mot · GN02A10 · 2000-01-21 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:A10av , ()med anledning av prop. 1999/2000:32 Lönebildning för full sysselsättning1 InledningPropositionen visar på regeringens oförmåga att reformeralagstiftningen när det gäller arbetsmarknadslagar och lönebildning.Återigen har åsikterna från LO och vägt tyngre än detfaktum att behöver en flexibel lagstiftning kring lönebildningoch arbetsrätt som bidrar till att välfärd och sysselsättning kan tryggas.Inför framtagandet av propositionen aviserade statsrådet att den kanskeskulle komma att innehålla behövlig lagstiftning när det gäller t.ex. ettborttagande av blockadmöjligheten mot enmansföretag. Det var samma visahösten 1996 när regeringen presenterade en proposition om en "ny" arbets-rätt. Först gick man ut med stora ambitioner att reformera. Slutresultatet blevnågra små förslag. är det precis likadant. Förslagen har tappatsting under den interna processen inom det socialdemokratiska regerings-partiet. Detta är tråkigt inte minst mot bakgrund av de många, och ofta goda,förslag som presenterades i de utredningar ledda av (och lönestatistik (SOU 1997:164), Medling och lönebildning(SOU 1998:141) samt den rapport till regeringen (dnr N1999/5784/ARM)utarbetad av och förre statsministern somföregick propositionsskrivandet.2 syn på arbetsmarknadslagar ochlönebildningFå politiska uppgifter är viktigare än att modernisera de regler som styrden svenska arbetsmarknaden. Dagens lagstiftning bidrar till attcementera arbetslösheten på en högre nivå än nödvändigt och till attskapa problem med lönebildningen. Skadeverkningarna avlagstiftningen märks på många olika sätt: arbetsgivare drar sig för attanställa, småföretagare tvingas betala dryga skadestånd för att demissförstått snåriga regler, människor som en gång hamnat utanförarbetsmarknaden har mycket stora svårigheter att ta sig in ochlönesättningen avspeglar dåligt såväl det samhällsekonomiska utrymmetsom produktivitetsutvecklingen i skilda branscher och företag.Lönebildningen och arbetsmarknadslagarna skall ses som instrument föratt skapa balans mellan arbetsgivare och arbetstagare på arbetsmarknaden.Den moderna arbetsmarknadslagstiftningen kom till för att man ansåg att denanställde hade en svag position mot arbetsgivaren. Detta var ett riktigtpåpekande såväl när lagstiftningen infördes som . Vad som har gått snettär att i många fall är det organisationerna både på arbetstagar- ocharbetsgivarsidan som fått för stort inflytande. Lönebildning och arbetsrätt bördärför i större grad utformas så att den enskilde arbetstagaren och arbets-givaren får större inflytande över anställningsavtalet. Detta är något somFolkpartiet hävdat och som vi också lagt fram förslag om i olikasammanhang.Det är ändock viktigt att påpeka att vi anser att det i huvudsak är avtalmellan arbetsmarknadens parter som skall lösa dessa frågor. Lagstiftningskall endast tillämpas i de fall där det är uppenbart att nuvarande regler intefungerar som tänkt.3 Behovet av en förbättrad lönebildningRegeringen konstaterar att misslyckats med attåstadkomma en lönebildning som var förenlig med kraven påkonkurrenskraft och goda förutsättningar för tillväxt. Detta ledde tillupprepade devalveringar som för förbättrade situationen men sompå sikt ledde till kompensationskrav och hög inflation. Regeringenkonstaterar: "I dröjde det ända till innan ettdefinitivt beslut togs om att på allvar försöka brytainflationsutvecklingen." sid. 22)Den dämpning av löneökningstakten som därefter inträdde hade inte, somregeringen tror, så mycket att göra med de specifika former under vilkaavtalen då slöts som med läget på arbetsmarknaden.Den uppgift som ligger framför är att kunna nå en konkurrenskraftiglönebildning även i ett läge när konjunkturen förbättras, något somuppenbarligen misslyckades avtal. Regeringen redovisar prognosersom pekar på att mycket talar för att löneökningarna kommer att ligga ett parprocentenheter över motsvarande i våra konkurrentländer. Det är således enviktig politisk uppgift att så mycket som möjligt, utan att bedriva statliginkomstpolitik, underlätta en konkurrenskraftig lönebildning.Samtidigt måste konstateras att regeringen i sitt förslag är alldeles förfixerad vid den genomsnittliga löneökningstakten. Minst lika viktigt är hurlönestrukturen utvecklas. Exempelvis anger i sittremissvar att med "en väl fungerande lönebildning" skall förstås inte