mot · GO02Ju247 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju247av Elinderson, ()m.m.Förslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring avkommunallagen vad avser indelning av landsting i enlighet med vad somanförs i motionen.12. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av polis-lagen vad avser indelningen av polisdistrikt i enlighet med vad somanförs i motionen.3. begär att regeringen lägger fram förslag till uppdelning avVästra och polisdistriktet i så attindelningen i landsting och polisdistrikt i länet vad gäller geografi,befolkningsunderlag och antal kommuner motsvarar "normalstora"län/landsting.4.1 Yrkande 1 hänvisat till KU.BakgrundRiksdagen beslöt att och , ochSkaraborgs län utom och kommuner skulle läggas sammantill med som residensstad. Samtidigtbeslöt bl.a. om förslag till lag om sammanläggningsdelegeradeför Västra . Denna lag reglerade sammanläggningenav Landstingen i , och samt motsvarande"landstingsdelar" i till ett gemensamt landsting fördet nya storlänet. Storlandstinget fick sedermera benämningen VästraGötalandsregionen.I samband med sammanläggningen av län och landsting beslöts att det nyalänet skulle omfattas av den lagreglerade försöksverksamhet med ändradregional ansvarsfördelning som tidigare beslutat om i fråga omKalmar, och län.Motiven till förändringen av länsindelningen i var mångaoch olika. Bl.a. framfördes att den var orationell, och medförde att devästsvenska länen tappat i betydelse och konkurrenskraft gentemot andra län.Vidare framfördes att medlemskapet i EU motiverade en förändring av läns-indelningen i hela landet och att genom att gå före övriga landetskulle vinna fördelar. Ett motiv som ofta framfördes, framför allt avlandstingsföreträdare, var att den tidigare samverkan mellan de olika länen(och landstingen) inte fungerade, vilket innebar dåligt resursutnyttjande.Sammanslagningen av länen/landstingen skulle medföra en förenkling ochrationalisering av myndighetsstrukturen och bättre möjligheter till"samordning" av sjukvård och annan offentlig service.En förändring av länsindelningen i har diskuterats länge.Tidigare diskussioner har dock enbart gällt länsindelningen i Göteborgsnärområde, som hämmades bl.a. när det gäller t.ex. sjukvård,kommunikationer, infrastruktur och fysisk planeringen av uppdelningenmellan tre län. förslag till förändrad länsindelning kunde dock inteförverkligas på grund av delade meningar i de län som skulle beröras av eneventuell förändring. Genom att "vidga" diskussionen till att omfatta helaGöteborgs och län, hela och i princip hela Skaraborgslän istället för enbart undveks dock de svårigheter somskulle följa av en delning av de tidigare länen.Förändringen av länsindelningen i omfattade inte Hallandslän. Medan t.ex. gamla , norra och de norra delarnaav numera "samordnas" med finnsproblemen kvar vad gäller grannkommuner i norra . Deproblem som förändringen avsåg att lösa vad gäller Göteborgsregionenkvarstår därmed.Partiernas uppfattningFlertalet av de politiska partierna i var splittrade i frågan.Generellt gällde att motståndet till länssammanslagningen var större blandpartiernas kommunala företrädare i kommuner utanförGöteborgsregionen. Vid riksdagsbehandlingen röstade ochMiljöpartiet mot förändringen av länsindelningen i Västra Götaland.Landstingens, kommunernas ochmedborgarnas uppfattningLandstingen och var uttalade anhängare avsammanläggningsbeslutet. I princip ställde sig också samtliga kommuneri län bakom beslutet. Flertalet kommuner i stodockså bakom beslutet, dock ett antal kommuner med olika reservationer. var en majoritet av kommunerna negativa tillsammanläggningen, men efter att frågan omformulerats - "om det blir ettvästsvenskt län, vill då NN kommun ingå?" - lyckades den av regeringensärskilt utsedde förhandlingsmannen framställa det som om allakommuner utom och i princip accepterade beslutet. Dettavar en grov förvanskning av verkligheten. Den debatt som pågått underett antal år före beslutet hade tvärtom visat att det fanns ett starktmotstånd utanför de kretsar i de partier i som drev igenombeslutet.Under den process som föregick beslutet om ändrad länsindelning i västraGötaland var invändningarna mot sammanslagningen av länen/landstingenutbredda bland medborgarna i alla de berörda länen. Störst var de i Skaraborg.Stora geografiska avstånd, befolkningsmässig obalans mellan "" och övriga delar av det nya storlänet, bristande folklig