mot · GO02Ju913 · 2000-10-05 00:00:00 — Vi anser att det är viktigt attförbättra dessa förhållanden. Mer än hälften av dem som sitter på anstaltär föräldrar. Deras barn har precis som alla andra barn behov av sinmamma och pappa. Mycket måste göras för att förbättra situationen.Bland annat menar vi att anstalterna i högre utsträckning måste anpassasefter barns och föräldrars behov av umgänge. Rent konkret åsyftar vi flerövernattningslägenheter, exempelvis öppna lekrum där föräldrar och barnkan umgås tillsammans, samt grönområden och lekparker i anslutning tillde anstalter där barn vistas under längre besök. ochKriminalvårdsstyrelsens rapport, Barn med frihetsberövade föräldrar,presenterade ett flertal förslag till åtgärder för att underlätta kontakternamellan intagna och barn. Där föreslogs bland annat att särskild personalska utses för att ansvara för barns besök i anstalt och häkte. Det tycker viär bra, men det borde även finnas tillgång till barnpsykologisk expertis såatt barn och föräldrar kan få hjälp att förbereda en så normal gemensamlivssituation som möjligt. Hjälp ska också ges efter frigivandet och sessom en del av påverkansprogrammet.Kristdemokraterna anslår i sitt budgetalternativ extra resurser för attanpassa kriminalvården så att barn inte ofrivilligt fråntas rätten attupprätthålla en kontinuerlig kontakt och gemenskap med sina föräldrar dådessa vistas på anstalt.8.5 SexualbrottÅr dömdes 201 personer för sexualbrott varav 198 var män och trekvinnor. Detta är några fler jämfört med föregående år. Cirka 84 procentav dessa var placerade på anstalter där det finns programverksamhet försexualbrottsdömda. Tyvärr är det alltför få av de sexualbrottsdömda somingår i programverksamheten, som är frivillig. Vi anser att det behövsstörre resurser för att motivera så många som möjligt att delta iprogramverksamheten. Denna verksamhet ger en möjlighet att komma tillinsikt och arbeta på att bli fri från sin sexuella dragning till barn. Vimenar att kriminalvården måste arbeta mycket mer aktivt ochmålmedvetet med rehabilitering av pedofiler.Våra kunskaper om pedofili är mycket begränsade. Forskarna kanändå teckna en relativt tydlig skiss över vad som kännetecknar förövarna ochde situationer där brotten begås. Gruppen består nästan uteslutande av mänmed känslomässiga störningar. De har ofta svårt för relationer och kontaktermed vuxna och vänder sig därför till barn. Om vi vill förhindra att barn iframtiden utsätts för övergrepp av personer som redan är identifierade ochdömda måste fängelsetiden användas effektivt. Straff tycks inte ha någonavskräckande effekt på gärningsmännen; de fortsätter istället att begå nyabrott efter sin frigivning eftersom de i de flesta fall saknar sjukdomsinsikt.Det finns emellertid metoder som fungerar och som bör kunna börjatillämpas och användas som praxis vid fällande dom för pedofiler.Farmakologiska behandlingar, vilka innebär att man med läkemedel sänkerförekomsten av manligt könshormon hos patienten, kan ha kortsiktigframgång och bör användas i kombination med psykologisk och social terapi.Regeringen skriver i budgetpropositionen att har gett ett uppdrag åt sektionen för rättspsykiatri vidKarolinska institutet att genomföra en studie av kriminalvårdens insatser försexualbrottsdömda. Syftet är att undersöka förutsättningarna för eneffektstudie av behandlingsinsatser och utfall för de sexualbrottsdömda. Dettaär ett initiativ från som ligger i linje med det förslagom att behandling av pedofiler ska utredas, som framfördei förra årets budgetmotion. Villkoren för att pedofiler ska få friges efter atthasuttit två tredjedelar av sin strafftid borde ses över. Den för sexualbrottdömdepedofilen skulle under den sista tredjedelen av straffet, då han är villkorligtfrigiven, ordineras medicinering. Även våldtäktsmän ska motiveras tillmotivationsbehandling på anstalt.8.6 