mot · GO02N383 · 2000-10-05 00:00:00 — strukturrationaliseringar har främstdrabbat industrin i landets småstäder. Problemet är att dessaindustriföretags framgångar skett på bekostnad av arbetstillfällen.Ett stort problem för landsbygden är att de kunskapsintensivatillväxtbranscherna söker sig till universitetsorterna och storstäderna i förstahand. Vi tror emellertid att det finns stora möjligheter för de regioner som ärikris. Speciellt om den lokala arbetsmarknaden kan matchas med företagensefterfrågan. Men det finns också många branscher som lätt skulle kunnagenerera nya arbetstillfällen utanför storstäderna. Vi tror att staten kanstödjautvecklingen inom en rad branscher som har framtiden för sig.11.1 Jordbrukets nya rollJordbrukspolitiken är en viktig del av regionalpolitiken. Alljordbrukspolitik är egentligen också politik för landsbygden. Det ärviktigt för att förändringen av EU:s jordbrukspolitik sker på ettsådant sätt att det blir möjligt att även bedriva jordbruk i helalandet. Svenskt jordbruk har ett rykte om sig att producera mat av högstandard. Att ställa om till ekologisk produktion är en del i stärkandet avvårt exportjordbruks konkurrenskraft. En ökad omställning till ekologisktjordbruk skulle kunna öka den svenska produktionen och skapa flerarbetstillfällen i glesbygden. Det ekologiska jordbruket kan inte på långtnär tillfredsställa ens de svenska konsumenternas efterfrågan. Efterfråganär nästan större än det faktiska utbudet, enligt LRF.Danskarna arbetar just nu på att försöka vinna marknadsandelar på densvenska livsmedelsmarknaden för ekoprodukter. I har regeringenstöttat de jordbrukare ekonomiskt som önskat ställa om. I hoppasregeringen att marknadens efterfrågan automatiskt kommer att sporra flerjordbrukare till sådan omställning. Regeringens förhoppningar har emellertidinte infriats. Här är omställningstakten mycket lägre. Betydande insatser föratt underlätta omställningen till ekologiskt jordbruk måste göras. Det ärviktigt att regeringen utreder frågan varför det ekologiska jordbruket inteproducerar mer varor trots den ökade efterfrågan. Vi vill att gerregeringen sin mening till känna om behovet av ytterligare statligastimulanser för att öka produktionen av ekoprodukter.11.2 Vård och omsorgOffentlig sektor stod för av tillväxten mellan 1970 och 1990.Offentlig sektor/kommunen var och är oftast den största arbetsgivaren påmånga småorter. Nedrustningen av offentlig sektor var enregionalpolitisk katastrof. Det skapade en kostsam arbetslöshet och stortlidande för många. Liksom tidigare finns det ett skriande behov avpersonal inom sjukvård och omsorg. I takt med det svenska folketsåldrande kommer denna sektor att behöva utökas ytterligare. Deförsämringar av välfärden som genomförts har därmeddrabbat periferin hårt. Därför menar att ökade ekonomiskaramar till kommuner och landsting är en viktig regionalpolitiskåtgärd.11.3 MiljöjobbenIdag arbetar nära 95 000 personer på miljöföretag. Det motsvarar 2-3 %av alla sysselsatta. Tusentals arbetstillfällen kan komma att skapas närSverige ställer om till ett miljövänligare samhälle; fler personer kommeratt arbeta med återvinning, reparation och renovering av boendemiljöer,miljöutbildning, sysslor i energisektorn, miljösanering, sophantering,miljöforskning och övervakning etc. Det förutsätter att staten främjarutvecklingen mot ett miljövänligare samhälle.11.4 Statens verkStaten har själv på många håll lett marschen ut från glesbygden. Det finnshundratals fall där staten fattat politiska beslut som flyttat eller dragit instatliga verksamheter från glesbygd och mindre orter. I en rapport frånGlesbygdsverket konstaterades att de statliga verken inte tar sittregionalpolitiska ansvar när det