mot · GO02Sf236 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sf236av , ()Rehabilitering för hälsa och livskvalitet1 Innehållsförteckning23 SammanfattningSjukskrivningarna ökar och mest ökar de långa sjukskrivningarna.Sverige har gått från ett samhälle med hög arbetslöshet till ettsamhälle med lång sjukfrånvaro. Arbetsmiljön är i många fall bristfälligoch tar inte tillvara de anställdas kompetens. Rehabiliteringsinsatsernafungerar dåligt vilket leder till att människor slås ut från arbetsmarknaden.Centerpartiet vill sätta individen i centrum. Aktiva insatser ska ersättapassiva ersättningar. Det innebär att samhället tilltror människors vilja ochförmåga.Ohälsofrågorna måste lyftas upp på dagordningen. Regeringens passivitetleder till att många människor drabbas och att sjukförsäkringskostnadernatränger undan andra angelägna områden i samhällsekonomin.En av nutidsmänniskans största bristvara är tid. Möjligheterna attkommunicera spränger både geografiska och tidsmässiga gränser. De ökandemöjligheterna accelererar förändringstakten. De naturliga pauser avolika slag som tidigare funnits blir allt kortare i snabbhetens tidsålder. Itaktmed ökande stress ökar också riskerna att individen drabbas av utbrändhet,ohälsa och utslagning.En av de viktiga utmaningarna för framtidens arbetsliv och samhällehandlar därför om att stödja individen att skapa balans mellan stress ochåterhämtning. Det handlar då om att stärka individens makt över vardagen, attkunna styra över sin tid, om att begränsa "fjärrkontrollen".Centerpartiet föreslår bland annat följande åtgärder för att ökarehabiliteringsinsatserna och förbättra arbetsmiljön.- Resurserna för rehabilitering ska knytas till individen, genom finansiellsamordning.- Myndigheternas insatser bör samordnas och den enskilde ska få enhandläggare att hålla kontakt med, oavsett vilken sektor som är berörd.- anvisas för att öka samordningen mellan de olikasektorerna som har ansvar för rehabiliteringen. Resurserna ska användasför att påskynda försäkringskassornas bedömningar och för upphandlingav rehabiliteringsinsatser.- Arbetsgivare måste ta ett större ansvar för arbetsmiljön. Vi förordar ettförlängt arbetsgivarinträde för offentlig sektor. För att kompensera dettasänker vi arbetsgivaravgiften.- Ökat inflytande för den enskilde över rehabiliteringsprocessen.- Växla sjukpenning mot rehabiliteringsersättning.- Rehabiliteringsinsatserna bör få pågå än ett år.- Inför en vård- och hjälpmedelsgaranti.- Inför kompetenskonto för individuell kompetensutveckling.- Utveckla möjligheterna för aktiv ersättning istället för förtidspensioner.- Ingen bör förtidspensioneras före ålder.4 Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att myndigheternas insatser bör samordnas och den enskilde fåen handläggare att hålla kontakt med, oberoende av vilken sektor som ärden huvudsakliga finansiären.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att arbetsgivarinträdet bör förlängas inom denoffentliga sektorn.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att individen skall ges ett ökat inflytande irehabiliteringsprocessen och bör få en individuell behandlingsplangenom lagfästa rättigheter.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att växla passivt stöd mot rehabiliteringsersättning.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att förlänga möjlighet till rehabiliteringsersättning.