mot · GO02L454 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:L454av , ()Registrerat partnerskapFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att anknytningsvillkoren i lagen om registrerat partnerskap böravskaffas.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att trossamfund bör ges möjlighet att förrätta partnerskap.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att länsstyrelsernas förordnanden om äktenskapsförrättare ochpartnerskapsförrättare bör göras till ett och samma uppdrag.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att utlandsmyndigheterna bör bemyndigas att förrättapartnerskap.MotiveringI har homosexuella nu haft möjlighet att gifta sigpå ungefär motsvarande vis som heterosexuella. Lagen om registreratpartnerskap och tillvägagångssättet att registrera ett partnerskap skiljer sigdock i vissa avseenden från och tillvägagångssättet förvigsel. Många bi- och homosexuella anger dessa skillnader som skäl föratt inte ingå registrerat partnerskap. Dessa menar att en registrering avpartnerskap legitimerar diskriminering av homosexuella. De senaste årensökade öppenhet kring bi- och homosexualitet kan nog delvis förklaras avriksdagens framsynta beslut att införa en lag om registrerat partnerskap.Detta motsäger emellertid inte att denna särlag också utpekar den bi- ochhomosexuella kärleken som inte fullt lika respektabel som denheterosexuella.Vår utgångspunkt är att det alltid måste kunna anföras starka sakliga skälför att upprätthålla rättsliga skillnader mellan homo- och heterosexuellamänniskors möjligheter att rättsligt reglera sin samlevnad.Anknytningsvillkoret bör avskaffasFör att ingå partnerskap i krävs att minst en av partnerna harhemvist här . Är partnern medborgare i ,, , eller ställs inte något krav på atthemvistet skall ha varat utan det är tillräckligt att partnern harhemvist här. Någon motsvarande anknytning krävs inte för att ingåäktenskap här i landet. Rätten att ingå äktenskap inför svensk myndighetprövas istället, enligt huvudregeln, enligt lagen i det land därkontrahenterna är medborgare. Skillnaden mellan de äktenskapsrättsligaoch partnerskapsrättsliga reglerna har i skilda sammanhang motiveratsmed att äktenskap ingånget i mellan utländska medborgare i deflesta fall blir giltigt även i makarnas hemland medan så ofta inte är falletmed ett partnerskap som ingås här. Detta förhållande, när de gällerutländska medborgare bosatta i , är knappast ett tillräckligt skälför att behålla en lagstiftning som hindrar att partnerskap registeras här.En persons medborgarskap säger i sig ingenting om var hon eller hankommer att vara bosatt . Med hänsyn till den ökade rörligheten förpersoner framför allt i gäller för övrigt i allt större utsträckningdetsamma också för en persons hemvist vid en viss given tidpunkt. Deberörda personerna kan och bör informeras om den svenskapartnerskapslagstiftningens territoriella begränsning, exempelvis i sambandmed hindersprövningen. På så sätt kan eventuella negativa överraskningar pågrund av vad som gäller enligt medborgarskapsstatens lag undvikas. Sedanbör det vara upp till den enskilde själv om hon eller han ändå vill ingåpartnerskap i eller inte.Enligt vår uppfattning bör således bestämmelserna i 1 kap. 2 § och 3 §fjärde stycket partnerskapslagen upphävas. Bestämmelsen i 1 kap. 9 § tredjestycket bör därvid ändras så att beträffande internationella förhållandenrörande registreringen hänvisningen kommer att omfatta hela 1 kap. lagen(1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskapoch förmyndarskap. Därmed kommer en persons rätt att ingå partnerskap -liksom rätten att ingå äktenskap - att prövas enligt lagen i den stat där honeller han är medborgare.Trossamfund bör inte hindras att förrättapartnerskapTrossamfund som enligt Kammarkollegiet bedöms uppfylla vissa kravkan få behörighet att förrätta vigslar. Präster utanför Svenska kyrkanmåste förordnas av Kammarkollegiet för att bli behöriga att förrätta vigselmedan präster inom är automatiskt behöriga att förrättavigsel. Samtliga trossamfund, och andra, förhindras attförrätta partnerskap, om de så skulle önska, eftersom det saknaslagstiftning på området. En sådan möjlighet bör nu öppnas.Vigselförrättare och partnerskapsförrättarebör vara gemensamt uppdragBehöriga att förrätta partnerskap är domare i tingsrätt och de somlänsstyrelserna har förordnat att registrera partnerskap.Parnerskapsförrättare saknas alltjämt, efter lagens införande,i vissa kommuner Det är oerhört viktigt att det finns tillgång tillpartnerskapsförrättare i hela landet så att servicen till homosexuella inteskall vara beroende av var de bor. Om kommuner tillåts trotsa lagar somlandets högsta beslutande organ har antagit riskeras rättsstatenstrovärdighet. Rikstäckande partnerskapsförrättning skulle enkelt kunnagenomföras genom att vigselförrättare och partnerskapförrättare görs tillett gemensamt uppdrag. har som sin mening gett dettaregeringen till känna (skr 1999/2000:218).Utlandsmyndigheter bör förrätta partnerskapÄktenskap kan ingås vid svenska ambassader och konsulat. Det ärregeringen som bemyndigar vilka utlandsmyndigheter som får förrättavigsel. Ingen utlandsmyndighet har getts möjlighet att förrättapartnerskap. Denna åtskillnad mellan rätten att ingå äktenskap respektivefrånvaron av en rätt att ingå partnerskap är en omotiverad skillnad mellanhomo- och heterosexuella. Regeringen bör således alltid låta ettbemyndigande om äktenskapsförrättning åtföljas av ett bemyndigande ompartnerskapsförrättning.Stockholm den 4 oktober 2000Siw ()()()()()