mot · GN02Fi51 · 2000-04-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Fi51av , ()med anledning av skr. 1999/2000:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn1 Kommunernas och landstingens ekonomiRegeringens skrivelse 1999/2000:102 om utvecklingen i kommuner ochlandsting beskriver situationen för den analyserade sektorn under andrahälften av 90-talet. Redovisningen koncentreras på siffror och resultatfrån framför allt 1998 och 1999 men gör vissa bedömningar överutvecklingen . Sammanlagt visar denna bild på enförbättring inom kommuner och landsting. Men det skulle ha varit absurtatt vänta sig en annan slutsats eftersom hela landets ekonomi mot slutetav den studerade perioden väsentligt förbättrades. Däremot kan läsarenkonstatera att de förbättringar som presenteras i vissa avseenden ärotillräckligt grundade på klara siffror och att andra delar av skrivelsendirekt eller indirekt hänvisar till klart otillfredsställande förhållanden.Skrivelsens inledning konstaterar: "hade enfjärdedel av kommunerna och ett av tjugotvå landsting ett sammantagetpositivt resultat." Påståendet är långtifrån glädjande om man analyserardet mot bakgrund av den allmänna ekonomiska utvecklingen i islutet av 90-talet: att så få kommuner och landsting presenterar positivaresultat under en av de starkaste högkonjunkturerna i svensk modern tidger anledning till hård kritik. En förklaring till de ekonomiskamisslyckanden som skrivelsen indirekt avslöjar kan ligga i ensocialdemokratisk politisk tradition som i kommuner och landsting underlång tid försummade den ekonomiska analysens betydelse förverksamhetens resultat. Nya balanskrav trädde i kraft ochde definierar en nedersta gräns för den kommunala ekonomin. Det verkarsom saknade instrument för en sund hantering av kom-munernas och landstingens ekonomiska problem.2 Inkomst- och kostnadsutjämningenInför införandet av det nya utjämningssystemet hade krävt attinkomstutjämningen ska sättas till i stället för av medelskatte-kraften med perspektiv på en ännu lägre sats . Vi kan i dagkonstatera att skillnaderna mellan s k rika kommuner och andrakommuner har tilltagit och att det nuvarande utjämningssystemet inte pånågot sätt har lett till långsiktiga förbättringar för några kommuner ellerlandsting. Detta fördunklar och försvårar medborgarens relation till denlokala politiken. I den motion väckt med anledning avvårpropositionen utvecklas vår syn på utjämningssystemet.2.1 Den kommunala koncernredovisningenFolkpartiet liberalerna är starkt kritiskt till de kommunala bolagen. /98 krävde vi i en motion att en samladkoncernredovisning ska vara obligatorisk för varje kommun i avvaktanpå att de kommunala bolagen successivt avvecklas på visst sätt.I den aktuella skrivelsen över kommunernas och landstingens utvecklingpresenteras en sådan koncernredovisning. Enligt regeringen har antaletkommuner som sammanställer koncernredovisningar ökat snabbt, från 18 står 1998 till i princip samtliga 1999. har kunnatvisa upp förbättrade resultat för de kommunala koncernerna, men detta ärändå fakta som är svåra att tolka, eftersom en stor del av de positiva siffrornaberor på stora positiva extraordinära poster.När man studerar de tabeller som regeringen nu lägger fram kan man alltsåinte dra tillräckligt tydliga slutsatser angående de kommunala bolagensbidrag till kommunernas ekonomi eller vilka eventuella belastningar de utgörför kommunerna. syn på kommunala bolag har inte förändrats.Kommunpolitiken bör inriktas på avveckling av de kommunala bolagen medundantag av en del av bostadsföretagen som avbostadssociala skäl bör behållas i vissa kommuner.2.2 Vård och omsorgSom väntat utgör en stor del av redovisningen en sammanfattning av dataoch kvalitetsbedömningar om den sektor som upptar en huvudplats ikommunernas och lanstingens