mot · GO02U512 · 2000-10-05 00:00:00 — Skillnaden mellanbetalningsåtaganden (d v s utfästelser om framtida betalningar) ochbetalningsbemyndiganden (d v s faktiska betalningar) är ofta mycketstora. Det visar på stora brister i budgetarbetet. I vissa fall kanske det heltenkelt är fråga om överbudgetering, där man alltså skulle kunna krympaanslagen. Men i många fall handlar det om dålig kontakt mellan EU-administrationen och dess motparter. Presumtiva betalningsmottagarekänner kanske inte till att anslag existerar och därför söker man heller intebidrag ur detta. Dessutom bygger många anslag, inte minst inom det storajordbruksområdet, på prognoser som sällan slår in. Eftersläpningen ijordbruksbidragen, strukturfonderna och biståndet är ibland över 50 %.Detta är oacceptabelt. Uppföljningen av utvecklingen inomanslagsområden måste göras snabbare. Anslag som inte används börkunna slussas tillbaka till medlemsländerna, eller, i undantagsfall, till debudgetområden som uppvisar oväntat stora behov.En annan stor fråga är hur akuta biståndsinsatser ska finansieras. Ettavskräckande fall är när krisen i Kosovo tvingade unionen att skära ner ibiståndsbudgeten på annat håll för att kunna finansiera EU:s åtaganden.Istället bör det bli lättare att använda sig av s k flexibilitetsinstrument, ochskapa större reservanslag . Man skulle kunna säga att oväntadekriser alltid kan förväntas. Därför måste EU ha en finansiell beredskap försådana situationer.6.5.2 Parlamentets arbetsordningEuropaparlamentet är folkens direktkanal in i EU:s beslutsfattande. Det ärviktigt för den demokratiska legitimiteten i EU-samarbetet att dennadirektkanal fungerar. Tyvärr finns dock vissa brister . En sådan ärden akuta överbelastningen i arbetsbörda. Trots att parlamentet fått ökadebefogenheter, och därmed en större arbetsbörda, kvarstår procedurer frånden tid då parlamentet var i det närmaste maktlöst. Till exempel tarbrådskande ärenden, s k urgencies, mycket tid under plenarsessionerna.Ofta handlar det om ett mindre relevant tyckande om saker där unionensaknar kompetens. är det att förändra detta system. Kriteriernaför brådskande ärenden bör vara betydligt hårdare, och de bör begränsastill två per session. En annan tidsödande faktor är antalet ändringsförslagtill betänkanden som behandlas i plenum. Ett enskilt betänkande kanibland innehålla hundratals ändringsförslag. Det säger sig självt att detparlamentariska arbetet då blir svåröverblickbart och ineffektivt. Reglernabör alltså stramas upp.Parlamentarikerna borde också ges bättre möjligheter att möta sina väljareoch därmed föra en debatt i Europafrågorna på hemmaplan. Det räcker intemed att några månader inför valet påminna väljarna om attparlamentet existerar. Ledamöterna måste verka i sina valkretsar även imellanvalsperioderna. Därför vore det rimligt att införa mötesfria veckorvarje kvartal. Det uttalade syftet skulle vara att ge ledamöterna möjlighet attgöra längre och mer sammanhängande besök i sina valkretsar. Det är troligtatt detta också skulle öka intresset för en nyanserad Europadebatt i bl aSverige.Själva parlamentets administration måste också stramas upp. Denekonomiska redovisningen måste förbättras, liksom parlamentarikernasersättningssystem. Ett system måste skapas där ersättningar kvitteras ut motfaktiska utgifter. Det är viktigt att en ny ledamotsstadga fastställer tydligaregler för detta liksom för ledamöternas löner i allmänhet.En källa till berättigat folkligt missnöje med parlamentet är de månatligaresorna till , då hela parlamentet flyttar sin verksamhet, vilketinnebär både stora extra kostnader och, vilket är värre, förlorad effektivitet iparlamentsarbetet. Det är inte rimligt att låta ett parlament ha en så dåligarbetssituation. Därför måste EU på låta parlamentet självtbestämma om sitt säte. Då är det rimligt att flytta sessionerna till ,därkontakten med andra institutioner underlättas.6.5.3 KommissionenKommissionens organisationskultur är långt ifrån tillfredsställande.Organisationerna är strängt hierarkiska vilket hämmar effektiviteten.Anställningar bestäms ofta mera av tjänsteår än kompetens. Det råder enallvarligt brist på öppenhet, liksom på god sed för ämbetsmännensuppträdande mot medborgare. Här tror vi att det svenskaämbetsmannasystemet har en hel del att lära ut ifråga om både öppenhetoch service-krav gentemot medborgarna. bör därför aktivt delta ireformarbetet som inletts av kommissionären . om administrativa reformer som presenterats lovar gott införframtiden. En väg till större kontinuitet och långsiktighet i reformarbetetvore att inrätta ett oberoende inomEU. Det skulle ägna sig åt utveckling av kapaciteten ifråga omutvärdering, kvalitetssäkring m m.Personalbrist är en bidragande orsak till effektivitetsproblemen. Trots attdet säkerligen finns överbemanning på vissa håll i kommissionen, lider andraav en skriande brist på kompetent personal. Det gäller områden somforskning, bistånd, handelspolitik, miljö m m. Kommissionen har nyligenkommit fram till att ett stort antal tjänstemän måste rekryteras, sominterna organisationsreformer genomförs (många av dessa tjänster kan dockfyllas genom effektiviseringar och omprioriteringar). Det är viktigt attkommissionen får resurser för att genomföra den planerade omställningen.Men det behövs också en extern och oberoende kontrollenhet, som kanförbättra utvärderingen av administrationen. I kombination med en europeiskåklagarmyndighet skulle en sådan enhet leda till större insyn och mindresvinn i EU-medlen.6.5.4 ÅklagarmyndighetFusk och slarv med EU:s medel fortsätter att förekomma i en oacceptabelomfattning. De medel EU förfogar över är offentliga medel. En europeiskåklagarmyndighet skulle ge ett bättre samarbete mot svinn. De instansersom utreder interna problem har inte nödvändiga befogenheter. skulle ges befogenhet att genomföra utredningar ochföra till domstol fall av bedrägeri eller misskötsel med EU:s egna medel.Åklagarmyndighetens kompetens skulle alltså endast gälla EU:sverksamhet.Stockholm den 2 oktober 2000Alf ()()()()()()()()()