gäller lokalisering av egna verksamheter.En starkare styrning och tydligare direktiv skall krävas av statliga verkoch bolag för att inte dessa skall överge mindre orter och glesbygd vidåtstramningar.Viss grad av basservice är också viktig för att den sociala strukturen på enort skall kunna generera en positiv uppåtgående utvecklingsspiral.11.5 Rekreationens betydelseFritiden har fått allt större och större betydelse i människors liv.Utvecklingen pekar mot minskad arbetstid till förmån för rekreation ochsociala möten. Att de äldre bara blir fler och fler och konsumtionsstarkarebetyder också att möjligheterna för de branscher som sysslar med turism,kultur eller fritid kan tänkas växa . Tjänstesektornkan enligt AMS komma att sysselsätta många de närmaste åren.Sysselsättningen väntas öka speciellt inom försäljning, hotell- ochrestaurangarbete.Turismen är världens största och mest expansiva näring. EnligtRiksbanken var den svenska turistnäringens exportvärde 26,4 miljarderkronor . Totalt omsätter turistnäringen . Dettaär en arbetsintensiv näring som sysselsätter uppemot 150 000 människor.De utländska besöken står emellertid endast för av turismen i Sverige.Det är hälften så mycket som i flera andra EU-länder. Här finns mycket attlära av andra länder, vad gäller turiststrategier. Men en ökande turism får inteinnebära att natur- och kulturvärden exploateras ovarsamt. En ökad turismmåste gå hand i hand med ett aktivt bevarande av natur- och kulturmiljö. Detfinns stora möjligheter att utveckla ekoturismen och äventyrsturismen.Det är viktigt att regeringen utarbetar nya strategier för de ovan berördanäringarna, speciellt för turist- och fritidsnäringarna. Det är därför glädjandeatt arbetet har kommit igång i den s k Framtidsgruppen.11.6 Fisketurismen - en framtidsbranschDet fanns när blanklax var vardagsmat utmed de stora älvarna. Denvar så vanlig att sägnen berättar att drängar och pigor krävde att få annanföda i alla fall i veckan.I år finns mer lax i de norrländska vattnen än på mycket . Det skapar förutsättningar för såväl yrkesfiske som sportfiske. Justfisketurism har en stor potential och kan verkligen skapa arbete och liv ibygder som saknar detta. Men då krävs att laxen kan ta sig upp i älvarsom tidigare hade lax och att alltmer av fångstkvoten flyttas norröver.Vildlaxen är dock fortfarande hotad. av laxen är vildlax, resten ärodlad lax. sätts ca 2,5 miljoner laxyngel ut i det fria i . Devandrar ned till södra , växer till där och vandrar sedanmot för att leka. Endast ett fiske utmed kusten och i älvarna kanvara selektivt och spara den vilda laxen. Den odlade behöver beskattas.Idag bedrivs fiske med drivgarn i södra . Där fångas såväl odladsom vild lax, och risken är uppenbar att detta kan hota den vilda laxen. nu flyttat av kvoten till , där selektivt fiske på odlad lax ärmöjligt, är bra. Men vi vill se en fortsättning av den politiken. Laxen hörNorrland till.Många menar att utsättningen givit för mycket lax och att den odladeutgör ett hot mot den vilda. Det finns därför skäl att se över vattendomarna.Att fortsätta utsättningen verkar just nu inte meningsfullt. Det vore bättre attse över möjligheten att låta lax vandra upp i älvar som är stängda.Genom att se till att de kan ta sig in i och förbi vattenmagasin kan ett fintfiske efter lax skapas i miljöer uppströms vattenmagasinen. Det kan geunderlag för ny fisketurism, ett behövligt tillskott i glesbygder.Norrland "exporterar" mycket av sina råvaror söderut. El, skog och lax ärexempel på tillgångar som inte alltid skapar vinster och förutsättningar förverksamhet i . anser att laxen borde strykas från denlistan. Den hör till, naturligtvis med undantag från ochandra vatten som har en egen