mot · GO02Kr532 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Kr532av , ()Stöd till sekulära livssynsorganisationerFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om jämställande av sekulära och religiösa livssynsorganisationer.MotiveringDen reform av relationerna mellan staten och , som trädde i kraft den l januari , kom i självaverket att omfatta mycket mer än relationerna till kyrkan.Den kom att handla om statens förhållningssätt till samtligatrossamfund och därmed till medborgarnas förhållningssätttill en religiös livssyn. I hela det decennielångaförberedelsearbetet var det framför allt religiöst engageradesom deltog och formade beslutsunderlaget. Därmed blev detaldrig aktuellt att sätta in reformen i ett bredare sammanhangav samhällets förhållningssätt till olika slagslivssynsorganisationer, även sådana som inte baseras på enreligös övertygelse. Det i detta sammanhang intressanta äratt det stöd som där utgår till samfund ochlivssynsorganisationer bygger på att staten skall förhålla sigbidragsmässigt neutral. Varje medborgare får själv genomden så kallade kyrkoavgiften bestämma till vilkenorganisation det offentliga stödet skall gå. Trots detta ståralltså sekulära livssynsorganisationer utanför det offentligasystemet.Analogt med målet för stödet till de fria samfunden måste avsikten vara attskapa förutsättningar för att livssynsorganisationer, oavsett om man ser sigsom religiösa eller sekulära, skall kunna bedriva en aktiv och långsiktigtinriktad verksamhet i form av ordnandet av och stimulans till ceremonier,ungdomsverksamhet bland annat i form av konfirmation ochupplysningsarbete i form av skrifter och kurser. 1998/99:124 (sid. 60)utvecklar regeringen ingående skälen för det betydande statliga stöd som gårtill de fria trossamfunden. Man säger att de är samhällsnyttiga organisationersom medverkar i den ständigt pågående normbildningsprocessen och attdenna process är nödvändig för att upprätthålla och stärka grundläggandevärderingar som vårt samhälle vilar på. Målet för stödet skall vara att bidratillatt skapa förutsättningar för trossamfunden att bedriva en aktiv och långsiktigtinriktad religiös verksamhet i form av gudstjänst, själavård, undervisning ochomsorg.Huvudregel för bidrag är att ett samfund skall ha 3 000 s.k. betjänadepersoner dvs. medlemmar eller registrerade deltagare i verksamhet somordnas av samfundet och församlingen. Om ett samfund "betjänar färre än3 000 medlemmar bör det ändå anses ha egen livskraft, om det utgör en del avett internationellt trossamfund av betydande omfattning".Vi anser att det är motiverat att den verksamhet som bedrivs av sekuläralivssynsorganisationer, exempelvis Humanisterna, får statligt stöd av sammaskäl som angetts för stödet till de fria samfunden. Organisationerna"medverkar i den ständigt pågående normbildningsprocessen och dennaprocess är nödvändig för att upprätthålla och stärka grundläggandevärderingar som vårt samhälle vilar på". Om det svenska samhället skall varaneutralt i medborgarnas val mellan en religiös och icke-religiös livssyn så ärdet uppenbart att den nuvarande situationen är djupt otillfredsställande medhänsyn till det självklara kravet på jämlika villkor.Att frågan inte bara är ett principiellt utan även ett i högsta grad praktisktproblem visas i statistik över den svenska befolkningens religiösa tro. Entillförlitlig internationell komparativ studie, gjord (l995), visade att avsvenskarna inte sade sig tro på , vilket borde vara ett rimligt krav påreligiös tro. undersökningar pekar i samma riktning. Trots detta finnsdet en uppenbar skillnad i behandlingen av livssynsorganisationer medreligiös respektive sekulär syn. Målet måste vara att allalivssynsorganisationer behandlas på samma sätt, exempelvis i form avekonomiskt stöd och möjlighet att ta in "kyrkoavgifter" via Riksskatteverket.I när allt färre anser sig omfattas av en religiös tro är det rimligt attdenna viktiga normbildningsprocess kan accepteras och utövas av andra än desom anser sig troende. De värderingar som bygger upp ett samhälle kan, menmåste inte, vara baserade på religiös övertygelse. FN:s deklaration om demänskliga rättigheterna är ett grundläggande och ofta framhållet exempel pålämpliga normer på vilka man bygger samhällsgemenskapen. Stora grupper isamhället saknar praktiska möjligheter att delta inombildningsprocessen. Detta kan skada förtroendet för degemensamma institutioner demokratin bygger på. Sekuläralivssynsorganisationer bör därför ges reella möjligheter att förmedlasamhällets värdegrunder till icke troende människor.Stockholm den 4 oktober 2000Tullia ()()()()()