mot · GO02Fi201 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi201av , ()Könsperspektiv på EMU1 Förslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att urett könsperspektiv analysera konsekvenserna av ett svenskt EMU-medlemskap.2 InledningEMU-frågan är en av vår tids viktigaste politiska frågor. Det handlar omett eventuellt medlemskap i en valutaunion som kommer att ha storpåverkan på det svenska samhället i allmänhet och svenskt arbetsliv isynnerhet. EMU påverkar arbetsmarknaden, skatterna, välfärden ochdemokratin på ett än mer genomgripande sätt än EU-medlemskapet.I opinionsmätningar kan det utläsas att det är kvinnor som är mest negativatill ett svenskt medlemskap och mest negativa är kvinnor i LO-kollektivet.Det är inte förvånande eftersom de politikområden som EMU har mestinverkan på är områden som i stor utsträckning påverkar kvinnors livsvillkor.I , SOU 1996:158, har konsekvenserna av ett svensktEMU-medlemskap utretts. Analysen är gjord utifrån nationalekonomiska ochstatsvetenskapliga utgångspunkter medan jämställdhets- och könsperspektivhelt saknas. Detta trots regeringens uttalade jämställdhetsambitioner med"mainstreaming" som ska löpa som en röd tråd.Vänsterpartiet menar att riksdag och regering i en så avgörande fråga somett eventuellt svenskt medlemskap i har ett ofrånkomligt ansvar attredovisa förväntade konsekvenser också utifrån ett könsperspektiv.3 Välfärden hotadFram har svensk politik aktivt varit inriktad på fullsysselsättning och en väl utbyggd offentlig sektor, något som bland annatvarit en förutsättning för kvinnors deltagande på arbetsmarknaden.I EU och EMU är den ekonomiska politiken inte inriktad på fullsysselsättning och den offentliga sektorn är utsatt för stark press. I en bilagatill visas att det är länder med en stor offentlig sektor somkan få svårast med att uppfylla EMU:s finanspolitiska normer, såsom deformuleras i den s.k. stabilitetspakten. För att leva upp till målsättningarnabörbeskattning och utgifter göras mindre konjunkturberoende och det finnsdärför "en risk för att välfärdsstaten måste minska i omfattning".EU:s finansministrar har formulerat vad som kan bli nödvändigt för attEMU ska fungera och bland annat konstaterat att det fordras "bättre kontrollöver eller en reform av den offentliga konsumtionen, de offentligaavsättningarna till pensioner, hälso- och sjukvården samtarbetsmarknadsåtgärder och arbetslöshetsunderstöd". Vidare anses "detsamlade skattetrycket i medlemsstaterna har varit ogynnsamt".Ett svenskt deltagande i kan således medföra en ökad press påneddragningar i offentlig sektor och i den generella välfärden. Denekonomiska politik som förs i ligger också väl i linje med det somkrävs som förberedelse för ett EMU medlemskap. Även EU-kommissionenhar noterat detta och lovordar "budgetdisciplin". Kommissionenframhåller hur de stora överskotten i kombination med utgiftstaken väluppfyller stabilitetspaktens krav, vilket innebär en "fortsatt minskning av deoffentliga utgifterna" som andel av hela samhällsekonomin.3.1 Minskad offentlig sektor drabbar kvinnorDe nedskärningar vi har sett, och ser, i offentlig sektor har alltså sambandmed konvergenspolitiken som syftar till ett har i rapporter redovisat hur välfärden urholkas under1990-talet och hur klassklyftorna ökar. Barn, ungdomar, invandrare ochensamstående kvinnor är grupper som missgynnas mest ochVälfärdskommittén konstaterar att högkonjunkturen inte förbättrarsituationen, utan tvärtom att klassklyftorna accelererar.I har framväxten av offentlig sektor haft avgörande betydelse förkvinnors deltagande på arbetsmarknaden och därmed också i de socialatrygghetssystemen. Att detta lett framåt i jämställdhetssträvan är tydligt.Neddragningarna drabbar därför kvinnorna hårdare; ökad arbetsbelastning förde många kvinnor som finns inom offentlig sektor, en krympandearbetsmarknad, sämre förutsättningar för ekonomiskt oberoende och