ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GN02So28 · 2000-04-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So28av , ()med anledning av prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitikenRegeringens proposition, Från patient till medborgare - en nationellhandlingsplan för handikappolitiken (SOU 1999/2000:79), är ett viktigtsteg mot att göra till ett land, där människor med olikafunktionshinder garanteras full delaktighet och jämlikhet i samhällslivet.Det känns mycket bra att förslag har resulterat ikonkreta förslag för att öka tillgängligheten och motverka alla former avdiskriminering av människor med funktionshinder.Att offentliga lokaler och allmänna platser ska vara tillgängliga för alla ären självklarhet, liksom tillgång till information och delaktighet i den demo-kratiska processen. Det är utmärkt att de statliga myndigheterna ges ettsärskilt ansvar att se till att handikappanpassningen också genomförs och attregeringen valt en finansieringsprincip som innebär att kostnaderna förhandikappanpassningen ska bäras solidariskt. Även förslagen att kommatillrätta med kommuners domstolstrots är mycket bra.Ändå går det inte att bortse från risken att de ambitiösa målen inte blir merän mål. I propositionen saknas de konkreta lagförslag som krävs för att sättakraft bakom utfästelserna att göra tillgängligt för alla. Flera handi-kapporganisationer har också påpekat att propositionen har sådana brister.Bland annat saknas tydliga skrivningar om tillsynsansvar och sanktions-möjligheter.Regeringen måste återkomma med konkreta förslag även i dessa delar.Den ansvars- och finansieringsprincip som regeringen föreslår är den endamöjliga, men den förutsätter att lagstiftningen också reglerar hurtillsynsansvaret ska ske och vilka sanktioner som ska utdömas om målen intenås.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tillsynsansvar och sanktionsmöjligheter i dennationella handlingsplanen för handikappolitiken.tockholm den 29 mars 2000Ann-Marie ()
mot · GN02So29 · 2000-04-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So29av , ()med anledning av prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitikenRegeringens nya förordning om statsbidrag tillhandikapporganisationerna är säkert något som välkomnas hos de störrehandikappförbunden. Men rädslan är däremot stor i de mindre förbunden.Risken är att de små förbundens verksamhet kommer att drabbas negativtav det nu presenterade förslaget till fördelning av statsbidrag. Enuppskattning är att en del av de små förbunden kommer att förlora upptill av det statsbidrag man har . ärverksamheterna i dessa små förbund, som förbundet iSverige, och , svåra attjämföra med verksamheter i de större förbunden. De mindre för bundensverksamhet präglas oftast av sociala kontakter, en verksamhet som deanhöriga och handikappade behöver för att klara den psykiskapåfrestning som en diagnos och ett sjukdomsförlopp är för exempelvishandikappet Cystisk Fibros. När man lyssnar till hur anhöriga ser på sitteller sina barns handikapp när det gäller Cystisk Fibros, så handlar detinte om att man har problem med något som måste ändras istatsplaneringen eller att man har svårt att kunna delta i samhället iövrigt. Här handlar det i stället om att man ser sig själv eller sina barnätas upp inifrån då organ slås ut av sjukdomen och medicineringen. Dettasätter också sin prägel på den verksamhet som bedrivs i de olikahandikapporganisationerna. Men det viktigaste är att den verksamhetsom finns även fortsättningsvis får möjlighet att finnas kvar och attexpandera. Det måste gälla alla handikapporganisationer, även demindre.Utredningen som ligger till grund för propositionen ser en fara i eventuellaavknoppningar i fler förbund. Här måste verksamhet, i vilket förbund den änbedrivs, vara bättre än att statsbidrag betalas ut utan kontroll av att pengarnaverkligen används till att främja verksamhet i förbunden.Att vara en liten del inom en organisation av olika förbund, har redan variten realitet för en del av de mindre organisationerna. Det är ofta svårt att fågehör för just sina frågor i en konstellation av många olika handikapp-förbund. Risken är även här att verksamheten blir lidande.Fördelningen av stödet till handikapporganisationerna ska ligga underSocialstyrelsen. Där ska ett råd med representanter från handikapprörelsenvara med och dra upp riktlinjer för hur statsbidragen ska fördelas. Verksam-hetsutvecklingen i handikapporganisationerna måste vara en fråga förregeringen att följa väldigt nära, speciellt utvecklingen av verksamheten i demindre förbunden. Regeringen bör också vara öppen för att vidta åtgärderom utvecklingen visar att verksamheten drastiskt förändras negativt i demindre handikapporganisationerna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt begär att regeringen på nära håll följer utvecklingenrörande de mindre handikapporganisationernas möjlighet att bedrivasin verksamhet.Stockholm den 4 april 2000Lars U ()
