mot · GO02A278 · 2000-10-05 00:00:00 — Det nya systemet är tänkt att att vara i kraft från och med 2002.Kristdemokraterna anser att utbildningskontomodellen på ett billigt ochflexibelt sätt kan stärka kompetensutvecklingen hos de anställda och haravsatt, utöver de medel som redan finns avsatta för , ytterligare 200miljoner kronor för samt ytterligare 200 miljoner varje årunder för att finansiera reformen.Ny modell för lönebildningUnder har den svenska lönebildningen intefungerat tillfredsställande. Lönerna i har ökatsnabbare än i våra viktigaste konkurrentländer. hardetta dolts genom ständigt återkommande devalveringar. Nuär den vägen stängd och låginflationspolitiken etablerad.Därför måste också lönebildningen fungera bättre och ledatill avtal i paritet med konkurrentländernas om vi ska få nedarbetslösheten.Idag kan man prata om fyra tillväxtfällor på den svenska arbetsmarknaden.Den första tillväxtfällan är den i internationell jämförelse låga andelenanställda inom den privata sektorn. Detta leder till en låg dynamik påarbetsmarknaden som den undergräver möjligheten till nyasysselsättningstillfällen.Den andra tillväxtfällan är den låga rörligheten på arbetsmarknaden somresulterar i flaskhalseffekter. Orsaken till detta är bl a de höga skattekilarnasamt den sammanpressade lönestrukturen. Exempelvis har många offentligtanställda akademiker lägre livslöner än personer inom den privata sektornsom har gymnasieutbildning som högsta utbildningsnivå. För en fungerandearbetsmarknad och ett bra näringslivsklimat krävs att lönebildningen bättreavspeglar tillgång och efterfrågan på arbetskraften. Kunskapssamhället ochSveriges konkurrenskraft ställer krav på en lönebildning som stimulerar ochuppmuntrar kunskap och kompetens.Den tredje tillväxtfällan är det faktum att utbildning lönar sig dåligt iSverige, vilket är förödande för vår framtida konkurrenskraft. Svenskaakademiker har internationellt sett betydligt lägre löner än motsvarandegrupper i . Det gäller både för akademiker i privat och i offentligtjänst. Lönebildningen bör på ett bättre sätt ta hänsyn till löntagarenskompetens och kunnande, den prestation som utförs och det ansvararbetsuppgiften innebär. Lönebildningen bör också stimulera den enskilde tilllärande, ansvarstagande och goda arbetsprestationer. I praktiken innebär dessahänsynstaganden att lönebildningen i större utsträckning bör ske på det lokalaplanet och vara mera individuellt inriktad. bör man i en merindividuellt inriktad lönebildning vara ytterst observant på den ojämnlikasituation som kan uppstå vid en löneförhandling mellan en arbetsgivare ochen enskild individ. Arbetstagarorganisationer har därför en viktig stödjandeoch rådgivande roll.Den fjärde tillväxtfällan är de höga anställningströsklarna, både för företagoch individer. Detta gäller inte minst rekrytering av lågutbildade som oftastsaknar yrkeserfarenhet. För individen gör ersättningar från a-kassan samtmarginaleffekter att arbete vid låga inkomster ofta inte lönar sig jämfört medalternativet att inte arbeta. För företagen innebär relativt höga ingångslöneroch hög skatt på arbete tillsammans med vissa arbetsrättsliga regler attföretagen drar sig för att anställa personer med låg utbildning och litenerfarenhet i relation till det som efterfrågas.Det är mot ovanstående bakgrund anmärkningsvärt att regeringen i sinadiskussioner om lönebildningen bara koncentrerar sig på den totalalönenivåns utveckling. Visst är den totala nivån viktig, men lika viktig ärlönebildningens roll för att skapa dynamik och flexibilitet, och därmedsysselsättning och tillväxt.Strategi för en fungerandelönebildningBl a följande punkter måste ingå i en strategi för att få tillstånd en ekonomisk-politisk miljö som främjar en godlönebildning:- De ekonomisk-politiska ramarna för lönebildningen ska vara stabila ochfrämja ett ansvarsfullt beteende hos parterna på arbetsmarknaden, deenskilda företagen och de anställda. Statlig inkomstpolitik avvisas. som inrättats måste arbeta utifrån detta perspektiv.