mot · GO02Sf309 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sf309av , ()Ekonomisk trygghetSammanfattningFör de flesta människor är tryggheten självklar, det socialanätverket starkt och den ekonomiska standarden bra. Men endel människor i , inte så få, har det ekonomiskt svårt.Den ekonomiska tryggheten handlar om att få det att gå ihopför dagen. bedömning är avgörande för matoch härbärge.Ekonomin går på högvarv i men alla människor känner inte glädjeöver framtiden - förändringen känns vara alltför långt borta. Att ha småmöjligheter att påverka sin egen situation, att inte äga någonting, att kännaattman inte betyder något för någon, att känna att man inte har någon värdighetgör det svårt att känna glädje över den nya tiden.För andra människor handlar otryggheten om att inte få delta i detdemokratiska arbetet och vara utestängd från arbetslivet. är detnyinflyttade svenskar som på grund av diskriminering och uteslutning ur detoffentliga som drabbas. Närmare 300.000 människor bor i stadsdelarsom är socialt och ekonomiskt utsatta. Många människor bor i delar av landetdär minskat befolkningsunderlag leder till försämrad service.Det finns en risk att går mot ett tiondelssamhälle, där den storamajoriteten har det bra medan den resterande delen av befolkningen har detsvårt och har små möjligheter att förändra den egna situationen.Vi vill ge makten och självbestämmandet åter till människorna. Statensuppgift är att ge lika möjligheter till alla människor och stötta enskildainitiativ i stället för att påtala människors underlägsenhet. Vi tror på ettökatpersonligt ansvarstagande för det egna livet. Vi ska fokusera på människorsinneboende kraft och vilja att förändra sitt eget liv. Vi måste bort från ettsamhälle där medborgarna står med mössan i hand. Detta kräver ett radikaltförändrat synsätt. Bidragen till hushållen ska både ge ekonomiskt stöd ochvara personligt stärkande.Vi håller på att lämna industrisamhället bakom oss. Inför detta stora stegska inriktningen vara att förnya välfärden med inriktningen att skapa trygghetför alla - och med lika möjligheter för alla. Grundtryggheten ska stärkas.Detta förutsätter en ökad tro på individens förmåga och ett ökat individuelltansvar parat med stark solidaritet med de mest utsatta.Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om flexibla arbetstider.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av och tillsättande av en utredning för en total översynav hela socialförsäkringssystemet.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om principerna för en välfärdsreform.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en samordnad trygghetsförsäkring.5.1 Yrkande 1 hänvisat till AU.Att hindras att växaSverige är på många sätt tudelat. Trots att ekonominblomstrar är det många människor som inte är delaktiga iden snabba ekonomiska utvecklingen. Många har det svårtekonomiskt och har inte möjlighet att ta makten över sinaegna liv. Alltför många människor har minimal möjlighet attpåverka sin egen ekonomiska situation.Många människor står utanför den generella tryggheten och är i ställethänvisade till behovsprövade socialbidrag. Mellan en tredjedel och hälften avsocialbidragen, cirka tre till , betalas ut till människorvars huvudproblem är att de saknar arbete.Att ansöka om socialbidrag innebär att individer tvingas vända ut och in påsig och sin ekonomi för att få ekonomiskt livsuppehälle. För socialbidragenär, trots att alltfler kommit i kontakt med dem, förknippade med skuld ochskam. Ett passivt socialbidragsmottagande kränker den enskilde - att stå medmössan i hand utan möjlighet att påverka sin egen situation är stressande. Detgör också att många människor avstår från att söka - och hela systemetbygger på att inte alla söker. var det endast en tredjedel av dem medinkomst under socialbidragsnivån som sökte socialbidrag. Om alla hadeutnyttjat sin rätt skulle systemet snart falla