mot · GN02So30 · 2000-04-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So30av , ()med anledning av prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitikenAngående "Design för alla"Regeringen gör bedömningen att konceptet "design för alla" skallgenomsyra alla statens arbeten inom arkitektur, formgivning och design.Detta är en bra ansats som borde utvidgas till arkitektur, formgivning ochdesign över huvud taget. Kriterier måste emellertid utarbetas ochkontrollfunktioner tillämpas så att konceptet får ett genomslag ipraktiken. "Design för alla" innebär en strategi för att göra produkter användbara fören allt bredare brukargrupp och att underlätta de anpassningar som trots alltkommer att behöva göras. En hållbar utveckling är en ledstjärna församhällsplaneringen. "Design för alla" måste ingå i strategin för en hållbarutveckling för att samhället skall bli socialt hållbart.Det uppdrag som anges i propositionen och som nu fått() innebär en kartläggning av i vilken omfattning och på vilketsätt "Design för alla" genomsyrar arkitekt- och designutbildningarna. Dettaär bra men uppdraget borde utvidgas till att också föreslå de förstärkningarsom behövs. Lärarnas roll och kompetens måste därvid betonas. De ärskolornas viktigaste resurs och utan en positiv inställning hos dem kan ingakunskaper eller synsätt förmedlas till eleverna.Forskning om produkters och miljöers betydelse för att minska handikappoch öka livskvalitet berörs inte i propositionen. Handikappforskning är avtradition medicinsk, socialvetenskaplig eller teknisk med inriktning påhjälpmedelsutveckling. Även forskning om förhållandet människa-miljömåste omfattas. Forskningens roll inom det området måste lyftas fram bådeför att resultaten behövs i arbetet för en hållbar samhällsutveckling, vård ochrehabilitering m.m. och för att forskningen på högskolorna behövs för att påsikt bygga upp en stabil och kunnig lärarkår inom området.Ett nationellt tillgänglighetscenter föreslås i propositionen (7.2). Det måstearbeta utifrån konceptet "Design för alla". Inom centret måste finnaskunskaper om och förståelse för den kultur och maktfördelning som råderoch kompetens som behövs inom bygg- och planerarbranschen. Detta ärnödvändigt för att kunna nå ut till och påverka branschen.Vi välkomnar den utredning som föreslås om formerna för en reglering avtillgänglighet (7.8). Ett "Design för alla"-perspektiv kan läggas också pådenna. Konsumentprodukter är t.ex. ett oreglerat område där man skullekunna ställa kravet att det samlade utbudet skall innehålla produkter sompassar alla.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om konceptet Design för alla.Stockholm den 4 april 2000Nils-Göran ()()
mot · GN02So31 · 2000-04-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So31av , ()med anledning av prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitikenLaglig rätt till tolkI den nationella handlingsplanen finns många bra intentioner, docksaknas förslag om en rättighet till tolk. Samhället är inte tillgängligt fördöva, dövblinda m.fl. utan tolk. Möjligheten att kunna vara en godmedborgare med samma rättigheter och skyldigheter är för döva m.fl.beroende av hur tolkservicen fungerar. En rättighetslagstiftning skulleinnebära krav på landstingen att fortsätta sin utbyggnad av tolktjänstenoch att avsätta medel för detta ändamål med minst samma belopp somdet statsbidrag som erhålls. Statsbidraget uppgår med totalt75 miljoner kronor.Med anledning av regeringens proposition 1992/93:159 - Stöd och servicetill vissa funktionshindrade - beslöt bl.a. om ett tillägg till 3 §HSL: "Landstingen skall erbjuda dem som är bosatta inom - - -3. Tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendövaoch hörselskadade. "(3a §) Landstingen har alltså en skyldighet att organisera,finansiera och tillhandahålla tolkservice för ovan nämnda grupper.Föredragande statsrådet ansåg att tiden då inte var mogen för enrättighetslag eftersom bristen på tolkar var stor.Lagen trädde i kraft . fick ettuppföljningsansvar, och ett ökande statsbidrag utgick under de första 5 åren- för att därefter stabiliseras - för en uppbyggnad av tolktjänsten samt för attintensifiera utbildningen och därmed tillgången på tolkar.Socialstyrelsens rapporter till regeringen har visat dels på ett ökat antalutbildade tolkar, dels på att alla beställda tolkuppdrag fortfarande inte kantillgodoses beroende på ett ökat utnyttjande av tolktjänsten vartefter denblivit mer tillgänglig. beräknas ca 250 nya tolkarutbildas.Tolktjänsten är av vital betydelse för målgrupperna. Utan tolkservice ingendelaktighet, ingen möjlighet att påverka eller ta del av samhällets möjlighetereller uppfylla sina skyldigheter. Inte heller finns möjligheten att ta del avinformation, utbildning, samhällsservice eller vara säker på att man gör sigförstådd hos läkaren, vid föräldramöten, vid köp av större kapitalvaror ochliknande situationer.