mot · GO02So231 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So231av , ()Läkemedelshantering i hälso- och sjukvårdenFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om läkemedelshanteringen i hemsjukvården.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om möjligheterna till kompletterande utbildning avundersköterskor.Läkemedelshantering ihälso- och sjukvårdenSocialstyrelsen har i antagna föreskrifter ochallmänna råd om läkemedelshanteringen fastställt attundersköterskor och annan erfaren sjukvårdspersonal utansjuksköterskeutbildning eller motsvarande inte skall ha rättatt iordningställa läkemedel.Praktiskt innebär detta att sjuksköterskorna i princip själva skall hanteraläkemedlen. En undersköterska skall enbart kunna ge läkemedel till en patientinom hemsjukvården om läkemedlen fördelats i dosetter av sjuksköterskor,apotekare eller viss annan högskoleutbildad personal. Undersköterskorna fårinte ens rätt att dela ut t.ex. värktabletter ur förpackningar till envårdtagaresom vid behov skall ta sådana. Beslutet innebär att den sjukvårdspersonal somtidigare kunnat delegera sjukvårdsuppgifter till erfarna undersköterskor intelängre har den möjligheten.Beslutet är beklagligt av flera skäl:- Det finns ett långsiktigt stort behov av sjuksköterskor i den öppna vården.Deras kompetens bör tas till vara på ett så effektivt sätt som möjligt, delsför mer kvalificerade medicinska uppgifter i vården, dels som handledaretill undersköterskor och annan personal inom hemtjänst och hemsjukvård.Föreskrifter som innebär att sjuksköterskor tvingas åka runt till enskildapatienter för att dela ut mediciner eller ge behandlingar som lika väl kanges av undersköterskor ökar kommunernas kostnader och minskarutrymmet för goda prioriteringar i vården och omsorgen.- Många undersköterskor upplever beslut som kränkande.De har gedigen erfarenhet av arbete i öppenvård och mångårig erfarenhetav olika sjukdomstillstånd. Det ligger i hela Vårdsveriges intresse att göraalla vårdyrken - också undersköterskeyrket - så attraktiva att duktigapersoner söker sig till vården. Därför måste det finnas både möjligheter tillutveckling och ett erkännande av enskilda undersköterskors kompetens.Om en undersköterska får kvitto på att hon inte duger tillansvarsfulla medicinska uppgifter påverkar det både den psykosocialaarbetsmiljön inom hemsjukvården och möjligheterna att rekrytera dugligtfolk till vården.- Beslutet innebär dubbelarbete i hemsjukvården och därmed högrekostnader. Pengarna skulle kunna användas bättre i vården.- Beslutet är inte möjligt att tillämpa fullt ut. Så tvingar verklighetenkommuner och landsting att ta fasta på föreskrifternas skrivningar om "attdet i princip" skall vara sjuksköterskor eller annan högskoleutbildadpersonal som handhar läkemedlen. Det leder till att annan personal tas ianspråk under t.ex. somrar och storhelger. Förutom att det blir kränkandeför personalen att bara duga måste risken för fel varastörre om uppgifterna inte ingår i undersköterskornas ordinarie uppgifter.De kvalitetskrav som måste ställas på medicinhanteringen ihemsjukvården får inte eftersättas, men harvalt fel väg att hantera frågorna om kvalitetssäkring. Detmåste i stället handla om kloka bedömningar i samband medde beslut om delegation, som ansvarig sjukvårdspersonal tar.Om bedömer att det finns behov av kompletterandeutbildning av undersköterskor är det i stället den vägen man bör gå, både föratt ge karriär- och utvecklingsmöjligheter för en strategisk grupp inomhemsjukvården och för att ta vara på den faktiska kompetens som finns hospersonalgruppen. Så har t.ex. distriktssköterskor fått förskrivningsrättför vissa läkemedel, en rätt som varit förbehållen läkare. Dettaföregås av en kompletterande utbildning av distriktssköterskorna. På sammasätt måste det vara möjligt att vid behov ge undersköterskor enkompletterande utbildning som ger behörighet för vissa uppgifter.De bekymmer som de antagna föreskrifterna innebär både för personal ochkommuner gör att det finns behov av att undersöka möjligheterna att på ettbättre sätt använda olika personalgruppers kompetens.Stockholm den 25 september 2000Inger ()