samman.Bidrag och skatter samverkar på ett olyckligt sätt. Marginaleffekterna ellerskattekilen för låg- och medelinkomsttagare är enbart marginellt lägre än fören höginkomsttagare. I samverkan med till exempel bostadsbidrag är det svårtför vanliga löntagare att öka sina inkomster efter skatt genom arbete. Deekonomiska trygghetssystemen är mycket olika i karaktär. Några ärbeskattade, andra inte. Orimliga marginaleffekter och tröskeleffekter uppstårnär minskade bidrag kombineras med ökade skatter som till exempel en ökadlöneinkomst kan innebära. Många låginkomsttagare drabbas av detta.Marginaleffekten när man går från socialbidrag till arbete är mer än 100procent. Socialbidraget minskas med varje intjänad krona. Därtill kommerkostnader som är förenade med arbete, resor och kläder. Detta visarorimligheten i att inte förändra nuvarande transfereringssystem.Bristande ekonomisk trygghet, liten möjlighet att påverka sin egenekonomi och höga marginaleffekter minskar den ekonomiska tillväxten.Ekonomisk stress tillsammans med osäkerhet på arbetsmarknaden eller litenmöjlighet att påverka sin arbetssituation är bidragande orsaker till attstressjukdomarna ökar. Att arbetslösa som vill arbeta inte får möjlighet tilldeteller att människor står i kö för rehabilitering leder till välfärdsförlusterförsamhället som helhet. Människor måste få vara delaktiga i samhällsarbetetoch få ha makten över sitt eget liv.Många utanförMånga människor står utanför den generella välfärden.Dagens socialförsäkringar är avsedda att ge ekonomisktrygghet till alla, men i stället har beroendet avbehovsprövade socialbidrag ökat har blivit längre och för många människorhar socialbidraget kommit att bli den permanentaförsörjningen.Många arbetslösa har inte arbetslöshetsersättning och är därmed tvingadeatt söka socialbidrag. fick 313.000 hushåll eller 581.000 personersocialbidrag . Närmare 236.900 barn lever i familjer som ficksocialbidrag . levde 120.000 barn ifamiljer som var långvarigt beroende av socialbidrag. Starten i livet för dessabarn präglas sannolikt starkt av utanförskap. Fyra av tio bidragstagare varmellan 18 och (1999).Många av dem som lever på socialbidrag är lågutbildade men saknari dag möjlighet att förbättra sin situation genom studier. De som inte har Alfaeller a-kassa får ingen eller låg ersättning vid studier. Alternativet ärstudiemedel som ger hög skuldsättning. Men de som har många barn klararsig inte ens med studiemedel.De flesta som fick socialbidrag var födda utomlands(). En tredjedel av de som haft socialbidrag har varithögst i . Familjer födda utanför /EU med kort vistelsetid iSverige hade högst socialbidragstagande. Även i har desom invandrat från och fem gånger högre långvarigtsocialbidragstagande än de som är födda i . Utrikes födda har högreutbildning än inrikes födda, trots detta är de utestänga från arbetsmarknaden.Bristande språkkunskaper räcker inte som förklaring utan det handlar omdiskriminering.När människor är utestängda från arbetsmarknaden på grund av indirekteller direkt diskriminering, eller är för unga för att ha hunnit kvalificera sigtill försörjningssystemen, bör problemen lösas någon annanstans än påsocialbidragskontoren. Socialbidraget är inte avsett att stå för en långsiktigförsörjning utan ska vara samhällets yttersta skyddsnät vid tillfälligaekonomiska problem.Arbetsmarknaden ljusnar, men är en stor andel av den svenskabefolkningen beroende av bidrag och sociala ersättningar. Statistiskacentralbyrån har räknat om de sociala ersättningarna och bidragen tillhelårsekvivalenter, det vill säga antalet individer som skulle kunna haförsörjts under med full ersättning. Enligt de beräkningarna, frånaugusti , är eller drygt en miljon helårsekvivalenter avden arbetsföra befolkningen försörjd på annat sätt än genom eget arbete.Regeringens mål är att ska vara sysselsatta på den reguljäraarbetsmarknaden och antalet helårsekvivalenter