reproducerande laxstam. Att flytta laxfisketnorrut ger inte bara biologiska fördelar - man kan fiska selektivt på odlad lax- utan det ger underlag för en fisketurism och ett bättre ekonomisktutbyte av laxen. Det är ju bättre att ta upp dem då de är stora och färdigvuxna,än att ta upp dem på uppväxtområdet i södra där de är mindre.12 Lokal biologi och miljö12.1 Vattenkraftens samhällsekonomiska effekter förlokalsamhälletUtbyggnaden av vattenkraften har exploaterat en rad naturresurser, sådanasom landets regioner och kommuner tidigare åtnjutit. En rad mervärdenhar gått förlorade. Förlorarna är det lokala näringslivet och invånarna sominte längre kan nyttja dessa naturresurser. Turismen, fisket och fritidslivethar drabbats. En större del av vinsterna från vattenkraften bör därföråterföras till de drabbade regionerna.12.2 MarklagstiftningenFör att öka möjligheten för de boende i glesbygden måste den avregleringoch liberalisering av marklagstiftningen som skedde i början av 90-taletses över. Förvärvslagstiftningen har blivit uddlös och lätt att kringgå.Glesbygden har tappat kontrollen över naturtillgångarna, något som ärnödvändigt att ha i bygder där alternativa inkomstkällor ofta är enförutsättning för att man ska kunna bo kvar.Under har penningstarka spekulanter kunnat göraspekulationsförvärv på skogsfastigheter och avverkat hänsynslöst. Deransoneringsregler som finns reglerar fastigheter ned till 50 ha, menSkogsstyrelsens utvärdering av den nya skogsvårdslagen visar attransoneringsreglerna kringgås genom att man dels avverkar vad reglernatillåter och dels "gallrar" arealen därutöver på ett mycket hänsynslöst sätt.Fastigheter har även styckats sönder i mindre enheter och kunnat kalavverkas,och krav om bosättning på fastigheten har inte efterlevts. Det har även hänt kalavverkat innan lagfart och förvärvstillstånd meddelats. I budgivningom skog har ortsbor inte kunnat konkurrera eftersom man har haft ettlångsiktigt skogsinnehav för ögonen och inte spekulerat i skövling. Trendenär att ortsbor äger en allt mindre del av skogen och berövas en nödvändigkompletterande inkomstkälla.Målet med marklagstiftningen måste vara att öka sysselsättning ochbosättning i glesbygden. ses reglerna över, vilket är bra, men detta måsteföljas upp för att förhindra att ägandet över skogen inte lämnar bygden.12.3 Skydd av nyckelbiotoperMiljömedvetenheten i skogsbruket har ökat och certifieringen ses som ettbra sätt att värdesäkra varan. Intresset för nyckelbiotoper - de biologiskapärlorna i skogen - har ökat. Därför har vi med stor tillfredsställelsemedverkat till att anslagen till biotopskydd förstärkts rejält i budgeten.Anslaget för är nu 2001 vara 125miljoner kronor och lika mycket år 2002.Idag har bristen på medel i vissa fall lagt en död hand över avverkning skog. Många ansvarsfulla skogsbolag vill inte avverka i områden därdet finns eller kan finnas nyckelbiotoper eftersom man är rädd för opinionen.Tidigare fanns inte pengar tillräckligt för biotopskydd och effekten blev inte avverkade mogen skog. Man talade om att staten skulle få påsig. Med den anslagsnivå som finns torde inte det behöva hända iframtiden.Skogen är fortfarande en avgörande näring för många bygder. Vi menar attskogsråvaran borde kunna skapa betydande mervärden om den förädlades ihögre grad . I ett ekologiskt hållbart samhälle måste trä ersättaplast i många produkter. Trä är en förnyelsebar resurs vilket plasten inte är.Det behövs forskning och stora insatser inte bara från staten utan frånnäringen själv för att förändra användningen av denna råvara.13 Förbättringar av den interregionalainfrastrukturenDen förda politiken på kommunikationsområdet är ett av de viktigasteinstrumenten i regionalpolitiken. Med