mot · GO02N328 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:N328av , ()Öppen handel med rättvisa spelreglerSammanfattningCenterpartiets politik strävar efter att möjliggöra för enskildamänniskor, länder, grupper av länder, regioner och detglobala samfundet att ta ansvar för sig själva, för andra ochvår gemensamma värld.Ett ökat medvetande om nödvändigheten av ett kraftfullt globalt samarbeteför att lösa gemensamma och överhängande problem krävs. Enbartmarknadskrafter kan inte lösa de grundläggande orättvisorna mellan rika ochfattiga. Ett starkare internationellt, politiskt, ekonomiskt och etiskt ramverksom prioriterar både ekonomisk och mänsklig utveckling behövs.Handel är ett viktigt medel för att främja en ekologiskt hållbar och socialträttvis utveckling. Eftersom den friare världshandeln har fungerat som motorför den ekonomiska utvecklingen runt om i världen, är det särskilt viktigt försmå och fattiga länder att de ges förutsättningar att ta vara på de möjlighetersom ökad handel medför.Behovet av att rimliga och rättvisa spelregler upprättas på den globalamarknaden är av stor betydelse för små länder som , men också förmajoriteten av världens utvecklingsländer. På samma sätt som iSverige verkar för en marknadsekonomi med sociala och miljömässigahänsyn vill vi att världshandeln ska kännetecknas av detsamma.Handelspolitiken ska skapa förutsättningar för ökad handel och bistå att utnyttja handeln för en ekologiskt och socialt hållbar utveckling. Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att knyta EU:s jordbrukspolitik närmare marknaden, minskahandelssnedvridande stöd samt värna om miljö, djuromsorg, kultur ochlivskraftig landsbygd.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att stärka FN:s och FN-organens effektivitet och roll för attlösa de stora globala överlevnadsproblemen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att WTO-regler måste vara koherenta med ansträngningarinom FN.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att policy skall vara koherent, sammanhållen ochömsesidigt stödjande i handels-, miljö-, jordbruks-, migrations- ochutrikes- och säkerhetspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att införa en mekanism för att systematiskt kunna utvärderaoch följa upp WTO:s avtal.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att en ny världshandelsrunda måste garantera ett multilateralt,icke-diskriminerande handelssystem som främjar alla länders integrationi världsekonomin.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att införa tull- och kvotfritt inträde för de minst utveckladeländernas (MUL-ländernas) export till i-landsmarknader. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om fattiga länders näringslivsutveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att handel måste ta hänsyn till och främja rättvisa, solidaritet,jämlikhet och respekt för mänskliga rättigheter.10. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att göra grön GSP () till enövergripande målsättning inom EU:s handelspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en ökad samstämmighet inom EU mellanhandelspolitiken och övriga politikområden såsom bistånds-, jordbruks-,utrikes- och säkerhetspolitiken, migrationspolitiken etc.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att arbetet i WTO skall bidra till tillväxt och sysselsättning,hållbar utveckling, ekonomisk utveckling i fattiga länder samt demokratioch säkerhet.13. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att öka kapacitet att delta i WTO genom utökattekniskt bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att inrätta ett parlamentariskt forum för att öka den folkligaförankringen av WTO.15. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att utreda möjligheterna att skapa en NGO-ackreditering hosWTO.16. