mot · GO02U630 · 2000-10-05 00:00:00 — vill att engemensam väststrategi utarbetas vad gäller situationen i , och hur enpositiv samhällsutveckling kan främjas i Irak.SaudiarabienBrist på yttrande- och mötesfrihet, institutionaliseraddiskriminering av kvinnor och religiösa minoriteter, bl ashiamuslimer, och utövande av kroppsaga och dödsstraff ärnågra av de vanligaste brotten mot mänskliga rättigheter iSaudiarabien. Ingen kritik mot den regerande kungligafamiljen, statsreligionen eller regeringen tolereras utanstraffas med arrestering utan rättegång, tortyr elleravrättning.Kvinnor får inte köra bil, för resor krävs tillåtelse från manliga släktingar,kvinnor får inte gifta sig med en icke-muslim och deras vittnesmål i rättegånggäller för halva värdet av en mans. Utbildningsväsende och arbetsnäringarlämnar mycket att önska vad gäller jämställdhetsfrågor.Antalet avrättningar i har ökat . Majoritetenav dem som avrättas är utlänningar. Bestraffningsformer som förnedrande,offentlig prygling är också vanliga.Domarna som fälls präglas av godtycke. Enligt ärde rättsliga processerna orättvisa och påverkbara av parter med "brakontakter". Alla medborgare och utlänningar måste bära identitetskort därnationalitet och religionstillhörighet anges. Shiamuslimerna i landet äger intesamma rättigheter som övriga invånare. Diskriminering från vissa arbeten ochstora svårigheter att få byggnadstillstånd till att bygga moskéer är ett parexempel. greps många kristna, förmodligen för att de fredligt gettuttryck för sin religiösa övertygelse. Alla kristna som greps var, så vitt manvet, utländska medborgare. De släpptes och utvisades . Blanddem fanns en grupp på 13, alla filippinare, som gripits , enligtuppgift för att de bevistat en gudstjänst i ett privat hem. De höllstotalisolerade under nära de släpptes och utvisades.Man håller sträng kontroll över de privatägda tidningarna. På grund av denbrist på yttrandefrihet som råder i landet är det svårt, för att inte sägaomöjligt, för människorättsorganisationer att arbeta i . Då dethänder att regeringen avlyssnar telefoner och kontrollerar e-post hindrasinvånare från att uttala sig om situationen för mänskliga rättigheter i landet.Kristdemokraterna anser att bör utnyttja alla möjligheter,inklusive stödjandet av människorättsorganisationer, att verka för att demänskliga rättigheterna främjas i Saudiarabien.IsraelFastän som den enda demokratiska staten iMellanöstern ständigt fått och får kämpa för sin existens kaninte brott mot mänskliga rättigheter accepteras.Efter och hans ministrar hade tillträtt sina poster i Israelsregering utlovades att människorättsfrågorna skulle uppmärksammas i landet.Exempel på vad som fanns på agendan var tortyr, förlängd administrativarrest och kidnappningar, husrivningar, återtagande av medborgarskap iJerusalem och diskriminering av palestinier med israeliskt medborgarskap.Etablerad och systematisk diskriminering sker av religiösa och etniskaminoriteter samt av kvinnor. Svagt formulerade lagar och otillräckligtupprätthållande av desamma leder till att palestinska och utländskaarbetstagare har dåligt skydd mot att bli utnyttjade av sina överordnade.Rörelsefriheten är fortsatt begränsad för palestinier i ochVästbanken. Utegångsförbud och avstängning av byar och städer harinneburit hinder för ekonomisk aktivitet, begränsad tillgång till hälsovård,skolor och universitet, svårigheter att få träffa familjemedlemmar bosattanågon annanstans i regionen, en situation som enligt motiveras avsäkerhetsskäl.Tortyr är vanligt och används systematiskt av GSS (General ). fastslog att många av de förhörsmetoder somanvänds var olagliga, men förbjöd inte tortyr i alla situationer, utan lämnadeett kryphål, nämligen att tortyr kan tillåtas om särskild "nödvändighet" kanåberopas. GSS överordnade har också fått tillstånd att beordra tortyr om enmisstänkt tros ha information som kan förhindra ett nära förestående angrepp.Inom den israeliska försvarsstyrkan (IDF) har också användande avöverdrivet våld fått