mot · GO02So381 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So381av , ()Tolk för döva och blindaFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om vikten av att rätten till tolk för döva, dövblinda, vuxendövaoch hörselskadade kan infrias.Rätten till tolk för döva och dövblindaI regeringens budgetproposition redovisas regeringens förslagtill mål för handikappolitiken: " Utjämna skillnaderna i levnadsvillkormellan personer med och utan funktionshinder." Det innebär konkret attalla skall ha lika rätt och lika möjligheter att bestämma över sina liv ochfå sina önskemål respekterade. Alla skall ha samma möjligheter ochskyldigheter att ta del av information och att göra sig hörda. Alla skall hasamma möjligheter och skyldigheter att bidra till samhällets utveckling.För döva och dövblinda m.fl. finns redan tolktjänsten som en väg tilldelaktighet och inflytande. Om den inte fungerar tillfredsställande ställs dövautanför både möjligheten och skyldigheten att bidra till samhällets utveckling,att bestämma över sina liv och få sina önskemål respekterade. Ett avproblemen med att kunna få en fungerande tolkservice är bristen på utbildadetolkar.Den resultatbedömning regeringen redovisar vad gäller tolktjänsteninnebär att det är långt till målet om delaktighet och självbestämmande förden som inte hör. redovisning för visar att även omantalet genomförda tolkuppdrag ökat, så hade även en ökning skett avtolkuppdrag som inte kunde utföras.Det som gör att framtiden kan se ljusare ut för tolktjänsten är att antalettolkar kommer att öka och enligt beräkningar kommer fram till år 2005ytterligare ca 260 nya tolkar att utbildas. I takt med att antalet tolkar somutbildats ökat, kommer bl.a. landstingen lättare att kunna tillmötesgå behovet.Men även andra problem återstår att lösa. Även om behovet av tolkar ökarvisar det sig att det på vissa håll inte finns tillräckligt med tjänster förnyutbildade tolkar. Alltfler döva får inte tolk när de behöver det, inteberoende på brist på tolkar utan på brist på medel till verksamheten.Döva och dövblinda m.fl. drabbas på olika sätt av att tolk inte kanerbjudas, till exempel i arbetslivet då tolk behövs vid sammanträden, möten,personalutbildning, personalinformation m.m. Arbetsuppgifterna kan inteutföras och döva drabbas dubbelt, både genom att inte kunna delta med sinkompetens och genom att utestängas från information och kunskap. I alltstörre omfattning nekas döva tolk om de arbetar eller studerar på annan ort änhemorten. Osäkerheten om tolk finns eller inte leder till ökad stress och tillpsykisk ohälsa hos många. Detta gäller såväl i vardagliga situationer som i sigkan vara livsviktiga, arbete, föräldramöten, läkarbesök, bankärenden, som iutbildningssammanhang.Det är naturligtvis viktigt att de som är beroende av tolk kan erbjudas tolkför att kunna utjämna skillnaderna i levnadsvillkor mellan personer med ochutan funktionshinder och för att personer med funktionshinder skall kunnadelta i samhällslivet och få tillgång till god omsorg och vård som bygger påden enskilda människans delaktighet och självbestämmande.Idag har landstingen en skyldighet att organisera, finansiera ochtillhandahålla tolkservice enligt HSL, 3 b §. Landstingen skall erbjuda demsom är bosatta inom för vardagstolkning förbarndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. Lagen trädde i kraftden 1 april 1994.Vi anser att regeringen bör överväga att utreda om nuvarande lagstiftningär tillräcklig med hänsyn till dagens handikappolitiska ambitioner och denpraktiska tillämpningen av lagen. Utredningen bör också överväga om enrättighetslagstiftning bör tillskapas för att fastställa rätten till tolk fördöva,dövblinda, vuxendöva och hörselskadade.Stockholm den 3 oktober 2000Torgny ()