mot · GO02Ub442 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ub442av , ()Högre utbildning och forskning i DalarnaFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att ge högskolorna bemyndigande att inom det ekonomiskataket få använda resurser för utvecklings- och rekryteringsinsatser.Motion angåendebudgetproposition2000/01:1Utgiftsområdena 15 och16UO 16 Utbildning ochuniversitetsforskningFör ett län som är flera frågor av särskild betydelse.Dit hör åtgärder för att förbättra rekryteringen till främstnaturvetenskapliga och tekniska utbildningar, liksomåtgärder för att öka övergången till högre studier, för attutveckla det livslånga lärandet och för att nå ut till alla delarav regionen.Människors vilja och möjligheter att skaffa sig viss utbildning ärtillsammans med högskolans förmåga att erbjuda "rätt" utbildningar avavgörande betydelse för uppfyllandet av utbildningsmålen. Det blir särskilttydligt inom områden som prioriteras högt av regering, riksdag och näringslivoch därför tilldelas många utbildningsplatser men som inte värderas påsamma sätt av dem som söker utbildning.Rekryteringsproblem och behov avreformutrymmeTill dessa områden hör främst många naturvetenskapliga ochtekniska utbildningar med mer traditionell inriktning. Det ärheller inte första gången dessa drabbas avrekryteringsproblem. Åren skärps de av attungdomskullarna är de minsta under hela seklet, räknat somandel av befolkningen. Under detta övergående fenomenligger djupare problem.Andelen kvinnor är alltjämt för låg inom naturvetenskap och teknik. del av arbetarklassens teknikintresserade unga män föredrar att stanna vidkortare utbildningar. Problemen är därför delvis desamma som helahögskoleväsendet brottas med, den sneda profilen ifråga om könsfördelningoch klasstillhörighet. Men till mer allmänna åtgärder för att rätta tillbristernai systemet måste komma riktade sådana för det naturvetenskapliga ochtekniska området.Den mix som bär upp IT-områdets position antyder vad som behövs. Därerbjuds inte bara höga löner, kontakt med forskningsfronterna, nyaarbetsformer och platta organisationer. Där finns också en position somräddare ur kriser och bärare för hela samhället som gång på gångbekräftas av massmedia och politiska uttalanden.Att även mer traditionella tekniska utbildningar ger jobb och goda lönerräcker därför inte. Unga människor, särskilt unga kvinnor, tycks krävainnehåll och mening, utrymme för personlig växt och solidaritet med världen istort i högre grad än vad det teknisk-industriella områdets praktik erbjuder.Och att maximera vinsten åt aktieägarna eller BNP-tillväxten åt politikernaräcker inte som samhällsuppgift.PR-insatser och information i skolorna rör därför bara vid problemens yta.För att de växande naturvetenskapliga och tekniska utbildningarna ska kunnakonkurrera fullt ut om begåvningarna behöver de en grund av djupgåendeförändring av den yrkesvärld där de nyutbildade väntas verka. Det globalaföretagandet, de inhemska små och medelstora företagen och den offentligasektorns arbete med teknisk infrastruktur måste moderniseras och anpassastill nya värdesystem. Och sist men inte minst måste en samhällelig uppgiftbortom vinstmaximering och tillväxt manifesteras i offentliga samtal ochpolitik ungefär som för vård, omsorg och skola.Högskolorna har en självklar roll som spjutspets för den nödvändigamoderniseringen och omställningen. Därmed ställs de inför speciellasvårigheter. De tvingas att delvis utmana den omvärld med vilken högskolanär van att samverka om utbildningarnas konkreta utformning och från vilkenden delvis hämtar lärarkrafter, gästföreläsare, avhandlingsämnen m m. Äveninterna mönster av tröghet måste brytas. Mer av samhällsvetenskap ochhumaniora måste byggas in i ingenjörsutbildningarna. Ekologisk hållbarhetmåste vara ett samverkande mål för alla linjer och program.För att kunna driva på förändringen med kraft behöver högskolorna densjälvständighet som bara egna resurser kan ge. Det nuvarandefinansieringssystemet, som relaterar anslag till prestationer, ger emellertidinget utrymme för att arbeta med mer genomgripande reformer ochmarknadsföra dessa. Resultatet blir därför lätt det vi nu ser, enrekryteringskris med för få sökande, tomma platser, låg betygsnivå, litenexamination och som följd ännu mindre resurser i en ond spiral.För att bryta spiralen behöver högskolan ett ekonomiskt utrymme förmjuka investeringar. Det kräver inte nödvändigtvis att det ekonomiska takethöjs. Svag rekrytering ger i allmänhet utrymme under taket. Det som behövsär att högskolan får rätt att använda viss del därav för utvecklingsinsatser somär direkt inriktade på att lösa rekryteringsproblemen. Om de ger framgångförsvinner utrymmet men också behovet att ta det i anspråk. Systemet blir iviss mån självreglerande. De regler som i övrigt behövs bör regeringenbemyndigas att utfärda.Vuxenstudier, livslångt lärande m mAtt göra realiteter av idéerna om det livslånga lärandetställer ytterligare krav på både samhälle och högskola. Frånden utgångspunkten är den föreslagna nedtrappningen avvuxenstudiestödet oroande. I regioner som behöverkunskapslyft fortsätta med kraft ännu . Parallelltmåste utbudet av utbildningar anpassas med ökadtillgänglighet i flera geografiska noder och ökaddistansutbildning med hjälp av det snart utbyggdabredbandsnätet.Men inte heller sådana konkreta och handfasta åtgärder kommer att räcka.En övergång till att hälften av ungdomskullarna går in i högre utbildning före25 års ålder kräver att framför allt männens och arbetarklassens studievanorförändras i grunden. Det livslånga lärandet och vuxnas studier måste växaikapp för att mildra spänningarna mellan generationerna. Och det i sin turkräver ännu mer djupgående förändringar av invanda kulturmönster.I dessa processer måste högskolan liksom andra kunskaps- ochforskningscentra delta med många olika medel. Insatserna sträcker sig långtbortom de traditionella informationsinsatserna. Hela den kommunikativakompetensen behöver utvecklas. Nätverk måste byggas, förståelse skapas,idéer spridas, önskemål mötas med vilja att lyssna och anpassa. Och även fördetta behöver den enskilda högskolans resurser som kan användas delvisoberoende av studerandeantal och prestationsmått.Studier och företagandeI kunskapssamhället har det blivit närmast självklart att merkompetens, mer forskning och högre utbildning skapartillväxt och konkurrenskraft. IT, bioteknik och andrahightecområden bekräftar tesen. Men det är också välkänt atttillväxt- och framgångsområden som rymmerdynamiska företagskulturer som kombineras med låga,formella utbildningsnivåer. Studier som DalarnasForskningsråd genomfört ger samma omvända bild. I länetsdelregioner exemplifieras såväl kombinationen högutbildningsnivå/få företag som låg utbildningsnivå/mångaföretag.Det ger stor bredd åt högskolans uppgift att medverka till den balanseraderegionala utveckling som tillväxtavtalen syftar till. Särskilda insatser behövsför att finna former för samverkan med företagandet i regioner med mångaföretag och låg utbildningsnivå som inte riskerar att skapa ännu en regionmed få företag och hög utbildningsnivå. Det är en utvecklingsuppgift delvis iskuggan av den uppmärksamhet som centralt ges åt samspelet mellanforskning och högteknologiskt företagande. Och därför behöver högskolorsom verkar i regioner som egna utvecklingsresurser för ändamålet.Stockholm den 30 september 2000Barbro ()()Per ()()