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om ett som ger utvecklingsländerna bättreförutsättningar att utveckla den nationella livsmedelsförsörjningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om betydelsen av klara regler för hur brott mot gemensammamiljööverenskommelser skall hanteras inom ramen för WTO.18. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om vikten av att frågeställningen om handel och miljö belyses iden kommande WTO-rundan.19. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att bör driva frågor om livsmedelskvalitet ochlivsmedelssäkerhet.20. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att bör verka för att EU i WTO-förhandlingarna driverkravet på ursprungsmärkning av livsmedelsprodukter.21. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att att undanta alla livsformer från kravet på patenterbarhet iTRIPS artikel 27 (3) b. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att översyn av TRIPS artikel 27 (3) b måste leda till att denharmoniseras med FN:s konvention om biologisk mångfald. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att förlänga implementeringstiden för TRIPS artikel 27 (3) btill efter det att översynen av artikeln är avslutad. 324.1 Yrkande 1 hänvisat till MJU.2 Yrkandena 2, 4, 7, 8, 10, 13 och 16 hänvisade till UU.3 Yrkandena 21-23 hänvisade till LU.InledningVärldsekonomin är fortfarande organiserad på ett sätt somgör att en stor del av befolkningen ställs utan möjligheter attgöra en rimligt produktiv arbetsinsats. Den globalakonsumtionen har ökat, men ändå växer klyftorna mellanfattiga och rika. Världens rikaste femtedel har 74gånger så hög inkomst som världens fattigaste femtedel,(jämfört med 30 gånger så hög 1960). Den rikastefemtedelen av världens befolkning förbrukar avresurserna. Många människor står således helt utanför denglobala tillväxten.Detta är ett oerhört slöseri med mänskliga resurser, förutom att det medföratt de drabbade inte heller får anständiga livsvillkor. Fattigdomen är detstörsta hindret mot stabilitet i världen. Enbart marknadskrafter kan inte lösade grundläggande orättvisorna mellan rika och fattiga. Ett starkareinternationellt, politiskt, ekonomiskt och etiskt ramverk som prioriterar bådeekonomisk och mänsklig utveckling behövs därför.Det är inte så att globaliseringen eller en ökad internationell handelautomatiskt leder till en orättvis fördelning av resurser. Den internationellavalutahandeln uppstod för att förenkla den internationella handeln, inte för attkapitalister skulle spekulera i valutor. För att parera valutaspekulationerkrävsfungerande finansiella system.Förstörelsen av miljö och naturresurser är en global ödesfråga. Orsakernastår dels att finna i västvärldens överkonsumtion, dels i den utbredda misäreni tredje världen. Ny teknik innebär som regel mer miljövänliga ochresurssnåla lösningar, men de oerhörda produktions- ochkonsumtionsvolymerna innebär ändå stora belastningar på miljö ochnaturresurser. Om västvärldens konsumtionsnivå skulle bli ett globaltgenomsnitt skulle det leda till en ekologisk kollaps.I de agrara , liksom i den agrara miljön i halvindustrialiseradeländer, är miljöförstörelsen till stor del knuten till jordbruksproduktionen ochen kombination av extrem fattigdom och en snabbt växande befolkning. Dettatar sig uttryck i skogsskövling, ökenutbredning, jordförstörelse i övrigt,infektion av sjöar och vattendrag osv. Industriverksamheten i de fattigaländerna medför dessutom miljöproblem i form av okontrollerade utsläpp ochföroreningar. Ofta är det företag, med bas i den rika västvärlden, somutnyttjar bristen på miljölagstiftning för att kunna uppnå lågaproduktionskostnader. Dessa miljöhot hotar definitivt att undergräva delångsiktiga förutsättningarna för mänsklig fortlevnad på vår planet.