som försörjs med socialabidrag och ersättningar ska vara nere i 800.000 år 2004. Det är en bit kvar tillmålet som målet i sig betyder att man accepterar att mångamänniskor ska vara utanför.Det är inte möjligt eller inte ens önskvärt att sätta målet till noll. Däremotmåste ambitionen vara att alla människor har en möjlighet att bidra till sinegen försörjning.Arbetslöshet och bidragsberoende har ofta en nedbrytande verkan påmänniskors självaktning. Det är därför många äldre mår dåligt. Samhälletmåste vara så utformat att det ger goda möjligheter för människor att tillföranågot och göra en insats. Det gäller på arbetsmarknaden, men minst likamycket i det sociala livet. En välvillig stat får inte tränga undan människorsfrivilliga insatser för sina medmänniskor eller för samhället i stort.Fördelningspolitiskt ineffektivaDe nuvarande systemen är inte fördelningspolitiskt effektiva.Bara det faktum att väldigt många står utanför välfärden ärett tecken på att välfärden inte fördelas på ett optimalt sätt.De hårdare inträdeskraven i till exempel a-kassan gör attmånga människor som inte får ett arbete är utanförförsäkringen. Däremot: Den som har haft ettarbete kan i princip resten av livet få ersättning från deninkomstbaserade ersättningen.Samtidigt som många människor befinner sig utanför de generellatransfereringssystemen förekommer ett överutnyttjande. Den som är noggrantpåläst på regelverket vet att finna vägar för att använda försäkringarna påmest förmånliga sätt. I det nuvarande systemet är det möjligt att fuska, ingetkontrollsystem i världen kan förhindra detta. Kopplingen till ansvaret för denegna ekonomin är alltför svag.Små förändringar kan få förödande konsekvenser för den enskildesekonomi. Sänkningen i ersättningsnivåerna från gjorde attmånga människor har fått svårt att få ekonomin att gå ihop. Sparandet ihushållen är litet och marginalerna i hushållsbudgeten är i många fall så småatt en marginell sänkning kan få förödande ekonomiska konsekvenser.Nuvarande trygghetssystem är inte hållbara i tider av hög arbetslöshet.Många människor står utanför välfärden under lågkonjunktur och kvalificerarsig för trygghetssystemen först när arbetslösheten sjunker. Ryckigheten isystemen och osäkerheten som det innebär för många människor är i sig ettproblem.Arbete lönar sig inte alltidMånga familjer lever under ständig ekonomisk stress. De haringa sparade pengar och lönen räcker, i normalfallet, tillnästa lön - om inget oförutsett inträffar. Och om detoförutsedda inträffar tar det att få ordning påfamiljeekonomin.När skatter, avgifter och bidrag inte är harmoniserade uppstårmarginaleffekter som kan få till effekt att det helt enkelt inte lönar sig attarbeta eller på egen hand försöka förbättra sin ekonomiska situation. I vissalägen, i synnerhet i de lägre inkomstskikten, uppstår så kalladefattigdomsfällor där det helt enkelt inte lönar sig att söka sig ut påarbetsmarknaden. För de flesta inkomsttagare uppgår den totala skatten (skattoch arbetsgivaravgifter) på inkomster till cirka 60 procent.SvartarbeteTre fjärdedelar av befolkningen i åldrarna anseratt skatterna utgör det främsta skälet till svartarbete. uppger att de inte har något val, det vill säga deanser sig vara tvingade att acceptera svartarbete. Svartarbeteär nästan en ofrånkomlig del av ekonomin. En orsak äratt socialförsäkringarna inte är tillräckligt tydligt koppladetill avgifterna. Den enskildes rättigheter och skyldigheter förskatter, bidrag och försäkringsersättningar är otydliga.Komplicerade regler som också leder till ekonomiskakonsekvenser påverkar svartarbetets omfattning.Marginaleffekterna är en bidragande orsak. Det är helt enkeltlönsamt att arbeta svart.Mellan 650 000 och 800 000 människor arbetade svart i under1997. Det motsvarar av det totala utförda arbetet, eller avBNP. Skattebortfallet uppgår till per år.Dåligt anpassade till den nya tidenFlera av socialförsäkringarna