mot · GO02Fi615 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi615av Staaf-Igelström, ()Ekonomiskt stöd till kommuner och landstingFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om stöd till kommuner och landsting som befinner sig i en svårekonomisk situation.Ekonomiskt stöd till kommuner och landsting1990-talets saneringsprogram som hårt har drabbat enskilda, kommuneroch landsting medför nu att den svenska ekonomin som helhet går bra ochdet finns utrymme till reformer. Den ekonomiska utvecklingen visar dockupp stora olikheter mellan olika regioner i landet. Det finns fortfarande ettantal kommuner och landsting som brottas med stora ekonomiskaproblem. Anledningarna till detta är flera, men en gemensam nämnare ärstora ekonomiska åtaganden i kommunala bostadsföretag.Befolkningsminskningen skapar stora problem särskilt iskogslänen där såväl kommuner som landsting riskerar att drabbas avminskade intäkter.Det är därför välkommet att regeringen inrättar ett omställningsbidrag förde landsting som har haft en stor befolkningsminskning. Ett orosmoment ärdock det så kallade kommunmomssystemet som gynnar kommuneroch landsting med omfattande entreprenadverksamhet. Signaler tyder på attden statsbidragshöjning som enskilda landsting erhåller genom de så kalladeförsvarspengarna till vården äts upp av kraftigt höjda avgifter till momssy-stemet. En översyn av momssystemet för att undvika sådana effekter är därförangelägen.Regeringen har anvisat särskilda medel för att hjälpakommuner och landsting som befinner sig i en svår ekonomisk situation.Därför har Kommundelegationen och Bostadsdelegationen inrättats.Det finns exempel på enskilda kommuner eller landsting som underknappa tidsförhållanden träffat överenskommelser om åtgärder medKommundelegationen. Ett sådant är kommun i . Fördenna kommun handlar konstnadsreduceringarna, om de blir verklighet, omhela fyra skattekronor eller av den berörda budgeten. Sannolikt ärMunkfors bara ett exempel i raden.Med dessa åtgärder blir det svårt för att hålla en hög kvalitet iden kommunala infrastrukturen såsom vägar. Mindre pengar tillbarnomsorgen och skolan medför att vissa småbarnsföräldrar känner sigtvingade att flytta. Det går kanske inte att undvika uppsägningar avkommunal personal och de som blir kvar får ett allt större ansvar i en redanpressad situation. Satsningar på ett rikt och levande kultur- och fritidsliv fårstryka på foten. Vem vill bo kvar i en kommun eller i ett landsting somåderlåts på offentlig service?Naturligtvis är det önskvärt med en god ekonomisk utveckling i kommuneroch landsting. Sannolikt kan alla kommuner och landsting nå balans bara manvidtar tillräckligt kraftfulla åtgärder. Men dessa åtgärder kan leda tilllångtgående konsekvenser som inte är önskvärda. För landstingen kan kravenpå balans leda till att väntetider till operationer, läkarbesök och andrabehandlingar blir avsevärt längre. Därigenom skjuts problemen på framtiden.I många landsting kan också effekten bli att enskilda sjukhus ochvårdcentraler läggs ned med påföljd att medborgarna får allt längre tillvården. Erfarenheten visar att det är nästan omöjligt att mobilisera en folkligförankring kring sådana beslut.Risken är att långtgående och drastiska nedskärningar av budgeten medföratt befolkningsminskningen fortsätter i ökad takt somnyföretagsamheten avstannar. I en sådan situation kommer det knappast attvara några köer till de kommunala och landstingskommunalaförtroendeuppdragen, vilket är allvarligt ur ett demokratiskt perspektiv.Allt detta måste undvikas. Det är därför angeläget att de saneringsprogramsom landets kommuner och landsting nödgas åta sig efter förhandlingar medKommundelegationen och Bostadsdelegationen bygger på en realism och intesätter käppar i hjulen för en framtida god utveckling för de berördakommunerna och landstingen. Det är angeläget att regeringen har detta iåtanke när man tar ställning till Kommundelegationens förslag.Stockholm den 29 september 2000Lisbeth Staaf-Igelström (s)()()()()()Per ()