mot · GO02So548 · 2000-10-05 00:00:00 — Kvinnor lever längre än män. Menstuderar man sjukligheten får man en annan bild. Kvinnor söker oftareöppen vård och har fler sjukdagar än män. Kvinnor förtidspensionerasoftare än män och uppvisar oftare otillfredsställda vårdbehov. Myckettalar för att rehabiliteringsinsatserna för män är mer omfattande än förkvinnor. Kvinnor köper ut mer läkemedel än män. visarstatistiken att kvinnor ordineras äldre och billigare preparat än männen.Sjukdomspanoramat skiljer sig åt mellan könen. Hjärt-kärlsjukdom stårför av dödligheten bland män och avdödligheten bland kvinnor. Medan lungcancer minskar bland män ökar denbland kvinnor, vilket med all sannolikhet beror på förändringen i rökvanor.Unga kvinnor med kort utbildning och/eller monotont arbete är en särskiltviktig målgrupp för tobakspreventivt arbete om man får döma av derökvaneundersökningar som utförts.När det gäller diabetes tyder tillgängliga data på att kvinnors vårdbehov ärsämre tillgodosett än mäns. tycks kvinnor lättare acceptera sindiabetes än män. De tar också ett större ansvar för behandlingen av sinsjukdom. Män däremot lägger ett större ansvar på sjukvården, på sin hustruetcetera.Inom psykiatrin har man genomfört anmärkningsvärt få studier överkönsperspektivets betydelse för psykiska sjukdomar och deras behandling. Vivet att kvinnor oftare behandlas med psykofarmaka än män. Det finns dataöver vilka hälsoproblem som förorsakar förskrivningen men mycket litenforskning om de bakomliggande orsakerna.Ätstörningar (anorexi och bulemi) är vanligare hos flickor än hos pojkar.Här är förhållandet det motsatta - vi vet mer om flickors ätstörningar änpojkars. Av alla unga kvinnor mellan lider avätstörningar, fördelade på tre grupper: självsvält (anorexia nervosa),hetsätning (bulimia nervosa) och ätstörningar utan närmare specifikationer.Ätstörningar är sannolikt också en av de psykiatriska sjukdomar som harhögst dödlighet. Det finns ingen enskild behandlingsform som passar allapersoner som lider av ätstörningar. Här behövs mer forskning både ombakomliggande orsaker och om hur man bäst kan hjälpa dessa patienter. I dethär fallet är pojkarna en bortglömd grupp, och de måste således också ingå ide studier som genomförs.Osteoporos (benskörhet) är ett växande folkhälsoproblem, framför allt hoskvinnor. drabbas 70 000 män och kvinnor av benskörhet. Enbart dedirekta sjukvårdskostnaderna beräknas överstiga per år.Hälften av alla 50-åriga kvinnor kommer sannolikt att få benbrott på grund avbenskörhet. Möjligheterna att förebygga, diagnosticera och behandlaosteoporos har avsevärt förbättrats . Trots detta finns det klarabrister i vården på grund av okunskap och stora variationer iomhändertagandet.Det finns tydliga könsskillnader när det gäller läkemedelsanvändning somkan återspegla olika sjukdomsförekomst hos de båda könen men också kanbero på att man behandlar samma tillstånd olika hos män respektive kvinnor.Här behövs mer forskning om vad som ligger bakom data och vilka konse-kvenser olikheterna för med sig för patienterna. Kvinnor drabbas oftare änmän av läkemedelsbiverkningar. Det kan dels bero på att kvinnor användermer läkemedel än män, dels på att kvinnor reagerar annorlunda än män påvissa mediciner. Forskning bör därför stimuleras om skillnader mellankvinnors och mäns benägenhet att reagera med biverkningar på olikaläkemedel.Upprätta en handlingsplan för en jämställd hälso- ochsjukvårdMånga av de brister som redovisats ovan uppmärksammades av densenaste borgerliga regeringen. Det ledde till att den som en av sina sistaåtgärder på initiativ av liberalerna tillsatte en utredning ombemötande av kvinnor och män inom hälso- och sjukvården (Dir.1994/95). Utredningen skulle bl.a. kartlägga hur kvinnor och män bemötsnär de söker vård och hjälp inom hälso- och sjukvården och föreslååtgärder som kan bidra till att utjämna skillnader mellan hur kvinnor ochmän bemöts och behandlas inom vården i den mån dessa skillnader harsin grund i könstillhörighet och inte är relevanta för aktuell sjukdomsbildoch aktuellt vårdbehov.Utredningen kom med sitt betänkande (SOU 1996:133) . Härrapporterades om såväl väsentliga kunskapsluckor som brister i vården. Blandåtgärdsförslagen tog utredningen upp en rad frågor som måste bli föremål förfortsatt forskning för att öka våra kunskaper om kvinnors speciella behov.Utredningen tog också upp behovet av utbildning av hälso- och sjukvårdenspersonal om könsspecifika skillnader både när det gäller sjukdomsförekomstoch behandling samt rehabilitering. Regeringen har visserligen i någrasammanhang tagit upp en del av de förslag utredningen lade fram