kommunikationer avses här såvälfysiska som data- och telekommunikationer. Kommunikationernasgrundläggande funktion är att minska de geografiska hindren församspelet mellan människor och företag. Det innebär att ökatillgängligheten för kommunikation och sålunda utöka regionens storlek.Genom att öka regionens storlek kan de små lokala arbetsmarknadernaöverleva lättare. De små arbetsmarknaderna är mer beroende avmöjligheter till mellanregional rörlighet. Snabbtåg och utbyggd länstrafikbidrar till att underlätta sådan. Regionens storlek är också av storbetydelse för företagens överlevnad. Investeringar i enskilda länkar itransportsystemen kan i samspel med en rumslig ekonomisk struktur geen betydande påverkan lokalt och regionalt, speciellt om dessa kan kortarestiderna.För detta ändamål behövs:- en omfattande förbättring av tågtidtabellerna för att minska väntetiderna,- ökad turtäthet på samtliga bandelar,- fler snabbtåg,- nybyggnationer exempelvis sträckan (Norrbotniabanan),- upprustningar för höghastighetstrafik på flera sträckningar, exempelvisGävle-Hallsberg.Dagens kommunikationspolitik är i dålig samklang medregionalpolitiken. Kommunikationspolitiken har förbisett denvälfärdspolitiska betydelse som en fungerande infrastruktur har för denregionala utvecklingen. Företagens behov är inte heller tillfredsställda,speciellt vad gäller logistiken. Regional utveckling innebär inte bara attförbättra näringslivets tillväxtförutsättningar. Bra kollektivtrafik är enviktig politisk fråga såväl för de boende som för företagens anställda.Regional utveckling handlar om att öka medborgarnas sociala ochekonomiska välfärd, exempelvis genom att öka tillgängligheten till privat ochoffentlig service. Förbättrat underhåll och upprustning av det lokala vägnätet,även grusvägarna, kan i det sammanhanget vara mycket betydelsefullt.Tillgången till kommunikationer är ju helt avgörande för om en ort skallfortsätta att vara attraktiv.Avreglering och bolagisering av statliga verk har gjort det allt svårare attgarantera ett fullgott utbud genom detaljregleringar och ägarstyrning. Detfinns flera sätt att komma till rätta med det problemet. Ett sätt är att återtamakten över verksamheten. Ett andra sätt är att från central nivå lägga upp delångsiktiga strategierna, följa utvecklingen och gå in och upphandla tjänsterdär marknaden misslyckats. Mindre investeringar i enskilda transportlänkarkan i samspel med den ekonomiska strukturen få en betydande lokal ochregional inverkan. Ett tredje sätt är att öka samordningen mellan aktörer ilandet och låta organ på riks- och länsnivå lägga upp riktlinjer i samspel medlokala och regionala producenter. Dagens kommunikationspolitik präglas avklara sektorsinlåsningar. Samordningen på regional nivå bör också förbättras.Samordning handlar inte bara om att koordinera samspelet mellankommunikationer utan också om att ta hänsyn till hur kommunikationernasamspelar med övrig fysisk planering och övriga regionalautvecklingsåtgärder.SJ bedriver sin verksamhet på kommersiella villkor, med ekonomiska målom soliditet och förräntning av det egna kapitalet. Den trafikpolitiskamålsättningen om en kraftigt ökad marknadsandel för järnvägen skall betonasi ägardirektiven till SJ. Den ökade marknadsandelen får dock inte uppnås påbekostnad av att företagets ekonomi undergrävs. Skulle det visa sig att detinte går att öka marknadsandelen med givna ekonomiska förutsättningarmåste förnyade analyser av konkurrensförutsättningarna göras och eventuellaförändringar göras i de ekonomiska ramarna (skatter, banavgifter,investerings- och driftbidrag).14 Ett gynnsamt klimat för människor ochföretagEn regions ekonomiska utveckling bestäms till viss del av i vilken månden