mot · GO02A10 · 2000-11-21 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:A10av , ()med anledning av förs. 2000/01:RR7 revisorers förslag angående otraditionella medel inom arbetsmarknadspolitikenFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att regelverket om hur arbetsmarknadspolitiska medel fåranvändas utformas på ett sådant sätt att det finns en stor öppenhet för nyasamverkansformer och otraditionella arbetsmetoder.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en ökad samordning av samhällets insatser på lokal ochregional nivå för att möta arbetslöshet effektivare.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om fördelning, användning och utvärdering avarbetsmarknadspolitiska medel på lokal, regional och statlig nivå.En decentraliseradarbetsmarknadspolitikSvensk arbetsmarknadspolitik måste förändras från grunden.Detta är nödvändigt för att kunna möta de nya krav som ställsi takt med att näringslivet omstruktureras. De arbeten somförsvann lågkonjunktur kommer intetillbaka. På framtidens arbetsmarknad kommer kunskap ochkompetens att omsättas allt snabbare. Nya krav kommer attställas vad gäller matchning och flexibilitet mellan företagensefterfrågan av och tillgången på utbildad arbetskraft. Dettablir inte minst tydligt när delar av går på högvarvmedan andra delar av landet inte kunnat ta del av den nurådande goda konjunkturen.Regeringen har under haft som målsättning att få nerarbetslösheten till . Detta har medfört att stora delar avarbetskraftenkommit att låsas in i sysselsättningsåtgärder. Att så skedde under 1990-taletslågkonjunktur är till viss del förståeligt och försvarbart. Tyvärr harregeringenmisslyckats med att förändra detta när konjunkturen sedan ett antal år tillbakaär god.Regeringen hävdar nu att målet om 4 procents arbetslöshet är nått. Denöppna arbetslösheten är - något som med stolthet har presenterats.Vad som inte lika tydligt framgått är att antalet som deltar iarbetsmarknadspolitiska åtgärder återigen ökar, speciellt i de delar av landetsom ligger väsentligt över regeringens målsättning om 4 procentsarbetslöshet. Antalet personer i konjunkturberoende program uppgår nu till134 902 - en ökning med 15 266 personer . Dettamotsvarar av arbetskraften. Den totala arbetslösheten är således 7procent, motsvarande303 822 personer, nästan dubbelt så många som regeringen hävdar. Detta ärett misslyckande för regeringen och den förda arbetsmarknadspolitiken.AMS statistik över arbetslösheten ger vid handen att det råder storaskillnader när det gäller var i landet arbetskraften befinner sig iarbetslöshet.Som exempel kan man studera som redovisar en öppenarbetslöshet på och i konjunkturberoendeprogram, en total arbetslöshet på . Detta är nästan 4 gånger högrearbetslöshet än i och dubbelt så hög som i resten av landet.Detta visar på nödvändigheten av en förnyad arbetsmarknadspolitik medökad decentralisering, större möjligheter att lokalt besluta om de ekonomiskaresurserna som är kopplade till arbetsmarknadspolitiken och en ökadsamverkan mellan lokala och regionala aktörer. Arbetsmarknadspolitikenmåste förnyas så att fler människor och regioner kan få ta del av de goda tidersom råder, men även så att de regionala och lokala olikheterna ska användaspositivt när konjunkturen vänder. Detta kräver att arbetsmarknadspolitikenomfattar fler politikområden än vad som är fallet.Centerpartiet vill förändra arbetsmarknadspolitiken från grunden. Detinnebär att organisation måste förändras. Endecentraliserad arbetsmarknadspolitik måste vara målet för att stärka denregionala och lokala utvecklingskraften.Med en decentraliserad arbetsmarknadspolitik krävs det att utrymmet ökarför att använda de ekonomiska resurserna kopplade till arbetsmarknadspolitikmer otraditionellt än vad fallet är idag.Samverkan mellan olikaaktörerDen