mot · GO02So510 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So510av Heister, ()Högkostnadsskyddet i tandvården m.m.Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om förbättrade möjligheter att driva och etablera verksamhet somprivatpraktiker inom tandvården.2. begär att regeringen lägger fram förslag som garanterarmöjligheterna att arbeta som privat tandläkare även efter ienlighet med vad som anförs i motionen.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om landstingens särskilda skyldigheter eller ansvar enligttandvårdslagen.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om ett statligt ansvar för all offentligt finansierad tandvård.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om tandvård som led i en sjukdomsbehandling.6. begär att regeringen lägger fram förslag om ett förbättrathögkostnadsskydd i enlighet med vad som anförs i motionen.Inledande kommentarerVi har upprepade gånger framhållit de allvarliga problem som följt på demot våra protester vidtagna försämringarna i tandvårdsförsäkringen, somgäller . Istället för att rikta det offentliga stödet till demsom har höga tandvårdskostnader, sprids pengarna nu ut på ett stort antalmänniskor. blir tandvårdskostnaderna orimliga för personermed låga eller måttliga inkomster, med stort behov av tandvårdsinsatser.Enligt vår uppfattning måste högkostnadsskyddet för de grupper ibefolkningen som har stora tandvårdsbehov prioriteras i förhållande till andrai och för sig angelägna insatser. Tandvårdsförsäkringen skall därför geskaraktären av ett utpräglat högkostnadsskydd.När de offentliga satsningarna på tandvård minskar är det högst angelägetatt individer och familjer ges möjlighet att skapa sig ett skydd på frivilligbasis, t.ex. genom att teckna enskilda tandvårdsförsäkringar. Den nuvarandefinansieringsmodellen har dock - som den inneburit minskadeoffentliga subventioner - undergrävt förutsättningarna för en utveckling avprivat finansierade försäkringar på detta område.Den prioritering som regeringen har gjort att subventionera unga, friskapersoners tandvård, som skyddet för personer med storatandvårdskostnader urgröps är vare sig logiskt eller socialpolitisktacceptabelt.Bortkastade skattepengarStatens kostnader för tandvårdsförsäkringen uppgick till 990miljoner kronor, vilket i dagens prisnivå motsvarar cirka 5.000 miljonerkronor. Det kan jämföras med den förstärkning på 100 miljoner kronorsom regeringen föreslår eller med den föreslagna anslagsramen som för år2001 uppgår till 1.700 miljoner kronor.De kraftiga neddragningar som genomförts i tandvårdsförsäkringen har ioch för sig varit nödvändiga. Ett av de strukturella problemen inom svensktandvård var tidigare den stora omfattningen av subventioner, som har varitkostnadsdrivande och som dessutom i kombination med regleringar ochlandstingens dubbelroll som finansiär och producent av tandvård, harbegränsat konkurrensen.Ett minskat ekonomiskt utrymme för tandvårdsförsäkringen accentuerardock betydelsen av att avsatta medel används på rätt sätt. Förutom att ha varitorättvisa har de kraftiga breddningar av tandvårdssubventionerna somSocialdemokraterna genomfört, bidragit till de kraftiga prishöjningar somskett på tandvårdsmarknaden . De nya pengar som satsats påtandvården har inte kommit patienterna till godo, utan har istället "ätits upp"genom att tandläkarna med landstingen i spetsen höjt sina priser.Om man i stället för dagens breda subventioner hade haft ett renodlathögkostnadsskydd, skulle prissättningen för respektive åtgärd ha fått görasmed beaktande av att flertalet människor betalar hela tandvårdskostnadensjälva.Det bör framhållas att landstingen har varit prisledande. Där landstingenhar genomfört stora prishöjningar har privattandläkarna följt efter. De senasteårens erfarenheter visar därmed enligt vår uppfattning på hur viktigt det är attbegränsa landstingens roll på tandvårdsområdet, om konkurrensen skallfungera bättre och tandvårdskostnaderna långsiktigt skall kunna hållas underkontroll.Rättvisa villkor för privattandvårdenFör talades det ofta om att det rådde överetablering inomtandvården. Detta följde av minskade behov av tandvård och påföljandeminskad efterfrågan, som ytterligare mattades av genom minskadesubventioner. när villkoren var som sämst flyttade enligtuppgift hundratals tandläkare till och England.Nu är situationen delvis förändrad. Vi har i stället en diskussion om storaframtida pensionsavgångar, om att tandläkarna inte räcker till och om atttandhygienister m.fl. bör ta på sig flera uppgifter. har det ävengått att skönja ett större intresse för tandläkarutbildningarna.Behovet av fler tandläkare understryker betydelsen av att möjligheterna attdriva och etablera verksamhet som privatpraktiker förbättras. Inte minst kansådana tandläkare som har flyttat utomlands vara beredda att kommatillbaka till om villkoren förbättras. Möjligheterna att arbeta somprivat tandläkare även efter måste också garanteras ochförekommande "tvångspensionering" upphöra.De allra flesta landsting har infört fritt val av tandläkare även inombarn- och ungdomstandvården. Vi välkomnar denna utveckling. Det endalandsting som sagt tydligt nej till valfrihet är socialdemokratiskt styrdaÖrebro.I praktiken förekommer dock fortfarande kraftiga subventioner tillfolktandvården. Det gäller både vuxentandvården och den barntandvård somdrivs i offentlig