men någothelhetsgrepp för att besvara de olika frågor som ställts har man inte tagit. Vianser att regeringen bör lägga fram en handlingsplan över hur hälso- ochsjukvården för kvinnor och män skall utformas så att vården i ordets rättabemärkelse skall bli jämställd.Valfrihet i mödravårdenPå några ställen i landet har skrivit avtal med privatabarnmorskor för att öka patienternas valfrihet inom mödrahälsovården. landsting som har slutit avtal begränsas dock ofta valfriheten genomolyckliga avtalskonstruktioner. Orsaken är främst tak för antalet inskrivnaper år. Det innebär att de som blir gravida inte kan varasäkra på att de kan erbjudas en valmöjlighet. Detta är naturligtvis interättvist. Blivande föräldrar ska i alla landsting kunna välja vilkenbarnmorska de ska gå till.Vi anser att kostnaden för mödrahälsovård bör följa föräldrarna, som enmödravårdspeng. De mottagningar som har vårdavtal med bör fåersättning för de föräldrapar som valt dem. Eftersom det inte finns flerersättningar att betala ut än antalet föräldrapar bör det inte bli något problemmed totalkostnadskontrollen.Valfrihet också i barnhälsovården!De allra flesta föräldrar vill ha sin barnhälsovård i sin geografiska närhet.Barnavårdscentralerna och motsvarande barnmottagningar hos vissa di-striktssköterskor i regi ger en mycket god barnhälsovård medhög kvalitet. Även kommer huvuddelen av familjerna att sökasig till denna vårdform.En del föräldrar vill dock få sin barnhälsovård hos någon annan. Vi villdärför införa en form av barnhälsovårdspeng, så att föräldrarna själva kanvälja barnhälsovårdsmottagning. Samma kvalitetskrav ska gälla för denprivata verksamheten som inom verksamhet.PsykiatrinUnder senare år har det skett stora förändringar inom den psykiatriskavården. Alltfler psykiskt sjuka personer, som förr tillbringade större delenav sina liv på mentalsjukhus eller vårdhem, bor numera utanförinstitutionerna och får sin vård på hemorten.För att detta skall fungera väl måste vården och servicen samordnas mellande olika vårdgivarna och anpassas till patientens behov.De psykiskt störda är utsatta människor. Som regel har de betydligt sämrelevnadsförhållanden än andra. fastslog att de problemsom gällde bl a inom äldreomsorgen med det dubbla huvudmannaskapet i likastor utsträckning gällde de psykiskt långtidssjuka. I utredningen förslogsockså att det borde införas nya styrformer med syfte att ge kommunernaincitament att prioritera alternativ till den dåvarande vården. Den förraregeringen lade fram en psykiatriproposition som antogs av ochbörjade gälla som i stor utsträckning byggde påpsykiatriutredningen.Den innebar att ansvaret för service och vård till personer med långvarigaoch allvarliga psykiska störningar skall preciseras, och att de också skallomfattas av ett kommunalt betalningsansvar, på samma sätt som gäller föräldre personer och personer med funktionshinder. Kommunerna fick alltså ettobligatoriskt betalningsansvar för vissa psykiskt långtidssjuka. Kommunernaskall tillgodose behovet av service, sysselsättning, stöd och vård men intenödvändigtvis själva producera dessa insatser. De skall också se till att denpsykiskt störde får ett ombud som kan tillvarata dennes rättigheter.Psykiatrireformen har utvärderats av . vill vi gå vidaregenom att uppmärksamma fler problem i psykiatrin.För unga människor som drabbas av psykoser är det viktigt attpsykosförloppet stoppas och hävs så fort som möjligt för att undvika ettlivslångt lidande. En förutsättning för att detta skall kunna ske är att vårdenärlättillgänglig för såväl patienter som anhöriga. Vård i hemmet fungerar omdenna lättillgänglighet till akuta vårdinsatser finns. Vi föreslår att enutredning tillsätts som ser över patientens behov av rätt diagnostik på etttidigtstadium. Denna utredning skulle också kunna se över behovet av enrättighetslagstiftning liknande den för människor med funktionshinder, LSSoch , även för vissa kategorier av människor med psykiska sjukdomar.I de få studier som utförts över betydelsen av tillgång till psykosocialkompetens (kurator, psykolog, socionom) på vårdcentraler visas att det kanslå en brygga över till andra discipliner i samhället som är väsentliga förrehabiliteringen av patienterna. Dessutom kunde handläggningstidenförkortas genom att rehabiliteringen kunde planeras på ett tidigare stadiumoch olika instanser samordnas. Kuratorsverksamheten ledde också till attpsykosociala problem kunde upptäckas bakom den medicinska diagnosenvilka på så sätt kunde åtgärdas på ett effektivare sätt. skall manintesticka under stol med att på vissa håll har det uppstått samarbetsproblemmellan personal med hälso- och