regionalpolitiska utredningen poängterade i sittslutbetänkande betydelsen av den lokala arbetsmarknadensstorlek. Många lokala arbetsmarknader är ofta allt för små föratt kunna hantera arbetslöshet på ett effektivt sätt.Att dra upp riktlinjer och klara gränser för hur de otraditionella medlenskall få användas riskerar att hämma framväxten av samverkan mellan olikaaktörer på lokalt plan efter de förutsättningar som finns. Dearbetsmarknadspolitiska medlen, i sin helhet, bör användas på ett sådant sättatt tiden i arbetslöshet förkortas för samtliga berörda. Regelverket för hur dearbetsmarknadspolitiska medlen får användas bör således utformas på ettsådant sätt att det finns en stor öppenhet för att nya samverkansformer ochotraditionella arbetsmetoder kan växa fram. Detta bör ges regeringen tillkänna.Många av dem som blir eller riskerar att bli långtidsarbetslösa är i behovav samordnade insatser från många aktörer, en del kommunala, andra statligaeller privata. Det är viktigt att statliga regelverk och resurser används på ettsådant sätt att kommunerna i större utsträckning kan, och blirskyldiga, att samordna insatserna. För att underlätta för den enskildemedborgaren bör det därför finnas ett ställe att vända sig till, där enhandläggare har det huvudsakliga ansvaret för alla kontakter.Centerpartiet anser att genom en ökad samordning av samhällets insatserkan arbetslöshet mötas på ett effektivare sätt. Mer samordnade insatserförutsätter samverkan mellan en mängd aktörer: arbetsförmedling,socialtjänst, hälso- och sjukvård, samt aktörer inom utbildningssystemet. Varoch en av aktörerna bör bidra med sina kunskaper och erfarenheter till ensamlad bedömning av behovet av insatser. Till detta skall kopplasekonomiska medel som kan användas på ett otraditionellt sätt. Detta medföräven att det är svårt att sätta gränser för hur ekonomiska medel kopplade tillarbetsmarknadspolitik får användas är. Vad som ovan anförts om en ökadsamordning av samhällets insatser på lokal och regional nivå för att mötaarbetslöshet effektivare bör ges regeringen till känna.Utifrån den samlade bedömningen upprättas en individuell handlingsplan isamråd med den arbetslöse. I handlingsplanen beskrivs vilka insatser frånolika aktörer som behövs och vilka åtaganden som gäller för dessa liksom förden arbetssökande. En individuell handlingsplan förutsätter även att manlokalt har rätten att också besluta om vilka resurser som ska tillföras. Demedel som utnyttjas för arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör därmed fördelasför beslut i de lokala arbetsförmedlingsnämnderna i respektive kommun.En modell för fördelning av resurser bör utgå från dels antalet arbetslösa,dels hur länge en arbetssökande i genomsnitt går arbetslös, dels utifrån ettantal individuella faktorer som exempelvis tidigare utbildningsnivå, socialbindningar, arbetshandikapp etc.De arbetsmarknadspolitiska medlen skall användas på ett sätt som intesnedvrider konkurrensen eller skapar undanträngningseffekter. Detta medföratt det måste finnas en stor öppenhet om hur och av vilken anledning dearbetsmarknadspolitiska resurserna får, kan och måste användas. Inom vissaregioner kan det vara av större värde att använda dessa till renarbetsmarknadsutbildning av övertalig arbetskraft, medan medlen på andraställen kan göra större nytta genom att förstora den lokala arbetsmarknaden,uppstart av nya företag eller andra liknande insatser. Det som är av störrebetydelse är att det finns klara målbeskrivningar om syftet medmedelsanvändningen och att en adekvat utvärdering och uppföljning kangöras av de beslutade insatserna på såväl regional som lokal- och individnivå.Vad som ovan anförts om fördelning, användning och utvärdering avarbetsmarknadspolitiska medel bör ges regeringen till känna.Stockholm den 21 november 2000Margareta ()()()()()()