Ökat bistånd från världens rika till världens fattiga krävs för att minskafattigdomsklyftan och för att främja hållbar utveckling. Hållbar utvecklingregionalt och globalt kräver fördjupat internationellt samarbete. Samtidigtsom bl a ökat bistånd och skuldavskrivningar krävs, måste budskapet frånmånga utvecklingsländer : "Trade - not Aid", tas på allvar.Handel är ett viktigt medel för att uppnå målet för allt mellanstatligtsamarbete - att främja en ekologiskt hållbar och socialt rättvis utveckling.FN:s generalsekreterare förslag till världens företagsledareom en global pakt kring gemensamma värderingar och principer som kan geden globala marknaden ett mänskligt ansikte, är en angelägen åtgärd att backaupp. Man kan konstatera att Annan har fog för sina farhågor, att motståndetmot globaliseringen annars riskerar att växa upp till ett hot motvärldsmarknaden och den fria handeln. Det gäller att besvara den utmaningfrihandelns förespråkare står inför.Varför fri handel?Genom handel möts människor och idéer och kunskapersprids snabbt, vilket stimulerar den ekonomiska, politiska,kulturella och vetenskapliga utvecklingen. Handel bygger påfrivilliga överenskommelser och förtroendefullt samarbete,och främjar egenskaper som ansvar och hederlighet. Tillskillnad från krig, som bygger på att erövra byten, byggerhandel på att åstadkomma utbyte. Många av de värden viförknippar med västerlandets ideal - som demokrati,humanitet, tolerans och fredligt umgänge människor emellan- kan därmed sägas vara frukter av internationell handel.Människor kommer i kontakt med andra kulturer, vilketfrämjar nyfikenhet och öppenhet. Historiskt har samhällenmed stor internationell handel ofta varit nydanande inomkultur och vetenskap; handeln bidrar dels till materiellrikedom som kan finansiera vetenskap och kultur, dels ettöppet samhällsklimat som stimulerar kreativt tänkande.Med förverkligandet av EU:s inre marknad, en friare handel, den allmännaglobaliseringen och Internetutvecklingen har det blivit lättare att sälja ochköpa varor och tjänster. Fri handel är en nödvändig förutsättning för ökadtillväxt och ökat välstånd. När chockhöjde sina tullar 1929 satte detigång en protektionistisk våg som starkt bidrog till den stora depressionen.Världshandeln sjönk till en tredjedel av vad den hade varit . Denfriare världshandeln har fungerat som motor för den ekonomiska utvecklingenrunt om i världen. Därför är det särskilt viktigt att skapa förutsättningar försmå och fattiga länder att ta vara på de möjligheter som ökad handel medför.När ges tillträde till världsmarknaderna kan den ökadefrihandeln vara ett verksamt vapen mot fattigdom. Studier från WTO ochVärldsbanken visar att de som lyckats knappa in på i-ländernasförsprång är de som är öppna för handel med omvärlden. Medan u-länderöppna för handel växte med i genomsnitt växte länder stängda för handel . Andra studier visardessutom att de ekonomiska vinsterna av handel faktiskt också förbättratlevnadsvillkoren för de allra fattigaste.Genom att alltfler väljer att i allt större utsträckning utnyttja de möjlighetersom erbjuds, bidrar vi alla till att öka både världshandeln ochglobaliseringen. Vi köper kiwi från och blommor från ,handlar på en brittisk bokhandel över Internet, förlägger en del av vårutbildning utomlands, reser utomlands på semester, säljer svenskamobiltelefoner och musik till hela världen. Den utvecklingen och den ökadehandeln kan hjälpa att ta sig ur fattigdom och vara ett effektivt medelför att öka samhällets välstånd.I början av 1990-talet undersökte de amerikanska forskarna effekterna av amerikanska tullar på bl a apelsin-juice. Tullarna räddade, enligt forskarna, 600 amerikanska jobb, men i formav högre priser, eller per räddatarbete. Frihandel leder till bättre och billigare produkter för allakonsumenter.Lägre priser leder till lägre inflation som ger lägre räntor. Alla tjänar påfrihandel.Handel och investeringar medverkar också till att skapa ömsesidigaberoenden och ökad integration mellan världens länder. Handel bidrar därmedtill att främja fred och säkerhet. Handelsrestriktioner och bojkotter fungerarvidare som ett legitimt