sjukvårdsutbildning å ena sidan ochsocialtjänstkompetens å den andra. I de få studier över patienterstillfredsställelse med kuratorsinsats som föreligger visas att majoriteten avpatienterna var nöjda med kuratorsinsatsen.I uppföljning av primärvården framlagd 1998 skriverstyrelsen " att antalet kuratorer och psykologer nu ökat i primärvården och attde finns på mer än var tredje mottagning av vårdcentralstyp. Dennautveckling ökar primärvårdens förmåga att ansvara för ett basaltomhändertagande när det gäller krisreaktioner och andra psykiskainsufficiensreaktioner. "Mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts av att i primärvårdeninrymma också psykosocial kompetens anser vi att de husläkarmottagningarsom ännu inte har denna kompetens måste tillföras sådan.För att kunna uppfylla hälso- och sjukvårdslagens målsättning om en godhälsa åt alla och en helhetssyn i vården måste sjukvården utveckla ettarbetssätt där såväl medicinsk/biologisk som psykologisk kompetens tas tillvara.I uppskattas av dem som söker primärvården hapsykiska eller psykosomatiska åkommor. En del av dessa är livsstilsrelateradeoch kräver för ett effektivt omhändertagande personal med professionellkunskap om sociala och psykologiska faktorer och deras inverkan på devårdsökandes hälsotillstånd. Nikotin- och alkoholberoende samt ävenläkemedelsberoende utgör särskilda problem som kräver speciell kompetens.Det är därför viktigt att läkare i sin AT-utbildning har minst tre månaderspsykiatri. Men det räcker inte med medicinsk/biologisk kompetens. Vi anseratt mycket talar för att primärvården skulle vinna på att ha tillgång tillpsykologisk kompetens. bedrivs hos några landsting och kommunalasjukvårdshuvudmän försök med psykologisk kompetens i primärvården, t ex iKronoberg, , , , och . Vianser att dessa försök kan ge viktig kunskap om värdet av psykologiskkompetens i primärvården och att dessa försök inte får bli en kortsiktigsatsning utan tillåts pågå så att man också kan se resultaten på längresikt.Invandrares psykiska hälsaGenom undersökningar vet vi att invandraresfysiska och psykiska hälsa är sämre än totalbefolkningens. Såvälallmänläkare, distriktssköterskor, psykiatriker, psykologer m fl har idagliten beredskap för att arbeta med den kulturella mångfalden och att mötatraumatiserade flyktingar som är i behov av vård. Vi anser därför att deolika yrkesgruppernas utbildningar behöver kompletteras enligt följande:- en integrering av mångkulturell kunskap i utbildningen såväl vertikaltsom horisontellt- en belysning av det mångkulturella synsättet utifrån befintliga teorier ochmodeller- en orientering om etikfrågor och mänskliga rättigheter i praktiskyrkesverksamhet och forskning från ett mångkulturellt perspektiv- träning och erfarenheter av hälsoarbete i ett mångkulturellt samhälle ochinternationellt sammanhang- kommunikationsträning under hela utbildningen- utveckling av professionell hållning till patienter med annan kulturellbakgrund- användning av kulturkompetenta studenters erfarenheter underutbildningen.HivpengarFrån anslaget 99:2 Särskilda insatser i vissa kommuner och landstingunder utgiftsområde 25 har tidigare fördelats medel för hiv- ochaidspreventivt arbete i storstadsregionerna, (1999-2000 84 miljoner).För fördelades detta anslag genom budgeten förFolkhälsoinstitutet och övriga landets hivverksamhet. Det lyftes därefter ur,för att istället föras över till så kallade"Perssonpengar". Dessa Perssonpengar delades sedan ut som öronmärkthivstöd till storstadsregionerna , och och harkallats för ett tillfälligt stöd. Pengarna har sedan överförts tillFinansdepartementet och i budgeten belastat utgiftsområde 25.I statsbudgeten har den "tillfälliga satsningen" av hivanslaghelt tagits bort. Det paradoxala som inträffat är att det finnsanslag till att bedriva hivpreventiv verksamhet i hela landet, utom just istorstadsregionerna, (där smittspridningen är som störst). Hivpreventivverksamhet i övriga landet bedrivs med pengar från Folkhälsoinstitutet.Hivpreventionen kommer att vara en av de viktigareåtgärderna för bevarandet av den goda folkhälsan. Arbete för hivprevention äri praktiken också nära förknippat med arbete mot andra sexuellt överförbarasjukdomar. Anslaget har dels använts till landstingens egeninfektionsverksamhet och preventiv verksamhet på psykiatriska ochsomatiska avdelningar och ungdomsmottagningar, men inte minst gjort stornytta i frivilligorganisationers preventionsverksamhet, däribland Noaks ark,, RFSL m fl. Det är av yttersta vikt att dessa medel tillförsäkrasverksamheten genom en fortsatt öronmärkning.Stockholm den 5 oktober 2000Lars ()()()()()()