mot · GO02N207 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:N207av Tolgfors, ()Privatisering av ABSammanfattningMarknaden vet hur irrationellt och genompolitiserat statenhittills agerat som ägare av . Vad hindrar att sammairrationella ägarutövande skall drabba igen? Bolagetbehöver starka och kompetenta kommersiella ägare och börslippa oket av fortsatt statligt ägande och irrationellt statligtägarutövande. och dess aktieägare behöver ett beskedom det långsiktiga ägandet.Därför bör staten för bolagets, de anställdas och aktieägarnas skull snarastgå ur ägandet av helt och hållet. bör ge regeringen detta tillkänna. Regeringen bör i enlighet med detta därför bemyndigas att heltavveckla statens ägande i AB.Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att bör privatiseras i sin helhet.2. beslutar bemyndiga regeringen att avveckla hela det statligaägandet i AB.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om den borgerliga regeringens privatiseringsprogram 1991-1994.Statligt ägande har skadatTeliaDet vete sjutton om inte de svenska hushållen är beredda att sänkabarnbidragen för att klara att behålla Telia.Detta uttalande var kommunikationsminister att blankt avvisa en privatisering när Telias ledning förbara sa att bolaget behövde kapitaltillskott.Nya pengar till skulle istället tas från andra statligaföretag, menade barnfamiljer låg knappast vakna om nätterna p.g.a.Telias ägarförhållanden. Det gör de däremot kanske , om de köpte aktier iregeringens delprivatisering av företaget. Barnfamiljerna inser nog nu att degjort sina sparpengar beroende av Uusmanns efterträdare, som ju alltjämt ärTelias huvudägare.Viljan att behålla statsägt inskränkte sig rimligen på Uusmanns tidtill regeringens snävaste kretsar. Så är det säkert också. Marknaden ochsmåspararna önskar tvärtom klarhet kring det långsiktiga ägandet i bolaget.Klarhet måste skapas nu.Pinsamhetens processIstället för den helprivatisering av som denborgerliga oppositionen länge argumenterat för valderegeringen först att ge sig in på ett konstlat och politiseratförsök till sammanslagning av med norskaTelenor. Två statliga företag skulle bli ett enda - som om detvore lämpligare, lättare och rationellare för ett företag att hatvå regeringar som ägare än en.Det som därefter följde blev en pinsamhetens process för regeringen ochnäringsministern. Hela sammanslagningen fick avbrytas med 130 miljoner idirekt förlust för staten i form av bortkastade sammanslagningskostnader ochförberedelser för delförsäljning av det nya bolaget. Den värsta effekten vardock att de berörda bolagen skadades och hamnade i stor osäkerhet förframtiden.Regeringen dröjde sedan oförsvarligt länge med besked om ägandet i TeliaAB. Det blev slutligen en delprivatisering. Osäkerheten om det framtidaägandet och att t.o.m. en delprivatisering dröjde så länge har varit skadligtförTelia och försämrat bolagets möjligheter att hävda sig på en avreglerad ochinternationaliserad marknad.Statsägda bolag saknar tillgång till riskkapitalmarknaden och lever därförmed sämre förutsättningar för tillväxt än sina konkurrenter. Detta har i allsynnerhet gällt AB.Den socialdemokratiska regeringens hantering av framstår somdesto mer generande med tanke på den kritik som partiet löpande bestod denborgerliga regeringens privatiseringar med.Den borgerligaregeringensprivatiseringsprogramUnder den borgerliga regeringen genomfördes ettav mest framgångsrika privatiseringsprogram.Företag till ett värde av ca 23 miljarder kronorprivatiserades. Detta bidrog både till stärkta företag ochstärkta statsfinanser.Företagen fick genom privatiseringen industriellt lämpliga och kompetentaägare, de fick tillgång till riskkapitalmarknaden på lika villkor somkonkurrenterna och osäkerheten som skapas av det stundom irrationellaägarskap som staten tidigare utövat försvann.Genom skapandet av folkaktier i bl.a. och fickSverige en dryg halvmiljon nya aktieägare, vilket starkt har bidragit till attvidga riskkapitalmarknaden och att göra aktieägande till det folksparande somdet är idag.Enligt socialdemokraterna fanns det dock inget gott i privatiseringarna.Om de privatiserade företagens kurser steg hade staten skänkt pengar tillkapitalägarna. "Borgarna gav bort kyrksilvret", hette det. Med sammaargumentation kan man fundera på hur Teliaaktiens utveckling sommaren2000 skall beskrivas. "Staten stjäl pengar från småspararna", kanske?Regeringensdelprivatisering av TeliaStaten är inte en kompetent ägare av kommersiella företag.Ägandet utövas inte sällan irrationellt och med politiskaförtecken. Andra hänsyn än bolagets bästa tillåts taöverhanden, vilket skadar de statsägda företagensmöjligheter att utvecklas. Den socialdemokratiskaregeringens hantering av har visat detta medövertydlighet. I själva verket tjänar hanteringen av ABsom en praktillustration till varför staten inte skall ägaföretag. "är det väsentligt att nu veta vilka förutsättningar som gällerför dess fortsatta utveckling." Det skrev regeringen i propositionen omdelprivatisering av . Men det långsiktiga ägandet är fortfarande inteklargjort.Regeringen bemyndigades av att minska statens ägande i TeliaAB till av samtliga aktier i bolaget. Denna lösning var och är olycklig,vilket är en av de faktorer som återspeglas i Telias börskurs.Privatisera hela ABDet måste nu komma en tydlig signal om att staten skall gåur bolaget helt. Samtliga statens aktier i bör säljas.Telia AB bör slippa oket av fortsatt statligt ägande och irrationellt statligtägarutövande. Bolaget behöver starka och kompetenta kommersiella ägare.Telia och dess aktieägare behöver ett besked om det långsiktiga ägandet.Marknaden vet hur irrationellt och genompolitiserat staten ageratsom ägare av . Vad hindrar att samma irrationella ägarutövande skalldrabba igen? Staten bör för bolagets, de anställdas och aktieägarnasskull gå ur ägandet av helt och hållet. bör geregeringen detta till känna. Regeringen bör i enlighet med detta därförbemyndigas att helt avveckla statens ägande i AB.Stockholm den 20 september 2000Sten Tolgfors (m)