mot · GO02Ju804 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju804av , ()Hemliga tvångsmedel1 Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening att en oberoendeutvärdering av behovet och effektiviteten av de hemliga tvångsmedelsom finns skall genomföras.2. tillkännager för regeringen som sin mening att en kraftigförstärkning av den statistik som ligger till grund för den parlamentariskakontrollen skall genomföras.3. tillkännager för regeringen som sin mening att regler måsteinföras som innebär att den som utsatts för hemliga tvångsmedel skallunderrättas om det efter avslutad förundersökning och ges möjlighet attöverklaga felaktiga beslut.4. tillkännager för regeringen som sin mening att alla hemligatvångsmedel som används skall vara reglerade i lag.5. tillkännager för regeringen som sin mening att användandet avså kallad överskottsinformation skall regleras i lag.6. tillkännager för regeringen som sin mening att ett oberoendekontrollorgan skall inrättas som har till enda uppgift att tillgodoserättsskyddet dels vid tillståndsprövningen av hemliga tvångsmedel, delsvid genomförandet av tvångsåtgärden.2 InledningI ett öppet samhälle måste det finnas en gräns för de tvångsåtgärder somsamhället är berett att vidta gentemot de enskilda medborgarna. Storavärden äventyras om samhället av olika skäl ständigt flyttar fram sintoleransgräns vad gäller tvångsmedel. (, PM nr5. )Svenskar har i högre grad än medborgare i andra länder litat påmyndigheternas goda avsikter. Det har lett till att vi redan nu har ovanligtsuddiga gränslinjer kring statens rätt att tillgripa tvång. saknar härrättssäkerhetsgarantier värda namnet. Vissa av tvångsåtgärderna är inte ensreglerade i lag och strider därigenom mot , vilken utgörsvensk lag . En av samhällets främsta rättssäkerhetsgarantier, denparlamentariska kontrollen, innebär i detta fall att tar del av ettdokument som till stor del består av intetsägande statistik och missledandeuppgifter. Den domstolsprövning som sker vid ansökan om tillstånd tilltvångsmedelsanvändning har karaktären av en skenprocess med nästan totalbrist på insyn och kontroll. Den som utsatts för ett hemligt tvångsmedel harmed nuvarande lagstiftning inte någon reell möjlighet att överklaga ettfelaktigt beslut, vilket även det är en kränkning av de fri- och rättigheter somföreskrivs i . Avsaknad av effektiv insyn och kontrollbidrar till att gränsen för de tvångsåtgärder staten är beredd att vidtagentemotsina medborgare förblir oklar och kan flyttas fram, eftersom medborgarnaförblir ovetande om vad de kan utsättas för. skapas en positiv bildav effekten och nyttan av tvångsåtgärderna, som sedan ligger till grund för enutökad användning av dem, utan att metoderna blir föremål för en objektivoch offentlig kvalitetsvärdering.Användningen av hemliga tvångsmedel har från första början betraktatsoch behandlats som ett tekniskt problem snarare än ett principiellt problem.Den tekniska utvecklingen har fått avgöra vilka metoder som i hemlighetskall få tillgripas medan rättssäkerheten hamnat i skymundan. Det finns ettvisst behov av att polis under särskilda omständigheter kan tillgripa hemligaåtgärder, men vi har kommit till ett vägskäl där vi måste välja väg. Ska vifortsätta på den väg som innebär att rättssäkerheten inskränks genom dentekniska utvecklingen eller ska vi, en gång för alla, välja en väg som innebäratt rättssäkerheten återupprättas som kriterium för vilka hemliga tvångsmedelsom blir tillåtna?3 Hemlig teleavlyssningSedan 1993 har nyttan av hemlig teleavlyssning, en av de mest ingripandetvångsåtgärder polisen i hemlighet kan använda sig av, minskat konstant.Det beror huvudsakligen på att de kriminella använder sig av nyakommunikationsvägar och att erfarna brottslingar vet att skydda sig.Ungefär 80 % av avlyssningarna avsåg grova narkotikabrott.Minst 55,4 % av alla hemliga teleavlyssningar det året hade enligtstatistiken ingen