Återfall i brottUndersökningar med fokus på internernas bakgrund och socialaförhållanden visar inte helt oväntat att de intagna har en omfattandeproblematisk bakgrund, utöver den rent brottsliga. Av de tillfrågade internerna avtjänade bara var tredjesitt första straff, de övriga hade tidigare fängelsestraff eller erfarenhet avfrivård bakom sig. Bland de nyintagna i fängelse åren 1990-1996 hadecirka avtjänat fängelse tidigare inom en tidsperiodpå före aktuell verkställighets början. var andelen 55procent.Regeringen skriver också i sin propositionen att det är en angelägenuppgift att på olika sätt försöka förändra det faktum att många av dem somavtjänar fängelsestraff återfaller i brott. Kriminalvårdens möjligheter attförebygga brott ska tillvaratas bättre och verksamheten borde inriktas på attden dömde inte återfaller i brott. Denna insikt som regeringen nu fått ärglädjande, men det är viktigt att finansiella resurser också tillförs för attklaraprogramverksamheten med aktiv påverkan.8.6.1 Professionell hjälpMed tanke på att antalet återfallsförbrytare stiger och kostar samhälletlidande och pengar anser vi att innehållet i verkställigheten är en viktigfråga. I propositionen skriver regeringen att de intagna ska få behandlingför psykiska störningar, drogmissbruk och andra problem. Det tycker vi ären bra investering för framtiden.På kort sikt kan det förvisso bli en kostnad att nyanställa sociologer,terapeuter, psykologer och annan kompetent personal vilka krävs för endjupgående systemförändring, men det är vår övertygelse att denna kostnadpå kan förvandlas till vinst i alla avseenden.8.7 Frigivningsprocessen och permissionerDet är viktigt att de dömda, i alla avseenden, förbereds och tränas införsin kommande frigivning. De påverkansprogram som påbörjats på anstaltbör fortsätta och avslutas först då den enskilde individen, i samråd medsina kontaktpersoner, anses ha funnit sig tillrätta i sin nya miljö.Förberedelserna inför frigivningen och ett normalt liv bör vara en relativtlång process.I budgetmotionen för krävde att ettutslussningsboende skulle skapas för att förbättra förutsättningarna för demsom ska anpassa sig till ett liv i frihet. I betänkandet fick vi till svar attJustitiedepartementet arbetade med frågan och skullepresentera en departementspromemoria. Det har inte skett . Vi vill därförpå nytt yrka på ett speciellt utslussningsboende där man på bästa sättorganiserar utslussning för de långtidsdömda.8.8 LivstidsstraffPå svenska anstalter finns fler livstidsdömda än tidigareunder . Härtill har framför allt bidragit att regeringensnådepraxis blivit mera restriktiv, vilket medfört att den faktiska strafftidenblivit längre. Det kan enligt vår mening ifrågasättas om livstidsstraffet ärtillfredsställande från förutsägbarhetssynpunkt, eftersom straffetregelmässigt genom nåd omvandlas till ett tidsbestämt straff. Dennaordning innebär dessutom att det är regeringen och inte domstolen sombestämmer om straffets längd, vilket är diskutabelt från konstitutionellutgångspunkt. Nådespraxis innebär att ett livstidsstraff omvandlas tillett tidsbestämt straff på kring . Genom ett tidsbestämt straff blirpåföljden förutsägbar och politiskt neutral.Det straffrättsliga systemet är, från allmänpreventiv synpunkt, nödvändigtför upprätthållandet av den enskildes rättssäkerhet och ett demokratisktsamhälle. Det offentliga har en skyldighet att skapa regler och förutsättningarsom bygger på respekten för varje individs värde och personliga värdighet.Det är viktigt att en balans uppnås mellan samhällsskydd och rehabilitering.Livstids fängelsestraff bygger dock på inställningen att en människa aldrigkan bli bättre.De senaste tio åren har antalet livstidsdömda fyrdubblats. dömdes 14personer till livstidsstraff. anser att frågan ska utredas omlivstidsstraffet bör ersättas av ett tidsbestämt straff.9 övergripande mål och