mot · GO02Ju703 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju703av , (-fp)Påföljd vid grova våldsbrottFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om påföljdsregler då lagöverträdaren är påverkad avallvarlig psykisk störning.MotiveringEnligt svensk straffrätt kan den som begått ett allvarligt våldsbrott avvärsta sort inte dömas till fängelse om brottet begåtts under inflytande aven allvarlig psykisk störning, t ex ett rusutlöst abnormtillstånd. Detgällande fängelseförbudet framgår av 30 kap. 6 § brottsbalken.I 31 kap 3 § ges föreskrifter om överlämnande tillrättspsykiatrisk vård.Lider den som har begått brott, för vilket påföljden inte bedöms kunnastanna vid böter, av en allvarlig psykisk störning, får domstolen överlämnahonom till rättspsykiatrisk vård, om det med hänsyn till hans psykiskatillstånd och personliga förhållanden i övrigt är påkallat att han är intagen påen sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård som är förenad medfrihetsberövande och annat tvång. Sistnämnda bestämmelse gäller oavsett ombrottet eller brotten har begåtts under påverkan av en allvarlig psykiskstörning eller inte. Men har brotten begåtts under sådan påverkan, får rättenbesluta att särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) omrättspsykiatrisk vård skall äga rum vid vården, om det till följd av denpsykiska störningen finns risk för att den dömde återfaller i brottslighet somär av allvarligt slag.Därmed kan den situationen uppstå att ett allvarligt våldsbrott begås av enperson påverkad av en allvarlig psykisk störning. Vid en senarehuvudförhandling har samma person, enligt läkare, tillfrisknat varvid han intenu kan överlämnas för rättspsykiatrisk vård med eller utan särskildutskrivningsprövning. Personen kan således dömas för mord men eventuellthelt slippa någon påföljd.Samlingsbegreppet allvarlig psykisk störning har i lagstiftningen ompsykiatrisk tvångsvård ersatt de tidigare använda beteckningarna psykisksjukdom och därmed jämställd psykisk abnormitet. Med det nya uttrycketunderstryks att ett rent biologiskt sjukdomsbegrepp inte längre får varagrundläggande vid avgörande om psykiatrisk vård skall ske med tvång. Dethar ansetts vara viktigt att slå vakt om en helhetssyn på patienten och att tafasta på att psykiska störningar numera i regel anses kunna återföras på såvälbiologiska som psykologiska och sociala faktorer, vilka ofta samspelar ochförstärker varandra. (/91:58 s 85. )Av praxis (NJA: 1995 sid 48) framgår följande: "Vad gäller fråganhuruvida 30 kap 6 § BrB är tillämplig när påföljd för brotten skall bestämmasförtjänar beaktas att lagrummet närmast års lagstiftning innehöll ettförbud mot att döma till annan påföljd än överlämnande till särskild vård,böter eller skyddstillsyn för brott som någon begått under inflytande avsinnessjukdom, sinnesslöhet eller annan själslig abnormitet av så djupgåendenatur att den måste anses jämställd med sinnessjukdom. Denna regel - som isak överensstämde med den vid BrB:s tillkomst upptagna bestämmelsen i 33kap 2 § - var principiellt sett inte avsedd för tillfälliga och snabbtövergåendeabnormtillstånd.Med sikte på sådana tillstånd hade i lagrådsremissen till BrB i ställetföreslagits en särskild straffrihetsregel för fall då någon utan eget vållandetillfälligt råkat i sådant tillstånd att han var från sina sinnens bruk.Sistnämndaregel var, liksom 5 kap 5 § 2 st i den tidigare gällande strafflagen, avsedd försådana tillfälliga omtöckningstillstånd som var så höggradiga attgärningsmannen fullständigt saknat herravälde över sin vilja och förmåga attinse handlingens betydelse. Regeln fick emellertid utgå med anledning avkritik inom lagrådet (NJA II 1962 s 509 ff). I stället infördes ett tillägg i 1kap2 § 2 st BrB, där det föreskrivs att, om en gärning begåtts under självförvållatrus eller gärningsmannen på annat vis genom eget vållande var tillfälligt frånsina sinnens bruk, detta inte skall föranleda att gärningen inte anses sombrott." "Bedömningen enligt den nu gällande lagstiftningen kompliceras emellertidav att man vid dennas tillkomst åsyftat att uppnå principiellöverensstämmelse mellan kriterierna för psykiatrisk tvångsvård, föröverlämnande till rättspsykiatrisk vård och för det förbud att döma tillfängelse som innefattas i 30 kap 6 § BrB. ""Trots vad som sagts om den åsyftade principiella överensstämmelsenmellan den psykiatriska tvångslagstiftningens och BrB:s regler bör dettaförhållande inte utan vidare innebära att fängelseförbudet i 30 kap 6 § BrBblir tillämpligt. Om detta förbud generellt skulle anses omfatta äventillfälligapsykosartade tillstånd utlösta av alkohol- eller narkotikaberusning, skulle eningripande förändring av den tidigare gällande ordningen ha åstadkommits,som inte närmare berörts i förarbetena till lagstiftningen och som interimligen kan ha varit åsyftad. "Det nuvarande rättsläget, enligt , torde av många människormed viss rätt uppfattas som stötande och som en skymf mot brottsoffret/-en.För att motverka absurda påföljder för extremt grova våldsbrott har dockgällande rätt glädjande modifierats genom ovan redovisade rättspraxis. Det ärdock alltid svårt att via praxis tolka fram gällande rätt.Det är av största vikt att regeringen återkommer med ett förslag påförändrad lagstiftning för att undvika att allvarliga våldsbrottbegångna under "psykosartade tillstånd" riskerar leda till en dom utan adekvatpåföljd.Stockholm den 25 september 2000Johan ()()