påtryckningsmedel visavi odemokratiska regimer somutövar våld eller annat förtryck mot den egna befolkningen eller somuppträder hotfullt mot andra länder.Det går knappast att överskatta handelns betydelse förvälståndsutvecklingen i . Att förbättra förutsättningarna för svenskaexportföretag och främja svenskt näringsliv och svenska intressen utomlandsär en allt viktigare uppgift för regering och statsförvaltning.Behovet av gemensammaspelreglerHandel kan i mångt och mycket vara såväl tillväxt- somvälståndsgenererande men är ingalunda oproblematiskt ellerokontroversiellt. sker den internationella handelnalltmer på icke jämbördiga villkor. Protektionism ochhandelshinder i i-länderna slår hårt mot u-ländernasprodukter och befolkning. FN har uppskattat att de rikaländernas jordbrukssubventioner och tullar inomtextilområdet "kostar" ,vilket är mer än världens samlade bistånd till u-länderna.Många utvecklingsländer har efter den koloniala frigörelsen hamnat i enond cirkel. Fattigdomen, den bristande infrastrukturen, låga kunskapsnivåntillsammans med dåligt ledarskap, skapade råvaruberoende ekonomier mednäringsliv med låg förädlingsgrad och begränsad teknisk utvecklingspotential.Råvaruexporten har därtill skett under successivt försämrade handelsvillkor.Man säljer till mogna marknader där den tekniska utvecklingen sällan ledertill en ökad efterfrågan (med olja som viktigt undantag), utan snarare tvärtom.Nya processer är ofta alltmer råvarusnåla så att även om industriländerna ökarsin varuproduktion så stagnerar eller rentav minskar råvaruefterfrågan, vilket isin tur dämpar prisutvecklingen. Teknisk utveckling i producentländernaleder ofta bara till ett ökat utbud av råvaror, vilket, med en stagnerandemarknad, ytterligare pressar priserna nedåt.När det gäller industrivaror är situationen en annan, då den tekniskautvecklingen gör produkterna alltmer sofistikerade och efterfrågan växer itakt med produktionsvolymen. I vissa fall leder den tekniska utvecklingen tillprisfall, men oftast uppvisar industrivarorna en stabil eller stigandeprisutveckling, p g a kvalitativa förbättringar. Detta leder till en oförmånligutveckling av handelsvillkoren för de fattiga råvaruproducenterna. Derasvaror tenderar att sjunka i pris, medan de produkter de måste köpa stiger.Många länder är dessutom för sina exportintäkter beroende av endastnågon eller några få råvaror, (t ex är många afrikanska stater ellerMellanösternstater beroende av olja, av kakao, avkaffe och te, och av socker etc) vilket gör att deras ekonomier,ibland på ett dramatiskt sätt, knyts till världsmarknadspriset på just denprodukten. Eftersom råvarupriser ofta varierar starkt kan detta leda tillhäftigasvängningar med stora sociala konsekvenser. Den dåliga prisutvecklingen påexportvarorna har bidragit till att många fattiga länder har kroniska underskotti sina handelsbalanser. Ett sätt att täcka de underskotten har varit att lånautomlands. Marknaden svämmades över av oljedollar som bjöds ut i närmastohämmad utsträckning. Detta bidrog till den skuldkris som kulminerade på1980-talet och vars verkningar ännu inte är över. Skuldbördan är mycket tungför många länder och slukar en stor del av de tillgängliga resurserna iutländsk valuta.Situationen har förvärrats av att många fattiga länder försökt sig på olikavarianter av socialistisk planhushållning som lett till att derasindustrialiseringmest resulterat i stora byråkratiska företag med mycket låg effektivitet ochkonkurrensförmåga. På hemmamarknaden, bakom höga skyddstullar och medmonopol både vid uppköp och försäljning, har de kunnat hävda signågorlunda. har man genom hård valutakontroll hållit en konstlathög kurs på sin valutas värde för att på det sättet hålla ned priserna påönskvärd import. Resultatet har blivit ineffektivitet, dålig lönsamhet och storaexportsvårigheter. Utländska investerare har knappast gjort sig besvär - utommöjligen för att exploatera