mot · GO02N339 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:N339av , ()RegionalpolitikFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om regionalpolitik.MotiveringDet går allt bättre för , men hela landet får inte del av de godatiderna. Den nationella solidariteten för att fördela tillväxt och välfärd harbl a manifesterats genom de regionalpolitiska satsningar som gjortsgenom åren.Det har blivit allt tydligare att inte enbart den traditionellaregionalpolitiken kan klara behovet av utjämning ifråga om service, arbeteoch miljö. Regionalpolitiken måste ses som ett samlingsbegrepp församhällets samtliga insatser för att fördela tillväxt och framåtskridande på etträttvist och solidariskt sätt. Ojämlika förutsättningar skapar också utanförskapför många människor, då samhället inte kan ta vara på människornas förmågaoch vilja att delta i det välståndsskapande arbetet.Obalansen innebär vidare att många regioner har drabbats av utflyttningoch den pågår med oförminskad styrka. Den har snarare tenderat attförstärkas. Utflyttarna är ofta ungdomar och kvar blir den åldrandebefolkningen. Detta skapar på lång sikt en helt ohållbar situation. Ingaansträngningar får lämnas oprövade i kampen mot den pågående"avvecklingen" av främst inland. Det är närmast en plikt församhället att klara den utmaningen som nu blivit allttydligare. Vi vill dock ha sagt att vi på intet sätt förringar de problem som viockså tydligt kan se runt storstadsområdena/tillväxtområdena medbefolkningsgrupper som inte får del av det stigande välståndet och detväxande antalet arbetstillfällen. Det övergripande målet om en balanseradregional utveckling ska göras tydligt och insatserna måste inriktas mot deområden som är särskilt utsatta. Härför krävs en nationell politik förutjämning som har solidariteten som främsta kännemärke.Ett kraftfullt verkande instrument för att fördela tillväxt har varitkommunala skatteutjämningen och kommer så att förbli den. Den har bidragittill att upprätthålla och förstärka service i många kommuner, menlikväl så krävs ytterligare åtgärder för att klara verksamhet och sund ekonomii många av våra kommuner. Systemet är löpande föremål för utvärdering ochbehovet av jämkningar i vissa avseenden är påtagliga.Tekniska landvinningar på informationsteknikens område har bidragit tillatt skapa möjligheter att flytta jobb i överhettade områden och att finna nyaarbeten som kan utföras oavsett var i man befinner sig. Dessamöjligheter har naturligtvis utnyttjats, men i alltför liten utsträckning. Vibehöver göra mera för att den nya tekniken i ännu större utsträckning skakunna bidra till flera jobb bl a i glesbygden.Arbetet med tillkomsten av tillväxtavtalen har visat på nya sätt att arbeta.Det samtal som startats mellan olika intressenter i samhället har haft ochkommer att ha en stor betydelse . De svårigheter som man kan sevid genomförandet av de mål som satts upp i dessa tillväxtavtal har ofta attgöra med att gamla strukturer inte så lätt låter sig rubbas. Att frigöra detsamhällskapital som finns inom olika sektorer och institutioner är svårare attgenomföra än vad parterna har föreställt sig. Här har staten ett stort ansvarmed att bidra till att regler och anvisningar lämnas i den utsträckningen attdetta blir möjligt. Klarar man inte av detta, så kommer kraftsamlingen lokaltoch regionalt att avklinga och tanken med tillväxtavtalen att helt förfelas.Länen och regionerna har visat att de är beredda att ta ansvar för sin del avutvecklingen, men då måste också förutsättningarna ges i tillräckligutsträckning. Egna utvecklingsförutsättningar och drivkrafter måste parasmed samhällets stöd i olika former. Annars kan inte den nödvändigakreativiteten och växtkraften tas tillvara på ett ordentligt ochtillväxtskapandesätt.En viktig förutsättning för att tillväxten ska komma alla regionerna till delär att vi har tillräckligt med kompetent arbetskraft. Företag som inte kanrekrytera duktiga och kunniga människor har små möjligheter att utvecklasoavsett var de är belägna. Därför är det mycket viktigt att människor gesmöjligheter att utbilda sig nära sina hemorter. Den utbyggnad av högskolornasom skett har