mot · GO02L444 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:L444av , ()Likabehandling oavsett sexuell läggningFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om lagen om sambors gemensamma hem.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om samt lagen om rätt att förrätta vigsel inomandra trossamfund än Svenska kyrkan.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om närståendeadoption.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om internationella adoptioner.Lika rättigheter inte rättigheter förhomosexuellaI var det i vissa delstater så sent som till 1968 förbjudet för män ochkvinnor av olika "raser" att gifta sig. Lagen diskriminerade vissa. Det kantyckas självklart för oss att var och en ska ha rätt att göra sina egnalivsval. Det innebär bland annat att man ska ha rätt att gifta sig med denman vill, men också att man ska ha rätt att slippa gifta sig med någon maninte vill.Resonemanget ter sig ganska självklart för de flesta. Ur dettaperspektiv var partnerskapslagstiftningen som gäller från första januari 1995viktig - inte minst som symbol för ett samhälle som inte favoriserar en visstyp av livsval och diskriminerar andra. Om ett par vill omfattas av dejuridiska rättigheter och skyldigheter lika för alla som gifter sig eller ingårpartnerskap ska det kunna göra det oavsett om det är ett par bestående av manoch kvinna, kvinna och kvinna, eller man och man. Lagen, som tyvärr varlångt ifrån självklar för de flesta riksdagsledamöter när det röstades om den,har utnyttjas av cirka 1500 svenska medborgare.De parbildningar som sker mellan vuxna människor på frivillig grund, ochsom därför inte är skadliga för inblandade eller tredje part, bör likabehandlasiall lagstiftning. Den som hävdar något annat måste i sådant fall visa att t exhomosexuella pars inkluderande i samlevnadslagstiftningen på samma villkorsom för heterosexuella skadar dem själva eller andra. Om det inte kan visas ärdet inte alls rimligt att utestänga vissa.Det finns omotiverade rättsliga skillnader mellan homo- ochheterosexuella sambor. Endast vid särskilt angivna fall så likabehandlas dessapar. Exempel på områden där homosexuella sambor drabbas är i lagen omekonomiska föreningar, jävsbestämmelser i t ex aktiebolagslagen, lagen omarbetslöshetskassor, lagen om allmän försäkring, samt studiestödslagen. Detär inte rimligt att på detta sätt diskriminerar människor bara för attdeinte valt att leva som man och kvinna. Likhet inför lagen är en viktig principsom också måste gälla oavsett sexuell läggning. Därför bör de regler somgäller enligt lagen om sambors gemensamma hem, den s k sambolagen(1987:232) även gälla homosexuella sambor.En detalj som försvårar för homosexuella att ingå partnerskap är detfaktum att andra trossamfund än måste ansöka hoslänsstyrelsen för att få tillstånd att förrätta registrerat partnerskap. Statengördet därmed svårare för ett trossamfunds präster att förrätta registreratpartnerskap vilket inte är bra. Därför bör (1987:230) samtlagen om rätt att förrätta vigsel inom andra trossamfund än (1993:305) utökas, så att de trossamfund som berörs också ges rätt, d v s omde så önskar, att förrätta partnerskap.Ett vanligt argument mot partnerskapslagen, när den debatten fördes, varatt homosexuella relationer inte kunde resultera i egna barn och därför hellerinte var att betrakta som en "familj". Med detta resonemang finns det bara enenda typ av familjebildning som verkligen går att definiera som en familj,nämligen kärnfamiljen. Alla andra typer av relationer bortdefinierasautomatiskt. Redan innan partnerskapslagstiftningen fanns det ju fler typer av"familjer" än kärnfamiljen. Dessutom borde den som använder dettaargument logiskt sett också anse att ett heterosexuellt par som inte kan fåegna barn inte utgör en familj.Det enklaste och mest rimliga vore förstås om kvinnor, män, kompisareller syskon reglerade sina förhållanden genom fria civilrättsliga avtal.Dessvärre är det inte realistiskt att helt överge de olika typer aväktenskaps- och parlagstiftning som finns till förmån för fria avtal mellankvinnor och män i olika konstellationer. Därför är det rimligt att staten, idettaläge, tillhandahåller en så individanpassad och livsvalsneutral familje- ochparlagstiftning som möjligt. Staten bör inte favorisera eller peka ut en visssamlevnadsform. Begreppen familj och familjepolitik måste utvidgas tillomfatta mer än kärnfamiljen, som är långt ifrån den enda familjeformen.Ett modernt samhälle är ett öppet samhälle och omsluter alla oavsett detindividuella valet av livsstil. I den bästa av världar skulle det inte finnasnågotbehov av en lagstiftning som berör den privata sfären. Tilltron