iförlängningen risk för ökade krav på att omsorgen om gamla och sjukaåterigen ska skötas till stor del inom familjen.3.2 TrygghetssystemenFörutom en generell press på neddragningar av de offentligaavsättningarna till pensioner, arbetslöshetsersättning etc, innebär EMUökade krav på att trygghetssystemen inte får vara för "generösa".Systemen riskerar då att begränsa rörligheten på arbetsmarknaden. EU:sfinansministrar har konstaterat att skatterna och trygghetssystemen inomEMU bör ses i "relation till regelverken för arbetsmarknaden" och deländer som "kombinerar relativt generösa bidragssystem med omfattandeanställningsskydd bör se över sin lagstiftning". Vidare behöver de socialatrygghetssystemen förändras för att "incitamenten, möjligheten ochskyldigheten att börja arbeta ska öka". Det anses vara för små fördelarmed att arbeta jämfört med att ta emot bidrag.Med andra ord innebär EMU en risk för sänkta nivåer isocialförsäkringssystemen, hårdare krav för att få del av trygghetssystemen,ökade inslag av privata lösningar då de offentliga utgifterna ska minska och iförlängningen också ökad press på en harmonisering av trygghetssystemenmedlemsländerna emellan.Inom EU finns, av tradition, olika system för ekonomisk trygghet.Utmärkande för den svenska välfärdsmodellen är att den är generell och attden tar sin utgångspunkt i individen, till skillnad från modeller som iexempelvis som anpassats med äktenskapet och familj som basoch även har stora inslag av behovsprövning för sociala förmåner. harockså ett förhållandevis generöst och omfördelande välfärdssystem. Även omvåra kollektiva försäkrings- och trygghetssystem har brister i könsneutralitetoch i vissa fall ger olika utfall för kvinnor och män, har ,jämförelsevis, kommit längre i fråga om att skapa förutsättningar för attkvinnor ska kunna vara ekonomiskt oberoende. Sett ur ett könsperspektivfinns därför all anledning att närmare analysera vilka konsekvenser ett EMU-medlemskap får för kvinnors möjlighet till ekonomisk självständighet.4 Krav på mer flexibel arbetsmarknad4.1 LöneflexibilitetI konstateras att när penning- och finanspolitiken ärunderkastade unionens regler ökar behoven av att förbättra "flexibilitetenpå arbetsmarknaden". Denna flexibilitet kan i första hand uppnås vialöner, anställningsvillkor och/eller geografisk rörlighet. När det gällerlönerna uttrycks att ett deltagande i ställer ökade krav på"...flexibilitet i den nominella löneutvecklingen. Vid mycket kraftigastörningar kan rentav de nominella lönerna behöva sänkas. "EMU skärper alltså kraven på arbetstagarna och deras fackligaorganisationer att gå med på lönestopp och i sämsta fall lönesänkningar för attförhindra uppsägningar vid en ekonomisk kris. Det finns därmed en risk föratt de fackliga organisationernas position och legitimitet försvagas samt attkollektivavtalsmodellen urholkas till förmån för lokala och decentraliseradelösningar som ger mer flexibilitet i lönesättningen.Hur påverkar detta kvinnorna? Liksom på övriga arenor i samhälletåterspeglas könsmaktstrukturerna också när det gäller värdering av lönarbeteoch förutsättningar för att hävda sin kompetens och rätt till skälig lön. Dengenomsnittliga skillnaden mellan kvinnors och mäns timlöner är knappt 25 %eller, annorlunda formulerat, kvinnors genomsnittliga timlön uppgår till ca80 % av männens. En del av skillnaderna kan hänföras till ren diskrimineringdär ersättningen skiljer sig även om kvinnor och män har samma utbildning,arbetslivserfarenhet och anställningstid. I visas påolika könsrelaterade faktorer som påverkar lönerna. Där konstateras också attdet har betydelse på vilken organisationsnivå som löner sätts och att det krävsytterligare forskning för att kartlägga detta samspel.Det faktum att kvinnor har svårare att hävda sin kompetens ochsin rätt till skäliga löner indikerar att det är kvinnorna som, återigen,riskerarstå som förlorare i en EMU-anpassning