mot · GO02N223 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:N223av , ()ExportkrediterFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening attsammansättningen av bör ses över så attdenna får en bredare folklig förankring.2. tillkännager för regeringen som sin mening att desekretessbestämmelser som gällt för måste ses överså att nämndens verksamhet blir öppnare.I strid medutvecklingspolitiska målExportkrediter och exportkreditgarantier är viktiga instrumentför att befrämja svenska företags export till och deltagande imånga industri- och infrastrukturprojekt i andra länder. Trotsatt staten genom sin myndighet ()och sitt ägande i svensk () ställer utgarantier och krediter åt det svenska näringslivet, har det tillsnyligen inte gjorts någon som helst prövning av de berördaprojektens miljömässiga och sociala effekter innan beslut omgarantier och krediter fattats. Detta har fört med sig attsvenska exportkrediter i flera uppmärksammade fall använtstill att finansiera projekt med svåra miljöskador som följd,exempelvis stora massafabriker i ellervattenkraftverken Urrá i , Three Gorges i ochIllisu-dammen i . Staten har genom EKN kunnat gestöd till verksamheter som står i direkt strid med Sverigesmiljö- och utvecklingspolitiska mål.Vidare finns det exempel på att svenska företag varit beredda att, sannoliktmed visst stöd i form av exportkrediter eller kreditgarantier (vi skriver"sannolikt", eftersom det på grund av sekretessbestämmelserna inte är möjligtatt få fullständig klarhet om hur det förhöll sig), delta i ett projekt som kanmedföra allvarliga mellanstatliga konflikter, så som Illisudammen i Turkiet.Detta sistnämnda projekt förutsätter dessutom en omfattandefolkfördrivning och förstörelse av kulturella och kulturhistoriska värden.Inte heller är det möjligt att få klarhet i vilken grad EKN beaktarantagna eller om avtalsrätten, stridsrätten ochorganisationsfriheten respekteras i samband med projekten.Ny men otillräcklig policyRegeringen gav EKN i uppdrag att utarbeta enmiljöpolicy som även skulle omfatta miljöbedömningar avgarantigivningen. Efter viss försening trädde EKN:s nyapolicy i kraft . Detta är ett rejält steg framåt ijämförelse med den tidigare ordningen.Policyn har dock stora brister. Den föreskriver bl.a. att EKN nu skallbegära in och granska miljökonsekvensbedömningarna (MKB) för projektsom skall beredas men bara för större projekt i branscher med storamiljörisker. Vidare ställer policyn inte upp några kriterier för vad som äracceptabel miljöpåverkan. Slutligen innebär den nya policyn ingen som helstförändring i fråga om den omfattande sekretess som omgärdar hela EKN:sverksamhet. Frågan om bättre insyn i dess verksamhet handlar inte bara omoffentlighet och demokrati. Genom att inte informera om vilka projekt som ärunder beredning avsäger sig EKN även möjligheter att få in kompletterandeoch oberoende miljöinformation, exempelvis från miljöorganisationer, somunderlag för sina beslut. Att utställda garantier inte regelmässigtoffentliggörsens efter att beslut fattats innebär även det en begränsning avinformationsflödet från EKN om hur eventuella miljövillkor efterlevs.En översyn av den nya miljöpolicyn skall göras . MenEKN:s frikostiga användning av hemligstämpeln gör det omöjligt att föra enöppen debatt om hur policyn tillämpas. För att göra en meningsfullutvärdering möjlig måste sekretessen hävas åtminstone kring de projekt somEKN behandlat sedan miljöpolicyn infördes. Miljökonsekvensbeskrivningaroch andra beslutsunderlag måste göras tillgängliga för granskning ochoffentlig debatt. Vidare måste EKN:s bedömningar, och skälen för dessa,kunna redovisas.Större öppenhetDet vanligaste skälet som brukar anföras mot störreoffentlighet kring EKN:s verksamhet är att större öppenhetskulle ge svenska företag en konkurrensnackdel i förhållandetill bolag från andra länder. Det måste dock gå att finnaformer för att, som i , offentliggöra värdefullinformation om aktuella projekt och vilka företag som erhållitexportkrediter och kreditgarantier.Det märkliga är att flera andra länder med en likartad samhällsstruktur ochlikartat näringsliv har ett betydligt öppnare system när det gällerexportkrediter och kreditgarantier än Sverige.De sekretessbestämmelser som gällt för måsteföljaktligen ses över och dess verksamhet bli öppnare. Detta bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.Sverige har sålunda en märklig ordning när det gäller exportkrediter ochkreditgarantier. Dessa är kringgärdade av ett omfattande hemlighetsmakeri,trots att det handlar om en ansenlig del av de skattemedel som medborgarnainbetalat till staten. Men skattebetalarna och landets medborgare har ingeninsyn, inte ens dess folkvalda representanter, inte ens en utvald grupp blanddessa. I återfinns endast representanter fråndepartement och näringsliv. I nämnden finns endast en representant somskulle kunna tänkas ha en viss folklig förankring, en utredningschef frånMetallindustriarbetareförbundet. Någon insyn från sida iExportkreditnämndens verksamhet finns inte.Följaktligen borde sammansättningen av styrelseses över så att denna får en bredare folklig förankring. Detta bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.Stockholm den 27 september 2000Eva ()()()()()()()