mot · GO02N326 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:N326av , ()Levande landsbygdFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av förändrad jordförvärvslagstiftning för att stärkamöjligheter till boende på landsbygden.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om möjligheter till lokal förvaltning.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om infrastrukturens betydelse för en levande landsbygd.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av bilen på landsbygden och nödvändigheten av attsatsa på befintliga bränslealternativ, exempelvis etanolinblandning ibensinen.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behov av en samordningsfunktion vid länsbygderåden.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om grundservicepaket och lokala nav.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om riskkapitalförsörjning för utveckling av landsbygdsföretag.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om förutsättningarna för jord- och skogsbruket som en hörnsten ien levande landsbygd.29. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om byskolans betydelse och möjligheter till särskild dispens frånlägsta elevantal vid start av friskola i glesbygdsområden. 310.1 Yrkande 1 hänvisat till BoU.2 Yrkande 8 hänvisat till MJU.3 Yrkande 9 hänvisat till UbU.InledningDen aktiva regional- och glesbygdspolitiken som infördes på 1960-taletinriktades på företagsstöd. började regeringensGlesbygdsdelegation att aktivt stödja lokal utveckling där byagrupper pålandsbygden gick samman med andra folkrörelser för att utveckla sinbygd. Genombrottet för Bygderörelsen kom i sambandmed Landsbygdskampanjen . Framför alltbildandet av 1989 skapade en tilltro till gemensammasatsningar i glesbygd. Den framtidstro och entusiasm som sedanföljde och resulterade i närmare 4 000 lokala utvecklingsgrupper speglardet ansvar som landsbygdsbor är beredda att ta för att utveckla sittnärområde och sin hembygd.Intresset för att kunna leva, bo och verka på landsbygden är egentligenstort, inte minst hos unga människor. Många anser också att landsbygden ärden bästa uppväxtmiljön för barnen. Det är däremot inte alltid så lätt attförverkliga sina drömmar om ett liv på landet. Hindren är många.Möjligheten till att kombinera olika typer av försörjningskällor ärbegränsad. Den framväxande informationstekniken och varianter avdistansarbete har inte givit den skjuts framåt som man hoppats på.Möjligheten att skaffa bostad och ibland en gård med lite tillhörande jordoch skog är viktiga faktorer som påverkar den enskildes intresse ochmöjligheter till ett boende på landsbygden. Det finns många svårigheter attövervinna.Istället har flykten från landsbygden accelererat . Trots denkamp som - Hela ska leva - har fört. Trots de nästan4 000 lokala bygde- och utvecklingsgrupperna som envetet kämpar för sinbygds överlevnad och utveckling.Naturligtvis finns det goda, positiva exempel som lokalt hjälpt till attvända strömmen men tyvärr för få.Infrastrukturens betydelseUteblivna infrastruktursatsningar och brister inom den storaregionalpolitikens område, har permanentat landsbygdens kris ochfortsatta utarmning. Bra kommunikationer är en förutsättning för att vårtland ska kunna utveckla välstånd och välfärd samt öka sysselsättningenoch tillväxten. Kollektivtrafiken är inte heller tillgänglig i hela landet. Påmånga håll är man beroende av bilen för sin försörjning, utbildning, föratt skjutsa barnen till dagis och skola, eller för fritidsändamål. Att höjabränsleskatten eller dra ner på underhållet av vägarna slår hårt motlandsbygdsbor. I stället kan miljöbilen bli en självklarhet i ett miljövänligtsamhälle. Det är hög tid att regeringen tar vara på möjligheterna somalternativa bränslen ger, t ex inblandning av etanol i redan befintligamotorer. Att dessa möjligheter ska dras i långbänk med en regering somsäger sig vilja gå i täten för ett ekologiskt hållbart samhälle äranmärkningsvärt.JordförvärvslagstiftningenNär det gäller förvärv, fastighetsbildning och fastighetsägande måste påett tydligare sätt de fastboendes situation stärkas i förhållande tillutboägandet. Lagstiftningen, även skogsvårdslagen borde bättre bidra tillatt bevara och