förmår attrahera eller generera konkurrens- och överlevnadsdugligekonomisk verksamhet, men det är också viktigt att regionen utnyttjarsina komparativa fördelar och mobiliserar kreativiteten bland regionensföretag, organisationer, föreningar och boende. Vad är det då som gör attföretag lokaliserar sig på vissa platser? Arbetskraften är en av de fåproduktionsfaktorer som är avgörande för företagensgeografiska etablering. Det är därför befolkningens bosättning som alltmer bestämmer var företagen etablerar sig. Enligt de flyttstudier somgjorts tycks människor i betydande utsträckning välja bosättningoberoende av var arbetstillfällena finns.Varför människor väljer att bo på vissa ställen, hellre än andra har inte såmycket med ekonomiska faktorer att göra. Dagens regionalpolitik fokuserarför lite på de icke-ekonomiska faktorer som har betydelse förregionutvecklingen, ur den här aspekten. Kulturens betydelse somlokaliseringsfaktor har ökat. Flyttarna söker nya stimulerande miljöer, enligtundersökningar. Storstädernas varierade kulturutbud lockar många att flyttatill storstäderna. Men många flyttar till landsbygden. De som flyttarfrån städerna är också de intresserade av ett rikt kulturliv, ett vackertlandskapoch möjlighet till rekreation och nöjesliv. Kulturmiljön är en av de viktigarefaktorerna för att attrahera företag och människor till regioner. Det är ur dethär perspektivet som den kulturella infrastrukturen är så viktig.En stad som vill överleva måste vara attraktiv. Det handlar om att varaöppen för nyinflyttade, nya mentaliteter och kulturer. Det handlar också omatt att utveckla kulturlivet. De små orter som satsat på kulturen har haft detlättare att behålla de sina eller attrahera nya invånare. Värst utsatt, iavfolkningstermer mätt, är faktiskt de svenska småstäderna, själva glesbygdenär inte lika hotad. Många småstäder har varken ett lockande kultur- ochserviceutbud eller tillgång till en lockande natur och attraktiva boendemiljöer.Om det dessutom frodas en anda av intolerans, avundsjuka ellermisstänksamhet är det mycket svårt att attrahera flyttare eller ens behållaungdomarna i området.För att vända trenden bör mindre orter försöka att återskapa något avstorstadens positiva miljöer eller kanske nischa sig som ett livskvalitativtalternativ till storstaden. Kulturbranschen är sysselsättningsintensiv och denexpanderar snabbt. Vi vill öka det ekonomiska stödet till lokala och regionalautvecklingsprojekt inom kultursektorn, framförallt på landets små orter. Dehär projekten ska skapa förutsättningar för en bärkraftig kulturellinfrastruktur. Det kan innebära satsningar på såväl kulturproduktion ochfestivaler, som kulturminnesvård och kulturlandskapsvård.Ett led i denna utveckling är att stödja lokala och regionalautvecklingsprojekt och utvecklingscentra som sysslar med teater-, dans-,musik-, film-, litteratur- och bildproduktion samt museiverksamhet. Detinnebär också att satsa på amatörer, exempelvis via studieförbunden. Denstatsunderstödda verksamheten ger spinn-off-effekter. Den stimulerar denlokala och icke statsunderstödda kulturproduktionen. På så vis kan denstatliga politiken vara grundstenen i en bärkraftig kulturell infrastruktur.15 Det specialiserade kulturutbudet istorstäderna är hotatKulturpolitikens regionalpolitiska betydelse gäller också storstäderna. Istäderna bor merparten yrkesaktiva kulturarbetare. De lever ettekonomiskt mycket otryggt liv, eftersom storstadskommunerna inte tarsitt ekonomiska ansvar. För den som inte går på a-kassa är det svårt attförsörja sig ens som professionell yrkesutövare. Som om det inte räcktemed det. Våra största enskilda konstnärer får ofta ikläda sig andra rollerför att deras produktion ska bli