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att förtidspensionssystemet bör omformas till en ersättning förtrygghet och aktivitet.5 Inledning5.1 Ge människor möjlighet att växaMänniskan är skapande och söker social samhörighet. Arbetet är centralt imänniskans liv. Det ger oss möjlighet att utvecklas, vara oberoende ochsjälvständiga. Yrket eller arbetet är inte bara ett sätt till egen försörjning.Det är något som sätter in oss i ett socialt sammanhang. Vi bygger upprelationer och får möjlighet att växa som människor. Alla arbeten har intede positiva egenskaperna. Dåliga arbetsmiljöer kan bryta ner människoroch vara skadliga och leda till sjukdom. Det är den uppdelningen vi ser påarbetsmarknaden. De flesta människor har ett arbete de trivs med, därman har inflytande och möjlighet att styra sitt eget arbete, andra har detinte. I det läget finns två vägar; en passiv hållning där vi tillåter att mångamänniskor långvarigt ställs utanför arbetslivet, eller en aktiv hållning därdåliga arbetsplatser ska åtgärdas. Människor ska ges möjlighet attåterkomma till arbete och den förhärskande attityden blir att det finnsplats för alla på arbetsmarknaden. För oss är inte valet svårt.Centerpartiet vill sätta individen i centrum. Samhället måste bort frånpassiva åtgärder och istället börja tro på människors vilja och förmåga.Centerpartiet tror på ett ökat personligt ansvarstagande och vi vill fokuserapå människors inneboende kraft och vilja att förändra sitt eget liv. Dettakräver ett radikalt förändrat synsätt. Bidragen till hushållen ska geekonomiskt stöd och vara personligt stärkande. Skatterna måste sänkas fördem som har små ekonomiska marginaler, och trygghetssystemen måsteförändras så att de får ett större inslag av personligt sparande, ansvarstagandeoch rättvisa. Detta är en del i arbetet att öka livskvaliteten ochsjälvbestämmandet.Möjligheten att överblicka och kunna påverka sin tillvaro är enförutsättning för välbefinnande och kreativitet. Politikens främsta uppgiftmåste därför vara att på alla områden motverka och förebygga utanförskap,långa sjukskrivningar och utbrändhet. ledande stressforskare,, sammanfattar i fem punkter hur det goda arbetet bör varautformat så att vi undviker stressrelaterade sjukdomar: meningsfullt ochutvecklande - rimlig arbetsbelastning - trygghet, tillit, rättvisa, respekt -lagom medbestämmande, "vardagsmakt" - belöning som motsvarar denansträngning man gör.5.2 Stress och återhämtningMänniskor söker det som ger livet kvalitet. Livskvalitet handlar både omhälsa, upplevelser av lycka och om tillfredsställelse med livet i övrigt.Den tar sin utgångspunkt i individens egna upplevelser. Mycket avlivskvaliteten är hälsorelaterad, men långtifrån allt. Men även miljön förlivskvaliteten. Den fysiska miljöns utformning, dess skönhetsvärden ochdess funktion skapar sina särskilda förutsättningar för välbefinnande. Påmotsvarande sätt bidrar den sociala miljö som människor lever och verkari till att fördjupa livet kvalitativt. I detta avseende har också arbetetsutformning och villkor stor betydelse.Nutidsmänniskans kanske största bristvara är tiden. Möjligheterna attkommunicera spränger både geografiska och tidsmässiga gränser. De ökandemöjligheterna accelererar förändringstakten. De naturliga pauser avolika slag som tidigare funnits blir allt kortare i snabbhetens tidsålder. Itaktmed ökande stress ökar också riskerna att individen drabbas av utbrändhet,ohälsa och utslagning.I det tidigare samhället utgjorde vilan en tillräcklig källa tillåterhämtning för den individ som ansträngt sig i tungt fysiskt arbete. I dagenshöga tempo, med snabba digitala kommunikationer och intensiva psykiskaansträngningar i arbetslivet, räcker det inte att enbart vila. Denansträngda hjärnan behöver dessutom återhämtning av ett annat slag än detsom nattsömnen ger. En av de viktiga utmaningarna för framtidens arbetslivoch samhälle handlar därför om att stödja individen att skapa balans mellanstress och återhämtning. Det handlar då om att stärka individens makt övervardagen, om att kunna styra över sin tid, om att begränsa "fjärrkontrollen".Men det handlar också om att förändra attityder och synsätt så att hjärnansåterhämtning ses som en lika viktig del i vardagen som arbete ochansträngning. I sin tur ställer detta krav på avskildhet, tystnad, gröna oaseroch mer av personliga rum för individens egna behov. Utifrån dettaresonemang blir möjligheter till återhämtning en av de viktigaförutsättningarna för en i ordets bästa mening god tillväxt.6 Bakgrund6.1 Människor ställs utanför på grund av sjukdomSiffror