verksamhet - vård och omsorg. Mycketmålas i glada färger - "Tillståndet i den svenska hälso- och sjukvården ärgenerellt sett gott" - men också vissa brister beskrivs realistiskt:"Utvärderingar har visat att landstingen inte fullt ut levt upp till sitthälso- och sjukvårdsansvar i vården av äldre." Den allmänna bildenförblir ändå enligt vår läsning utslätad. Påståenden som "Tandhälsan blirallt bättre hos både barn, ungdomar och vuxna" väcker allvarliga frågor.Andra svårigheter som möter patienterna speglas inte heller i regeringensskrivelse - t ex den faktiska situationen för människor som tvingas levamed långa väntetider inför en behandling. I avsnittet om vårdköer talartexten mest om varför regeringen inte vill ha klara tidsfrister för hurlänge en patient ska behöva vänta på en behandling eller operation. Idetta sammanhang nämns en av rapporter som hävdar attinförandet av en tre månaders garanti skulle medföra risker för felaktigaprioriteringar och dessutom vara mycket resurskrävande och sannoliktorealistisk med hänsyn till bristen på specialutbildad personal. Men denerfarenhet som har av vårdpolitik visar tvärtom att bådepatienter och vårdpersonal lever ett betydligt bättre liv när vårdgarantinställer klara krav på korta tidsfrister. Regeringens skrivelse försökerkringgå dessa erfarenheter genom att hänvisa till ett nytt projekt somavser att "utveckla ett kvalificerat och tillförlitligt system för att följaväntetider", vilket lidande patienter med långa väntetider framför sig böruppfatta som grym ironi! anser att en vårdgaranti ska införas.2.3 Vård på entreprenad och offentlig regiEn märklighet i denna skrivelse är att politikens mest aktuella fråga påområdet - relationen mellan vård och omsorg på entreprenad, i heltprivat regi eller i offentlig regi - inte speglas i den ekonomiska ochkvalitativa analysen. Siffror läggs fram som illustrerar andelen procentav verksamheten som genomförs i t ex entreprenad, och denna andel ärtrots en ständig ökning fortfarande relativt låg. Men varken text, siffroreller tabeller ger gestaltning till jämförelser mellan ekonomiska resultatoch kvalitet i vård och omsorg när det gäller entreprenader på landstings-eller kommunalavtal, helt privat regi eller helt offentlig regi. Folkpartietanser att en förnuftig och odogmatisk diskussion om denna viktiga frågainte kan äga rum i avsaknad av sådana jämförelser och att en klarkartläggning av jämförande resultat är absolut nödvändig för denpolitiska dialogen partier emellan.2.4 Socialbidragen och arbetslöshetenFolkpartiets motion 1997/98:Fi68 om den kommunala sektorns ochlandstingens utveckling påpekade de stora svårigheter som mötermottagare som uppbär socialbidrag när de vill ta sig ut urdenna påfrestande situation i samhället. Motionen underströk också denstora belastning som socialbidragen utgör för kommunernas ekonomi.Några av de då framförda synpunkterna har ännu högre aktualitet.De siffror som redovisas pekar på en farlig utveckling: debidragsberoende grupper som har stått utanför arbetslivetbefinner sig alltjämt i denna situation trots den mycket goda utvecklingenav ekonomin och den minskande arbetslösheten i andra grupper. För tvåår sedan skrev vi att stat och kommuner bör ha ett gemensamt ansvar ochett gemensamt intresse av att människor kommer ur bidragssystemen ochfår jobb och lön. Vi skrev också att stat och kommuner bör dela påkostnaden för socialbidragen och att underlag för en sådan reformbehöver tas fram. när arbetsmarknadspolitiken föreslår mycketlånga program för bidragstagare och långtidsarbetslösa - enligt den s kaktivitetsgarantin - blir frågorna om övergång från socialbidrag till egeninkomst ännu mera akuta än . En reform är nödvändigeller åtminstone en rad justeringar i regelverket så att bidragsberoendepersoner kan ta sig ut ur