sin ursäkt genom att "nödvändighetsprincipen" åberopastill försvar.Det palestinska självstyretPalestinska säkerhetsstyrkor fortsätter att arresteramänniskor på godtyckliga grunder. Fångarna hålls ibland iarrest utan att advokater eller familjemedlemmarfår besöka dem. Släktingar till misstänkta placeras iblandunder husarrest eller förs till arrest av säkerhetsstyrkorna.Advokaternas svårigheter att få träffa sina klienter, ävenefter att ha erhållit tillstånd från domstol, fortsätter.Militära och statliga säkerhetsdomstolar med makt att döma civila nekar deåtalade självklara rättigheter i rättsprocesser, som exempelvis rätten attöverklaga. Dessa domstolar kan också utdöma dödsdomar för vagtformulerade brott. Ofta fälls domarna efter arrestering ochtycks ibland, enligt Human Rights Watch, vara direkta resultat av politiskaöverväganden.Yttrandefriheten och medias arbete är starkt begränsad. Polisen förhör,trakasserar och arresterar journalister. Radio- och tvingas stänga.De tre största dagstidningarna har starka politiska och finansiella kopplingartill det palestinska självstyret, vilket medför oro och självcensur bland deanställda.Kristdemokraterna anser att måste protestera mot brotten motmänskliga rättigheter i både och de självstyrande områdena. Störstamöjliga ansträngning för att få fred i måste göras.Situationen iLatinamerikaDemokratiseringsvågen som tog fart i under1980- och 90-talen håller i sig. Det är glädjande att fleraländer i regionen sakta konsoliderar sina demokratiskasystem. Därmed har i allmänhet följt en större respekt för demänskliga rättigheterna. Denna samverkan mellandemokratisering och mänskliga rättigheter är långsam ochfull av bakslag, men ändå är den otvetydig. Det handlardärför om att långsiktigt förändra allmänna normer ochattityder. En sådan kvalitativ demokratiseringsprocess pågåri många latinamerikanska länder.I vissa länder har skett avgörande landvinningar fördemokratin, vilka inneburit en seger för de mänskliga rättigheterna. Så har iMexiko ett demokratiskt skifte på presidentposten ägt rum ihistorien. I fortsätter rättegångarna mot Pinochetstyrets ledare,som en majoritet av befolkningen vill se själv åtalad.Själva det faktum att laglorder ansåg att inte kundeskyddas av immunitet innebär ett viktigt prejudikat för det vi kallar mänskligsäkerhet. Grova MR-brottslingar kan inte räkna med attundkomma internationell rättvisa. För de mänskliga rättigheternas ställning iLatinamerika kan detta bli betydelsefullt. Acceptansen för internationellinblandning har ökat. Den interamerikanska inom OASfortsätter sitt betydelsefulla arbete, trots obstruktion från presidentFujimori som beslutat att inte acceptera dess domvärjo. hardeklarerat att man avser ratificera avtalet om den nya internationellabrottmålsdomstol som skapas i FN.Men präglas många politiska system i regionen av instabilitetoch en svag, "formell" demokrati. Väpnade konflikter fortsätter på några håll.Politiskt våld och en otillräcklig rättsstat är ytterst allvarliga problem iflertalet länder. Exempel är , där president planmässigtförsvagat situationen för media och opposition genom hotkampanjer, ellerArgentina där polis och ledande politiker sätter mänskliga rättigheter påundantag under föregivande av bekämpa växande brottslighet.Kristdemokraterna anser att demokratins stärkande i i sigutgör ett stort hopp för stärkandet av de mänskliga rättigheterna. Det är därfören viktig uppgift att befordra demokratiska attityder och normer för detpolitiska livet och bland allmänheten. Ju starkare medvetenheten om det egnapolitiska inflytandet, desto mer begränsad handlingsfrihet för regionenstraditionellt auktoritära politiska ledare. En förutsättning är då attdemokratinsinstitutioner fungerar. Institutionellt stöd bör därför vara prioriterat iutvecklingssamarbete med , i synnerhet korruptionsbekämpning.Enskilda svenska organisationer gör på flera håll en viktig insats i civiltsamarbete om demokrati- och MR-frågor. Det är glädjande att genomSida stött sådant