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att rätten till tolk för döva, dövblinda, vuxendövaoch hörselskadade fastställs i lag.Stockholm den 4 april 2000Helena ()()
mot · GN02So34 · 2000-04-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So34av , ()med anledning av prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitikenAngående teckenspråkets roll under det europeiskaspråkåretÅr 2001 har proklamerats som det europeiska språkåret. Avsikten är attstärka de europeiska språkens ställning och ge varje medborgare rätt tillett rikt och levande språk. Goda språkkunskaper spelar också en viktigroll för den fria rörligheten i Europa.Jag anser det därför naturligt att , som tidigt erkände teckenspråketoch slagit fast dövas rätt till sitt eget språk, verkar för att stärka tecken-språkets ställning under det europeiska språkåret. möjligheter attsätta fokus på teckenspråket stärks av det svenska ordförandeskapet.Ett fåtal länder i erkänner teckenspråket, men intresset har ökatpåtagligt . Det markeras bland annat av att inovember 1998 antog en resolution om teckenspråket. Av denna framgårbland annat att antalet döva och hörselskadade ökar inom EU samt att endastfyra av unionens 15 stater erkänner språket.I resolutionen uppmanas kommissionen att lägga fram förslag om offent-ligt erkännande av det teckenspråk döva använder i respektive medlemsland,liksom behovet av teckentolkar i EU. Där ställs också krav på kompatiblatexttelekommunikations- och bildtelefoniutrustningar i , liksomuppmaningar till kommissionen att medverka till utbildning av tecken-språkslärare och tolkar. Sammantaget omfattar resolutionen en mängd olikaåtgärder för att stärka teckenspråket.Det är angeläget att också medlemsstaterna engagerar sig för gemensammaåtgärder för att stärka de dövas möjligheter till arbete, studier och samhälls-gemenskap, liksom till den fria rörlighet i som är en värdefull följdav EU-medlemskapet.Jag vill därför föreslå att under sitt ordförandeskap och medanledning av det europeiska språkåret tydligt sätter teckenspråket på EU:sdagordning. Det handlar om praktisk samordning av frågor om t.ex. text-telefoner, men också om erkännandet av teckenspråket i hela . Dethandlar också om de dövas möjligheter till tolkstöd och förutsättningarna föratt kommunicera med varandra över nationsgränserna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att under sitt ordförandeskap och medanledning av resolution om teckenspråket och deteuropeiska språkåret skall aktualisera frågan om teckenspråkets ställ-ning i Europa.Stockholm den 3 april 2000Inger ()
mot · GN02So36 · 2000-04-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So36av , ()med anledning av prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för hadikappolitikenRegeringen har i sin proposition Från patient till medborgare - ennationell handlingsplan för handikappolitiken (1999/2000:79)uppmärksammat att det behövs en utredning om vad insatsen rådgivningoch annat personligt stöd enligt lag om stöd och service bör innehålla.En annan insats som bör utredas är ledsagarservice. Där gäller det dockmest vem som kan få del av den.Ledsagarservice är en insats av stor betydelse för synskadade. Den tillkomi själva verket för denna grupp. Trots detta har domstolarna i huvudsakintagit den ståndpunkten att inte ens gravt synskadade hör till personkretsenenligt LSS och kan därmed inte komma i åtnjutande av insatsen.Angående personkretsen sägs det i lagens 1 § att till personkretsenskategori 3 hör personer "med andra varaktiga fysiska eller psykiska funk-tionshinder som uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora ochförorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och därmed ettomfattande behov av stöd eller service".Frågan om vilka som skall höra till personkretsen tas också upp i för-arbetena och där nämns gravt synskadade som en grupp som kan komma ifråga för insatser enligt LSS.Trots detta har alltså domstolarna gjort en annan tolkning av det. Lagenbör därför ses över. Utgångspunkten bör då vara att alla blinda eller gravtsynskadade skall ha rätt till ledsagarservice enligt LSS.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ledsagarservice.Stockholm den 3 april 2000Helena ()