bygger på förutsättningen är anställd eller har haft ett arbete - ett givet förhållandei industrisamhället. infördes ersättningen förolycksfall i arbetet. Därefter har den försäkringen förändratsoch blivit mer omfattande. Andra och nya försäkringar hartillkommit. Det som är gemensamt med de flestasocialförsäkringar är att de är knutna till ettanställningsförhållande och att de bygger på att man haroförändrade löner under hela arbetslivet. När försäkringarnaskrevs var det ovanligt att man gjorde lönekarriär ellergjorde ett avbrott i arbetslivet för att studera under en periodi livet. skiftar inkomsten för en stor del avbefolkningen mellan olika perioder i livet.Endast drygt hälften av alla i arbetsför ålder har numera fast anställning.Närmare en femtedel av arbetskraften har tillfälliga eller osäkraanställningsförhållanden eller är företagare. Resten - en fjärdedel - befinnersig helt eller långvarigt utanför arbetslivet. Andelen livslånga och fastaanställningar minskar till förmån för projektanställningar ochkonsultverksamhet. Under dessa förutsättningar måste äventrygghetssystemen förändras. Om tillsvidareanställningen eller den fastaanställningen även i fortsättningen är den styrande anställningsformen fördelaktighet i socialförsäkringssystemen kommer tryggheten att bli än merselektiv.De sociala trygghetssystemen är dåligt anpassade för dagens ochmorgondagens arbetsmarknad. De måste bygga på förhållandet att människorska omfattas av den gemensamma tryggheten oberoende i vilken livssituationman befinner sig. En ensidig koppling till traditionellt lönearbete riskerar attstänga ute alltfler grupper från den gemensamma tryggheten och förhindrar enflexibilitet på arbetsmarknaden.Arbetsmarknaden ställer allt större krav på kontinuerlig vidareutbildningeller omskolning mitt i livet. Under nuvarande förhållanden får arbetstagarenförlita sig till att arbetsgivaren bekostar vidareutbildning. Att på egen handbekosta vidareutbildning är svårt och ännu svårare är det att ta ett längreuppehåll från yrkeslivet och studera för att byta yrke. Många vill göra ettspårbyte, men bara en privilegierad del har ekonomiska möjligheter attförverkliga drömmen. Ett nytt trygghetssystem måste ge förutsättningar förfler att studera vidare mitt i livet.Våra utgångspunkter förförnyelse avtrygghetssystemenVälfärdssystemen ska bidra till att öka det personligaansvaret. Det ska finnas en tydlig koppling mellan denenskildes ansvar och solidaritet. Välfärdssystemet ska stärkaden enskilde och familjen så att de har större möjlighet attstyra över sin egen ekonomi.Välfärdssystemen ska omfatta hela befolkningen och bygga pågrundtrygghetsprincipen. Selektiva bidrag ska så långt som möjligt undvikas.Beroendet av behovsprövade bidrag minskar människors personliga integritetoch blir onödigt byråkratiskt. Dessutom tenderar de att ökamarginaleffekterna.Välfärdssystemen ska utformas så att de är långsiktigt hållbara. Dagensmisstro mot systemen måste vändas till tilltro. Ett trygghetssystem ska vararobust, lättöverskådligt och får inte bli så omfattande att statens ochkommunernas centrala uppgifter trängs undan.Arbete ska alltid löna sig mer än bidrag och ingen ska av ekonomiskaorsaker riskera att fastna i bidragsberoende. Det övergripande målet ska vararehabilitering och stimulans till arbete. Marginaleffekterna måste minska. Desammantagna effekterna av skatter och bidrag kan få orimliga konsekvenser idagens system. Att öka inkomsterna är nästan omöjligt för den som har låginkomst eller medelinkomst. En ökad inkomst leder till minskade bidrag ochökade omkostnader till följd av arbetet. Många låginkomsttagare befinner sigi en ekonomisk fälla, då de inte har en chans att öka sina inkomster genomeget arbete.Ett nytt välfärdssystem måste bygga på att människor har olika behov,lever under olika omständigheter, har olika önskemål och att livet innehållermånga skiftningar. Därför är det