mot · GO02U414 · 2000-10-05 00:00:00 — Krig mellan de nordiska länderna ärotänkbart.En av de viktigaste faktorerna för en säkerhetsgemenskap ärrustningskontroll, som omfattar nedrustning och förtroendeskapande åtgärder.Viktiga instrument i det arbetet är uppförandekoder inom bl a ochCFE-avtalet om rustningsbegränsningar av konventionella vapen samt förbudmot biologiska och kemiska vapen och anti-personella landminor. Vad gällerkärnvapen bör fortsätta att agera så att stormakterna, i bland annatSTART-avtalens anda, reducerar antalet strategiska kärnvapen. börockså arbeta för att icke-spridningsavtalen (NPT), som förbjuderkärnvapenstater att överlåta kärnvapen och övriga stater att skaffa sådana,följs upp. bör fortsätta utveckla teknisk kompetens för övervakningav olika nedrustningsavtal och för att upptäcka och eliminera nukleära,biologiska och kemiska hot (NBC-hot).Frågan om mänskliga rättigheter och demokrati i de stater som tidigarestyrts av en politik och samhällssyn grundad på diktatur och underkastelse ärberoende av förutsättningar för en fri handel och en allmänvälfärdsutveckling. I de sammanhangen kan spela en tydlig ochframträdande regional roll i . Vi måste även också i vårt eget land ochi övriga västeuropeiska länder ständigt försvara demokratin och den enskildamänniskans värdighet och rättigheter. Den europeiska värdegemenskap somSverige genom medlemskapet i EU öppet har anslutit sig till leder också tillatt av den nära omgivningen förväntas leva upp till sitt internationellaansvar och solidariskt medverka till att främja säkerheten i och vårtnärområde.Inom den framtida alleuropeiska säkerhetsordningen fyller ochEuroparådet viktiga funktioner som komplement och fristående organ tillövriga säkerhetspolitiska institutioner. Båda organisationerna är i principalleuropeiska i sin omfattning och därmed unika. har en god kompetensatt upptäcka potentiella konflikter och spelar en avgörande roll i olikademokratiuppbyggnadsprocesser. bevakar de mänskligarättigheterna och har därmed också en nyckelroll i det konfliktförebyggandearbetet.Den transatlantiska länkenDen transatlantiska länken är och förblir en avgörande del avden alleuropeiska säkerhetsstrukturen och är därmed ävenviktig för den svenska säkerhetspolitiken. Elva EU-länder ärmedlemmar i och ett flertal länder i Öst- ochCentraleuropa söker medlemskap. Samarbetet inomPartnerskap för fred (PFF) är alleuropeiskt och viktigt för attförbättra den fredsbevarande kapaciteten. För innebärdet att vi deltar i Nato-ledda SFOR i Bosnien och KFOR iKosovo, samt i ett alltmer intensivt PFF-samarbete.Observatörskapet i det västeuropeiska försvarsmaterielsamarbetet(WEAG) innebär möjligheter att påverka inriktningen av en framväxandeeuropeisk försvarsindustripolitik. Ett nära materielsamarbete möjliggör på siktfull interoperabilitet (samverkansförmåga) vid internationella insatser.Medlemskapet i () är ett annatexempel på ett viktigt samarbetsområde. Härav följer att den av Nato medpartnerländerna utvecklade standarden för samverkan utgör en viktig grundför militära förmåga. bör samverkansförmågan utvecklas såatt alla svenska insatsförband kan ingå i Nato-ledda krishanteringsinsatser.Ett öppet och nära samarbete med Nato är och bör vara en naturlig del avsvensk säkerhetspolitik. Då Nato förändras och utvidgas kan det framöverkomma att omfatta stora delar av Öst- och , och måstedärför ständigt vara berett att pröva sin relation med Nato. framtidasäkerhet måste tryggas tillsammans med andra fria och demokratiska nationeri . Vi måste därför ha handlingsfrihet att i takt med förändringar iomvärlden ta konsekvenserna av den djupa samverkan som vi har med defredsbevarande krafterna i Europa.Global säkerhetDet senaste årtiondet har den världspolitiska situationengenomgått stora förändringar. Från en bipolär maktstrukturgår utvecklingen allt mer mot en multipolär världsbild medolika regionala maktcentra. är den enda kvarvarandesupermakten. Men den varken vill eller kan vara densäkerhetspolitiska garanten för alla människor och länder ivärlden. () har trots att organisationenär tung och svårmanövrerad stora möjligheter att spela enviktig roll i världspolitiken. Veton används nu mer sällan isäkerhetsrådet, och befogenheterna har utvidgats även omolika internationella aktioner i allt större