mineraler. Det är mot den bakgrunden kraven frångivarländer och världsbanksgruppen på att genomföra s kstrukturanpassningsprogram ska ses. Programmen har syftat till att minska budget- och betalningsbalansunderskott och effektivisera näringslivoch öka exporten. I verkligheten har programmen stört eller motverkat en delländers handel.Strukturanpassningsprogrammens effekter kan diskuteras ur flera aspekter.En sådan aspekt är att programmen drivit liberaliseringen av handeln ochborttagandet av export- och importhinder så hårt, att det grundläggandemänskliga behovet av mat närmast negligerats. Utfallet har inte varit attbönderna fått det bättre genom en ökad produktion, utan snarare hartransnationella företag, koncentrerat sitt intresse på exportgrödor för deninternationella marknaden snarare än mat för lokala behov. Detta harresulterat i en koncentrationsprocess inom livsmedelshandeln som inneburitatt ett fåtal s k stora livsmedelsindustrikoncerner kontrollerar helalivsmedelsprocessen från jordbrukets insatsvaror och utsäden till produktionoch distribution av livsmedel. Jordbrukets utveckling hotas därmed attutformas av industrin i stället för på grundval av de lokala förutsättningarna,jordbrukarnas kunskaper och överväganden om en hållbar utveckling ivärlden.Samtidigt som uppmuntrats till exportledd tillväxthar de rika ländernas agerande delvis varit inkonsekvent, eftersom man oroatsför konsekvenserna av en lågprisimport som skulle kunna hota det egnanäringslivet. Så länge hållit sig till traditionella råvaror,mineraleroch tropiska jordbruksprodukter har de inte mött några svårigheter. När deförsökt slå sig in på andra marknader har hinder emellertid tornat upp sig. Detgäller jordbruksprodukter, som också odlas i tempererade områden, somspannmål, grönsaker och kött, men det gäller också inte minstindustriprodukter inom sektorer där kan vara konkurrenskraftiga,som textil och lädervaror. De rika länderna kräver av de fattiga att de skaavveckla sina skyddstullar och öppna sina marknader för import, men tycksknappast lika angelägna om att göra motsvarande för egen del. somvill exportera sig till en bättre ekonomi hänvisas alltså i hög grad till detraditionella produktområdena, där marknaderna å andra sidan är ganskamättade. När fler länder mer eller mindre desperat försöker att öka sinaexportintäkter genom ett ökat utbud så faller priserna och handelsvillkorenförsämras ytterligare.Utvecklingen i många ostasiatiska länder skiljer sig markant. Där byggdemånga länder genom investeringsstöd, exportsubventioner, insatser för attpåverka näringsstrukturer, marknadsskydd och insatser för teknikutvecklingetc, målmedvetet upp sin industri, baserad huvudsakligen på privatföretagsamhet, med tyngdpunkt på sektorer som bedömdes som långsiktigtlönsamma.Sambandet handel - miljöSambandet mellan handel och miljö är en annan komplexfråga. som välfärden för många ökat har ocksåmiljöförstöringen ökat. Desenaste 25 årens kraftigt ökade handel har också inneburitökat resursuttag och ökade utsläpp av växthusgaser. Denbiologiska mångfalden har minskat med ungefär entredjedel. På uppföljningsmötet (Earth Summit +5) tillFN:s om miljö och utveckling, konstateradesatt "de övergripande tendenserna avseende hållbarutveckling är sämre än de var 1992".De konkurrensförhållanden som globaliseringen fört med sig i bl aLatinamerika har inneburit en mycket hög kostnad för miljön. På en kontinentdär i stort sett all export är råvaror och jordbruksprodukter är den ekologiskabalansen särskilt utsatt för den ständiga produktivitetsökning som följer avökad efterfrågan och ökad konkurrens. Av totala export stårjordbruksexporten för 60 %.De stora företagen inom livsmedelsindustrin som ersatt traditionellajordbruksföretag för att svara mot en ökande efterfrågan kommer inom någraår att ytterligare ha expanderat odlade arealer för att klara volymtillväxten iexporten. Väl inne i den globala konkurrensen