mot · GO02So345 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So345av , ()Fler företag inom hälso- och sjukvårdenFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en översyn av regelverket i syfte att förbättra för småskaligaalternativ inom hälso- och sjukvården.Fler företag inom hälso- och sjukvårdenEtt vidgat och varierat utbud av hälso- och sjukvårdstjänster ärfördelaktigt ur såväl patientens perspektiv som för de enskildayrkesutövarna. Vidgade möjligheter för fler yrkesgrupper att bedriva"egen" verksamhet ger patienterna ökad valmöjlighet, bättre tillgänglighetoch förbättrad kontinuitet. Det finns ett starkt intresse hos biomedicinskaanalytiker och sjuksköterskor inklusive distriktssköterskor ochbarnmorskor att få bedriva självständiga verksamheter/vårdalternativ. Demindre enheternas framtida existens måste också tryggas, dagensregelverk försvårar för enskilda yrkesutövare att starta egetföretag inom hälso- och sjukvården. Det är väsentligt för hälso- ochsjukvårdens utveckling att nya idéer om hur vården skall utformas tillåtsoch kan realiseras.Ett strikt upphandlingsförfarande av alla sjukvårdstjänster riskerar att ledatill att det privata alternativet i vården reduceras till att omfatta några fåstoraprivata vårdbolag. Att driva företag inom hälso- och sjukvården skiljer sig imånga avseenden från annan företagsamhet. Om inte avtal tecknas medsjukvårdshuvudmannen, , finns ingen annanstans för företagarenatt vända sig för finansiering av verksamheten. Med upphandlingsförfarandeoch korta avtalstider blir risktagandet för de mindre företagen ofta så stortattde nödvändiga etableringarna uteblir. Till detta kommer att ettupphandlingsförfarande är en komplicerad och kostsam process, med storakrav på kompetens hos den som upphandlar. Ofta leder detta till attupphandlingarna volymmässigt blir så omfattande att de mindre företageninte kan delta. En uppenbar risk är i detta perspektiv att lagstiftningensgrundläggande syfte, nämligen att tillvarata konkurrensen på marknaden, inteutnyttjas.Den svenska lagstiftningen är mer omfattande i sina krav på upphandlingän vad det EU-rättsliga tjänstedirektivet kräver. Att hälso- ochsjukvårdstjänster omfattas av direktivet är givet, såvida avtalen som kommertill stånd inte utgörs av "contract based on law", d.v.s. är orsakade avoffentligrättslig lagstiftning. Däremot kan konstateras att direktivets artikel9inte ställer andra krav på upphandlingsförfarandet än att artiklarna 14respektive 16 följs. Det är inte rimligt att svensk upphandlingslagstiftning gårlängre i sina krav på reglering än vad som gäller inom övriga EU, särskilt omdetta får negativa konsekvenser för möjligheten att utveckla mångfalden i densvenska hälso- och sjukvården.Samverkansavtal behöver inte vara föremål för ett upphandlingsförfarande.Det bör vara möjligt för legitimerade yrkesutövare såsom exempelvis,sjuksköterskor, biomedicinska analytiker och logopeder att etableravårdverksamheter utan föregående upphandling. Detta är möjligt förläkare och sjukgymnaster. För detta krävs att avtal kan träffas med stöd av ilag reglerade villkor. Detta är i dagens sjukvårdssystem den enda garantin föratt den eftersträvade mångfalden kommer patienterna till gagn och attlångsiktighet, kontinuitet och småskalighet bevaras inom den privatavårdsektorn.Riksdagen kan stimulera sjukvårdshuvudmännen att i ökad utsträckningutnyttja denna typ av avtal inom hälso- och sjukvården. Det kan ske genomatt lagstiftningen utformas så att den medger ett större mått avförhandlingsutrymme mellan sjukvårdshuvudmannen och den enskildevårdgivaren.Varken eller den svenska nationella lagstiftningen innehållerreglering av avtalstidernas längd. Det har inom hälso- och sjukvårdenutvecklats en praxis att teckna korta avtal omfattande två till . Vi anseratt vårdavtalen bör löpa över än så för ett seriöst företagande. InomEU-området finns exempel på avtal inom vårdsektorn som löper på 20-30 år.De enskilda vårdgivarna har länge påtalat att bristen på långsiktighet,tidsmässigt korta avtal och korta uppsägningstider utgör en hämmande faktoroch leder till att få vårdgivare vågar satsa på en privat etablering.För företagaren inom vårdsektorn finns, vid en utebliven förlängning avuppdraget efter avtalstidens slut, ingen alternativ uppdragsgivare, endastavveckling av verksamheten återstår. Kontinuiteten i relationen till patientenriskerar att bli lidande vid korta avtalstider.I de fall en kommun eller ett landsting baserar anskaffningen av vård på etttillståndsliknande system med lika rätt till tillträde för alla, uppträder ensitua-tion som kan hanteras utanför upphandlingskravet, så kallat kundvals- ellerchecksystem. Detta system tillämpas inom många kommuner och landstingavseende bland annat hemtjänst och äldreomsorg samt barn- och ungdoms-tandvård. "Kunderna" har möjlighet att, utifrån en fastställd lista medauktoriserade utförare, fritt välja mellan kommunala och privata utförare. Ärkunden inte nöjd med kvaliteten på den erhållna tjänsten, står det henne frittatt välja en annan auktoriserad utförare.Kundvalsmodellen kan utvecklas för att tillämpas inom primär-, mödra-och barnhälsovård samt äldrevård. Fördelen med modellen är att den gerpatienterna större inflytande.I har utvecklingen av det privata företagandetinom hälso- och sjukvården skett i positiv anda. Det är nu betydelsefullt att dehinder som försvårar den fortsatta utvecklingen av hälso- och sjukvårdenundanröjs.Stockholm den 2 oktober 2000Margareta ()()()()()(m)()()()()