förnedrande passivitet och utanförskap. Ettbeslutsunderlag bör tas fram inför en kommande delning avkostnadsansvaret för socialbidrag och reformering aversättningssystemen. Detta bör ges regeringen tillkänna.2.5 SkolanMed en liberal samhällssyn som utgångspunkt är skolan en förutsättningför ett fungerande demokratiskt samhälle. Skolan är samhälletskraftfullaste verktyg för att ge alla människor jämlika livschanser.Skolans uppgift är att ge alla människor kunskaper så att de kanförverkliga sina livsmål. Kunskap behövs också för att fullt ut kunnadelta i det offentliga samtalet och för att komma in på en arbetsmarknadsom kräver alltmer kvalificerad personal. talas om andra uppgifterför skolan som också är viktiga, men det får aldrig råda någon tvekan omatt skolans övergripande mål är att förmedla kunskap och färdigheter.Det är beklagligt för svenska elever och det svenska samhället att skolaninte lever upp till de krav som ställs. Fritt skolval - även mellan kommunalaskolor - är en kvalitetsfråga. En redovisning av hur det fria skolvalet ipraktiken fullföljs bör göras.2.6 FörskolanBarn växer snabbt. Det är viktigt att tidigt fånga upp lusten att lära. Folk-partiet liberalerna anser därför att det är positivt att en allmän förskolanska erbjudas alla barn . Pedagogiska mål i förskolan ärviktiga och inte minst arbetet med barnens språkutveckling kan varaavgörande för barnens fortsatta skolgång.Det krävs individuellt uppsatta mål för vad ett barn ska uppnå i skolan. Detmåste också formuleras så att det är den pedagogiskt utbildade personalen,d.v.s. förskollärarna, som har ansvaret för förskolans verksamhet. Läsåret1998/99 saknade av förskoleklassernas personal pedagogisk utbildning,enligt regeringens skrivelse. anser att det borde skrivas in iläro-planen för förskolan att pedagogiskt utbildad personal ska ha ansvaret förverksamheten i förskolan.Förskoleklassen som infördes är enligt ett steg i rättriktning. Nästa steg borde vara att göra tioårig. I en tioåriggrundskola blir undervisningen mer flexibel och skolan kan möta eleven påhans/hennes nivå.En kartläggning bör göras av hur många barn som fortfarande inte erbjudspedagogisk förskola.2.7 Grundskolan9,av avgångselever uppnår inte behörighet till ettnationellt program på gymnasieskolan. Andelen elever utan godkäntbetyg i ett eller flera ämnen är . Den stora andelenmisslyckanden på gymnasiet tyder på att de godkända grundskolebetygeninte motsvaras av verkliga kunskaper. I en skrivundersökning iStockholm 1999 konstaterades att av första årskursen igymnasiet saknade tillräcklig förmåga att uttrycka sig skriftligt.Måluppfyllelsen i den svenska skolan är dålig. De elever som skickasvidare i utbildningssystemet utan tillräckliga kunskaper blir lurade på detstöd de har rätt till. Det individuella programmet lyckas inte med ambitionenatt hjälpa elever över till nationella program på gymnasiet. Istället för att fågrundläggande kunskaper först i gymnasiet borde insatserna göras tidigt igrundskolan. Men i har en tredjedel av speciallärarna försvunnitoch av lärarna saknar pedagogisk utbildning. Det allvarliga hot motkvaliteten som lärarbristen utgör leder inte till några åtgärder enligt rege-ringens skrivelse.Ämnesproven i årskurs 9 i räcker inte. Redan i årskurs 3borde obligatoriska ämnesprov genomföras för att skolan ska få en bildav hur eleverna uppnått målen.I dag får eleverna betyg först årskurs 8, vilket är alldeles . Det ärhederligare mot en elev att ge honom/henne information om studieresultatentidigare - lämpligen i årskurs 6. Betygsskalan ska vara sexskalig för att ge enrättvisare bild av elevens kunskapsnivå. Betygen måste följas upp avutvecklingssamtal med elever och föräldrar, där individuella planer görs uppför hur eleven på bästa sätt ska arbeta för att nå målen. Dessa