där kraven på flexibilitet i lön ökaroch där inslagen av individuella lösningar sannolikt blir allt vanligare.4.2 Otryggare anställningarInom EMU ökar behovet för arbetsgivarna att snabbt kunna göraförändringar i personalgruppens storlek och sammansättning, därmedförstärks kraven på försvagningar i anställningstryggheten.Redan nu har huvudregeln om tillsvidareanställningar urholkats och viss-tidsanställningarna ökar. Hur drabbar det kvinnorna? kunde SCBkonstatera att det är unga kvinnor som har svårast att etablera sig påarbetsmarknaden. De har i större utsträckning än andra otrygghet i anställningmed högre andel vikariats- och projektanställningar. Något som fårlångtgående konsekvenser då det bland annat finns ett klarlagt sambandmellan otrygghet i anställning och låga födelsetal. Erfarenheterna visar alltsåatt det är kvinnorna som i stor utsträckning står för "flexibiliteten" när detgäller anställningsvillkor.Ett annat sätt att öka flexibiliteten är att frångå turordningsreglerna.Riksdagen behandlar ett sådant förslag som passar somhand i handske med en förberedelse för ett EMU-medlemskap. Regeln "förstin sist ut" ska inte längre gälla och med ett medlemskap i valutaunionen kandet på goda grunder antas att arbetsgivarna i större utsträckning kommer attbehöva utnyttja denna rätt att fritt välja vem som ska få gå och vem som skafå vara kvar. fanns denna möjlighet att göra undantag iturordningen och en undersökning som HTF genomfört visar att det nästintilluteslutande är kvinnor som drabbas av detta. Kombinationen flexibilitet, kravpå heltidsarbete och låg frånvaro innebar att kvinnor, med ansvaret för detobetalda arbetet, systematiskt gavs sämre förutsättningar för att få behålla ettarbete.Ökade krav på flexibilitet på arbetsmarknaden måste därför analyseras urett könsperspektiv i ljuset av rådande könsmaktsordning. Risken äröverhängande att vi får en situation där kvinnorna blir de som ska fungerasom buffert på den flexibla arbetsmarknaden.4.3 Ökad geografisk rörlighetEn annan dimension på flexibilitet är geografisk rörlighet därarbetskraften flyttar från områden med låg produktivitet till områden medhögre produktivitet. I en bilaga till konstateras attkraven på rörligheten inom landet, framför allt mellan norra och södraSverige, sannolikt kommer att vara högre inom EMU än utanför. Menäven kraven på rörlighet mellan länder kan antas öka.Ofrivillig rörlighet för med sig omfattande sociala kostnader för individeroch familjer. Det torde dessutom utgöra undantaget att det i ett parförhållandeär möjligt att låta både kvinnans och mannens behov vara styrande. Detföreligger en tydlig konflikt mellan å ena sidan det övergripandejämställdhetsmålet, att kvinnor och män ska dela ansvaret för hem och barnsamt ha lika villkor och förutsättningar när det gäller arbete ocharbetsvillkor,och å andra sidan ett mål om alla också ska vara geografiskt rörliga påarbetsmarknaden. har vi stor kunskap om kvinnors och mäns liv ocharbete. Utifrån denna kunskap måste frågor ställas om vem som förväntasåsidosätta sina behov om kraven på rörlighet ökar, vems behov av tillgång bra arbetsmarknad kommer att tillgodoses, kvinnans eller mannens?Avslutningsvis föreskriver de nationella jämställdhetsmålen sammamöjligheter för kvinnor och män till ekonomiskt oberoende samt lika villkoroch förutsättningar för kvinnor och män i fråga om företagande, arbete,arbetsvillkor och utvecklingsmöjligheter i arbetet.Ett svenskt EMU-medlemskap innebär sannolikt ökade krav påförändringar i offentlig verksamhet, i socialförsäkringssystemen och påarbetsmarknaden. Det är områden som alla är centrala i arbetet för att nå ettjämställt samhälle och som sammantaget utgör grunden i vår välfärd. Därförär det ett rättmätigt krav att riksdag och regering tar sitt ansvar och belyserettEMU-medlemskaps konsekvenser för kvinnor och män.Stockholm den 30 september 2000Gudrun ()()()()()()()()()()