bara attden samlade löneökningstakten inte överstiger ökningstakten i våraviktigaste konkurrentländer utan även att lönerelationerna mellan olikabranscher och yrken speglar tillgång och efterfrågan på arbetskraft. Dennaviktiga fråga är sådan att där kan rimligen ingen central medlingsfunktion hanågon egentlig uppgift.4 Förslagen i propositionen4.1 MedlingsinstitutetRegeringen föreslår att en ny myndighet med namnet Medlingsinstitutetinrättas. tycker att det är bra om medlingsfrågorna kan ges enstörre tyngd för att förbättra lönebildningen på den svenska arbetsmark-naden. Vi är emellertid, precis som ett flertal remissinstanser, tveksammatill den form av medlingsinstitut som regeringen föreslår i propositionen.Det är uppenbart att regeringen här försöker sitta på två stolar. Dels ge intryck av att man vidtar en kraftfull åtgärd, dels vill manförsäkra tveksamma eller kritiska parter att det egentligen inte innebärnågon förändring. Med en så oklar politisk vilja blir också uppdraget fördet nya medlingsinstitutet oklart. Det finns en risk att uppdraget på någrahåll kommer att tolkas som ett klartecken för statlig inkomstpolitik. Ettexempel på oklarhet är att regeringen i propositionen säger: "För att detskall vara möjligt att skapa fortsatt goda förutsättningar för en högsysselsättningstillväxt är det väsentligt att inte enbarthar i uppgift att medla utan även på andra sätt verkar för en välfungerande lönebildning." (sid. 42) anser dock frågan om enväl fungerande lönebildning så viktig att vi likväl nu accepterar ettmedlingsinstitut. Det är lämpligt att medlingsinstitutets verksamhetutvärderas efter nästa omgång löneförhandlingar. För att skallfinna det meningsfullt med ett medlingsinstitut bör detta dock ha rimligaarbetsförutsättningar. En sådan förutsättning är att stridsåtgärderna påarbetsmarknaden har en rimlig proportionalitet. Utredningens förslag omstridsåtgärders proportionalitet bör därför genomföras.4.2 Behovet av ett tidigt agerandeVi delar regeringens bedömning av behovet av ett tidigt agerande innangällande avtal löpt ut i den meningen att den gamla ordningen där detkunde gå mellan det ett avtal löpt ut till dess ett nytt varframförhandlat var otillfredsställande. Detta bör dock parterna i förstahand kunna lösa själva. Regeringen vill ge rätt att vidvite kunna kalla parterna till överläggningar bl.a. för att kunna informerasig om tidsplaner och självt informera om t.ex. de samhällsekonomiskaförutsättningarna. är regeringen angelägen om attMedlingsinstitutet inte skall blanda sig i gällande avtal omförhandlingsordningar. Vi vill ha en klarare linje där det inte skall finnasnågon vitesbelagd plikt att komma till förhandlingar utan ser det somsjälvklart att parterna frivilligt informerar om förhandlingsordningar ochtidsplaner. Det torde höra till sällsyntheterna att parterna inte hörsammarnär regeringen eller någon myndighet kallar för att ge information.I propositionen sägs: "bör enligt regeringen ha i uppgiftatt tillvarata och upprätthålla den breda samsyn som finns på arbets-marknaden om den konkurrensutsatta sektorns lönenormerande roll och hamöjlighet att, när så är lämpligt, verka för giltighetsperioder för kollektiv-avtalen som befrämjar en väl fungerande lönebildning och att förhandlingarinom internationellt konkurrensutsatta avtalsområden avslutas först om detförs i tiden parallella förhandlingar." (sid. 51) Utan att regeringen riktigtvillmedge det kan detta i sig bära fröet till tvångsmässigt samordnade förhand-lingar. Flera remissinstanser pekar på att en tidsmässig samordning försämrarmöjligheterna att hitta lösningar på branschspecifika problem. över huvud taget skall kunna accepteras bör det inte ha möjligheteratt tvångsmässigt samordna förhandlingarna.4.3 Externa medlareRegeringens bedömning är att den direkta medlingsverksamheten även iframtiden huvudsakligen bör bedrivas av externa medlare. Folkpartietdelar denna uppfattning. Därigenom ges möjlighet att utnyttja personermed stort förtroende hos allmänheten och hos arbetsmarknadens parter.4.4 LönestatistikFolkpartiet delar, i likhet med ett stort antal remissinstanser, interegeringens uppfattning att ett nytt medlingsinstitut bör blistatistikansvarig myndighet. Denna uppgift bör ligga kvar på SCB.Erforderliga analyser därutöver kan utföras av Konjunkturinstitutet.Vi motsätter oss inte de förbättringar av lönestatistiken som regeringenföreslår. Vi motsätter oss