- För att uppmuntra arbete, utbildning, kompetensutveckling och ökatansvarstagande måste skatten på arbete sänkas för alla, exempelvis genomhöjt grundavdrag och/eller förvärvsavdrag. Marginalskatterna och olikaformer av marginaleffekter måste hållas nere. Maximal marginalskatt skavara i enlighet med skattereformen 1990/91.- Arbetslöshetsförsäkringen betalas genom relativt blygsammamedlemsavgifter, arbetsgivarnas arbetsmarknadsavgifter men framför alltöver statsbudgeten. Försäkringen bör vara obligatorisk och i störreutsträckning finansieras genom avgifter från de försäkrade. Närarbetslösheten stiger ökar avgifterna, när den sjunker minskar de. En sådanmodell ger incitament för en bättre fungerande lönebildning. Löntagarnakompenseras genom sänkta inkomstskatter.- Vinstdelningssystem för de anställda kan med fördel utgöra en del i denframtida lönebildningen. Ett sådant system skapar en god och flexibelkoppling mellan företagens vinster och de anställdas ersättningar.Arbetsgivaravgifter bör inte tas ut på ersättning från ettvinstdelningssystem.- För att utbildning ska premieras bättre och bristyrken ska kunna locka tillsig arbetskraft måste lönebildningen ge utrymme för en bättrelöneutveckling inom dessa yrken jämfört med hur det fungerat hitintills.Därmed kan också ökade möjligheter skapas för tillkomst av arbeten inombranscher med relativt låga ingångslöner. Fler sådana arbeten ökarmöjligheten för många att komma in på arbetsmarknaden.Skattesänkningar för låginkomsttagare kan underlätta en sådan process.- Lagen som reglerar kollektivavtalen bör ses över för att öka den enskildesrättigheter och främja en bättre fungerande lönebildning. Bland annatborde möjlighet för enskilda löntagare att sluta avtal med arbetsgivare utanhänsyn till gällande kollektivavtal underlättas. Riskerna för att enskildaarbetstagare utnyttjas otillbörligt genom att hamna i en underlägsenposition, exempelvis vid hög arbetslöshet, måste beaktas i denna översyn.Lagstiftning om att stridsåtgärder ska vara proportionerliga bör införas(mer om detta längre fram i motionen).- Arbetsmarknadens parter bör eftersträva ökad flexibilitet vad gällerlönebildning för ungdom. Lägre ingångslöner inom vissa branscher kanvara ett verksamt sätt att få fler unga i arbete. Detta bör i första hand lösasavtalsvägen.MedlingsinstitutDet direkta ansvaret för lönebildningen har arbetsmarknadensparter. Men genom lagstiftning och institutionella ramar kanstaten skapa förutsättningar för en bättre lönebildning. Därförkan utvecklingen av den tidigareförlikningsmannaexpeditionen till ett medlingsinstitut varanågot positivt. Det bör dock övervägas om inteMedlingsinstitutet kan samverka/samlokalisera med någonannan befintlig myndighet, exempelvis Kammarkollegiet, föratt på så sätt minska bland annat de administrativakostnaderna.Medlingsinstitutet bör bland annat verka för samordnade avtalsperioder, geråd och stöd till arbetsmarknadens parter för att främja ensamhällsekonomiskt sund lönebildning. Vid konflikter ska Medlingsinstitutetkunna agera som medlare, genom att i samråd med parterna utse medlare somhar förtroende hos de berörda.En viktig uppgift för är att se till att statistik om lönerfinns tillgänglig på ett relevant sätt. På den punkten delar vi regeringensbedömning. Vi anser dock att SCB även i fortsättningen bör varahuvudansvarigt för statistiken, eftersom den har fler avnämare änMedlingsinstitutet och att risken finns att en flyttning av denna statistik tillMedlingsinstitutet kan skapa problem med den samordning av denekonomiska statistiken som görs inom SCB. Det är dock viktigt att SCB harett nära samarbete med om hur statistiken ska tas fram ochutformas. Den anslagsöverföring som sker i årets budgetproposition på 26miljoner kronor från SCB till motsätter vi oss därmed.Anslaget 23:9 reduceras därmed med 26 miljoner kronor.Vi kristdemokrater har också ställt oss bakom riksdagsmajoritetens beslutatt förlänga varseltiden för strejkåtgärder , attMedlingsinstitutet ska kunna skjuta upp varslade stridsåtgärder i 14 dagarsamt införande av varselavgifter vid brott mot varselreglerna. De är rimligtavvägda medel för att i vissa känsliga lägen kunna "kyla