mot · GO02Bo514 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Bo514av , ()Mark- och planfrågorFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om flexibilitet vid planering.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om expropriation.3. beslutar om avskaffande av presumtionsregeln videxpropriation i enlighet med vad som anförs i motionen.4. beslutar om ändring av lagstiftning för strandskydd i enlighetmed vad som anförs i motionen.15. beslutar att inga nya tomträtter upplåts i enlighet med vad somanförs i motionen.6. beslutar att avskaffa handelsändamålet vid detaljplan i PBL.7. beslutar om lagändring i frågan om underkännande avkommunala detaljplaner. Dessa får endast upphävas när de strider motuttalade riksintressen.8. begär att regeringen lägger fram förslag till lagstiftning för attersätta förvärvslagen i enlighet med vad som anförs i motionen.9. beslutar att avskaffa den kommunala förköpsrätten i enlighetmed vad som anförs i motionen.10. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om information och samrådsplikt inför markarbeten.11. begär att regeringen utreder frågan om byggande i vissamiljöer med lokal särprägel i enlighet med vad som anförs i motionen.12. begär att regeringen utreder frågan om kommunalaservicezoner i enlighet med vad som anförs i motionen.13.1 Yrkande 4 hänvisat till MJU.Flexibilitet vid planeringI ges stora möjligheter till flexibilitet. Kommunenkan således i detaljplan eller områdesbestämmelser ställa såväl sänktasom skärpta krav på bebyggelses utformning och bygglovspliktensutformning. Trots att det nu är plan- och bygglagenträdde i kraft har dock mycket blivit vid det gamla. Flexibiliteten someftersträvades har i stor utsträckning uteblivit. Det är därför dags att göraen utvärdering om varför kommunerna inte har tagit vara på flexibiliteteni den kommunala planeringen när det gäller bl.a. bygglov och enkeltplanförfarande. Därefter bör åtgärder övervägas. bör ges ettsådant utvärderingsuppdrag.Expropriation av markMed markägande följer enligt vår uppfattning rätten att bestämma över,bruka, bebygga och sälja egendom. Expropriation av mark är enkränkning av äganderätten och bör endast komma i fråga i de fallsynnerligen viktiga samhällsintressen är påkallade. Statens ellerkommunernas inskränkning i enskilda markägares rätt bör endastanvändas i syfte att skydda människor till liv, hälsa och säkerhet, för attskydda miljön och naturen, eller i syfte att kunna genomföra för landeteller kommunen ytterst angelägna uppgifter.Markägaren skall vid expropriation få ersättning för fastighetens fullamarknadsvärde samt för de kostnader och intäktsbortfall som inte kanåtervinnas, och som eventuellt uppkommer genom åtgärden. Denpresumtionsregel som innebär att markägaren har skyldighet att bevisa att ettmarknadsvärde på mark som skall exproprieras beror på andra faktorer änsjälva expropriationen eller dess syfte försätter den enskilde i ett underlägesom inte är förenligt med grunderna för en rättsstat. Det enda rimligaförhållandet är att exproprianten skall ha bevisbördan. Presumtionsregelnskall avskaffas.Strandnära bebyggelseMöjligheterna att bättre utnyttja strandnära områden för bebyggelse skullegenom ny lagstiftning öka i de delar av som både är glestbebyggda och har långa sjö- och kuststräckor.Den nuvarande lagstiftningen innebär ett generellt förbud mot att byggaintill från hav, insjö eller vattendrag. kan utvidgadenna gräns och dispens ges endast i undantagsfall. Motbakgrund av att är rikt utrustat med stränder längs åar, sjöar och havter sig detta omotiverat. Totalt finns 92 409 sjöar större än en hektar iSverige.Lagstiftningen försvårar också ett bevarande av en levande skärgård.Förbudet mot strandnära bebyggelse har medfört svårigheter att utvecklaboende och annan verksamhet. Problemen har även gällt för stora delar avglesbygden. En ökad möjlighet till bebyggelse i strandnära områden skullekunna skapa bättre förutsättningar för att hålla landskapet levande. Ett ökatbefolkningsunderlag skulle också ge bättre förutsättningar för handel ochoffentlig service. Även i större och mindre tätorter har attraktiv bebyggelse istrandnära områden försvårats. Här skulle många nya bostäder kunna kommatill stånd till glädje för de boende och ortens utveckling. Det generellaförbudet mot strandnära nybebyggelse innebär också att priser på befintligafritids- och bostadshus i dessa lägen pressas upp. I kombination medfastighetsskatten leder detta till att endast ett fåtal har råd att bosätta sigelleravnjuta sin fritid i strandnära områden.Vår uppfattning är att lagstiftning behövs för att skydda känslig fauna ochflora samt för att garantera tillgång till bad- och friluftsliv, särskilt