förankring,rädsla för en centralisering och byråkratisering av servicen, ökade avståndmellan beslutsfattare och medborgare var några av de vanligasteinvändningarna.Ett antal kommuner och en bred opinion menade att en folkomröstningskulle föregå sammanläggningsbeslutet. Detta önskemål tillgodosågs inte.Västra län och VästraGötalandsregionenAntalet kommuner i ett "vanligt" län är i genomsnitt cirka 12-16 stycken.Antalet invånare överstiger bara i några enstaka fall 300.000. Även i ettlän av denna storlek medför ett regionalt samarbete ofta"storleksproblem", både när det gäller det interkommunala samarbetetoch samarbetet mellan enskilda kommuner och och iblandockså i kontakterna mellan enskilda kommuner och olikalänsmyndigheter.Västra län har 49 kommuner och cirka 1,5 miljoner invånare.För att överhuvud taget kunna bygga ett interkommunalt samarbete, har nyasamarbetsstrukturer uppstått "under" den nya länsnivån. Redan tidigt kundedet konstateras att det nya länets kommuner inte kunde samlas i ettgemensamt kommunförbund. Åtminstone en ytterligare samarbetsnivå hardärför uppstått, vilket snarare verkar splittrande än enande i det nya länet.Därtill har kontakterna mellan de enskilda kommunerna och länsorganenförsvårats, både som en följd av ökade geografiska avstånd och minskademöjligheter till direkta kontakter mellan kommunala handläggare ochmotsvarande handläggare på länsnivån. Framför allt är detta påtagligt när detgäller små kommuner i länets utkanter.Den "utspridda" lokaliseringen av olika länsfunktioner har därutöverytterligare minskat möjligheterna till goda kontakter och en bra service tilllänets kommuner och invånare. uppgifter är fördelade mellanGöteborg, , , , och . Även övrigalänsfunktioner är "fördelade" mellan olika orter inom länet. På motsvarandesätt är - regionens - funktioner delade.Såväl för enskilda medborgare som för andra myndigheter och t.ex.kommunala handläggare krävs stora kunskaper om länets och regionensorganisation för att hitta rätt instans när det krävs direkta kontakter medviktiga funktioner inom . Trots tekniska lösningar i formav t.ex. gemensamma telefonväxelfunktioner etc får man snart sagt dagligenexempel på hur personer slussas fram och tillbaka mellan olika instanser inomlänet.Dela regionen och polismyndighetenDen största förändringen märks inom - Regionens -verksamhet och inom polisens område. Trots uttalade ambitioner att"decentralisera" det operativa ansvaret har "regionaliseringen" inomframför allt dessa områden medfört fler besluts- och kontaktnivåer,otydlig ansvarsfördelning, längre avstånd, försämrad överskådlighet ochsämre service för medborgarna.Sverige har en centraliserad och planmässigt styrd sjukvård, tillskillnad från vad som gäller i flertalet jämförbara länder. Detta innebär attsvensk sjukvård präglas mer av stordrift och planeringsiver än flexibilitet ochpatientens valfrihet. På bör enligt vår uppfattning sjukvårdensfinansiering skiljas från den direkta sjukvårdsverksamheten. Detta skullemedföra att sjukvårdens organisation och struktur kan förändras i riktning motfler, mindre och självständigare sjukvårdsinrättningar och större lokalförankring. Det skulle innebära att landstingen inte längre behövs. I avvaktanpå en sådan förändring av sjukvårdens finansiering bör dock enligt våruppfattning delas.Redan innan länssammanslagningen genomfördes hade en mycketomfattande centralisering av polisverksamheten skett i flera av de berördalänen, bl.a. genom sammanslagning av polisområden, samordning av jour-ochpatrullverksamhet, stängningar av polisstationer etc. Denna utveckling accen-tuerades ytterligare i och med att det nya storlänet blev verklighet. Vi anseratt en uppdelning av polisdistriktet skulle underlätta det operativapolisarbetetoch öka möjligheterna att återskapa en lokalt förankrad polisorganisation iVästsverige.Indelningen i landsting skall enligt Kommunallagen följa länsindelningen,med de undantag som gäller för s.k. landstingsfria kommuner. I Polislagenanges att varje län utgör ett polisdistrikt och att det i varje polisdistriktfinnsen som ansvarar för polisverksamheten inom distriktet.Vi vill att dessa bestämmelser förändras, och att uppdrar tillregeringen att lägga förslag till uppdelning av i så att indelningen i landsting ochpolisområden i länet motsvarar "normalstora" län/landsting vad gällergeografi, befolkningsunderlag och antal kommuner.Stockholm den 5 oktober 2000Lars Elinderson (m)()()()()