ned" en konflikt-situation.Vi anser att det endast är arbetsmarknadens parter som kan utvecklalöneformer och anställningsvillkor som är anpassade till dagens ochmorgondagens arbetsmarknad med dess snabba omvandlingstakt och alltstörre variation i anställningsformer, arbetstid och arbetsorganisation.Inrättandet av ett medlingsinstitut får därför inte leda till statliginkomstpolitik. Det är därför viktigt att betona att det även fortsättningsvisärarbetsmarknadens parter som har huvudansvaret för lönebildningen.Jämställdhet och diskrimineringEn av uppgifter ska vara att publicera ochanalysera löneutvecklingen ur ett jämställdhetsperspektiv.Kompletteringar av databasen förbättrar möjlighetenför forskning om vad som har betydelse för löneutvecklingenför kvinnor och män. bör således hanödvändig kompetens för att arbeta med jämställdhetsfrågorsamt övriga diskrimineringsformer när det gällerlönebildning. Detta är ett bra incitament för att fortsättaarbetet med att undanröja alla osakligt motiveradelöneskillnader mellan kvinnor och män samt på andraområden där diskriminering i lönesättning sker.Under rubriken och moderniserad arbetsrätt, kapitel 10,återfinns flera förslag till förändringar i arbetsrätten som också skulleinverkapositivt på lönebildningsprocessen.Förenklad och moderniseradarbetsrättDagens arbetsrätt är anpassad efter 1970-talets samhälle medstora varuproducerande företag som förebild. Tron attmänniskor är utbytbara i en produktionskedja präglade dettänkande som ligger bakom dagens arbetsrätt.Förändringstakten i näringslivet har accelererat . Människor äralltmer välutbildade och svåra att byta ut. Det är i de små företagen som denya idéerna föds och de nya jobben skapas. Arbetslivet har förändrats till sinkaraktär och till sitt innehåll. Företag som är i snabb tillväxt upplever sällanproblem med arbetsrätten, inte heller stora företag med hög arbetsrättsligkompetens och stora möjligheter till omdisponering av arbetskraften.Däremot upplever mindre företag i förändring arbetsrätten som ett stortproblem. Sammantaget innebär detta att arbetsrätten måste moderniseras ochförenklas.Arbetsrättens syfte, att skapa trygghet för de anställda och förhindra attarbetsgivare behandlar sina anställda godtyckligt, är viktigt och riktigt.Dessutom är tydliga spelregler på arbetsmarknaden något positivt för attunderlätta för arbetstagare och arbetsgivare att träffa överenskommelser attförhålla sig till vid tvister.Mycket talar dock för att dagens arbetsrätt motverkar sitt syfte. Den sortstrygghet som den fast anställde med många tjänsteår upplever bidrar till attskapa otrygghet för den som inte har arbete. Arbetsrätten är också uppbyggdför att skydda den som har arbete, medan den bidrar till att utestänga den sominte har ett arbete. Den höga arbetslösheten är därför ett viktigt skäl till attreformera arbetsrätten. Inte för att den är den enskilt viktigaste anledningentill hög arbetslöshet, eller den avgörande frågan för att nya jobb skapas. Mennuvarande arbetsrätt skapar ett svårgenomträngligt regelverk för det lillaföretaget, den skrämmer många från att nyanställa och den skapar en känslaav vanmakt hos många företag. Dessutom innebär exempelvis reglerna förprovanställning att många företag väntar i det längsta med att nyanställa innande vet om konjunkturen bär eller inte.Enklare regler vid anställning m.m.Under fyrpartiregeringen genomfördes en rad förändringar avarbetsrätten för att underlätta en mer flexibel arbetsmarknadoch att möjliggöra en anpassning till de förhållanden undervilka de mindre företagen lever. Dessa förändringarupphävdes av den socialdemokratiska regeringen eftermaktskiftet 1994. återställde regeringen delvisåterställaren. Dock på ett otillräckligt sätt.Kristdemokraterna har hävdat behovet av att göraarbetsrätten mer flexibel och bättre anpassad till de mindre företagenssituation. Det handlar om:- Rätten att undanta två personer från turordningsreglerna vid uppsägning.De som undantas inom varje turordningskrets ska vara personer som enligtarbetsgivarens bedömning är viktiga för företagets fortsatta drift, såkallade nyckelpersoner. Detta är viktigt för främst mindre företag vid enneddragning av verksamheten.