uppgifter är atttillförsäkra den enskilde rättstrygghet och rättssäkerhet, att främjabrottsoffrets rättigheter, att bevaka deras behov och intressen samt attverka för att den som är berättigad till brottsskadeersättning får sådan.I regleringsbreven för såväl 1997 som 1998 och 1999 anges bl a att minst70 % av brottsskadeärendena skall handläggas medbibehållen kvalitet. För tredje året i följd har Brottsoffermyndighetenemellertid misslyckats med att nå det målet trots återkommandeförsäkringar om att de bakomliggande orsakerna har identifierats och åtgärderhar vidtagits. Ramhöjningarna har varit otillräckliga, vilketvarit till men för brottsoffren. Det är bekymmersamt att den myndighet somhar i uppgift att "garantera det enskilda brottsoffrets rätt till ersättning ochbehov av trygghet och stöd" inte får tillräckliga resurser att bedriva sinverksamhet.Antalet inkomna brottsskadeärenden ökar stadigt. 1997 var ökningen 6procent medan den var 1998. steg antalet inkomna ärendentill 6 133 stycken, vilket innebar en ökning . Den kraftigaökningen kan inte ha överraskat regeringen eftersomBrottsoffermyndighetens prognoser pekade på en ökning på . Myndigheten bedömer att inkomna ärenden kommer att öka medminst även under kommande år.1998 fick en ramhöjning med 3 miljoner kronor.Uppenbart räckte inte den höjningen eftersom uppsatta mål inte nåddes. Detär förvånade att myndigheten endast begärde iramhöjning för . Detta med tanke på och designaler som visade på ett ansträngtverksamhetsläge. Regeringen beviljade den begärda ramhöjningen.Kristdemokraterna ansåg då att den ramhöjningen var för låg, inte minstmed tanke på de ändringar i brottsskadelagen som regeringen föreslagit ochsom trädde i kraft . Ändringarna innebär bl a att omprövning ibrottsskadeärenden skall kunna begäras hos Brottsoffermyndighetens nämnd.Det kommer att leda till en högre frekvens av nämndsammanträden som i sintur medför ökade kostnader, något som myndigheten själv påpekat.Regeringen negligerade dock detta faktum. Enligt vår bedömning bordemyndighetens ram för ha höjts med ytterligare . Attvi hade rätt i våra förmodanden visar förutom bristande måluppfyllelse delsdet faktum att prognos för pekar på attmyndighetens verksamhetsanslag kommer att överskridas med 1,25 miljonerkronor, dels det faktum att anslaget för brottsskadeersättningar beräknasöverskridas med 5,5 miljoner kronor.Vid sidan om lidande brottsoffers önskan om snabb handläggning är detsamhällsekonomiskt fördelaktigt att ges tillräckligaresurser för sin verksamhet. Då kan myndigheten återuppta och utveckla sittfördjupade utredningsarbete vilket medför att belastningen på anslaget förbrottsskadeersättningar kan minska. Därför vill öka påBrottsoffermyndighetens verksamhetsanslag med utöver de2 som regeringen höjer ramen med. Vi anser det varanödvändigt för att myndigheten ska kunna leva upp till målen, vilket är avstor vikt för brottsoffren.10 Det brottsförebyggande arbetetDet är viktigt att ha ett helhetsperspektiv vad gäller rättsväsende ochkriminalpolitik. Det brottsförebyggande arbetet är av central betydelse.Synen på familjens roll i samhället är avgörande. Detta innebär attsamhällets resurser ska sättas in så tidigt att unga inte hinner komma in i denbrottsliga karriären överhuvudtaget. Detta sker bäst genom att barn får växaupp i trygga familjer som kan föra över normer och hjälpa barnen bygga uppen självkontroll som gör det lättare att stå emot frestelsen att bryta mot deregler som bygger upp samhället. "Föräldrarna är samhällets viktigaste brottsförebyggande resurs" bör varatemat på en landsomfattande kampanj som bör genomföras.Kampanjen ska i första hand vända sig till föräldrar och olika personalgruppersom arbetar med barn. Syftet är att skapa medvetenhet om det förebyggandearbetets stora betydelse för att förhindra brottsbenägenhet. Till detta ändamålanslår vi 10 