regi. Subventionerna snedvrider konkurrensen och hållertillbaka privattandvårdens möjligheter att verka och utvecklas.Vi anser att landstingens roll på tandvårdsområdet måste renodlas. Densärställning som har i förhållande till privattandläkarna måsteavvecklas och konkurrensen ske på lika villkor. Med hänsyn till de närasambanden mellan barn- och vuxentandvården - gemensamma kostnader ochsamordnad patientrekrytering - menar vi att ansvaret för att finansiera barn-och ungdomstandvården bör tas över av staten.Motsvarande bör gälla finansieringsansvaret för tandvård åt de särskiltutsatta grupper som har rätt till uppsökande verksamhet, ett ansvar som idagsläget ligger på . Förutom att medföra en rättvis konkurrens ärvi övertygade om att ett statligt finansieringsansvar skulle innebära en bättreverksamhet. Ungefär 195.000 personer är t.ex. berättigade till uppsökandetandvård från landstingen men var det bara 33.000 av dessa somfaktiskt blev uppsökta. Detta trots att landstingen löpande erhåller statligersättning för den uppsökande verksamheten.Landstingens särskilda ansvar på tandvårdsområdet har enligt våruppfattning i praktiken bara använts som ett svepskäl för attsubventionera den egna tandvården. Tandvårdslagen bör därför inte innehållanågra skrivningar om landstingens särskilda skyldigheter eller ansvar påtandvårdsområdet.Staten övertar finansieringsansvaret för all offentligt finansierad tandvård,utom i vissa avgränsade fall där gränslinjen mellan sjuk- och tandvård inte ärhelt klar och där verksamheten skall regleras av hälso- och sjukvårdslagen.Tandvård som led i en sjukdomsbehandling skall alltså liksom sjukvården iövrigt vara en angelägenhet för sjukvårdshuvudmännen. Avgiften för sådanbehandling bör vara densamma som för annan sjukvårdsbehandling.Regeringens förslag i budgetpropositionenVi konstaterar med tillfredsställelse att regeringen allt mera har närmatsig oss i tandvårdsfrågan, först vad beträffar problemanalysen och nuäven vad gäller förslagen. I budgetpropositionen erkänner regeringen attskyddet mot höga behandlingskostnader i många fall är otillräckligt.En särskild utredare tillsätts för att lämna förslag på hurhögkostnadsskyddet skall förbättras. tillskjuts ytterligare 100miljoner kronor till tandvårdsförsäkringen. Inriktningen skall vara attförbättra skyddet mot höga behandlingskostnader, varvid de äldre börprioriteras.Vi ställer oss i princip bakom regeringens inriktning av politiken, menanser att de förslag som presenterats liksom de medel somanvisats framöver är uppenbart otillräckliga.Vårt förslag på högkostnadsskyddEnligt vår mening skall personer med en normal tandstatus själva få ståför tandvårdskostnaden upp till ett högkostnadsskydd på 3.000 kronor.Självrisken på kombineras i vårt förslag med ensubventionsgrad på . Det innebär att de med störst behov avtandvård garanteras rimliga kostnader för omfattande behandlingar.Konkret innebär således vårt förslag att samtliga tandvårdskostnader över3.000 kronor ger en rabatt på av kostnaden som överstigersjälvrisken.Vårt förslag innebär en kraftig sänkning av självrisken i det nuvarandehögkostnadsskyddet för protetiska arbeten m.m. - från cirka 5.800 till 3.000kronor. För kostnader över självrisken är subventionsnivån oförändrat 60procent.För den tandvård som betecknas bastandvård, d.v.s. i princip allenklare tandvård, tas subventionerna bort för dem som har ett litetbastandvårdsbehov. De allra flesta personer med stort bastandvårdsbehov fåristället ett förstärkt skydd. Denna effekt förstärks ytterligare av att man vidberäkning av självrisken får lägga ihop kostnaderna för bastandvårdrespektive protetik m.m.För att undvika att ersättningssystemet i sig blir kostnadsdrivande vill vibehålla principen att subventionerna fastställs som krontalsbelopp medutgångspunkt från de genomsnittliga kostnaderna i tandvården. Ett systemsom lämnar en procentuell ersättning oavsett kostnadsnivån underlättarprishöjningar genom att subventionen i kronor och ören ökar med priset.Vi beräknar att vårt förslag på tandvårdsförsäkring kräver en ekonomiskram som för ligger över den av regeringenföreslagna.TandvårdsmomsenEtt stort problem för privattandläkarna är de skillnader imervärdesskattehänseende som gäller i förhållande till folktandvården.De nuvarande reglerna gynnar systematiskt offentlig tandvård ochsnedvrider därigenom konkurrensen. Vi beklagar att dessa problem ännuinte har fått en tillfredsställande lösning.Regeringen har enligt vår uppfattning alltför lättvindigt avskrivit dekraftfulla förslag för att garantera konkurrensneutralitet i tandvården, somlades fram i SOU 1999:133. Tunga remissinstanser som Konkurrensverketoch har stött utredningen. anser t.ex. att detbehövs omedelbara insatser för att undanröja kommunkontosystemetskonkurrenssneddrivande effekter på marknaden för vuxentandvård.Redan i sitt betänkande 1997/98:SoU25 uttryckte socialutskottet attregeringen borde ta initiativ till att frågan löstes i alla landsting.Så haremellertid inte skett. För att garantera konkurrensneutraliteten mellan privatoch offentlig vuxentandvård bör folktandvården lyftas urkommunkontosystemet. Detta i avvaktan på en långsiktigt hållbar lösningsom även berör övrig privat verksamhet vars konkurrensförutsättningarpåverkas negativt av mervärdesskattesystemet.Stockholm den 5 oktober 2000Chris Heister (m)()()()()()()()()de ()()