nödvändigt att trygghetssystemen innehållerstora möjligheter för den enskilde att själv utforma försäkringen utöver dengrundtrygghet som samhället garanterar.Ett nytt välfärdssystem måste bygga på den nya tidens förutsättningar.Alltfler människor väljer att starta företag - vara soloföretagare,uppdragstagare eller ha flera anställningar. Dessa personer ska vara likakvalificerade till den grundläggande tryggheten som alla andra. Det går intelängre att bygga ett nytt trygghetssystem enbart på förhållandet arbetsgivare-löntagare.Välfärdssystemen ska sträva efter samordning och minimal byråkrati.Myndigheterna ska samordnas och varje individ ska ha en personlighandläggare.En trygghet för att vågaoch växaCenterpartiet tilltror varje människa förmåga att förvalta sinamöjligheter och att ta ansvar både för sig själv och andra.Människans frihet är nära förbunden med förmågan ochkravet att ta ansvar för sina handlingars konsekvenser. Dettakräver dock att människor ges jämlika villkor att förvaltasina möjligheter och en valfrihet att välja på vilket sätt manvill förverkliga sina drömmar.Varje individ bär ett ansvar för sina egna val och individernas val skiljersig väsentligt från individ till individ och måste respekteras. Detta gällerinomalla områden. blir inte utfallet av personens val det önskade, men dettaskall inte innebära att man för den skull är diskvalificerad till möjligheterattgöra nya egna val. Det skall heller inte påverka möjligheten till inflytandevare sig det gäller den egna skolan, arbetsplatsen eller deltagande i detpolitiska livet. Vetskapen om möjligheten till valfrihet, omprövning av gjordaval och inflytande är en del av den trygghet strävar efter.Trygghet och valfrihet för familjenFamiljepolitiskt förslagRegeringen och dess samarbetspartier har presenterat ettförslag om att förändra barnomsorgstaxorna till en maxtaxa.Det kan visserligen förändra situationen för en gruppföräldrar men det förändrar ingenting i grunden.Likviditetsproblemen kommer att vara stora för dem sominte har tillgång till barnomsorg eller för dem där även dennya barnomsorgstaxan tar en stor andel av den disponiblainkomsten i anspråk. Dessutom bygger förslaget på att"lägga livet till rätta" för människor. Återigen blir det ettselektivt bidrag för att förbättra situationen för en grupp,som förvisso fått ta de hårdaste smällarna i den ekonomiskasaneringen, men stödet åtgärdar inte det grundläggandeproblemet. Därför säger ja till allmän förskola,barnomsorgskonto samt avdragsrätt förbarnomsorgskostnader - men nej till maxtaxa. Med vårtalternativ till maxtaxa lönar sig arbete.Ekonomiskt stöd till barnfamiljernaCenterpartiet vill förnya familjepolitiken så att den utgårfrån barnen och familjernas behov. Stödet till familjernamåste bli mycket bättre anpassat efter olika familjerslivsvillkor, förhållanden och önskemål. Vi vill uppmuntraföräldraskapet genom bättre ekonomiska förutsättningar. Vivill att stödet ska utformas så att det passar alla familjetyper- och vi vill överlämna ansvaret till föräldrarna att självabestämma över sin tid och omsorgen om sina barn.Centerpartiet vill införa ett barnkonto. Pengarna ska kunna disponeras frittunder barnens förskoleår. Föräldrarna kan använda pengarna för att minskasin arbetstid, delta i förskolans aktiviteter, köpa omsorgstjänster elleranvändaför konsumtion. Föräldrar ska inte pressas ekonomiskt att avstå frånförvärvsarbete och därför bör barnomsorgskostnaderna vara avdragsgillagentemot förvärvsinkomsten. För att få göra avdrag måste man kunna styrkasin barnomsorgskostnad. Det leder till att många av de föräldrar som ärhänvisade till "svart" barnomsorg motiveras att redovisabarnomsorgskostnaden.Höjd grundnivå i föräldrapenningenCenterpartiet anser att garantinivån i föräldrapenningen börhöjas. För att få en inkomstbaserad föräldrapenningunder hela föräldraledighetsperioden krävs att man varitförsäkrad för en