utveckla en levande landsbygd. Den förvärvsprövning somska ske inom stödområdet borde bättre vara en garant för lokala intressensmöjligheter. Det tilltagande utboägandet resulterar i många fall till attbyar utarmas.Fastboende bybor äger ofta inte ens en femtedel av byns marker och harmånga gånger inte längre kvar bestämmandet i byn. Gemensammakulturmönster som jakt, fiske, kultur- och miljövård kompliceras dessutomavsevärt, med ökat utboägande. En död hand läggs över stora områden ochblir till hinder för all positiv utveckling av bygden. Ska jordförvärvslagenfortsättningsvis ha ett regionalpolitiskt syfte, är det nödvändigt att skärpabestämmelserna om förvärvstillstånd.Lokala förvaltningsmodellerNär bolagiserades påbörjades en utförsäljning av de tidigarestatliga skogarna. Lokala opinioner har på olika sätt agerat för att räddakvar så mycket som möjligt i respektive bygd.Ett resultat av detta har slutligen blivit det vi känner igen som Sveaskogdär staten har köpt tillbaka ca 900 000 ha skogsmark. Av dessa finns 174 000ha i och kommuner. Lokala krafter har bildat"Byskogsforum" med betoning på lokalbefolkningens rättigheter till skogen.Det handlar om att försvara byarnas intressen i skogen och skapa nyaarbetstillfällen.Ny förvaltning för att sköta dessa marker håller på att bildas. Det är av viktatt lokalbefolkningen blir delaktig i det arbetet. Bl a avsätts fler och flernaturreservat, som lokalbefolkningen ofta är skeptisk till. I kontakter medregeringen har öppenhet visats till att diskutera former för lokal förvaltning,både av reservat, nationalparker och även produktionsinriktade områden. Ettbyskogsprojekt - Lokal skogs-och naturförvaltning - har bildats för attförverkliga dessa tankar.Målsättningen att skapa lokala förvaltningsmodeller i berörda områden kanvara ett sätt att rädda och skapa nya arbetstillfällen. "Byskogsforums"fortsatta arbete att utveckla modeller för lokal skogs- och naturförvaltning,måste stödjas fram till konkreta beslut.Sveaskog kan, om bara den politiska viljan finns, bli ett bra instrument iregionalpolitiken.Lokal demokrati - underifrånperspektivFolkrörelserådet och de många lokala utvecklingsgruppernas arbete är braexempel på lokal demokrati i ett underifrånperspektiv. Efter många årsarbete och handlar det i fortsättningen om attstimulera alla krafter i arbetet med att skapa tillväxt även på landsbygdenoch de mindre orterna. Målsättningen är att ingen ort är för liten för att fåmöjlighet att överleva. För att klara deltagandet i det regionalapartnerskapet och arbetet med tillväxtavtalen krävs en samordnande kraftvid länsbygderåden som kan arbeta för och ta vara på befintliga resurser.Kristdemokraterna stöder tanken på en samordnande funktion medplacering vid länsbygderåden.Grundservicepaket och lokala navFolkrörelserådets förslag om ett grundservicepaket som ska sätta stopp förserviceindragningar inom småorts-, landsbygds-, och glesbygdsområdenbör beaktas.Förslaget innebär att posten och lanthandeln ska ta ansvar för en typ avgrundservicepaket. Flera projekt stödda av EU-medel pågår ute i landet därsyftet är att hitta vägar för framtiden att rädda landsbygdsbutiken. Fleramodeller med samordnad service prövas. Modellen med medborgarkontor,där stora delar av den samhälleliga och privata servicen samlas, lanseradesredan i början av 90-talet med som civilminister.Post- och lantbrevbärare utgör en viktig funktion som i många bygderinnebär en värdefull social kontakt för äldre och en omistlig hjälp försmåföretagare.Behov finns också att hitta vägar till upphandlingsmodeller som gynnar delokala småföretagen och den lokala miljön. Nuvarandeupphandlingsförordningar gynnar storskalighet, ofta utan miljöhänsyn.Kristdemokraternas idé om lokala nav innebär en samordning avgemensamma krafter och tillgångar, för att med utgångspunkt i de lokalaförutsättningarna garantera en grundservicenivå inom rimligt avstånd.Upprättandet av lokala nav bör ske i samarbete mellan lokalbefolkning,bygderörelsen, näringslivet, kommun och länsstyrelse.Riskkapitalförsörjning för utveckling avlandsbygdsföretagPå landsbygden, där många av företagen byggts upp utifrån små medelmed en ganska stor egeninsats, har behovet av riskkapital inte varitangeläget