betydelse för brottsutredningen. Den egentliga andelen ärdock sannolikt betydligt högre, men det är omöjligt att få reda på medhjälp av nuvarande statistiska uppgifter. avlyssnade polisen265 telefonabonnemang som tillhörde någon annan än denbrottsmisstänkte och den genomsnittliga avlyssningstiden var drygt 37dagar. Detta till trots har det framförts förslag om en utvidgning av detantal brott för vilka hemlig teleavlyssning kan användas. Därutöver harföreslagits att hemlig teleavlyssning inte enbart skall få användas påabonnemang som den misstänkte kan antas ringa från, utan även på deabonnemang som den misstänkte kan antas ringa till. Denna utvidgningskulle dramatiskt öka antalet oskyldiga människor som riskerar att bliavlyssnade.4 Hemlig teleövervakningMed hjälp av hemlig teleövervakning (dvs. i huvudsak registrering avtelefonnummer vid in- och utgående samtal, längden på samtalet och vidvilken tid det äger rum) kan polis och åklagare kartlägga en människassociala liv. En ansökan om tillstånd för hemlig teleavlyssning kombinerasnumera alltid med en ansökan om hemlig teleövervakning. Ungefär 80 %av teleövervakningarna gällde grov narkotikabrottslighet.Statistiken visar att av det totala antalet övervakningar varbetydelselösa för brottsutredningen men den exakta andelen, som troligenär avsevärt högre, är omöjlig att få fram. Av de övervakadeabonnemangen var det 289 stycken som innehades av någonannan än den brottsmisstänkte. Även på detta område har framkommitförslag att utvidga antalet brott för vilka tvångsmedlet skall få användas.Förslag har också presenterats att det skall bli tillåtet för polisen att medhjälp av hemlig teleövervakning lokalisera var en viss mobiltelefon finnsgeografiskt. Man vill även att hemlig teleövervakning skall få användaspå abonnemang som den brottsmisstänkte kan antas ringa till.Förslagsställarna tror att antalet fall av hemlig teleövervakning skulle ökatill ca 1 100 , dvs. en ökning med jämfört med 1998.5 Hemlig kameraövervakningHemlig kameraövervakning framhålls ofta som en personalbesparandespaningsmetod, men den är också mycket integritetskränkande. Metodenanvänds huvudsakligen vid utredningar gällande grova narkotikabrott.Lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning är tidsbegränsad ochgäller t.o.m. . Lagen avser enbart fjärrstyrda kameror. Det finnsinte något förbud mot att använda hemlig kameraövervakning mot barnunder , till skillnad mot vad som gäller för hemlig teleavlyssning ochhemlig teleövervakning(35 § lag 1964:167 med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare).Kameraövervakning får ske på plats där den brottsmisstänkte kan antasbefinna sig. Det finns inget lagligt hinder för att kameran riktas in i t.ex.ett fönster till en bostad. av det totala antalet fall av hemligkameraövervakning , var enligt statistiken inte till nytta förden aktuella förundersökningen. I praktiken lär dock den procentsatsenvara betydligt högre eftersom statistiken i den parlamentariska kontrollenär oerhört vag på bl.a. denna punkt. Den genomsnittligaövervakningstiden var . Även här har framkommitförslag på att utöka antalet brott för vilka hemlig kameraövervakning kananvändas. Man vill även att tvångsmedlet skall kunna användas utan attdet finns någon brottsmisstänkt. Detta skulle, enligt förslagsställarna,innebära att användningen av hemlig kameraövervakning kommer att merän fördubblas.6 Hemliga tvångsmedel som inte är regleradei lagUtöver de tre hemliga tvångsmedel som nämnts ovan (hemligteleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning)använder sig svensk polis av något som kallas för "annan tekniskavlyssning". Detta begrepp innefattar polisens användning av doldakroppsmikrofoner och inspelning av telefonsamtal i situationer därpolisen, eller någon polisen anlitat, själva deltar i samtalet. Metoden ärinte reglerad i svensk lag och en del debattörer vill att det skall förbli så.Emellertid