miljoner kronor.11 Brottsförebyggande miljöerOm brott förhindras undviks mycket lidande. Därför borde konkretabrottsförebyggande åtgärder prioriteras. I regeringens proposition gesanslaget 4:15 Bidrag till brottsförebyggande arbete 7,2 miljoner kronorför budgetåret 2001.Av de 193 våldtäkter som anmäldes i mellan 1994 och 1997skedde 68 av överfallen i parker eller på gångstigar som går genomgrönområden. Det typiska offret är på väg hem från buss eller tunnelbana ochpasserar en mörk park eller ett grönområde. Det är oacceptabelt att människorinte ska våga röra sig fritt på offentliga platser av rädsla för att blivåldtagnaeller misshandlade. Mycket kan göras för att bygga bort denna brottslighetoch skapa tryggare miljöer. Vi ger här några exempel på brottsförebyggandestads- och bostadsplanering. Polis, försäkringsbolag och brottsofferjourer skatillfrågas när bostadsområden planeras och renoveras. Belysningen i parkeroch bostadsområden måste förbättras. Man kan skapa färre och lägre buskagepå offentliga platser, ha överskådliga ytor och bygga gångbroar istället förgångtunnlar. Befolkade, offentliga och gemensamma områden som stimulerartill socialt liv ska främjas. Bilgarage med särskilda tjejparkeringar påupplystaplatser nära utgångarna kan skapas. Säkerheten i bostadsområden kanförbättras genom att förhindra insyn, att entrédörrar och fönster påbottenvåningar förses med brytbleck och genom att undvika att läggatvättstugor i källarplanet. Det bör också finnas nattliga kollektivbussar medflexibla stopp. Inget förslag är generellt. Det viktiga är att ta vara påkunskapoch erfarenhet om vilka brott som begås var, samt göra det möjligt förmänniskor att se och synas och på så sätt skapa trygga miljöer.I september 1998 presenterade . Rapporten hade tagits fram på uppdrag av regeringen. Tanken varatt inspirera kommunerna att i sina översiktsplaner ta hänsyn till invånarnassäkerhet genom att planera och bygga bort brott. vill också att varjebygglov ska prövas med tanke på om det riskerar att underlätta kriminalitet.Få kommuner har arbetat på det här sättet och ännu färre har gjortkonsekvensbeskrivningar om säkerheten vid ny- eller ombyggnationer. Iandra nordiska länder som t.ex har man länge arbetat medbrottsförebyggande miljöer. I pågår ettstandardiseringsarbete på det här området som förväntas vara slutfört under2001. 18 länder är involverade i detta friviliga arbete som ligger utanför EU:sramar. Från Svergie har bl.a. , ,Byggstandardiseringen, representanter från och forskaredeltagit. Standardiseringsarbetet omfattar stadsplanering ochbyggnadsutformning för distriktsplanering, bostadsområden samt butiker ochkontor. har tidigare påpekat att det är viktigt att Boverketstankar tillämpas praktiskt ute i kommunerna. Vi anser att det vore lämpligt attge i uppdrag att för kommunerna utarbeta tydliga riktlinjer förbebyggelseinriktade hinder mot brott. Vi anser även att resurser bör tillförasBoverket för att möjliggöra en introduktion av standardiseringsdokumentenute i kommunerna. Resurserna ska täcka en heltidstjänst, informationsmaterialoch resekostnader.Kristdemokraterna anser att det brottsförebyggande arbetet måsteintensifieras och en helhetssyn tillämpas. Erfarenheter från andra myndighetermåste tas tillvara. BRÅ:s uppgift ska vara att samla in brottsförebyggandeförslag som kan användas direkt i kommunerna. Kommunernas ansvar i dessafrågor måste klargöras och medel skjutas till för att prioritera debrottsförebyggande åtgärderna. anslår för år utöver regeringen till arbetet med brottsförebyggandemiljöer. Av dessa medel ska tillfalla som får iuppdrag att utarbeta tydliga riktlinjer för bebyggelseinriktade hinder mot brottsamt ansvara för en introduktion av standardiseringsdokument ute ikommunerna. ska tillfalla det brottsförebyggande arbetet ikommunerna.Stockholm den 28 september 2000Alf ()()()()()()()()()