sjukpenning i minst . Detinnebär till exempel att den som just avslutat sinhögskoleutbildning inte får mer än per dag iföräldrapenning, vilket motsvarar i månadeninnan skatten är betald. Denna familj måste med allsannolikhet komplettera med socialbidrag ochbostadsbidrag.Med dagens förvärvsmönster där många väljer att starta ett eget företag,har tillfälliga anställningar eller är projektanställda, leder det stelbentaregelverket till stor osäkerhet för många föräldrar. Därför måste det finnas engrundnivå som kan ge en acceptabel ekonomisk trygghet under barnets förstaår. En relativt modest höjning innebär att många familjer kan slippa att varaberoende av socialbidrag och bostadsbidrag. Vi anser att garantinivån iföräldrapenningen bör höjas till per dag. Vi återkommer medförslag i vår ekonomisk-politiska motion.Gemensam överenskommelseCenterpartiet, , ochKristdemokraterna har gemensamt motionerat om ettalternativ till regeringens maxtaxa. Förslaget omfattar allabarn, ger valfrihet och är rättvisare.Huvudsyftet är att ge ett stöd som underlättar föräldraskapet och som germakten till föräldrarna. Utmaningen i familjepolitiken är att ge alla föräldrarbättre möjligheter att förena familje- och yrkesliv på ett bra sätt. Det kräveratt föräldrarnas valfrihet ökar och att utrymme skapas för en mångfaldbarnomsorgsformer. Det gemensamma alternativet till maxtaxan tar sinutgångspunkt i barnens och föräldrarnas behov. Familjerna ska få likamöjligheter, men lösningarna behöver inte vara likadana.Vår politik för barnomsorgen innehåller tre förslag:Barnomsorgskonto om /barn som kan användas underförskoleperioden. Omfattar alla barn och ger föräldrarna möjlighet att väljabarnomsorg, minska sin arbetstid eller stanna hemma under en del av barnensuppväxt.Avdragsrätt för barnomsorgskostnader om maximalt 50.000 kronor.Föräldrarna skall ha rätt att fritt välja barnomsorg. Barnomsorgskostnaderskall vara avdragsgilla i den kommunala beskattningen. Kommunerna ersättsför uteblivna skatteinkomster.Etableringsfrihet för ny barnomsorg. Detta garanterar mångfald och gervalfriheten ett reellt innehåll.Trygghet i skolan för att växaGrunden till trygghet läggs i tidig ålder. Att vara trygg medsig själv och sin omgivning är en av de grundläggandebitarna i den individuella tryggheten. En god grund fördenna trygghet läggs redan i och följs uppgenom det livslånga lärandet. Att ha en god kunskap omsamhällets funktioner samt vilka rättigheter och skyldighetersom följer med livets olika stadier är nödvändigt.Rätten till en fullgod grundläggande utbildning tas för självklar. Trotsdetta lämnar en alltför stor del den svenska utan fullgodakunskaper i kärnämnena. Detta utgör ett hot mot den svenskavälfärden och därigenom även mot den individuella tryggheten.Centerpartiet anser att alla har rätt till en grundläggande utbildningmotsvarande gymnasiekompetens. Dagens gymnasieutbildning, där samtligakurser ger behörighet till fortsatta studier inom högskola och universitet, ärbra. Detta innebär inte att praktiska utbildningar skall minska i omfattning,tvärtom bör en större satsning på lärlingsutbildningarna göras; även dessaskall dock innehålla såpass mycket av kärnämnen att de gerhögskolebehörighet.Trygghet för högre studier - studiemedelAlltfler ungdomar söker sig till högre studier. Detta ärpositivt för att säkra den svenska välfärden även i framtiden.Trots att antalet studenter ökar avstår en alltför stor del avungdomarna från möjligheten att studera på universitet ochhögskolor. Orsaken till detta kan ofta härledas till enosäkerhet kring de ekonomiska villkoren under studietiden.Centerpartiet vill dela ansvaret mellan staten och den enskilde studenten istudiefinansieringen enligt principen hälften bidrag hälften lån. Till dettaskallkopplas en höjning av det så kallade fribeloppet. Detta skulle undanröjamånga av de frågetecken som hindrar ungdomar från att söka sig till högrestudier.