen i stor utsträckning tycks använda utnämningsmakten som ettbelöningsinstrument för det egna eller närstående partiers företrädare.Påfallande ofta har regeringen utnämnt personer med samma politiskahemvist som regeringen till innehavare av statliga topptjänster. Detta innebärnaturligtvis inte att alla utnämningar har saknat saklig grund eller attpolitikermed automatik skall vara uteslutna från att kunna komma i fråga för en statligtopptjänst. Vi anser emellertid att regeringen missbrukar sin utnämningsmakt,vilket i sin tur aktualiserar frågan om behovet av en förutsättningslös översynav utnämningspolitikens grunder.En utveckling som den här beskrivna kan tvinga fram att verkschefer ochandra statliga befattningshavare måste bytas ut efter ett regeringsskifte. Föratt motverka detta bör övervägas att införa en nyordning där regeringen inteensam förfogar över utnämningsmakten. Ett sätt att öka öppenheten vidregeringens utnämningar av personer till tjänster utan ansökningsförfarandevore att låta vederbörande utfrågas offentligt inför det riksdagsutskott undervilket tjänsten sorterar. Ett sådant förfarande skulle kunna ge en bild avpersonens kunskap och kompetens men ändå överlåta till regeringen att hasista ordet.6.6 FörslagAll maktutövning vinner på att balanseras. Det gäller också detparlamentariska styrelseskicket. Maktdelning innebär att medborgarnasmening kommer till uttryck på många olika sätt. En författning som merasystematiskt bygger in maktdelande element bör vara ett långsiktigt mål.Redan på kort sikt kan emellertid åtgärder vidtas som verkar imaktbalanserande riktning. Framför allt bör reformer nu vidtas somstärker den juridiska prövningen av lagstiftningsarbetet.- Domstolarnas lagprövningsmöjligheter måste förstärkas. I första handbör det s.k. uppenbarhetsrekvisitet avskaffas. Det bör också prövas om ensärskild författningsdomstol skulle kunna inordnas i den svenskaförfattningstraditionen.- Domstolarnas konstitutionella ställning bör stärkas, bl.a. genom attdomstolarna ges normgivningsbemyndigande att besluta om sina egnaarbetsordningar, dvs. rättskipnings- och domstolsfrågor. Domstolarnaskonstitutionella roll kan inskärpas tydligare genom att beredningsansvaretför domstolsväsendet flyttas från justitieutskottet till konstitutionsutskottet.- Utnämningen av de högsta domarna bör ske på ett så öppet sätt sommöjligt. Olika metoder härför är möjliga. Regeringen skulle t.ex. kunnavälja från en offentligt redovisad lista över kvalificerade jurister. Ävenriksdagen bör kunna ges en roll i det sammanhanget.- Regeringens utnämningsmakt behöver ses över även i syfte att öka detparlamentariska inflytandet vid regeringens tillsättningar av statligaverkschefer och andra topptjänster.Stockholm den 2 oktober 2000Per ()()()()()()()()