betytt mycket för att skapa bättre ochkompetentare rekryteringsbaser för företag och institutioner. Högskolornautgör en motor i den regionala utvecklingen och denna möjlighet måste påalla sätt tas tillvara. Men det finns åtskilligt mer att göra för att underlättadenna process. Utbildningssystemet och framför allt de ekonomiska villkoren,både för den enskilda individen och för kommuner ochutbildningsinstitutioner, måste ses över och förbättras. ska konkurreramed välutbildad arbetskraft och inte med låga löner!Behovet av arbetskraft kan inte tillgodoses fullt ut i vissa områden.Stockholmsregionen har problem att rekrytera arbetskraft och detta gäller inteminst byggnadsarbetare av olika kategorier. går mångabyggnadsarbetare i norra utan jobb. En större flexibilitet måste skapasför att klara detta problem. Pendlingsstöd har diskuterats och borde vara ett, ivart fall övergångsvis, verkningsfullt instrument för att råda bot på denarbetskraftsobalans som f n gäller. Överhuvudtaget måste mer göras för attöka rörligheten bland arbetskraften utan att för den skull bidra till enpermanent omflyttning av yrkesaktiva människor.Väl fungerande kommunikationer är ytterligare ett absolut krav för attklara bl a "förstorade" lokala arbetsmarknader. Det är egentligen enförutsättning för att klara regional rättvisa. Det gäller bra vägar - och dåävengrusvägar - järnvägar och för norra givetvis väl fungerandeflygförbindelser med rimliga priser. Utbyggnaden av en infrastruktur förhöghastighetskommunikation utgör numera en av de viktigasteinfrastruktursatsningarna som staten måste ta ansvar för. Blivande regler förstöd till en sådan utbyggnad får inte utformas så att vissa regioner inte fårtillgång till s k bredband. Framför allt måste stödet till kommunerna, som ärviktiga aktörer i sammanhanget, utformas som rejäla stimulansbidrag för attfå önskad effekt på utbyggnaden. Det gäller inte minst det berättigade kravetpå lika tillgänglighet till bredband för dem som bor i glesbygd som för demsom bor i tätort. Inte minst för redan verksamma företag är tillgången till IT-infrastrukturen viktig. Att den är en förutsättning för att locka nya företagtillNorrland och dess inland är en självklarhet.De regionalpolitiska stödformer vi har har i allt väsentligt fungeratbra. Behovet av riktade stöd till byggande av industrilokaler och lokaler förtjänsteföretagen är stort. Kreditgivningen till sådant byggande harförsvårats, då kreditinstituten har mycket höga krav på reala säkerheter. Ettstatligt åtagande härvidlag är helt nödvändigt. Någon form av statligkreditgaranti eller villkorslån med lämplig utformning måste tillskapas. Det ärtveksamt om de förslag som den regionalpolitiska utredningen lagtfram angående avveckling av vissa stödformer är välbetänkta. När företagfattar beslut om lokalisering av verksamhet till glesbygden, har stöd somavser att täcka övergångsvisa merkostnader en mycket stor betydelse. Därmedinte sagt att mera av generella åtgärder för att stimulera företagande iglesbygd inte skulle vara behövliga. En kombination av selektiva ochgenerella stöd är nödvändig för att nå önskad effekt.Återflödet av strukturfondsmedel från EU är en viktig finansieringskälla iregionalpolitiskt sammanhang. Den avslutade programperioden hargett oss viktiga erfarenheter av hur användningen av dessa medel kan ske.Den byråkrati som projektägare och andra har vittnat om har varit till stortmen för utvecklingen och en bra användning av strukturfondspengarna. Delärdomar vi fått av detta arbete bör rimligen få prägla den nyaprogramperioden. Tyvärr så rapporteras betydande svårigheter härvidlagfortfarande. Genom tydliga instruktioner måste staten se till att pågåendeprogramarbete och genomförandet av för glesbygden viktiga projekt kan skeutan hämmande byråkrati. Detta kan med all säkerhet ske utan att kravet påeffektivitet och rättssäkerhet åsidosätts.Vi föreslår, med anledning av vad som ovan anförts, att som sinmening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av enkraftfull regionalpolitik med ett brett anslag som tar sin utgångspunkt i allasamhällets politikområden.Stockholm den 2 oktober 2000Carin ()()()Per ()()()()