och statistik döljer gärna att det finns människor bakom varjekrona och procentsats, men vi måste börja redovisa siffrorna för attklargöra hur allvarlig situationen är. Det finns de som hävdar attsituationen som den nu är bara är en återgång . Och det ärvisserligen sant att sjuktalen var högre då, men det får aldrig bli ettförsvar för att människor ska slås ut i tidig ålder. Dessutom är det i dagfler som är långvarigt utanför arbetsmarknaden. Regeringens målsättningom att de sociala ersättningarna och bidragen ska försörja 800.000helårsekvivalenter , motsvarande av befolkningen iåldrarna . Det är en högre siffra än 1990. I delar viinte den passiva hållningen. Fler ska ha möjlighet att delta i arbete eftersin förmåga.Kostnaderna för sjukpenning har ökat kraftigt . Prog-noserna tyder på att sjukpenningskostnaderna ökar till iår. Utgifterna för sjukpenning har ökat med 29procent jämfört med . Samhällets kostnader försjukpenning i allmänna försäkringen har ökat sedan 1997.Den sammanlagda kostnaden - för enbart försörjningsstöd - isjukförsäkringen, förtidspensioneringen, den närliggandearbetsskadeförsäkringen och de kompletterande arbetsskadeförsäkringarna,som ansluter till den allmänna försäkringen, uppgår till 73miljarder kronor. Prognoserna tyder inte på någonminskning, möjligen finns en tendens till avmattad ökning.Mest oroande är att det är långtidssjukskrivningarna som ökar. I maj 1997var 122.600 personer långtidssjukskrivna, var 216.500 personer isamma situation. Närmare 80.000 människor var sjukskrivna mer än ett åroch 427.600 personer hade förtidspension eller sjukbidrag. Alltså var närmare0,5 miljoner människor långvarigt utanför arbetsmarknaden på grund avsjukdom eller förtidspension.Sjukfrånvaron ökar mest bland kvinnor och inom offentlig sektor. Sextioprocent av sjukpenningdagarna togs ut av kvinnor (1999). Fler kvinnor änmän är långtidssjukskrivna. Skillnaden mellan män och kvinnor verkar ocksåöka. Det är de kvinnodominerade yrkena som är värst utsatta. Den s.k. 4:eseptemberundersökningen som gör visar att andelensjukskrivna sjuksköterskor, undersköterskor och vårdbiträden har ökat.Antalet anmälda arbetsskador och arbetsorsakade besvär har också ökat. Enkraftig ökning märks av besvär av stress och andra psykiska påfrestningar.Dessa drabbar i hög grad hälso- och sjukvårdsspecialister och lärare.6.1.1 ... och värre kan det bliAllt syns inte i sjukskrivningsstatistiken. Långt fler människor arbetar i enproblematisk miljö. En undersökning som låtitgöra visar att knappt var fjärde yrkesverksam, motsvarande 900 000personer, uppger att de har besvär på grund av arbetet. Var tredje av dem,300 000 personer, har varit sjukskrivna på grund av besvären. 900 000uppger att de hade sådana besvär, orsakade avarbetet, att de hade svårt att arbeta eller utföra det dagliga hemarbetet. 22procent av kvinnorna och av männen hade fysiska besvär,medan av kvinnorna och av männen hade andratyper av besvär exempelvis stress och psykisk påfrestning.Andelen som uppger att de har besvär av stress och psykiska påfrestningarhar ökat med bland kvinnor iledningsarbete och bland hälso- ochsjukvårdsspecialister. Inom gruppen hälso- och sjukvårdsspecialister återfinnstill exempel läkare, tandläkare och veterinärer. Även för andra yrkesgruppersom till exempel vård- och omsorgspersonal och personer medkundservicearbete redovisas högre andelar besvär till följd av stress 1999jämfört med . Bland till exempel grundskollärare är det cirka var femtesom uppger besvär av stress. Det är ungefär lika stor andel som 1998.Personer med kort utbildning är generellt sett mer utsatta för olikahälsorisker än andra grupper. I yrken med stark kvinnlig dominans är lågtinflytande vanligt. Det är också vanligt att kvinnor inom mansdomineradeyrken, förutom lågt inflytande, har enformigt arbete. Städerskor har en relativtentydig negativ arbetssituation med låga krav, monotont arbete och litenmöjlighet att utvecklas och lära nytt i arbetet.En bomb riskerar