mot · GO02So446 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So446av Marcelind, ()PsykiatrireformenFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om kommunernas åligganden när det gäller att skapa meningsfullsysselsättning för de psykiskt sjuka.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att antalet slutenvårdsplatser inom psykiatrin skall motsvarabehoven.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att psykiatrireformens konsekvenser vad gäller skatteväxlingmåste utredas.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att en kommitté bör tillsättas för utarbetandet avtydliga nationella riktlinjer för kommuner och landsting om uppföljning,utvärdering och psykoterapeutiska åtgärder.MotiveringPsykiatrireformen genomfördes . Kommunerna fickdärmed ett ökat ansvar för personer med psykisk störning, som inte är ibehov av sluten psykiatrisk vård. Slutenvårdsplatser skulle minska tillförmån för öppenvård. De långvarigt psykiskt stördas livskvalitet ochdelaktighet i samhället skulle öka.Socialstyrelsens utvärdering av psykiatrireformen visar på allvarliga bristeri svensk psykvård. Ett av målen med psykiatrireformen var att defunktionshindrade skulle erhålla bättre rehabilitering och meningsfullasysselsättningar. Trots detta mål saknar av de sammanlagt 43 000personer reformen handlar om arbete. Ungefär 16 000 har dagligsysselsättning i olika kommunala verksamheter, men behovet avsysselsättning är troligen det dubbla. Antalet personer med psykiskafunktionshinder som förtidspensioneras ökar.Exempel på personer som lämnats ensamma i sina lägenheter utan dagligsysselsättning förekommer. Risken att sjukdomen förvärras ökar därmedytterligare.Rapporten konstaterar vidare att personer med psykiska störningar är enutsatt grupp som behöver mycket hjälp och är starkt beroende av insatser frånanhöriga. Brister i samarbetet mellan primärvård, socialtjänst och psykiatrileder inte sällan till att anhöriga får påta sig ett stort ansvar. Åldrigaföräldrarställer solidariskt upp med allt ifrån ekonomiskt till personligt stöd. Svagtinflytande över boendet, dålig vårdplanering vid övergångar mellan olikahuvudmän är andra brister som framkommer i rapport.Syftet med psykiatrireformen var att öka de långvarigt psykiskt stördaslivskvalitet och delaktighet i samhället. Det målet har inte blivit uppfyllt.Många psykiskt sjuka har, särskilt under förändringsprocessen, farit illa inteminst med tanke på att alternativa behandlingsformer inte var tillräckligtutbyggda när slutenvårdsplatserna lades ner. Det är uppenbart att kommuneroch landsting inte klarade av att möta de stora behov som fanns, bland annatpå grund av resursbrist.Alla instanser måste ta frågan på största allvar. Ansvarsfördelningenmellan kommuner och landsting får inte bli huvudfrågan. Som framgår avSocialstyrelsens rapport uppstår fortfarande problem kringfinansieringsfrågor. Detta är enligt vårt synsätt oacceptabelt! Den enskildefår inte komma i kläm på grund av huvudmännens oförmåga att reda utbetalningsansvaret.Möjligheterna till tillfrisknande är ofta goda om vård sätts in . Enbartmedicinering är sällan tillräcklig utan den måste kombineras med andraåtgärder, t ex rehabilitering och psykoterapi. Tyvärr råder okunnighet inomsjukvården om hur psykoterapi och psykologisk behandling kan integreras ivården, även om goda försök görs på en del håll. Endast drygt 300 läkare ilandet är legitimerade psykoterapeuter, och många av dem har lämnat denoffentliga vården för att bedriva privat verksamhet.Patienter med behov av psykoterapi som nekas adekvat behandlingfortsätter att fara illa. För dessa patienter är psykoterapi skillnaden mellanensvår tillvaro och ett relativt gott liv. Psykoterapi och psykologiska kunskapermåste tas till vara på ett bättre sätt och integreras i sjukvården för attförkortaoch minska patienters lidande.Psykiskt funktionshindrade ska ha rätt till daglig verksamhet. Här behövsen ändring av LSS-lagen. Kommuner bör avsätta skyddade platser för