samarbete, vilket bör fortsätta. bör också uppmanasvenskt näringsliv att i största möjliga utsträckning verka för att ta upp MR isina relationer med företag i länderna. Ökat ekonomiskt utbyte medomvärlden bör på innebära ett kraftfullt tryck mot en meracceptabel MR-regim. I internationella fora bör verka för attknarkindustrin, som i många latinamerikanska länder är roten till våld ochMR-förbrytelser, bekämpas i största möjliga utsträckning, inte minst genomökat internationellt samarbete. Relationerna till genuint odemokratiskaregimer som den på måste präglas av mycket bestämda uppmaningartill demokratiska reformer.Kristdemokraterna anser att stöd till demokratiska institutioner skallprioriteras i utvecklingssamarbetet med olika länder i . Nedanpekar vi särskilt på några länder där det allvarliga MR-läget förtjänaruppmärksamhet från svensk sida.ColombiaI fortsätter inbördes strider mellan statsmakten, och på båda håll begås illdåd, bl a mord,försvinnanden och våldsamma bortföranden avlokalbefolkningen, i stor skala. Omfattningen av detpolitiska våldet saknar motstycke i . Vissaförsök från myndigheterna att lagstiftningsvägen ökarespekten för mänskliga rättigheter har inte gett några störreresultat. Det finns tydlig vilja från det civila samhället meddess människorättsorganisationer, och delar avregeringsmakten, att ändra på situationen. Det folkligamotståndet mot våldet har också stärkts. Men samtidigtåtnjuter förbrytarna alltjämt en stark ställning även på dehögsta nivåerna bland myndigheter och militär.KubaPå fortsätter den kommunistiska diktaturen medallvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna. Den politiskakontrollen är oförändrat hård och har inskärpts ytterligare avnya lagar. Rätten till yttrandefrihet, mötesfrihet,föreningsfrihet och rörelsefrihet är kraftigt kringskuren.Trakasserier och våld mot oppositionella är vanligt.Bortföranden och domar mot politiska "brottslingar" ochjournalister är också vanliga. Tyvärr märks ingen vilja frånCastro-regimen att reformera polisens verksamhet.Internationella MR-organisationer tillåts i vissa fall inte ensatt vistas i landet.Situationen i USAI finns bland många polisiära och rättsliga myndigheteren undermålig respekt för mänskliga rättigheter. Det handlarom överdrivet polisiärt våld, förnedrande eller omänskligaförhållanden i fängelser och om brutalitet mot immigranter.Allvarligast är kanske dödsstraffet. Just avrättningarna harökat , vilket är djupt tragiskt. Även minderårigahar dömts till döden. Internationella vädjanden, bl a från EU,har tyvärr inte brutit denna utveckling. I staten rutinmässigt dödsstraff efter tre upprepade lagbrott.USA:s regering har bl a via inlett undersökningar ompolisbrutalitet och felaktig behandling. Reformer pågår också inomimmigrationsmyndigheterna, som rönt stor kritik för behandlingen avimmigranter. Trots reformer är det tydligt att inte visarfrågorna om mänskliga rättigheter tillräcklig respekt. är i principvärldens enda land som inte ratificerat . Det är ocksåmycket olyckligt att landet opponerat sig mot FN-fördraget om den nyainternationella brottmålsdomstolen. bör uppmana att tänka om idenna fråga, som är av stor betydelse för utvecklingen av mänsklig säkerhet ivärlden. måste också fortsätta att i lämpliga fora uppmana attavskaffa dödsstraffet.USA:s särställning på den globala politiska scenen gör det särskilt viktigtatt landet i sin utrikespolitik respekterar mänskliga rättigheter. Därför börexempelvis bombningarna av utredas noggrant. Det är nödvändigt attkomma till klarhet om huruvida den civila befolkningen utsattes föroacceptabla faror i samband med bombningarna.Kristdemokraterna anser att bör uppmana att stödja FN-fördraget om en ny internationell brottmålsdomstol. måste ocksåfortsätta att i lämpliga fora uppmana att avskaffa dödsstraffet.Några speciella MR-sområdenFolkrättenFlera som kritiserat Natos bombningar i anseratt folkrätten kan stå inför ett sammanbrott därför att regler inte följts då en suverän stat attackerats.Andra