mot · GN02T16 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:T16av Molén, ()med anledning av prop. 1999/2000:66 Villkoren för järnvägstrafiken på den fasta förbindelsen över m.m.Finansiering via trafikantavgifter var ett av de bärande argumenten närbeslutet togs 1991 om att bygga . Kostnaden för överfartenskulle - på samma sätt som för färjetrafiken - belasta trafiken över bronoch inte hela skattekollektivet.När beslutet togs var SJ den statliga svenska järnvägsmyndigheten och detvar därför naturligt att SJ fick bära den del av kostnaden som hänfördes tilljärnvägstrafik.Sedan dess har stora förändringar skett inom järnvägssektorn. ärnu den ansvariga myndigheten och är bara en avflera järnvägsoperatörer. Ansvaret för Öresundsavgiften har därför överförtstill . Men har fått instruktioner om att täckakostnaden via de generella banavgifterna. Kostnaden för Öresundsbronkommer därmed att drabba all järnvägstrafik, även ett antal operatörer varstrafik inte på något sätt har beröring med eller ,, , BK-tåg, Tågåkeriet med flera.Den del av banavgiften som kommer att tas ut generellt för att täckakostnaderna för får därför närmast karaktären av en vanligskatt.Därmed rubbas en viktig princip, nämligen trafikantens kostnadsansvar,och helt logiskt har också den åsikten framförts att även landsvägstrafikenöver bron skall skattefinansieras.Moderata samlingspartiet anser inte att detta är en riktig utveckling. Vi villhålla fast vid det ursprungliga beslutet och regeringen bör återkommatill med nytt förslag som innebär att kostnaden för järnvägstrafikenöver bron skall bäras av dess trafikanter.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om trafikanters kostnadsansvar.Stockholm den 31 mars 2000Per-Richard Molén (m)Tom ()()()()()()()Per ()()()
mot · GN02T17 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:T17av , ()med anledning av prop. 1999/2000:66 Villkoren för järnvägstrafiken på den fasta förbindelsen över m.m.För oss kristdemokrater är det av yttersta vikt att de två PPP-projekt(Public Privat Partnership) som för tillfället genomförs i Sverigegenomförs i enlighet med de grundläggande avtal som tecknats mellanstaten och utförarna. Om staten ändrar avtalen i efterhand och viaskattsedeln räddar eventuella projekt kommer det att leda till en minskadtrovärdighet för PPP-modellen.Vi anser därför att denna proposition kommer till fel slutsats närregeringen vill ändra reglerna beträffande finansieringen för järnvägskost-naderna över Öresund.Vår uppfattning är att det är resenärerna över sundet och då framför alltbiltrafiken som skall bekosta och långsiktigt finansiera bron. Denna principom brukarfinansiering är mycket viktig i PPP-principen.Vi anser därför att det inte är lämpligt att genom allmänt höjdaanslag samt en generell höjning av banavgiften går in och subventionerarjärnvägen över bron. Lösningen innebär enligt vår mening ett alltför stortavsteg från grundprincipen för finansieringen och får som konsekvens atthela landet får vara med och bekosta bron.För att lösa problemet med konkurrens gentemot andra trafikslag är det våruppfattning att man bör utreda vad det får för konsekvenser om vi följerdanskarnas exempel och förlänger återbetalningsperioden. Ett annatalternativ är att utreda effekterna av vad som inträffar om de olika järn-vägsoperatörerna får dela på avgiften till brokonsortiet utifrån hur ofta manutnyttjar broförbindelsen. När man ser på dessa alternativa finansierings-lösningar är det enligt vår mening viktigt att man även beaktar vilkakonsekvenser detta kan få för exempelvis eller Skåneregionen.Vi anser därför att propositionen i sin nuvarande form bör avslås och attbrukarna skall finansiera bron enligt tidigare överenskommen princip.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1999/2000:66,2. att begär att regeringen låter utreda nya alternativafinansieringssätt för järnvägen över Öresundsbron.Stockholm den 5 april 2000Magnus ()()Skånberg (kd)()