strider förfarandet mot eftersom det skerutan uttryckligt lagstöd. Svensk polis använder sig även av en annanmetod som inte är reglerad i lag. Åtgärden kallas pejling och innebär atten radiosändare i hemlighet fästs på t.ex. en bil för att man på avståndskall kunna följa vart fordonet tar vägen. Under vissa omständigheterskulle även denna metod kunna strida mot bestämmelserna iEuropakonventionen.7 Särskild lagstiftningDet finns även en särskild lagstiftning som möjliggör användning avhemliga tvångsmedel i vissa speciella fall. Denna särskilda lagstiftningutgörs av lag (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel ivissa brottmål, lag (1991:572) om särskild utlänningskontroll, lag(1998:150) om allmän kameraövervakning samt lag (1988:97) omförfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna ochdomstolarna under krig eller krigsfara m.m. Det gemensamma för dennalagstiftning är att den i vissa delar ger utökade befogenheter för polis ochåklagare att använda sig av hemliga tvångsmedel.8 TillståndskontrollUnder 1998 ansökte åklagare om totalt 691 tillstånd gällande hemligatvångsmedel. Domstol biföll samtliga ansökningar utom en (1). Åretinnan ansöktes det om 549 tillstånd och domstolen beviljade samtliga (tvåav tillstånden bifölls efter att ha överklagats till högre instans). Av totalt 1240 tillståndsansökningar är det således bara en (1) somlämnats utan bifall. Denna ansökan överklagades för övrigt inte till högreinstans. Detta reser frågan hur effektiv domstolsprövningen är. Särskiltom man beaktar att i genomsnitt ungefär hälften av de åtgärder som följdepå tillstånden inte gav något resultat. Det hemliga förfarandet förblir såhemligt att enbart ett fåtal privilegierade får insyn i vad som sker, medande som utsätts för metoderna förblir ovetande. Inte ens lagstiftarna,riksdagsmännen, får tillräcklig information utan hänvisas till att fattabeslut på grundval av för dem hemligstämplat material. Det sistnämndakan exemplifieras genom de otal beslut fattat omatt förlänga lag (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel ivissa brottmål.För att förstärka rättssäkerheten skall den som utsatts för hemligövervakning meddelas detta efter avslutad förundersökning. Den avlyssnadeges därmed möjlighet att överklaga ett beslut som han eller hon anserfelaktigt. Att övervakningen inte lett till avgörande bevis betyder dock inteautomatiskt att beslutet fattats på felaktiga grunder. Förutom atträttssäkerheten ökar för den övervakade kommer denna reglering att leda tillatt kontrollen av tillståndsgivningen ökar.9 SlutsatserMot denna bakgrund menar vi att det omgående krävs grundläggandeåtgärder för att stärka rättssäkerheten vid användningen av hemligatvångsmedel. Det gäller även nuvarande praxis. De måste därför vidtasinnan man ens diskuterar en utvidgning av metoderna för övervakningen.Det krävs för det första en oberoende utvärdering av behovet ocheffektiviteten av de hemliga tvångsmedel och andra övervakningsmetodersom används . För det andra krävs en kraftig förstärkning avtillförlitligheten i den statistik som ligger till grund för denparlamentariska kontrollen. För det tredje måste det införas regler om attden som utsatts för hemliga tvångsmedel ska underrättas om det iefterhand och få möjlighet att överklaga ett felaktigt beslut. För det fjärdebör alla hemliga tvångsmedel som används, exempelvis s.k. annanteknisk avlyssning och pejling, regleras i lag. För det femte är detnödvändigt att införa bestämmelser om användning avöverskottsinformation, dvs. information om annat än det brott somföranlett tvångsmedelsanvändningen, som polisen fått som en följd av denhemliga övervakningen. För det sjätte måste det inrättas ett oberoendekontrollorgan som har till uppgift att tillgodose rättsskyddet dels vidtillståndsprövningen, dels vid själva genomförandet av tvångsåtgärden.Stockholm den 19 september 2000Gudrun ()()()()()()()()()()