mot · GN02T31 · 2000-06-07 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:T31av , ()med anledning av prop. 1999/2000:117 Lag om kvalificerade elektroniska signaturer, m.m.I syfte att genomföra EG-direktivet (1999/93/EG) avseende ettgemenskapsramverk för elektroniska signaturer föreslås genomrubricerade proposition en ny lag om s.k. kvalificerade elektroniskasignaturer samt en påföljande konsekvensändring i sekretesslagen. Detövergripande målet med såväl EG-direktivet som den svenskalagstiftningen är att härigenom skapa vissa fundamentala förutsättningarsamt en infrastruktur för elektronisk kommunikation i ett öppet system,exempelvis Internet, mellan parter som i förväg inte känner varandra.Detta skall åstadkommas genom att kommunikationen signeras på sådantsätt att det kan säkerställas att den kommunicerade informationen intehar förändrats, att informationens avsändare är den som den utger sig föratt vara samt att avsändaren kan knytas till den avsända informationenoch sålunda inte har möjlighet att förneka att han eller hon avsäntdensamma. Mot bakgrund av att denna funktionalitet kan tillhandahållas,skapas förhoppningsvis den grundläggande trygghet som krävs förutvecklingen av detta medium.Denna vällovliga ambition begränsas dock till viss del av det faktum attregeringens proposition endast innehåller ett elementärt regelverk som fram-för allt tar sikte på näringsrättsliga frågeställningar. Regelverket kan däremotinte tillämpas i någon större utsträckning avseende kommunikationen mellanmyndigheterna och medborgarna. För att elektroniska signaturer skall fåanvändas även i detta sammanhang krävs ett fortsatt, både omfattande ochtidsödande, utrednings- och lagstiftningsarbete. Detta avser framför allt vissaförfattningsreglerade krav på "underskrift", "egenhändig namnunderskrift"etc. i syfte att fastställa i vilken utsträckning det är tillåtet att uppfyllaettformkrav på exempelvis egenhändigt undertecknande med en elektronisksignatur. I annat fall torde ett sådant krav utesluta elektroniska rutiner.Dettaåterstående arbete innebär sannolikt att möjligheten till regelmässig elek-tronisk kommunikation mellan myndigheterna och medborgarna kommer attförsenas under en i detta sammanhang onödigt lång tid.Varför regeringen inte väljer att ta ett sådant helhetsgrepp som skulle med-ge att förutsättningar skapas även för kommunikation mellan nämnda parterär svårt att förstå. I propositionen konstateras att det knappast är lag-stiftningen som står i vägen för att elektroniska signaturer skall få sammabetydelse som egenhändiga namnunderskrifter. Det viktigaste torde i ställetvara att det utvecklas säkra och lättanvända tekniska lösningar förelektroniska signaturer så att människor känner tillit till dem och tycker attde är praktiska att använda.Grunden för tolkningsproblemen avseende dessa formkrav baseras på atttelefaxmeddelanden i praxis inte ansetts uppfylla formkravpå att viss handling ska vara egenhändigt undertecknad. Anledningen tilldetta är att det i nämnda krav också ansetts ligga ett krav på att det är justdetundertecknade exemplaret som ska ges in till domstolen och inte, som dom-stolarna betraktar faxmeddelandet, en kopia av detta exemplar.I vilken utsträckning detta betraktelsesätt kan, eller bör, tillämpas be-träffande elektroniska signaturer torde dock vara osäkert. För det första avserrefererade praxis endast telefax vilket dels torde vara relativt svårt attställanågra högre säkerhetskrav på beträffande avsändarens identitet m.m., delstorde vara att betrakta som ett pappersbaserat medium där en fysisk namn-teckning är knuten till en fysisk handling. Denna teknik skiljer sig alltså påavgörande sätt från tekniken med elektroniska signaturer. Vid elektronisksignering skapas en signatur som är unik för den enskilda handlingen. Dennasignatur är vidare att betrakta som en del av handlingen. Sålunda torde kravetpå undertecknande i original kunna uppfyllas.I propositionen utsägs att utgångspunkten för aktuell situation bör vara att..."det inte bör finnas otidsenliga formkrav som på ett onödigt sätt hindrarelektronisk kommunikation". Vad som därmed menas med "otidsenligaformkrav" och "onödigt" är i och för sig inte självklart, men uttalandet tordedock antyda en ambition att så långt möjligt tillåta användningen avelektroniska signaturer. Med denna ambition som premiss borde regeringendärför ta steget fullt ut och stipulera att huvudregeln skall vara attelektroniska signaturer får tillämpas i samtliga situationer om det intespeciellt reglerats att så inte får ske.Även en sådan omvänd ordning kräver naturligtvis ytterligare utrednings-och lagstiftningsarbete, men detta torde vara av väsentligt mindre omfattningom utgångspunkten för arbetet är att identifiera endast de situationer därundantag från huvudregeln krävs. Detta innebär sannolikt att utvecklingenmot allmän kommunikation genom elektroniska rutiner kan påskyndas. Enordning som bygger på en tillåtande huvudregel torde vidare vara lagteknisktmer logisk såtillvida att antalet situationer där elektroniska signaturer kanaccepteras rimligtvis kommer att vara betydligt fler, jämfört med dem där deinte kan tillåtas. Det förefaller därför som en mer rationell lösning attspecialreglera det mindre antalet, d.v.s. undantagen från nämnda huvudregel.Avslutningsvis skulle regeringen genom införandet av nämnda ordninguppvisa en positiv inställning och tilltro till detta medium, vilket skullestärka förtroendet hos allmänheten för den nya tekniken. Härigenom kanregeringen skapa goda förutsättningar för vad den själv anser vara denviktigaste frågan i detta sammanhang, nämligen att det ..."utvecklas säkraoch lättanvända tekniska lösningar för elektroniska signaturer så attmänniskor känner tillit till dem och tycker att de är praktiska att använda".För detta torde dock krävas att regeringen vågar bryta den cirkel-argumentation som försvårar utvecklingen av elektronisk kommunika-tion. Om leverantörerna skall vilja tillhandahålla den vidareutveckling motsäkra och brukbara system som regeringen efterlyser, krävs att användarnages möjlighet att nyttja befintliga system. Detta ställer dock krav även på attregelverken stödjer denna utveckling och inte, som är fallet, motverkardensamma.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att huvudregeln skall vara att elektroniskatjänster får tillämpas i samtliga situationer om det inte speciellt re-glerats att så inte får ske.Stockholm den 7 juni 2000Eva ()