att brisera om inte signalerna tas på allvar avarbetsgivare och av beslutsfattare.6.2 Många är utanför av andra orsakerArbetsmarknaden ljusnar men är en stor andel av den svenskabefolkningen beroende av bidrag och sociala ersättningar. Statistiskacentralbyrån har räknat om de sociala ersättningarna och bidragen tillhelårsekvivalenter, det vill säga antalet individer som skulle kunna haförsörjts under med full ersättning. Enligt SCB:s beräkningar,, är , eller drygt en miljonhelårsekvivalenter, av den arbetsföra befolkningen försörjd på annat sättän genom eget arbete. Regeringens mål är att ska varasysselsatta på den reguljära arbetsmarknaden och antalethelårsekvivalenter som försörjs med sociala bidrag och ersättningar skavara nere i 800.000 år 2004, motsvarande . Det är en bit kvartill målet som målet i sig betyder att man accepterar att mångamänniskor står utanför arbetsmarknaden.6.3 Vad är orsakerna?Den nya arbetsrelaterade ohälsan är svår att upptäcka och kvantifiera.Gränsvärden för buller, maximal belastning eller farliga gaser är lätt attmäta. Den nya ohälsan har helt andra inslag som är mer diffusa. Det ärsvårt att göra ett nedslag och konstatera att miljön är farlig. Istället är deten längre process som skapar ohälsa. Den fysiska riskfaktorn finnsfortfarande kvar men den paras med nya hälsoeffekter somstressjukdomar och utbränning.Den helt klart dominerande orsaken till längre sjukskrivningsperioder ärproblem med rörelseorganen. Det som ökar är sjukskrivningar på grund avpsykiska, sociala och organisatoriska faktorer, eller negativ stress, d v s förlite att säga till om på arbetet och små möjligheter att påverka sinarbetssituation. Det är helt klart att arbetstakten har ökat och att 90-taletsrationaliseringar inom arbetslivet gjort att färre arbetstagare fått mer attgöra.Inom de kvinnodominerade yrkena har inte ökade krav parats med ökadebefogenheter. Att se att arbetet kan göras på ett annat sätt men inte hamöjligheterna att påverka situationen leder till negativ stress som påverkarhälsan. Arbetet ska göras, men hur det ska göras bestäms någon annanstans.En annan faktor som gör att den negativa stressen ökar är de mångaomorganisationerna och "slimning" av organisationen. Personalens inflytandeöver förändringarna har i många fall varit allt för litet.Inom den privata sektorn har mellanled plockats bort. Företagen har blivitvarse att hierarkiska organisationer inte är lika effektiva som platta och attdemånga beslutsleden leder till försämrat resultat. Samma insikt finns inom denoffentliga sektorn, men denna har inte alltid omsatts i förändringar iarbetsorganisationen. Ofta har arbetsuppgifter flyttats längre ner iorganisationen men beslutbefogenheterna har inte flyttat med.Sverige har en mycket könssegregerad arbetsmarknad i jämförelse med deflesta jämförbara länder. Offentliga sektorn är den alltigenom dominerandearbetsgivaren för kvinnor. Och om den inte sätter tillräckligt värde på arbetetoch inte tar arbetsmiljön på tillräckligt allvar, går det inte att byta till enannanarbetsgivare. Den enda möjligheten är att lämna yrket.Stress och utbrändhet är störst inom den offentliga sektorn, men fokus har imånga fall riktats mot företag i den nya ekonomin. Problemen inom denoffentliga sektorn är av en annan karaktär. finns det anledning attvara uppmärksam på arbetsmiljön i de nya företagen. I det nya arbetslivet ärmedarbetarnas kunskap och kompetens det viktiga. Därmed förändras ocksåförutsättningarna för hur arbetet organiseras. I många företag suddas gränsenmellan arbete och fritid ut. Medarbetarna har stor frihet, men har i någonmening alltid jour. I större utsträckning än tidigare handlar arbetet om attlösaen viss uppgift, före ett visst datum. Hur mycket tid det tar, eller på vilketsättmedarbetaren gör det, är mindre viktigt.I grund och botten är det positivt att människor i större utsträckning fårmöjlighet att ta ansvar och planera sitt arbete. Det är positivt att det ärmänniskan och inte maskinen