anser att Natos ingrepp i Kosovokrisen innebär attfolkrätten och vad den står för är i en dynamisk utveckling,som kan innebära att aktioner till skydd för förföljda ochhotade folkgrupper kommer att bli möjliga på ett merflexibelt sätt . Men det kommer då att ske påbekostnad av statssuveränitet och diktaturers minskademöjligheter till brott mot mänskliga rättigheter.FN-stadgan innehåller inte enbart suveränitetsskydd, våldsförbud ochvetoregler utan också förpliktelser för staterna att gemensamt arbeta för skyddför mänskliga värden. Å ena sidan krävs således respekt för staters oberoendeoch territoriella integritet, medan det å andra sidan krävs att folken ska fåutveckla autonomi och ha självbestämmanderätt. Människorna måste ocksågentemot sina regeringar tillförsäkras vissa grundläggande rättigheter.Problemet är dock avsaknaden av verksamma mekanismer för ettförverkligande av den mänskliga dimensionen enligt FN-stadgan.FN-stadgan har i sak samma lydelse som den fick på konferensen i SanFrancisco 1945. Den prioriterade staternas intressen framför folkens - ochregeringarnas intressen framför individernas. Våldsförbudet ochbeslutsreglerna omöjliggör , i strikt rättslig mening, varje militärintervention till skydd för en utsatt befolkningsgrupp om någon av de fempermanenta medlemmarna i säkerhetsrådet utnyttjar sin vetorätt.FN:s millenniemöte med världens statschefer har diskuteratsäkerhetsrådets vetorätt. Det är angeläget att den tryckerpå i den frågan så att en ändring kommer till stånd.Folkrätten är inte statisk. Den är en process som ständigt söker anpassningtill nya erfarenheter och nya utmaningar. Den utvecklas ständigt av ny praxisoch nya rättsuppfattningar.Redan 1970, när enhälligt antog Deklarationen omvänskapliga förbindelser, slogs det fast att en stats suveränitet skullesammanjämkas med ett folks rätt till självbestämmande. Respekt förmoderstatens suveränitet förutsatte att dess regering medverkade till någonform av internt självbestämmande för befolkningsgruppen i fråga.Såväl den s k dokument 1982 om gemensamsäkerhet liksom generalsekreteraren 1992 för fredförespråkade en nedtoning av säkerhetsrådets vetorätt. Tanken var att devetoberättigade staterna skulle leva upp till sitt ansvar att ta beslut somfrämjade fred och säkerhet i stället för att hindra tillkomsten av sådanabeslut.Boutros sökte i sin rapport dessutom luckra upp den nationellasuveränitetens krav på respektive regerings samtycke för varje fredsbevarandeoperation på eget territorium. Tanken - som var möjlig först efter det kallakrigets slut - var att underlätta humanitär intervention vid allvarligakränkningar av mänskliga rättigheter. Det hade redan skett i praktiken närNato , utan samtycke, upprättade en skyddadzon för de förföljda kurderna, assyrierna och andra minoriteter i norra början av 1995 presenterades ytterligare en , utarbetad avIngvar och kommission för globalt samarbete.Den s k föreslår att folkrätten inte enbart bör värnaom staters säkerhet, utan att den också måste skapa mekanismer till skydd förmänniskors säkerhet. Detta eftersom den absoluta statssuveränitetens tidsålderär förbi och människor måste tillförsäkras ett skydd mot sina egna regeringar.FN-stadgan bör ändras, säger och , så att humanitärintervention i FN:s regi lättare kan komma till stånd i fall av grova ochomfattande kränkningar av mänskliga rättigheter.Det som hände i Kosovo - en fördrivning av cirka en miljon människor -är den typ av situation där Carlssonkommisionen menar att en väpnad insats iprincip är befogad.Frågan om folkrätten och staters suveränitet diskuteras ur mångasynvinklar med anledning av Nato-bombningarna i underKosovokrisen. Folkrätten tycks vara inne i en förändringsprocess där nypraxis krävs för att ytterligare modifiera och komplettera regler.Det har hänt tidigare i FN:s historia, 1950 under då den s kSamverkan för fredsresolutionen flyttade över beslutsmakt från säkerhetsrådettill generalförsamlingen och 1971 då Haagdomstolen bekräftade att