- Förutsättningarna för företaget att överleva och växa igen ärstörre om viktig kompetens kan bibehållas vid en neddragning avverksamheten.- Fackets vetorätt vid entreprenader avskaffas.- Förbud införs mot blockad av enmans- och familjebolag samt mot företagsom inte har kollektivavtal (s k hängavtal) därför att ingen av de anställdaär medlemmar i något fack eller vill ha något kollektivavtal.- Möjligheten till provanställning förlängs från nuvarande 6månader, vilket skulle öka företagens benägenhet att nyanställa istället föratt nyttja övertid vid exempelvis en konjunkturuppgång.- Skyldigheten för arbetsgivare att återanställa ändras frånnuvarande 9 månader för viss arbetskraft, till exempel för personer under55 år.- Visstidsanställning vid arbetsanhopning bör tillåtas upp till två år.Genom uppgörelser mellan och de fyra icke-socialistiska partierna har genomförtkravet på förbud mot blockad av enmans- och familjeföretag.I betänkand 2000/2001:AU4 föreslår samma majoritet iarbetsmarknadsutskottet att besluta att undanta tvånyckelpersoner från turordningsreglerna vid situationer därarbetsbrist föreligger. Företag med högst tio anställdaomfattas av den nya regeln. Beslutet i detta avseende var enkompromiss. Vi Kristdemokrater hade helst sett att regeln vargenerell för alla företag.Lämplig statlig myndighet bör ta ansvar för att öka informationen omgällande regler på arbetsrättens område. Inte minst de mindre företagensaknar ofta kunskap om vilka villkor som gäller.Stridsåtgärdernas proportionalitetEn rimligare balans mellan arbetsmarknadens parter böretableras vid konflikter.ProportionalitetEn bättre proportionalitet kan åstadkommas bland annatgenom att rätten till sympatiåtgärder begränsas och att ettproportionalitetskrav införs för att begränsa möjligheten tillstridsåtgärder som kostar lite för den egna organisationenmen orsakar stora kostnader för motparten och tredje man.Proportionalitetskravet skulle inte bara omfatta den förstastridsåtgärden utan även svarsåtgärder.Vi anser att ett proportionalitetskrav bör införas inte bara vid förhandlingarom tecknande av ett nytt kollektivavtal utan också vid blockad och andrastridsåtgärder för att förmå ett företag att ansluta sig till ett redan gällandeavtal. Att införa proportionalitetskrav skulle innebära att fackföreningenexempelvis inte får ta ut små nyckelgrupper i strejk om det vållar mycket storskada för arbetsgivaren.Prövningen om en åtgärd är proportionell eller inte bör ske dels medutgångspunkt i åtgärden, dels den skada den orsakar. Vid en internationelljämförelse framkommer bl a att strejkrätten är hårdare reglerad i exempelvisTyskland, , och . I är strejk-rätten underordnad en proportionalitetsprincip vilket innebär att facket måsteta hänsyn till framför allt de ekonomiska skadeverkningarna med strejken. Attstrejka för att få igenom krav som inte kan uppfyllas genom kollektivavtaltillåts inte, och sympatistrejker är helt otillåtna. Det är i sista hand dentyskaArbetsdomstolen som avgör om en tvist är oproportionerlig eller ej. Felandepart får betala vite eller skadestånd.En prövning av frågan om stridsåtgärden är rimlig eller inte, bör ske bådenär parterna förhandlar om att förnya ett kollektivavtal och när fackligaorganisationer genom blockader försöker förmå företag att ansluta sig till ettredan befintligt avtal. har ett flertal sådana blockader varitaktuella på arbetsmarknaden. I dessa lägen aktualiseras principen om dennegativa föreningsrätten (regeringsformen 2 kap. 23 §). Mycket omfattandestridsåtgärder riktade mot oorganiserade företag kan inte bara framstå somorimliga utan också strida mot den negativa föreningsrätten. Ett krav påproportionalitet i dessa situationer skulle stärka den rätten och innebära ettbättre skydd för konventionen.SympatiåtgärderI måste en strejk vara generell och beröra helaföretagets personal eller en hel bransch. Det är förbjudet medsympatiåtgärder som riktas mot tredje part.Rättsligen är det svårt att motivera rätten till