omfattning skergenom skilda regionala insatser. Med ökad ekonomisk handeloch en snabbt framåtskridande teknologisk utveckling försmänniskor samman och blir allt mer beroende av varandra.Detta innebär att de internationella säkerhetspolitiskaförutsättningarna har förändrats radikalt. Olika länder ochfolk söker nya säkerhetspolitiska lösningar. Den enskildamänniskan hamnar i världspolitikens centrum, dånationsgränser i viss mån suddas ut.Samtidigt med globaliseringen finns en tendens till ökad nationalism vilketger upphov till etniska motsättningar. Det säkerhetspolitiska läget utanförEuropa är långtifrån stabilt och som exempel kan nämnas olika oroshärdar iAfrika, Öst- och och . Utvecklingen i de regionerna,liksom i andra potentiella oroshärdar i omvärlden, kan få direktasäkerhetspolitiska konsekvenser för och föranleda svenskt deltagandemed styrkor i internationella fredsfrämjande operationer.Sverige i den globalasäkerhetspolitikenEn central del i den svenska säkerhetspolitiken ärmedlemskapet i (), där vi tillsammansmed de andra medlemsstaterna har ett direkt ansvar förinternationell fred och säkerhet. Vi har en god erfarenhet avatt deltaga i traditionella fredsbevarande operationer och ärpå ett aktivt sätt med i uppbyggnaden av nya typer avfredsfrämjande insatser. bör även fortsättningsvisefter förmåga och kapacitet deltaga i det globalasäkerhetsarbetet, i såväl olika operationer i omvärlden utifrånmandat från eller andra folkrättsligtgodtagbara kriterier, som genom utbildningsinsatser för attöka andra länders och regionala organisationersfredsfrämjande kapacitet - inte minst i . I framtidensfredsfrämjande insatser är det viktigt att kunna verka både idiplomatiska förhandlingar och i direkta väpnade situationer,samt att kunna samverka effektivt med olika civilaorganisationer i den totala fredsuppbyggande verksamheten.Konfliktförebyggande och preventivaåtgärderEn förutseende politik bör främst inriktas mot att medfredliga medel förebygga kriser och konflikter. Kriser måstemötas med politikens alla preventiva möjligheter.Säkerhetspolitiken bildar här tillsammans med utrikes- ochförsvarspolitiken, liksom närings-, miljö- ochbiståndspolitiken en helhet. Synsättet låter sig lätt vidgasutanför våra nationella ramar och öppnar för en vidareinternationell samverkan inom FN och inom regionalaorganisationer som t ex EU, och Europarådet.Möjligheterna att upprätta en europeisk fredskår bör prövas.Den bör ha till uppgift att bidra till fredlig lösning påkonflikter, hindra att nya konflikter bryter ut samt stå tilltjänst med nödvändiga förtroendeskapande åtgärder.Den bästa förutsättningen för att undvika väpnade konflikter är att främjarespekten för de mänskliga rättigheterna och att säkra en demokratisksamhällstradition. Dessa grundvärderingar måste återupprättas och ständigtförsvaras, i såväl etablerade som nybildade demokratier. måste detskapas bättre mekanismer för att upptäcka potentiella konflikter. Det måsteäven finnas institutioner samt bildas en politisk kultur med ökad politiskvilja,såväl nationellt som internationellt, för förebyggande insatser.Människans säkerhet - en folkrätt iförändringDen internationella politiska agendan måste nu på allvarfokusera på den enskilda människan och människovärdet.Detta innebär att den enskilda människan ställs i centrumäven i säkerhetspolitiken. De förändrade konflikttyperna ochden tilltagande globaliseringen förstärker bilden av attenskilda människor står i världspolitikens centrum. Dettasynsätt innebär en förskjutning av folkrätten från enbartstaters säkerhet till att även omfatta människors säkerhet. Denförskjutningen i synen på folkrätten måste också fåkonsekvenser för den svenska säkerhetspolitiken.Säkerhet mellan stater är en nödvändig förutsättning för människorssäkerhet. Men med ett ökat antal inomstatliga konflikter och allt fler civilaoffer, är den nationella säkerheten inte tillräcklig för att garantera enskildamänniskors säkerhet. Att upprätthålla människors säkerhet, undvika hot ochminimera risker handlar främst om preventiva insatser genom såväl biståndsom kortsiktiga utrikespolitiska åtgärder. Då förebyggande insatser harmisslyckats kan det bli nödvändigt att genomföra multinationella civila ochmilitära operationer.Stockholm den 5 oktober 2000Margareta ()()()()()()()()()()()