utvecklings-samtal ska skolan vara skyldig att dokumentera skriftligt.2.8 GymnasieskolanGrundtanken i den nuvarande gymnasieskolan är att alla ska kunna läsavidare på högskolan. liberalerna menar att detta är orealistisktoch vill därför riva upp gymnasiereformen. Andelen elever av en årskullsom fullbordat en godkänd gymnasieutbildning enligt uppsatta mål ärefter . På många yrkesinriktade program är antaletendast . Regeringens inriktning att genom utvecklingsarbeterätta till problemen är verklighetsfrämmande. I skrivelsen redovisas ingaförslag till åtgärder som snabbt kan förbättra situationen i skolan.Folkpartiet anser att gymnasieskolans mål om att alla elever ska uppnåhögskolebehörighet är en stor orsak till många elevers misslyckanden.Det måste i stället bli möjligt att fullfölja en yrkesinriktad utbildning utanatt läsa samma kärnämneskurser som i ett studieförberedande program.Lärlingsutbildning, där skola och företag delar på ansvaret, måsteerbjudas fler elever. En studentexamen för högskolebehörighet måsteinföras, liksom en lärlingsexamen och en yrkesexamen.Människor är olika. liberalerna har länge arbetat för att skolanska anpassas efter skolelevers olika behov - inte tvärtom. Elever med lägremotivation och med studiesvårigheter ska få det stöd och den uppmuntran debehöver, elever med utvecklat studieintresse ska få stimulans och pedagogi-ska morötter. I detta finns ingen motsättning. Det är den likformiga skolan,utformad för genomsnittseleven, som stjälper elever med särskilda behov ochkväver lusten att lära mer. Undervisningen måste bli mer individanpassad.2.9 VuxenutbildningenRegeringen medger i skrivelsen att kvalitetsindikatorer för vuxenutbild-ningen saknats och meddelar att den nu gett uppdragatt utveckla sådana. som tidigare krävt att skautvärderas välkomnar detta även om kvalitetsuppföljningen borde haskett . Det är väsentligt för vuxna som satsar på enutbildning att denna håller hög kvalitet. Vuxenutbildning är viktig för attge människor möjlighet att komplettera tidigare studier och möjlighet attersätta förlorade år i ungdomsskolan.2.10 MåluppfyllelseDet är först när skolor och kommuner fått kunskaper om tillståndet iskolan som de kan åstadkomma förbättringar genom rätt insatser. Ettproblem är att mål och betygskriterier inte är klart formulerade ochtydliggjorda och att uppföljningen inte fungerar.I maj 1999 överlämnade revisorer ett förslag angåendeSkolverkets arbete med att följa upp skolans utveckling. Enligt revisorernahar nationella mål inte påverkat utbildningen så som förutsattes vidriksdagens beslut om mål- och resultatstyrning av skolan. Målen har hellerinte tydliggjorts för kommunerna och skolorna. Regeringen har valt att i sinskrivelse inte närmare kommentera de brister revisorerna tog upp.Regeringen borde ha framhållit att utvärderingen av skolan inte fungerar somden ska. De larmrapporter om misslyckanden i skolan som kommit på senareår borde inte ha kommit som en överraskning.3 Hemställan3 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om otillräcklig redovisning av kommunernas ochlandstingens ekonomi,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utjämningssystemet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om de kommunala bolagen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vårdgaranti,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om konkurrensutsättning av offentlig verksamhet,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om socialbidragsberoendet,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förskolan,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om gymnasieskolan,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vuxenutbildningen,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om måluppfyllelse.12.Stockholm den 28 april 2000Karin ()()()