som blir den främsta resursen i vårt samhälle.Men det kräver också att människor får verktygen för att axla detta ansvar ochfår det utrymme och den arbetsro som krävs. Uppenbarligen har det inte varitså, utan alltfler människor har farit illa. Stress och utbrändhet håller på attblien ny folksjukdom. Det kostar samhället stora pengar, i form avproduktionsbortfall och socialförsäkringskostnader. Men framför allt kostardet oerhört mycket för den enskilde som blir borta från arbetslivet länge, fårsämre chanser att komma igen och inte känner sig betydelsefull.6.4 Få får rehabiliteringI genomfördes en rehabiliteringsreform vars syfte varminska sjukfrånvaron och att få till stånd tidiga och aktivarehabiliteringsinsatser. Reformen byggde på tre hörnstenar: bättrearbetsmiljö, effektivare rehabilitering och införande av arbetslinjen isocialförsäkringen samt införandet av en generell arbetsgivarperiod.Rehabiliteringsreformen har inte åstadkommit det som var avsikten, d v satt minska sjukfrånvaron och utslagningen från arbetslivet samt få till ståndaktiva och tidiga rehabiliteringsinsatser. Reformen gav arbetsgivaren ett stortmen otydligt ansvar för anställdas rehabilitering och i praktiken har ansvaretflyttats från arbetsgivaren till fyra olika sektorer som i sin tur har olikafinansiärer: hälso- och sjukvården, , arbetsförmedlingen ochförsäkringskassan. Eftersom rehabiliteringsansvaret har blivit otydligt ochsektoriserat, har de gemensamma målen blivit oklara. Den enskilde individenhar klämts mellan olika regler och finansieringskällor. Individen har ingetinflytande över rehabiliteringsprocessen.7 ÅtgärderOhälsofrågorna måste lyftas upp på dagordningen. Regeringen har visaten påfallande passivitet. Många människor drabbas av bristanderehabiliteringsinsatser. Det kostar i snitt attrehabilitera en arbetstagare. Kostnaderna om samma person ärsjukskriven är i snitt . För varje satsad krona fårman minst två tillbaka men framför allt ges den enskilde möjlighet attkomma tillbaka till jobbet och arbetsgemenskapen.Regeringen aviserar i budgetpropositionen att en eller flera propositionerska föreläggas och att förslagen ska träda i kraft först år2003. Vi anser att det finns anledning att ta situationen på allvar, och viföreslår nedan ett paket av reformer som kan genomföras relativt omgående.7.1 Finansiell samordningArbetsgivarna har ett stort men otydligt ansvar för anställdasrehabilitering. Ansvaret rymmer tolkningssvårigheter och tolkas ipraktiken olika. Det praktiska ansvaret har istället förskjutits till olikainstanser: hälso- och sjukvård, försäkringskassorna,kommunernas socialtjänst och arbetsförmedlingen. Försäkringskassornahar ett samordningsansvar men det fungerar i praktiken inte eftersom deolika sektorerna inte vill bidra till att finansiera rehabiliteringen. Det ledertill att den enskilde inte får det stöd och den hjälp som han eller hon harett rättmätigt behov av.Finansiell samordning eller motsvarande, till exempel SOCSAM, gerekonomiska vinster, vilket och Socialstyrelsensrapporter från försöksverksamheten visar. Ett samlat kostnadsansvarförstärker motivationen hos beslutsfattare och verkställare att välja den åtgärdsom är mest effektiv. Den finansiella samordningen bör påskyndas ochutökas. är det viktigt att samordningen sker med utgångspunkt i delokala förutsättningarna och att de olika organisationernas specifikaerfarenheter tas till vara. tar inte ställning till vilken lösning ellermellan vilka aktörer denna samordningen ska ske. Det viktiga är attindividens bästa sätts i centrum och då måste insikten om behovet avsamordning börja redan i den lokala organisationen.Centerpartiet anvisar för att öka samordningenmellan de olika sektorerna som har ansvar för rehabiliteringen. Resursernaska användas för att påskynda försäkringskassornas bedömningar, och för atthandla upp rehabiliteringsinsatser.Ett samlat kostnadsansvar förstärker motivationen hos beslutsfattare ochverkställare att välja den åtgärd som är