mot · GO02Bo409 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Bo409av Silfverstrand, ()Besittningsskydd vid hyra av lokalFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om besittningsskydd vid hyra av lokal.MotiveringMed "hyra" förstås i 12 kap. jordabalken vilket brukar kallas hyreslagen -upplåtelse av hus eller delar av hus till nyttjande mot ersättning.Allmänt kan sägas att fastighetsägaren ofta är den ekonomiskt överlägsneoch mer erfarna parten. Han har på ett annat sätt än hyresgästen överblicköver de praktiska konsekvenserna av en bestämmelse i hyresavtalet. För attförhindra missbruk av hans övertag har lagstiftaren infört ett antal tvingandebestämmelser till hyresgästens fördel. Vid hyra av lokaler, som avserupplåtelse för förvärvsverksamhet, är det dock tydligt att sådana hänsynkommer i skymundan; dessa mellanhavanden brukar ha en mer affärsmässigkaraktär och parterna har rent allmänt ansetts ha förmågan att i ungefär likamån kunna tillvarata sina rättsliga intressen.I fråga om bostadslägenheter föreligger i princip besittningsskydd, d.v.s.hyresgästen har, med vissa undantag, rätt till förlängning av avtalet, även omdet har sagts upp av hyresvärden.Vad gäller lokaler, däremot, kan hyresnämnden inte (såsom när det gällerbostadslägenheter) besluta om förlängning av avtalet eller fastställa vilkahyresvillkor som skall gälla. Däremot kan hyresgästen under vissaförutsättningar i efterhand få ersättning om han/hon tvingas lämna lokalen.Man brukar i dessa sammanhang tala om ett indirekt besittningsskydd. Detkan tilläggas att för lokaler gäller marknadshyressättning.Den trygghet som lagstiftaren haft i åtanke vad gäller bostadslägenheter ärväsentlig mot bakgrund av vad som skulle kunna hända om hyresvärdar frittoch utan den spärr som finns i lagstiftningen kunde säga upp hyresgäster eftereget godtycke.Även om en part som hyr lokal för affärsverksamhet i många fall kan ansesvara en med fastighetsägaren jämbördig part, och om det gäller stora företagkanske till och med i vissa fall den starkare parten, så innebär nuvarandelagstiftning för många småföretagare, inte minst affärsidkare, ett klartunderläge. En hyresvärd har i fråga om lokalupplåtelser bara att följa denuppsägningstid som finns inskriven i kontraktet, varefter han kan säga upphyresgästen för avflyttning. Att så sker p.g.a. obetald hyra ter sig självfalletrimligt, men att hyresvärden vill säga upp en hyresgäst i syfte att komma åtlokalen för andra ändamål får i många fall helt orimliga konsekvenser. Detkan ytterst innebära att en väl fungerande affärsrörelse, till exempel i ett A-läge, tvingas slå igen. Ett antal personer blir av med sina arbeten ochaffärsidkaren mister sin utkomst.Visserligen ger lagstiftningen ett indirekt besittningsskydd genom attmedge rätten till ersättning vid förlust av lokal. Erfarenheterna visaremellertid att en sådan ersättning ofta inte ligger i paritet med den skada somnäringsidkaren lider genom att förlora en väl upparbetad affärsrörelse medhögt goodwillvärde. Befintligt medlingsinstrument har också i många fallvisat sig vara otillräckligt.Det måste anses orimligt att ett fastighetsbolag/hyresvärd efterhyreskontraktets utgång godtyckligt skall kunna stympa en väl etableradaffärsrörelse med en kommersiell hyresrätt genom att till exempel inskränkaytorna till förmån för en annan hyresgäst i en grannlokal. För mångalokalhyresgäster, inte minst småföretagare, som lever i ett närmasträttslöst tillstånd vad gäller besittningsskyddet skulle en lagskärpninginnebära en inte oväsentlig trygghet till gagn för verksamheten. Jag föreslårmot ovanstående bakgrund att det i 12 kap. jordabalken införs bestämmelsersom innebär att samma huvudregel i fråga om besittningsskydd skall gälla vidupplåtelse av bostadslägenhet som vid upplåtelse av lokaler. Undantag frånhuvudregeln kan sedan utformas utifrån vad som kan anses rimligt iförhållande till de olika förutsättningar som gäller vid hyra av bostadslägenhetrespektive lokal.Stockholm den 29 september 2000Bengt Silfverstrand (s)