inte heller förslaget att Konjunkturinstitutetskall avge en årlig rapport om de samhällsekonomiska förutsättningarnaför löneförhandlingar. Vi vill dock varna för en alltför stor tilltro till attstatistik eller ekonomiska analyser i sig skall kunna leda till en bättrelönebildning. Dessa åtgärder har isolerade inte någon effekt om det inteföreligger goda förutsättningar i form av rimliga arbetsmarknadslagaroch andra regler och incitament på arbetsmarknaden.Regeringen anser att en förbättring av statistiken ger bättre möjligheter attfölja och analysera löneutvecklingen för kvinnor och män. Detta är ett skältill att vi förordar de förbättringar av lönestatistiken som föreslås samtidigtsom vi vill hänvisa till vad och Handelsanställdas Förbundvar för sig påpekar att för att bedöma om huruvida löneskillnader är sakligtmotiverade eller ej krävs lokal eller individuell kännedom som en centralmyndighet inte rimligen kan ha.4.5 MedlingEnligt nuvarande ordning kan förlikningsman utses först om stridsåtgärdhotar eller har påbörjats. Regeringen vill nu ge Medlingsinstitutetmöjlighet att efter samtycke från parterna utse medlare ellerförhandlingsledare även om stridsåtgärd inte hotar. accepterardenna ordning.Regeringen föreslår vidare i enlighet med utredningen att skall kunna utse medlare även utan parternas samtycke om strids-åtgärder hotar eller har påbörjats. anger regeringen att parter somär bundna av samarbetsavtal med förhandlingsordning om medling, t.ex.Industriavtalet, inte bör kunna underkastas tvångsmedling. Detta är ånyo ettexempel på att regeringen öppnar en möjlighet att komma ur grepp, genom att teckna avtal av typ. Vi motsätteross självfallet inte detta men det visar att flera av de uppgifter somregeringen anger för det nya mest är politisk retorik.Vi accepterar möjligheten att utdöma vite vid förhandlingsvägran.4.6 VarseltidVi kan konstatera att de förslag som gäller varsel i propositionen är braoch de sammanfaller i mångt och mycket med förslag som Folkpartiettidigare drivit. Detta innebär att vi stöder förslagen att varseltidenförlängs . Det gäller även förslaget omvarselavgift om en part underlåter att varsla om en konflikt, förslaget attmedlare kan besluta att uppskjuta en varslad stridsåtgärd samt förslagetatt förhöjd varselavgift skall utgå då part vidtar stridsåtgärd i strid motbeslut om uppskjutande.Vi accepterar regeringens bedömning att det inte bör inrättas en fastskiljenämnd men vill i detta sammanhang lyfta fram det förslag somFolkpartiet tidigare lagt fram och som även fanns med i utredningen(SOU 1991:13) om att en partssamman-satt nämnd med opartisk ordförande tillsätts för att avgöra konflikters sam-hällsfarlighet.4.7 Stridsåtgärder mot enmans- och familjeföretagDet är beklagligt att regeringen inte vågar göra något åt frågan om ettförbud mot stridsåtgärder mot enmans- och familjeföretag. Visserligenfinns det på många avtalsområden skydd mot åtgärder som är riktade motenmans- och familjeföretag, men de är inte heltäckande vad gäller helaLO-SAF-området. Frågan har varit aktuell tidigare. Under denborgerliga infördes en förbud mot dennatyp av åtgärder som gällde . Tyvärr togs denna åtgärd bort isamband med den socialdemokratiska s.k. återställarpolitiken underhösten 1994. Vi delar utredningens bedömning att sedan förbudetupphävdes så har det på nytt använts stridsåtgärder mot enmans- ochfamiljeföretag och därmed bör förbudet återinföras. Det finnsuppenbarligen delade meningar inom regeringen i denna fråga men härhar tydligen LO fått diktera regeringens politik. föreslårdärför att den bestämmelse som motsvarade den som fanns i MBL under1994 och som förbjöd stridsåtgärder mot enmans- och familjeföretagåterinförs. Förslag till en sådan lagtext finns i utredningen (SOU 1998:141) enligt följande:41 b §En arbetstagare får inte vidta eller delta i en stridsåtgärd som har tilländamål att kollektivavtal skall träffas med ett företag som inte harnågra arbetstagare eller där bara företagaren eller företagarens familje-medlemmar är arbetstagare och ensamma ägare. Detsamma gäller nären stridsåtgärd har till ändamål att stödja någon som vill träffakollektivavtal med ett sådant företag. Vad som sagts hindrar inte enarbetstagare från att delta i en anställningsblockad som riktar sig mot ettsådant företag och som har beslutats i behörig ordning av enarbetstagarorganisation.Stridsåtgärder som har vidtagits i strid mot första