praxisbegränsat vetorättens omfattning. En sådan modifiering av stadgans reglerskulle kunna ske igen. Det kan räcka med att en klar majoritet av FN:smedlemsstater ställer sig bakom en ny princip.FN:s säkerhetsråd satte inte likhetstecken mellan våld och aggression närdet gällde Natos bombningar av , utan satte istället in Natoaktionen isitt kosovoalbanska humanitära sammanhang.Efter upprepade ansträngningar att nå en fredlig lösning hade man ingetannat val än en militär aktion. Det har de flesta av säkerhetsrådetsmedlemmar insett. Visserligen bör Nato kritiseras för sitt åsidosättande avFN. Man kunde sökt stöd i generalförsamlingen i linje med Samverkan förfred-resolutionen . Nato bör också kritiseras för sin oklara strategibeträffande bombningarnas syfte, men Nato bör inte kritiseras utifrån enförlegad uppfattning om skydd för staters integritet som medför ettåsidosättande av människors integritet, värdighet och rätt.Kristdemokraterna anser att folkrätten står inför en utmaning - denbehöver vidareutvecklas bl a vad gäller humanitär intervention, men en sådanutveckling måste förena en rätt till regionala ingripanden med en bevaradauktoritet för FN som organisation. Folkrätten behöver därför ses över i dettasammanhang.Sverige har ett gott anseende i internationella sammanhang vad gällerdemokrati och mänskliga rättigheter. Det är därför angeläget att Sverigeanvänder sina möjligheter att i bland annat FN verka för att begreppet folkrättutvecklas så att av maktfullkomliga härskare förföljda folk och etniskagrupper av världssamfundet kan garanteras folkrätt och mänskliga rättigheter.TortyrTrots att världens stater genom FN har enat sig om ettvärldsomfattande förbud mot tortyr och annan grym,omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning avmänniskor, fortsätter regeringar att utöva och tolerera tortyr.De erkänner inte att tortyr förekommer i deras länder. Istället omges tortyren med mörkläggning och vilseledandeuppgifter som gör en fullständig översikt omöjlig. Deansvariga för tortyren ställs sällan eller aldrig till svars försina handlingar.I konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrandebehandling eller bestraffning som antogs av FN 1984 definieras tortyr påföljande sätt:I denna konvention avses med begreppet tortyr varje handling genomvilken allvarlig smärta eller svårt lidande, fysiskt eller psykiskt, medvetettillfogas någon antingen för sådana syften som att erhålla informationeller en bekännelse av honom eller av tredje person, att straffa honom fören gärning som han eller en tredje person har begått eller att hota ellertvinga honom eller en tredje person eller också av något skäl som har singrund i någon form av diskriminering, under förutsättning att smärtaneller lidandet åsamkas av eller på anstiftan eller med samtycke ellermedgivande av en offentlig tjänsteman eller någon annan person somhandlar såsom företrädare för det allmänna. Tortyr innefattar inte smärtaeller lidande som uppkommer enbart genom eller är förknippade medlagenliga sanktioner.Amnesty Internationals årsrapport , som avser brott motmänskliga rättigheter , redogör för tortyr ellergrym, omänsklig eller förnedrande behandling i 125 länder. Imånga länder rör det sig om polisbrutalitet, i många omsystematisk tortyr. Från 51 länder rapporterade Amnesty omdödsfall i häkten till följd av tortyr. Mörkertalet är troligenstort.Tortyr är förbjudet och kan stoppas. Det finns undersökningsmetoder föratt bevisa och avslöja den och ge den publicitet. Med tanke på bl a Sverigesgoda internationella anseende är det angeläget att regeringen kraftfullt agerarför att få ett stopp på tortyren.DödsstraffDödsstraff är aldrig acceptabelt, oavsett det brott sombegåtts. Brottet blir inte ogjort genom att man avrättarförövaren. Många människor, som varit med om att anhörigaeller vänner har mördats, har ändå tagit avstånd fråndödsstraffet. Risken att avrätta vad som senare visat sig varaoskyldiga människor finns alltid. Dödsstraffet har inte hellerkunnat visas ha avskräckande effekt. I de samhällen därdödsstraff förekommer måste begreppen mänskligarättigheter och människors lika värde stärkas.Rätten till liv och rätten att inte utsättas för tortyr eller grym, omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning - artikel 5 i den allmännaförklaringen - utgör grunden för arbetet mot dödsstraffet. Detta arbete harvarit framgångsrikt under de som gått sedan FN:s generalförsamlingantog den allmänna förklaringen om mänskliga rättigheter. Ännu återstårdock mycket att göra.