sympatiåtgärder. Vid enprimär arbetskonflikt existerar inget bindande avtal mellan parterna, vilketgör att parterna kan ta till åtgärder för att tvinga fram ett avtal. Denegentligaorsaken till att parterna får ta till stridsåtgärder vid en konflikt är att detintefinns ett avtal upprättat mellan parterna. Vid sympatiåtgärder är däremot destridande parterna bundna av ett avtal och därmed borde det också vararimligt att dessa avtal upprätthålls.En annan orsak till förbud mot sympatiåtgärder är den snabba tekniskautvecklingen på marknaden. Företagens ökade beroende av den nya tekniskautvecklingen gör dem extremt känsliga när arbetstagare med den rättatekniska kompetensen tas ut i strejk eller av andra skäl inte kan utföra sinaarbetsuppgifter.Det finns inte rimliga skäl till att sympatiåtgärder skall tillåtas som ettinstrument vid arbetsmarknadskonflikter.ArbetarskyddsverketArbetarskyddsstyrelen och de regionala yrkesinspektionernaläggs samman i det nya . Därmed skapasbättre förutsättningar för ett effektivt myndighetsverk.Anslagen till den nya myndigheten föreslås ökamed . Dessutom övergår en delarbetsuppgifter och medel från till dennya myndigheten. Vi menar att regeringens ökade krav påArbetarskyddsverket (blivande ) kantillgodoses genom de rationaliseringsmöjligheter som finnsinom verket, utan att resurstillskottet behövs. Vi föreslårdärför att anslaget 23:1 reduceras med förvart och ett av de kommande tre budgetåren, i förhållande tillregeringens förslag.ArbetslivsinstitutetUnder senare år har anslagen till höjtsganska kraftigt. föreslås en del omfördelningar ochöverföringar av arbetsuppgifter och anslag frånArbetslivsinstitutet till bl.a. Arbetarskyddsverket.Myndigheten bör kunna genomföra en del rationaliseringaroch fokusera sin verksamhet, bl.a. minska en del av sinbidragsgivning och sina ambitioner på en del områden. Videlar regeringens bedömning att prioritera denarbetslivsinriktade forskningen påarbetsorganisationsområdet. Vi vill också poängtera vikten avatt forskningen inom arbetslivsområdet verkligen kommer desom berörs till del.Vi bedömer att anslaget 23:2 kan reduceras med och år 2003Mot bakgrund av det höga anslagssparandet på 23:3, Särskildautbildningsinsatser m m, kan en besparing göras på underde tre kommande budgetåren. En viss möjlighet bör finnas att disponeramedel mellan de två anslagen 22:2 och 22:3.Sysselsättningsfrågor inomEUInom EU har arbetsmarknadspolitiken och arbetslöshetenblivit en allt viktigare fråga. Det står helt klart attgemensamma initiativ och spridande av erfarenheter mellanländerna är nödvändiga för att förhindra den utslagning somden höga arbetslösheten innebär. Ökad flexibilitet inomarbetsmarknadsområdet, lägre löneskatter, utvecklande avföretagarandan samt satsning på tjänstesektorn är någrahuvudpunkter i de gemensamma program som upprättatsinom EU:s ram.På dessa punkter har den haft svårt att till fullo ta tillsig de förslag som man enats om. De relativt blygsamma sänkningarna avinkomstskatterna sker motvilligt och från, inte minst ur ettlåginkomsttagarperspektiv, en mycket hög nivå. Viljan att se överarbetsrättens inverkan på möjligheterna för långtidsarbetslösa, invandrare ochungdomar att få arbete är begränsad, liksom öppenheten för att prövasamarbete med privata alternativ inom arbetsförmedlingsverksamheten.Regeringen bör revidera sin handlingsplan med anledning av riktlinjer för sysselsättningen, i enlighet med ovanstående, föratt omsätta de gemensamma ståndpunkter som EU-länderna enats om vadgäller arbetslöshetsbekämpning.Sverige bör också i EU-samarbetet betona vikten av attsubsidiaritetsprincipen tillämpas konsekvent, d.v.s. att metoderna för attuppnå de gemensamma målsättningarna avgörs på nationell nivå. Riktlinjernafrån kommissionen måste bygga på råd och stöd, inte på detaljerade lösningarsom mer eller mindre åläggs respektive land. Sysselsättningspolitiken börvara ett område där samarbete eftersträvas, men ej tillämpas med överstatligabeslut eller andra former som får liknande innebörd.Stockholm den 5 oktober 2000Stefan Attefall (kd)()Per ()()()()()()()()()()()()