ibefolkningstäta områden. Utgångspunkten för lagstiftningen bör vara denmotsatta mot . Vi anser att det skall finnas en generell rätt att bebyggasin mark nära stränder och vattendrag. En kommun skall dock kunna begränsadenna rätt, men endast där så kan motiveras med hänsyn till känsligt djur- ochväxtliv eller för att garantera allmänhetens tillgång till bad- och friluftsliv.Detta skall då ske genom antagande av detaljplan. Då ges de bästaförutsättningarna för en god sammanvägning av olika intressen.TomträttenTomträttsinstitutet infördes ursprungligen för att underlättasmåhusboende för hushåll med knappa resurser. har detta motivspelat ut sin roll. Tomträttslagstiftningen har genomgått storaförändringar som gör att den alltmer liknar äganderätten - bortsett från attmarkägaren inte kan dra nytta av de fördelar det innebär att haäganderätten till sin mark, utan är beroende av politiska beslutom tomträttsavgäldens storlek. Den som äger ett hus på tomträttsmark haren svagare position gentemot markägaren - kommunen - eftersom husetsvärde är beroende av att det har mark att stå på.Tomträttsinstitutet kan inte motiveras om man inte av ideologiskaskäl vill bekämpa ett spritt och enskilt ägande. Det har visat sig skapa närmastoöverstigliga problem att på ett mer långsiktigt sätt bestämmatomträttsavgäldens storlek vilket har lett till långvariga tvister. Det framstårdessutom som omotiverat att kommunen subventionerar respektivemissgynnar vissa fastighetsägare. bör därför begränsas såatt inga nya tomträtter upplåts. bör man i kommunerna avvecklatomträtterna genom att erbjuda dem till försäljning.Handelns lokaliseringDetaljhandeln har fortlöpande flyttats ut till tätorternasytterområden. Skälen har varit bostadsbyggandets lokalisering, kraven påframkomlighet, mark- och fastighetspriserna samtparkeringsmöjligheterna.Denna strukturrationalisering har dock inte försämrat hushållenstillgänglighet till dagligvaror på något påtagligt sätt. Det har däremotsocialdemokraternas vilja att styra etableringar och lokaliseringar avdetaljhandeln.Under den borgerliga regeringsperioden ändrades lagstiftningen så att detinte längre blev möjligt att reglera handelsändamålet genom att särskiljapartihandel och detaljhandel eller genom att inom ändamålet detaljhandelsärskilja handel med livsmedel från annan handel. Denna möjlighet för enkommun att reglera lokaliseringen av detaljhandeln har emellertid återinförtsav Socialdemokraterna. Eftersom detta helt uppenbart strider motkonsumenternas intresse av konkurrens och lägre priser bör de lagstadgademöjligheterna att i detaljplan styra handelsändamålet tas bort.Det har förekommit några fall där och länsstyrelser har sagt nejtill etablering av stormarknader och därmed underkänt detaljplaner antagna avkommunfullmäktige. Detta är inte acceptabelt och ligger inte ikonsumenternas intresse. Enligt vår uppfattning är det en kommunalangelägenhet att bestämma om hur marken disponeras i den egna kommunen.Det är då också högst rimligt att besluten fattas av kommunen, som är bästskickad att bedöma och avgöra sådana frågor. Stöd för detta finns i plan- ochbygglagen. och regeringen borde endast kunna upphäva planernär dessa strider mot uttalade riksintressen. Vi föreslår därför en lagändring idetta avseende.Vi avvisar med bestämdhet alla planer på en lagstiftning mot etablering avstormarknader utanför städer. Beslut om etablering av detaljhandel bör styrasav konsumenternas efterfrågan och företagsekonomiska övervägande ienlighet med av kommunfullmäktige antagna detaljplaner.FörvärvslagstiftningSedan 1976 finns en särskild lag om förvärv av hyresfastighet m.m.,förvärvslagen, vars syfte är att hindra "oseriösa personer" från attförvärva hyreshus.I förvärvslagen behandlas skilda kategorier av fastighetsägare på olika sätt.Kommunala bostadsföretags förvärv är till exempel helt undantagna frånlagstiftningens krav. Genom förvärvslagen försvåras fastighetsmarknadensfunktionssätt, främst genom en byråkratisk handläggningsordning och långtidsutdräkt från överlåtelse till dess att lagfart kan beviljas. Detta drabbardenseriösa merparten av aktörerna. öppnar lagstiftningen för godtycke.Den bygger på en förhandsbedömning av en förvärvares kvalifikationer ochintentioner med förvärvet, som i praktiken är mycket svår att göra med någonstörre träffsäkerhet. Det med förvärvslagen avsedda syftet har heller inteuppnåtts, eftersom lagen i praktiken inte lyckats förhindra oseriösa personersförvärv av fastigheter.Förvärvslagen bör avskaffas. Det berättigade kravet på att kunna skyddahyresgästerna från oseriösa ägare kan och bör inte motivera en byråkratiskoch godtycklig förhandsgranskning som drabbar alla seriösa aktörer