till människorsförmåga att av egen kraft ta hand om sina närmaste i den vidaste bemärkelsenskulle på samtliga områden vara politikens ledstjärna.Resonemangen ovan gäller i hög grad adoptionslagstiftningen. Det ärabsurt att vissa människor inte har rätt att ansöka om adoption och få sinlämplighet som förälder prövad enbart på grund av sexuell läggning. Enytterligare absurditet är att det är åtminstone teoretiskt möjligt förhomosexuella att adoptera barn som ensamstående. Denna möjlighet upphördock om två homosexuella registrerar partnerskap.Enligt gällande svensk rätt får ensamstående man eller kvinna som fyllt 25år adoptera barn. Makar får inte adoptera barn annat än gemensamt, om detinte rör sig om så kallad närståendeadoption, d v s då den ena makenadopterar den andres barn. Sammanboende par får inte adoptera barngemensamt, men det går i och för sig bra att göra det var för sig.Ett beslut att ingå registrerat partnerskap får således den lätt absurdaföljden för det homosexuella paret att medan banden till den valdalivskamraten stärks, väljs möjligheten att bli förälder bort. För detheterosexuella par som väljer att ingå äktenskap får beslutet motsatt effekt.Det par som inte tidigare kunnat få ett gemensamt barn kan nu gemensamtadoptera ett, vilket tidigare inte varit möjligt.Det vanligaste motargumentet brukar vara att barn som växer upp ihomosexuella familjer skulle fara illa. Men den samlade forskningen inomdetta område visar tvärtom att det inte går att säga att barn med homosexuellaföräldrar skulle ha det sämre eller må sämre än andra barn. Man kan t exbesöka , som har ensammanställning av undersökningar, på . Påsamma sätt är risken inte större för ett barn att bli mobbat om det harhomosexuella föräldrar än om det har rödhåriga, heterosexuella eller någraandra föräldrar. Kort sagt de vanligast förekommande argumenten mothomosexuella familjebildningar och möjligheten för andra än par beståendeav en kvinna och en man att adoptera bygger på fördomar.Ett argument mot internationella adoptioner har varit att alla de länder somförser svenska adoptivföräldrar med deras barn skulle upphöra att skicka hitbarn om vi tog ett beslut om att tillåta homosexuella att få prövorätt. Detta ärdock endast ett lösryckt antagande som dessutom visat sig vara fel. Denstatliga adoptionsutredningen tillfrågade ett antal länder om just detta ochsvaren var i princip entydiga. Vårt eventuella beslut kommer inte leda till attdessa länder upphör att sända barn. Det är dags att riksdag beslutaratt bevilja homosexuella rätten till prövning av internationella adoptioner.Barnen borde ha rätt till kärlek och trygghet. Adoptionsprövningen bordevara inriktad på just detta och inte vilken typ av familjekonstellation deansökande lever i. Genom detta förslag får fler barn möjlighet att leva medföräldrar som kan ge dem den kärlek och trygghet de behöver.Därtill kommer att den nuvarande lagstiftningen i vissa fall uppenbartkommer i strid med den rådande principen om barnets bästa. 10 000-tals barni lever - oftast som barn från tidigare förhållanden -tillsammans med en biologisk förälder och dennes homosexuella sambo.Åtminstone i de fall där den andra biologiska föräldern omkommit eller avannan anledning är ute ur bilden, är det uppenbart att en adoption hade kunnatvara till fördel för barnet - dels av ekonomiska skäl eftersom barnet då fårarvsrätt, men framför allt av känslomässiga skäl.Dessa fall kommer över huvud taget inte under prövning eftersomlagen så kategoriskt utesluter möjligheten för sammanboende/registreradepartner att adoptera barn. I detta avseende kan inte sägas leva upp tillbarnkonventionens krav.Ett första steg vore att , likt och - också - ,införde möjlighet till s k närståendeadoption också för homosexuella. Dettainnebär att om ett barn har en vårdnadshavare, den biologiska föräldern, ochdenna dör så skall dennas partner, också om denna är av samma kön, kunnaadoptera barnet, som vuxit upp med dem båda. Man kan också tänka sig attom barnet har två vårdnadshavare och om det inte haft någon kontakt med enav dem, utan istället vuxit upp med en av föräldrarna och dennas partner avsamma kön, skall den senare kunna adoptera barnet, om den andra förälderngår med på det.Varje människa borde ha rätt att göra de val hon vill i sitt liv generellt sålänge hon gör dem av egen kraft och inte skadar någon annan. Ingen kankräva att någon annan - det offentliga - ska finansiera ens egna livsval.Däremot kan man kräva rätten att fritt få välja så länge man gör det på egenbekostnad. Det betyder givetvis också att man måste vara beredd att ta konse-kvenserna av sina val.Stockholm den 4 oktober 2000Lars ()