mest effektiv. Bättre samordningmellan hälso- och sjukvården, socialförsäkring och socialtjänst bidrar tillbättre hälsa och välfärdsvinster för den enskilde. Samordning av resursernamellan hälso- och sjukvården och socialförsäkringen gör att systemen kanfungera mer effektivt. Patienten får tillgång till rehabilitering somsamhällets totala kostnader kan hållas nere.Personer med längre sjukskrivningsperioder som inte får behandlingpå grund av att rehabiliteringen måste pågå , kan med enökad samordning av resurserna få bättre hjälp. I synnerhet gäller det personermed psykiska problem eller stressjukdomar där behandlingen sträcker sigöver ett budgetår. har lagt förslag om finansiell samordning i enmotion med anledning av den nationella handlingsplanen om vård ochomsorg (prop. 1999/2000:149).Den nuvarande uppdelningen på olika myndigheter och skilda sektorerförsvårar för effektiv rehabilitering. Finansiell samordning är ett sätt attknytaresurserna till individen men i förlängningen är det rimligt att myndigheternasamordnas och den enskilde får en handläggare att hålla kontakt med,oberoende av vilket sektor som är den huvudsakliga finansiären. Detta bör gesregeringen till känna.7.2 Arbetsgivarinträde i offentlig sektorSjukfrånvaron ökar mest bland kvinnor och inom offentlig sektor. 4:e septemberundersökningen som gör visar attandelen sjukskrivna sjuksköterskor, undersköterskor och vårdbiträden harökat. Antalet anmälda arbetsskador och arbetsorsakade besvär har ocksåökat. Besvär av stress och andra psykiska påfrestningar ökar kraftigt inomoffentlig sektor. Undersökningen visar att nästan hälften av sjukfallen varanställa inom den offentliga sektorn; en sektor som har avhela arbetskraften. Uppenbart är att de offentliga arbetsgivarna, generelltsett, har svårigheter att skapa en arbetsmiljö som förebygger stress ochminskar ohälsa.Den höga sjukfrånvaron innebär att arbetsgivaren skjuter över kostnadernafrån den egna verksamheten till staten. är det på den lokalaarbetsplatsen som det finns möjlighet att förebygga ohälsa. En braarbetsgivare förhindrar stress och ohälsa och därför ska bra och lyhördaarbetsgivare premieras.Arbetsgivarna måste ta ett större ansvar för arbetsmiljön och för att stoppade höga sjuktalen. En bra arbetsplats förhindrar att stressrelaterade sjukdomaruppkommer och det krävs incitament för att utvecklingen ska vändas.Centerpartiet förordar därför ett förlängt arbetsgivarinträde för offentligaarbetsgivare. Det ska inte löna sig att skjuta över kostnaden på annan part.Åtgärder måste vidtas på plats. Arbetsgivarinträdet bör förlängas till tvåmånader inom den offentliga sektorn. Den privata sektorn ska inte beröras.För att kompensera detta sänks arbetsgivaravgiften i motsvarande mån.Därmed sätter vi press på de offentliga arbetsgivarna att förbättraarbetsplatsens utformning, ge de anställda större inflytande i arbetet och satsapå förebyggande insatser. Arbetsplatser som satsar på sin personal ochminskar sjuktalen kommer därmed att gynnas. Vad som anförts om förlängtarbetsgivarinträde i offentlig sektor bör ges regeringen till känna.7.3 Växla passivt stöd mot aktivrehabiliteringsersättningRehabiliteringsinsatserna är till stor del beroende av ålder, kön,funktionshinder och boendeort. Vissa sjukdomsgrupper, i synnerhetsådana som behöver längre rehabiliteringstid, har mycket svårt att fåtillgång till rehabiliteringsinsatser. Den enskilde har lite inflytande överprocessen och är helt beroende av de olika sektorernas bedömning ochkötid. Individen bör ges ett ökat inflytande i rehabiliteringsprocessen ochfå en individuell behandlingsplan genom lagfästa rättigheter. Detta börges regeringen till känna.Den enskilde har rätt till sjukpenning men har ingen rätt eller formellmöjlighet att påverka val av aktiva insatser som finansieras med allmännamedel. En fungerande vårdgaranti är ett medel för att den enskildes rätt skastärkas. Ett annat medel är rehabiliteringsersättning och ett fungeranderehabiliteringsstöd.