påfastighetsmarknaden. Hyresgästernas berättigade krav bör istället lösas genomordentliga möjligheter till ingripande i de fall där fastighetsägare visar sigintefullgöra sin förpliktelser gentemot hyresgäster och andra. I SOU 1994:23,Förvalta bostäder, föreslås en lagstiftning med denna inriktning.FörköpslagenDen kommunala förköpsrätten infördes . Den harsedan dess byggts ut alltmer och omfattar nu ett stort antalförköpsgrunder. Det kommunala planmonopolet, expropriationslagen ochöverlägsna ekonomiska personella resurser ger kommunerna en mycketstark ställning gentemot de enskilda fastighetsägarna. Kommunerna harhärigenom möjlighet att genomföra sina planer utan att behöva ta tillförköpsmöjligheterna. Den kommunala förköpsrätten skall därföravskaffas.Informations- och samrådsplikt införmarkarbetenArbeten som innebär att gator, torg och andra sådana platser grävs uppgäller i stor utsträckning reparationer av olika ledningsnät, utbyte elleromläggningar av ledningar och dylikt. I sådana fall föreligger normaltinga krav enligt lag att information skall ha lämnats till eller att samrådskall ha skett med berörda i de fastigheter som påverkas av arbetena.När småföretag drabbas av trafikavstängningar, vägarbeten och dyliktinnebär det ofta kännbara förluster i intäkterna. Ofta handlar det förnäringsidkaren om spontankunder, där bekvämlighet och tillgänglighet äravgörande faktorer och köp kan göras hos många andra näringsidkare.Förluster och andra avbräck kan äventyra näringsidkares fortsatta verksamhet.Särskilt utsatta är de minsta företagen.De ekonomiska skadorna kan minskas påtagligt om näringsidkarna ochövriga berörda informeras och samråd sker med den som skall utföramarkarbetet om tidpunkten för markarbetet, hur tillgängligheten för kundernaskall kunna göras så stor som möjligt och hur extraskyltning och dylikt kan minska skadorna för näringsidkaren och övrigaberörda. Det kan vara en affär, ett kontor eller bostäder.Vi föreslår att kommuner eller andra som utför trafikavstängningar,vägarbeten och liknande skall åläggas samrådsplikt enligt plan- ochbygglagen med dem som berörs av ingreppen. Skyldighet till samrådspliktbör inte gälla när det rör sig om akuta reparationer.Byggande i vissa miljöer med lokal särprägelDet finns många byar som har en särprägel som innebär attnäringsverksamhet, ofta jordbruk och annan småföretagsamhet, blandasmed bostäder. Gårdarna ligger tätt och livsstilen bygger ofta på gammaltradition. Utvecklingen har inneburit att byarna är värdefulla miljöermed den blandade verksamhet som finns där och ofta är attraktiva platseratt bosätta sig på. Det är av stor vikt att denna särprägel får bestå. Om detskall kunna ske måste de som bosätter sig i dessa miljöer acceptera ochvisa hänsyn för att en mångsidig verksamhet bedrivs och får utvecklas. Iflera fall har pågående näringsverksamhet inte kunnat utvecklas på ettnaturligt sätt inom dessa byar, då närboende har besvärat sig över olikatyper av utbyggnad inom ramen för pågående markanvändning. Motdenna bakgrund anser vi att det bör utredas om det inte behövs ettklargörande av nuvarande lagstiftning, så att fortsatt diversifieradverksamhet med såväl näringsverksamhet som boende kan fortgå i dessamiljöer.Kommunala servicezonerMöjligheten att få bygga och bo efter individuella önskemål inskränksofta av kommunpolitikernas möjlighet att inte detaljplanelägga områden.Detta medför att inga bygglov kan beviljas, vilket är ett effektivt sätt förkommunalpolitiker att styra var medborgarna skall bygga och bo. Detfinns ofta önskemål om att kunna bosätta sig i till exempelstorstadskommunernas glesbygder. Motivering för avslag är att det blirdyrt ur kommunalekonomisk synvinkel med service som t.ex.skola, skolskjutsar, barn- och äldreomsorg. Här är kommunen oftadessutom låst av tvingande lagstiftning t.ex. via socialtjänstlagen.Kommunerna framhåller i många fall att dyra lösningar för kommunalanslutning till vatten och avlopp är nödvändiga. Dessa frågor går ofta attlösa med lokala, miljöanpassade lösningar som är bra för både denenskilde medborgaren och kommunen.Ett sätt att lösa problemen och i princip låta medborgarna bygga och bomer fritt är att man delar in kommunen i servicezoner.Förutsättningarna för att införa möjligheten till kommunala beslut omservicezoner enligt denna modell bör utredas. Vi anser inte attservicezoner inskränker i likställighetsprincipen, eftersom alla har samma rättatt bosätta sig där och vet förutsättningarna från början. Frågan om det skallkrävas ändring i kommunallagen, eller andra lagändringar, för införande avkommunala servicezoner bör ägnas särskild uppmärksamhet i den nuförespråkade utredningen.Stockholm den 2 oktober 2000Knut ()()()()()()()()