atttillgodose behovet av terapi för de psykiskt funktionshindrade.På några håll i landet pågår lyckade försök med kommunalrehabiliteringsverksamhet för psykiskt funktionshindrade. Ett sådant exempelär Treklövern i . Rehabiliteringsverksamheten sker i samarbete medandra berörda myndigheter utifrån psykiatrireformens intentioner. Manerbjuder ett varierat utbud av rehabilitering i form av social gemenskap,sysselsättning, förberedande arbetsträning och studier på olika nivåer utifrånindividens möjligheter och behov. Trots små resurser erhålls mycket godaresultat, vilket bl a visat sig genom de personer som återfått fungerandepersonligt liv tack vare den bedrivna verksamheten. Verksamheten är ensamhällstillgång som även kan mätas i ekonomiska termer.Den psykiskt funktionshindrade ställs även inför andra problem. Omvederbörande väl får en lyckad rehabilitering riskerar den rehabiliterade att gåfrån sjukbidrag till socialbidrag. Orsaken är att om man inte lyckas kvalificerasig för den öppna arbetsmarknaden hänvisas man till en otillräcklig marknadmed skyddade arbeten. Att på detta sätt hamna i ett utanförskap är knappastuppbyggande för någon som just fått en fungerande självgående tillvaro. Bådeindividen och samhället är förlorare även i ekonomiska termer. Övergång frånsjukskrivning till sjukbidrag kan medföra en kraftigt minskad inkomst somofta drabbar unga personer. Detta kan motverka viljan att aktivt förändra sittliv, t ex gå in i en arbetsträning med ytterligare minskad inkomst som följd.Det har gått psykiatrireformen genomfördes. kan vikonstatera att det inte finns någon god kontroll över utvecklingen. Brist påberedskap och resurser har kännetecknat arbetet ute i kommuner ochlandsting där samarbetet fortfarande till viss del präglas avintressemotsättningar mellan huvudmännen. Glappet mellan sluten och öppenvård har ökat, vilket drabbat patienter med särskilda behov.Psykiskt funktionshindrade personer har varierande behov inte barasinsemellan utan också över tiden hos en och samma person. Statsbidrag tillinsatser måste även på detta område vara framåtsyftande och inte avbrytas nären verksamhet väl etablerats. Att bygga upp verksamheter tar ofta längre tidän vad som beräknas. Ett genomgående drag på flera områden har varitregeringens ad hoc-politik. Genom kortlivade resurstillskott till kommuneroch landsting, förväntas dessa sedan svara för permanenta driftskostnader.Andra svårigheter som också noterats är att utbetalda statsbidrag inte alltidgår till avsedda insatser, utan istället till förbättringar på andra områden idenkommunala verksamheten.Vi anser att regeringen bör tillsätta en kommitté för utarbetandet av tydliganationella riktlinjer för kommuner och landsting om uppföljning, utvärderingav rehabiliteringsverksamheten och de psykoterapeutiska åtgärderna för attomedelbart undanröja de problem som människor med psykiskafunktionshinder får brottas med. Det är ett nationellt ansvar att ombesörja attde grupper som har störst svårighet att själva bevaka sin intressen harsamhällets stöd till att skapa livskvalitet. Det är av största vikt att vitillsammans arbetar för en förändrad attityd i samhället till psykisk sjukdom.Vi anser att staten också bör se över konsekvenserna av skatteväxlingeninom psykiatrin. Det kommer larmrapporter från mindre kommuner med småskatteintäkter som har svårt att tillgodose det psykiatriska vårdbehovet. Dåskatteväxlingen skulle genomföras använde man den gamla omsorgslagensom beräkningsgrund för att göra en bedömning av hur många personerskatteväxlingen skulle omfatta. Eftersom LSS är en rättighetslag så kundeingen förutspå hur stor omfattningen skulle bli. rapporterar flera mindrekommuner om att de har problem att leva upp till rättighetslagen och att riskfinns att andra grupper riskerar att trängas undan på grund av resursbrist ikommunen. är bara ett exempel där skatteväxlingen beräknades påcirka 30 personer. har man 117 med beviljade LSS-insatser.Stockholm den 3 oktober 2000Ragnwi Marcelind (kd)()