År 1900 hade tre länder helt avskaffat dödsstraffet. , ,har över hälften av världens länder avskaffat dödsstraffet, antingen i sinlagstiftning eller i praktiken, genom att några avrättningar inte genomförtsunder de senaste tio åren.I konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter från 1966stadgas i artikel 6 att varje människa har rätt till liv. För de stater som inte haravskaffat dödsstraffet anges i samma artikel vissa inskränkningar om hur detfår tillämpas. Dödsdomar skall bara avkunnas för de allvarligaste brotten.Gravida kvinnor och personer som var när brottet begicks får intestraffas med döden. mänskliga rättigheterna, som har tilluppgift att övervaka att konventionen följs, fastslog 1982 att det i artikel 6finns en uttalad önskan att dödsstraffet ska avskaffas och att alla steg i denriktningen är en framgång. En konvention och dess tilläggsprotokoll ärbindande för de stater som ratificerat den. Detta sker normalt genom att dengodkänns av landets parlament.Även konventionen om barnets rättigheter förbjuder dödsstraff för barnsom var när brottet begicks. Denna regel anses numera bindandeför alla stater, inte bara de som ratificerat konventionen. I ett fåtal länder,bl aUSA, och , förekommer fortfarande att de som var under 18 årnär brottet begicks döms till döden.Idag har 38 av 50 delstater dödsstraff, 24 av dem även föromyndiga. Lägsta tillåtna ålder för dödsstraff är (), men sedandödsstraffet återinfördes har ingen under dömts till döden. höjsröster för att sänka minimiåldern för dödsstraffet ytterligare. En del politikerförespråkar till och med dödsstraff för elvaåriga brottslingar. En sådanutveckling är inte omöjlig, varnar en av USAs främsta experter pådödsstraffet, professor vid i Massachusetts.Under år 1999 dokumenterade Amnesty 1 813 avrättningar i 31 länder.Mörkertalet är stort och siffran kommer med all säkerhet att behöva justerasuppåt. Amnesty dokumenterade 3 857 dödsdomar i63 länder.Det är ett fåtal länder som står för den största delen av avrättningarna varjeår, bl a , , , och . De flesta ländersom genomför avrättningar publicerar inte någon statistik över utdömandet avdödsstraff och antalet avrättningar.FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna som tidigare vid fleratillfällen uttryckt sitt motstånd mot dödsstraffet antog enresolution där alla stater som fortfarande har kvar dödsstraffet uppmanades attavskaffa det och som ett första steg mot detta införa ett moratorium, dvsbesluta om att inga avrättningar skall verkställas.Kristdemokraterna anser att dödsstraffets avskaffande ständigt måste ståpå dagordningen för arbetet med mänskliga rättigheter. Ett ökat tryck måstesättas på de länder som fortfarande har kvar dödsstraffet. Framförallt måsteUSA som ett demokratiskt land med starka demokratiska krafter i arbetet förmänskliga rättigheter fås att upphöra med dödsstraffet. Så länge har kvardödsstraffet fungerar det som en intäkt för andra stater att också ha det kvar.Sveriges regering måste i alla internationella sammanhang med skärpaengagera sig för dödsstraffets upphörande.Barnen i världenDet internationella samarbetet ska i största möjligautsträckning sikta mot mänsklig säkerhet och trygghet. Detgäller framför allt barnen.Många av världens barn har utsatts för krig med allt vad det bär medsig. Många har levt och lever fortfarande som flyktingar, andra är föräldralösaoch lever utan vuxnas vård och omsorg. Många barn utsätts för misshandeloch olika former av utnyttjande.