måste livsmedelsjättarna för attbibehålla lönsamheten använda alltmer konstgödsel, växtskyddsmedel och nyteknik. Kontinentens miljökostnader för det storskaliga jord- ochskogsbrukets utbredning visar sig först och främst genom avskogning och iandra hand genom att den latinamerikanska marken drabbas av erosion.Dessutom är urlakningen av jordens näringsämnen, försaltning m m storamiljöproblem i konstbevattnade områden. Förlust av biologisk mångfald ärytterligare ett problem till följd av jordbrukets utbredning. Denlatinamerikanska jordbruksproduktionens storskalighet och låga kostnader ärslående. Detta har också skett på bekostnad av småbrukare och lantarbetare.Diskussionen om hur man kan förena en friare handel med miljö har pågåtti . Frågan är känslig i förhållandet mellan i-länder och u-länder.Men verkligheten kräver framgångar när det gäller att integrera miljöaspekteri handeln. Handelskonflikterna mellan dem som vill exportera och dem somsäger stopp med hänvisning till säkerhet och hälsa finns där redan. Miljö ochhandel kommer förhoppningsvis att bli en mycket viktig handelspolitisk frågaframöver. Diskussionen har kretsat kring huruvida handel är bra ellerdålig för miljön, om varierande miljökrav påverkar konkurrenskraft ochekonomisk utveckling samt om handels-restriktioner skall få införas till skyddför miljön.Det råder enighet om att handel påverkar miljön. Men att ge ett entydigtsvar på frågan om en friare handel försämrar eller förbättrar miljön äromöjligt. Allt beror på vad som produceras samt på hur de handlade varornaproduceras, transporteras och konsumeras. Om ett land väljer att produceravaror på ett miljöförstörande sätt kommer handel med dessa varor attförstärka förödelsen av miljön. Men om landet istället bestämmer sig för attproduktion och konsumtion skall vridas om till förmån för hållbar utvecklingkan handeln tvärtom bidra till en sådan utveckling.Det handlar sålunda om att komma till rätta med drivkrafternabakom miljöförstöringen. Hushållningen med knappa livsresurser måste stå icentrum för denna diskussion. Problemen med orättvis fördelning ochmiljöskadliga effekter har många och komplexa orsaker. Lösningen ärsjälvklart inte att sluta med internationell handel eller att avveckla deinternationella handelsregelverken.Internationellt samarbete i fasta former ligger i de mindre staternasintresse. Alternativet är en situation präglad av den starkes rätt eller"djungelns lag". Det är därför av särskild betydelse för små länder somSverige, men också för majoriteten av världens utvecklingsländer, att rimligaoch rättvisa spelregler upprättas på den globala marknaden.De handelspolitiskaaktörernaVärldshandelsorganisationen,WTOUnder de ekonomiska krisåren och fram tillandra världskrigets utbrott hade den globala handelnstagnerat till följd av ökad protektionism. Med detta sombakgrund bildades (General on Tariffsand Trade, allmänna tull- och handelsavtalet) för att få tillstånd en friare världshandel. ingicks 1947 och hade23 medlemsländer. Det övergripande målet var då, som ,att bidra till ekonomisk tillväxt och att öka välfärden genomatt underlätta handeln. blev medlem år 1950.Successivt etablerades som det centrala regelverket för deninternationella handeln och som forum för multilaterala tull- ochhandelsförhandlingar, i form av av s k rundor. /95 av , WTO (World TradeOrganization). WTO har ett bredare ansvarsfält än . I WTO rymsförutom avtalet om varuhandel () även avtal om regler för tjänstehandel(GATS), immaterialrätt (TRIPS) och investeringar, samt ett nytt ocheffektivare system för att lösa tvister mellan medlemmarna. I WTO:s arbeteingår också nya områden som handel och miljö samt handel och utveckling.Det allmänna tull- och handelsavtalet () och etablerandet avWTO har bidragit till den ökade levnadsstandarden i många länder världenöver genom skapandet av ett regelverk för handelmellan länder och radikalt lägre tullnivåer.