mot · GO02L6 · 2000-12-07 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:L6av Rindborg, ()med anledning av prop. 2000/01:43 Ändringar i atomansvarighetslagenFörslag till riksdagsbeslut1. avslår regeringens förslag till ändringar iatomansvarighetslagen.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om utökat skadeståndsansvar kopplat till slopad särskildproduktionsskatt.PropositionenI propositionen föreslås ett utökat skadeståndsansvar förinnehavare av atom-anläggningar. Regeringen konstaterar attett utökat skadeståndssansvar i första hand bör bäras avkärnkraftsindustrin, samt att ett obegränsat ansvar börinföras möjligt. Regeringen konstaterar dock att detför närvarande inte är förenligt med den av Sverigeundertecknade att föreskriva ettobegränsat skadeståndsansvar.Intill dess att revideras föreslår regeringen alltså blandannat att skadeståndsansvaret för kärnkraftsindustrin höjs från 175 miljonersärskilda dragningsrätter (SDR) till 300 miljoner SDR. Beloppen motsvararca 2 respektive 3,3 miljarder kronor.Regeringen föreslår även att det särskilda statsansvaret enligt 31 § atom-ansvarighetslagen ändras så att det ersättningsbelopp som står till förfogandeutan behov av särskilt riksdagsbeslut höjs från tre till sex miljarder kronor.Slutligen föreslås också att i enlighet med en rekommendation avOECD tillträder en tilläggsförklaring till om det så kallade"gemensamma statsansvaret".KärnkraftsindustrinsansvarModeraterna har den principiella ståndpunkten att de olikakraftslagen skall bära sina egna kostnader. Detta gäller sedanlänge kärnkraftsindustrin. Kärnkraften bär i själva verketsina kostnader i högre grad än övriga energislag. Detta skerdels genom den särskilda produktionsskatten som är långthögre än de teoretiska försäkringskostnaderkärnkraftsindustrin ger upphov till, dels genom det striktaansvaret utan regressmöjligheter.Staten tar ut en "speciell produktionsskatt" om /kWh som ingenannan kraftindustri drabbas av. Skatten ifråga har tidigare bland annatmotiverats med att staten vid en viss angiven gräns tar överskadeståndsansvaret från atomanläggningsinnehavarna. Annorlunda uttrycktkan man säga att med dagens ordning så är visserligen reaktorägarnas ansvarbegränsat men i det läget har staten trätt in som "försäkringsbolag" och därvidtagit hutlöst betalt. Det går att rent teoretiskt beräkna vad försäkringspremienskulle ha varit på en försäkringsmarknad där utrymmet hade funnits. Det visarsig då att det handlar om jämförelsevis blygsamma belopp, som påintet sätt skulle förändra bilden av kärnkraften som en billig och lönsamform av energiproduktion. I själva verket ryms en sådan, tänktförsäkringspremie om inom ramen för den särskilda skatt somstaten tar ut på kärnkraftsproducerad el. Enligt beräkningar gjorda av förreprofessorn , tidigare ordförande i skulle ett obegränsat ansvar medföra en ökadförsäkringskostnad om upp till som mest /kWh.Det är väsentligt att i sammanhanget påpeka att en sådan belastning somden särskilda produktionsskatten utgör medför en försämrad konkurrenskraft.Denna försämrade konkurrenskraft visar sig gentemot övriga kraftslag ilandet, men även gentemot utländskt belägna kärnkraftsproducenter. Detinnebär att svensk, säker och ren kärnkraft försätts i ett sämre läge änproducenter av smutsig kolkraft, omstridd och kraftigt subventioneradvindkraft eller utländsk kärnkraft med lägre krav på säkerhet ochskadeståndsnivåer.För det fall att kärnkraftsindustrien åläggs bära försäkringskostnader förett utökat ansvar följer att den straffskatt som drabbar kärnkraftsproduktionenavskaffas.Moderata Samlingspartiet ställer sig i och för sig inte avvisande till atthöja kärnkraftsindustrins ansvar. Detta måste dock kopplas till ett borttagandeav den särskilda produktionsskatten. Regeringen bör därför återkomma medförslag som innebär ökat skadeståndsansvar kombinerat med ett borttagandeav den särskilda produktionsskatten.Försäkringstekniska skälParis- och Brysselkonventionerna begränsar reaktorägarnasbetalningsansvar för skador som kan uppkomma hos tredjeman. Det innebär att en katastrof med stora återverkningarskulle kunna få ekonomiska följder för staten och enskildamedborgare. Detta är nu inte unikt för kärnkraften, utangäller i någon mån för alla katastrofer. Det ligger i begreppetkatastrof att konsekvenserna ytterst berör hela samhället ochdess medborgare. Det må sedan gälla kärnkraftsolyckor,dammkatastrofer, jordbävningar, översvämningar ellervulkanutbrott.Men det går att "tänka bort" de internationella konventionerna. Detframgår då att det ingalunda är ekonomiska, utan försäkringstekniska skälsom förhindrar kärnkraftsägarna att teckna fulla ansvarsförsäkringar. När detär fråga om mycket höga försäkringsbelopp finns det helt enkelt inte utrymmepå den kommersiella försäkringsmarknaden. Det hjälper inte att denförsäkrade olyckan är så osannolik att den i princip inte kan inträffa. Ettförsäkringsbolag får i alla fall inte göra åtaganden mot en och samma kundmed belopp som överstiger av bolagets eget kapital.Balans i ansvarsfråganDet begränsade ansvaret utgör en av de grundläggandeprinciperna i . I konventionens inledningslås det fast att en målsättning varit att tillförsäkra dem somtillfogas skada genom nukleära lyckor skälig och rättvisersättning, som nödvändiga åtgärder vidtas för attinte hindra utvecklingen av produktion och användningen avatomenergi för fredliga ändamål. Dessa till synes motstridigaintressen har uppnåtts genom att konventionen bygger påföljande grundläggande principer:1. Innehavare av atomläggningar åläggs ansvarighet oberoende av vållande,(strikt ansvar).2. Ansvaret är begränsat till visst belopp för varje skadeorsakande händelse.3. Det fastställda maximala ansvarsbeloppet skall vara täckt av försäkringeller annan ekonomisk garanti.4. Ansvarigheten kanaliseras till vederbörande anläggningsinnehavare,(exklusivt ansvar).För att uppnå det avsedda syftet har det bedömts nödvändigtatt ålägga anläggningsinnehavaren ett strikt och exklusivtansvar. Detta har ansetts kräva viss motvikt till fördel föranläggningsinnehavarens ansvar och har begränsats såväl tillbelopp som . Detta samband mellan åläggandet av ettstrikt och exklusivt ansvar samt begränsning avskadeståndsbeloppet har betonats såväl av som av dess expertgrupp.Enligt nu gällande lag har atomanläggningsinnehavare strikt ansvar förolyckor på anläggningen. Det innebär att det är anläggningsinnehavararensom är ansvarig oavsett vållande eller uppsåt. Det innebär att ansvaret liggerpå anläggningsinnehavaren även om en olycka orsakats av annans sabotage.Stockholm den 7 december 2000Stig Rindborg (m)(m)()()()()de ()()