stycket är att anse somolovliga. Förändringar i anställnings- eller ägarförhållanden som harinträffat sedan en stridsåtgärd har varslats eller inletts skall inte beaktasvidbedömningen av om en stridsåtgärd är att anse som olovlig enligt förstastycket. Det bör ankomma på utskottet att slutgiltigt utforma lagtexten ochförelägga ett förslag för riksdagen.4.8 Stridsåtgärders proportionalitetUtredningen har föreslagit att vissa proportionalitetskrav skall införas förstridsåtgärder. Med detta menas att vissa konflikter skall kunna förklarasolovliga om de t.ex. är mer omfattande än vad som är rimligt, vissa fallav sympatiåtgärder m.m. Regeringen är dock inte beredd att följautredningens förslag på detta område. Utredningen pekar på tresituationer där stridsåtgärder bör betraktas som olovliga. Den första ärnär en stridsåtgärd är relativt liten men har kraftiga skadliga effekter påmotparten på ett sätt som står i uppenbart missförhållande till åtgärdensomfattning. Den andra är när en stridsåtgärd tillgrips som svar på enåtgärd som varslats av motparten och svarsåtgärden är väsentligt meromfattande än vad som är rimligt med hänsyn till den ursprungligaåtgärden. Den tredje är när en stridsåtgärd tillgrips som sympatiåtgärdoch åtgärden kan förväntas leda till skada som står i uppenbartmissförhållande till åtgärdens omfattning. Utredningen föreslog att dessafrågor skall prövas av Arbetsdomstolen. anser attutredningens förslag på detta område är rimliga och väl avvägda ochdärför bör genomföras. Den relevanta lagtexten återfinns i utredningensförslag till formulering av medbestämmandelagens 41 c §:För stridsåtgärder som vidtas i samband med avtalsförhandlingarmellan parter som är eller brukar vara bundna av kollektivavtal iförhållande till varandra skall följande gälla.Om en part har varslat om en stridsåtgärd som är partiell eller på annatsätt begränsad och åtgärden kan förväntas leda till skada eller annanolägenhet som står i uppenbart missförhållande till åtgärdens omfattning,kan åtgärden förklaras olovlig.En stridsåtgärd som har varslats som svar på en annan stridsåtgärdkan också förklaras olovlig, om den är väsentligt mer omfattande än vadsom är rimligt med hänsyn till den åtgärd som orsakat svarsåtgärden.Även en sympatiåtgärd som har varslats till stöd för en part i en tvistmellan parter, som är eller brukar vara bundna av kollektivavtal iförhållande till varandra kan förklaras olovlig. Det kan ske om den varsladesympatiåtgärden kan förväntas leda till skada eller annan olägenhet somstår i ett uppenbart missförhållande till åtgärdens eller primäråtgärdensomfattning.Talan om olovligförklaring enligt andra, tredje och fjärde styckena kanendast föras av den arbetsgivare eller organisation mot vilken åtgärdenriktas. Med stöd av bestämmelserna i andra, tredje eller fjärde stycket kan enstridsåtgärd interimistiskt förklaras olovlig fram till dess ett slutligtavgörande föreligger.Yrkande om olovligförklaring enligt andra, tredje eller fjärde stycket ochyrkande om interimistisk prövning enligt femte stycket skall framställas från den dag då varsel lämnades till motparten enligt 45 § förstastycket. Försummas det får sådana yrkanden inte framställas.5 Hemställan5 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om reformering av arbetsmarknadslagarna så att enbättre balans mellan parterna uppnås,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om principerna för en förbättrad lönebildning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en utvärdering av medlingsinstitutet,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av ett tidigt agerande i löneförhand-lingarna,5. att avvisar regeringens förslag om att göra ett nyttmedlingsinstitut till statistikansvarig myndighet för lönestatistik,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av och ansvaret för löneanalyser,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjlighet att utse medlare även om stridsåtgärdinte hotar,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en partssammansatt nämnd med opartisk ord-förande för att avgöra konflikters samhällsfarlighet,9. att beslutar att återinföra tidigare gällande förbud motstridsåtgärder riktade mot enmans- eller familjeföretag utifrån detlagförslag som angetts i motionen,10. att beslutar att införa proportionalitetskrav för strids-åtgärder i enlighet med vad i motionen anförts.Stockholm den 21 januari 2000Lars ()()()()()()()()