förrän man står i begrepp att expandera. En viktig förutsättningför att skapa ytterligare arbetstillfällen bygger på tillgången på riskkapital.Bankernas benägenhet att låna ut pengar till landsbygdsföretag harminskat i takt med att befolkningsutvecklingen varit negativ. Säkerhetenför lån bedöms inte utifrån samma värdeprinciper som i större samhällen.Det finns utvecklingsprojekt till att säkerställa både sysselsättning ochsamhällsservice som inte kunnat genomföras på grund av problem medfinansiering.På sikt drabbas landsbygdsföretagen och de olika utvecklingsprojekten avalltför allvarliga problem om inte kraftansträngningar görs för att förbättratillgången på riskvilligt kapital. Till den framtida utvecklingspotentialen kanvi också räkna in det vi kallar Socialt Företagande, där samverkan kan skemellan privat/ideell sektor och offentlig verksamhet.För att garantera tillgången till tillväxtkapital måste samhället ochkreditinstituten ta sin del av ansvaret och möjliggöra uppbyggnaden av lokalatillväxtkapitalbolag som själva får möjlighet att prioritera användandet avtillgängliga medel.Ett sätt att möta problemet är att inom mindre geografiska områden bildaekonomiska föreningar byggda på engagemang för bygdens och företagensutveckling. Genom det lokala engagemanget från företag och enskilda kan ettgrundkapital garanteras som ytterligare ökas genom att staten tillskjuter likamycket medel i form av utvecklingsbidrag som orterna själva lyckas skrapaihop. Genom samarbete med kreditinstituten ska då ytterligare en tredjedeltillväxtmedel kunna tillföras.Fördelen med lokalt fattade beslut bygger på kunskapen om företagens-och utvecklingsprojektens betydelse för sysselsättning och utveckling avnärområdet. Dessutom läggs en större vikt vid de personliga relationerna,trovärdigheten och ansvaret för uppföljning och delredovisning av hur medlenanvänds.Jord- och skogsbrukJord- och skogsbruk är hörnstenen för en levande landsbygd.Kristdemokraterna vill göra en kraftfull satsning för att skapa rimliga ochrättvisa konkurrensvillkor för jord- och skogsbruksnäringen.Jordbrukspolitiken är i sammanhanget mycket väsentlig urarbetsmarknads- och regionalpolitisk synvinkel.Kristdemokraternas jordbrukspolitik syftar till fortsatt användning avåkermarken för livsmedelsproduktion. Jordbruket måste ges likakonkurrensvillkor med omvärlden. Det är därför angeläget att skatter ochavgifter på el- och eldningsolja, samt diesel och handelsgödsel harmoniserasmed övriga EU-länder. Den så kallade skatteryggsäcken måste lyftas av.Skogsnäringen är den bransch som svarar för de störstanettoexportinkomsterna i vårt land. Skogsbruket och den därmedsammanhängande förädlingsindustrin är en viktig basnäring. Demindre sågverken på landsbygden måste värnas och ges möjligheter attvidareutvecklas.Byskolan - livsnerven i bynTyvärr är verkligheten för många föräldrar, inte minst i inland,att många byskolor hotas av stängning på grund av vikandeelevunderlag. Hur är det rimligt att 6-åringar fraktas på dåligagrusvägar till tätortsskolan eller hur lång får en 6-årings arbetsdag vara?Man kan naturligtvis inte ställa krav på att kommunen ska fortsätta attdriva en byskola med alltför få elever. Med ändrat arbetssätt, och fortsattaresurser kan dock byskolan användas för alternativa skolformer. Om föräldrartrots allt väljer att stanna kvar i byn som man finner det svårt attgodta allt för långa resvägar till skolan för barnen, finns ett utrymme iskollagen för s k hemundervisning. Flera familjer i en by kan sannoliktsamverka för gemensam egen undervisning av barnen med stöd frånsamhället. Stor restriktivitet från förebygger dock när det gällerattbevilja tillstånd till detta. Ett bättre alternativ är kanske att starta enfriståendeskola.Enligt regler måste antalet barn vara minst 20.Kristdemokraterna menar att möjligheter till särskild dispens från lägstaelevantal vid ansökan om att starta friskola i glesbygdsområden skall varamöjlig.Höga skatter och avgifter tillsammans med en svag regionalpolitik ledertill ett tudelat . måste en ny politik utformas som kan stoppaflyttlassen och därmed lägga en bättre grund för en positiv utveckling i helalandet.Stockholm den 4 oktober 2000Ulf ()()()()()()()()()