mot · GN02T21 · 2000-04-14 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:T21av Danestig, ()med anledning av prop. 1999/2000:86 Ett informationssamhälle för allaI propositionen konstaterar regeringen att det råder stor brist påkompetent personal för att bygga och underhålla stora IP-nät (IP=InternetProtocol). Nuvarande utbildningar i nätbyggande och IP-teknik vidlandets högskolor är inte av den omfattningen att de täcker behovet. Ibetänkandet från , SOU 1999:85, påtaladesatt endast ett fåtal lärare besitter de kunskaper som krävs för attundervisa inom området, vilket också bekräftades av remissvaren.Problemet är så stort att en särskild satsning på forskning och utbildningär nödvändig för att inte den stora nationella satsningen på utbyggnad avbredband ska äventyras. Utan en kraftfull satsning påkompetensutveckling inom bredbandsområdet är risken stor för"flaskhalsar" och ineffektivt nyttjande av nätkapaciteten.För att åstadkomma en kvalificerad utbildning inom området krävs ensatsning även på forskningen. Det finns många högintressanta problem attlösa när det gäller dimensionering, modulering och styrning av datatrafiken.Ett viktigt syfte med propositionen är regional utveckling och skapandet avförutsättningar för tillväxt i hela landet genom en bra IT-infrastruktur. Trotsdetta fokuseras intresset när det gäller forskning och utveckling i hög gradtill () och den påbörjade satsningen iKista. Vi menar att det finns starka skäl för en resolut och effektivinvestering i utbildning och kompetensspridning även utanförStockholmsregionen. Detta kan ske genom en satsning på ettkompetenskonsortium inom bredbandsteknologi för forskning ochutveckling, som förutom KTH består av /,, och . På såsätt skulle man få en jämnare geografisk kompetensspridning, utan att tummapå kvalitetsbegreppet. och högskolor har en väldokumenterad kvalificerad forskning och avknoppning på IT-området.Satsningen bör både omfatta forskarutbildning inom IT-området och enutökning av antalet grundutbildningsplatser (inom den planeradeutbyggnaden av antalet utbildningsplatser) inom området byggande och driftav stora IP-nät.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett kompetenskonsortium för forskning ochutveckling inom bredbandsteknologi.Stockholm den 5 april 2000Britt-Marie Danestig (v)()()()
mot · GN02T23 · 2000-04-14 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:T23av , ()med anledning av prop. 1999/2000:86 Ett informationssamhälle för allaRegeringen föreslår i propositionen s.73-74 ett antal ändringar iledningsrättslagen. Bland annat föreslås att den som erhållit ledningsrättför elektrisk starkströmsledning för vilken koncession fordras, eller förstarkströmsledning som ingår i telekommunikationssystem för allmäntändamål, skall ha rätt att - utan nytt förrättningsförfarande - utnyttjabefintligt utrymme för att dra fram och begagna även andra ledningarsom sedan kan utnyttjas för t.ex. IT-ändamål.Hotet mot rättssäkerhetenIT-infrastrukturutredningens förslag till ändring i ledningsrättslagen harav regeringen ändrats till det bättre på en punkt. Det gäller införandet aven regel som gör det möjligt för fastighetsägaren att vända sig tillfastighetsdomstolen beträffande ersättning. Regeln kompletteras med enför markägaren generös rättegångskostnadsregel.I förhållande till gällande rätt är dock regeringens förslag en försämring. hanteras frågor om dragning av fiberoptiska kablar vid en lantmäteri-förrättning. Som markägare har man då möjlighet att göra invändningar motsjälva ledningsdragningen. Den möjligheten bortfaller om regeringens för-slag blir beslut. Det finns i förslaget inte heller någon begränsningvad gäller antalet kablar som kan sättas upp. Därtill kommer att äventillbehör till kabeln, t.ex. transformatorstationer eller kan sättas uppinom ramen för det generella tillståndet, utan prövning från lantmäterietssida.Förslaget motiveras med att ett förrättningsförfarande skulle vara resurs-krävande både och pengar. Det kan allvarligt ifrågasättas om detta är etttillräckligt skäl för att enskilda intressen utan vidare skall ge vika. På dennapunkt innebär förslaget en klar försämring från rättssäkerhetssynpunkt.RetroaktivitetenI propositionen föreslås att de nya lagreglerna skall tillämpas retroaktivt.De avses tillämpas även beträffande redan upplåtna ledningsrätter förstarkströmsledning. Detta kan starkt ifrågasättas utifrån innehållet i 2kap. 18 § RF. Dessutom strider det mot krav påbalans mellan allmänna och enskilda intressen.Expropriationslagens ersättningsreglerFörslaget aktualiserar också en annan princip. Om det genomförskommer det nämligen att innebära att det skapas en oacceptabel obalansmellan kabelägarens möjligheter att tjäna pengar på sitt kabelinnehav ochde låga skadeståndsbelopp som expropriationslagens nuvarandeersättningsregler föreskriver. Detta borde föranleda en översyn aversättningsreglerna så att de bättre svarar mot IT-samhällets verklighet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag om en sådan ändringi förslaget till ändring i ledningsrättslagen att berörda markägaresrättssäkerhet tillgodoses,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om expropriationslagens ersättningsregler.Stockholm den 13 april 2000Jan ()()