verklighet. Att anställa producenter,marknadsförare, företagsekonomer och dylikt är för de flestaprofessionella en omöjlighet. Detta tar kraft från skapandet.Våra svenska kulturarbetare är också utelämnade att år för år söka statligabidrag och stipendier. I ansökningarna handlar det ofta om att försöka bevisavilken samhällsnytta eller samhällelig deras konstnärliga arbete kangenerera. Det är som att kulturen inte hade ett egenvärde längre. Allt detta äranmärkningsvärt särskilt som tidigare beslutat följande:Kulturpolitiken skall möjliggöra oberoende utforskning av konstensuttrycksmöjligheter. Konstnärligt arbete, vetenskaplig forskning ochtekniska innovationer bygger på att människor med talang och idéer fårstort svängrum. ... Genom att undanröja hinder för skapande och stödjaoch stimulera kulturutövare och kulturella uttryck över ett brett fält skallkulturpolitiken verka för mångfald. Arbetsvillkoren för yrkesverksammakonstnärer påverkar vitaliteten och mångfalden inom hela kulturlivet.Den kulturpolitiska uppgiften är att skapa bästa möjliga förutsättningarför det yrkesverksamma konstnärliga arbetet.Det är viktigt att stödja enskilda professionella konstutövare, regissörer,koreografer och nyskapande kompanier. Många av dem är beroende avprojektbidrag. ger ettåriga bidrag. Vi vill trygga dessakonstnärers arbetsmiljö genom att förändra bidragstilldelningen. Vi troratt kan ge dessa kulturarbetare en tryggare arbetsmiljögenom att bevilja dem bidrag på två- och treårig basis, så att de intebehöver göra årliga ansökningar.16 Förbättrad serviceGlesbygdsverkets analyser visar att det blir allt attraktivare att bosätta sigpå landsbygden, men att brister i service ofta gör det omöjligt attförverkliga den drömmen. Regioner som inte erbjuder bra levnadsvillkorkan inte locka till sig några människor. Även företagen är beroende av engod välfärd eftersom de annars inte kan locka till sig arbetskraft.Människor på landet måste garanteras en lägsta nivå av service.Rapporterna från landsbygdskommunerna, glesbygdsriksdagen och GBV handen att regeringens löften inte uppfyllts på det området. Alla i landet,har det sagts, ska erbjudas lika god service. Landsbygdsborna har kanskealdrig haft samma servicenivå som andra, men krisårpasserades smärtgränsen. En bidragande orsak var att statliga företag, främstSJ, Posten och , arbetade vinstdrivande. Besparingarna inom denoffentliga sektorn var en annan faktor.Posten eller livsmedelsaffären kan ombesörja mycket av den service somApotek, Systembolag och dylikt tidigare stod för. När Posten,livsmedelsaffären och apotek/sjukvård inte längre finns på orten dör oftastbygden. För att rädda en stor del av servicen är ökade satsningar påsamverkan mellan privata och kommunala verksamheter viktigt. Det kanockså handla om att samarbeta med grupper i civilsamhället.17 Medborgarnas kreativitet räddar landetMånga medborgare upplever att de inte kan påverka politiken. Detrepresentativa demokratiska systemet inbjuder inte längre medborgarnaatt deltaga utan verkar passiviserande. Vi anser därför att densvenska folkstyrelsen bör innehålla fler element av självorganisering,decentralisering och självförvaltning. Den kreativitet detta kan föda är enviktig förutsättning för regionernas tillväxt och överlevnad.- Ett sätt att stödja decentraliseringen är att ge lokala krafter ökatinflytande över vad som händer på regional nivå, genom att ge regionensinvånare ökad makt över de regionalpolitiska medlen.- har allt fler politiska områden lyfts ned tillkommunal nivå. Vi vill gå vidare och flytta ned fler beslut till regionalnivå. Vi vill utveckla den representativa demokratin och införa nyaregionfullmäktige, direktvalda organ vars uppgifter är att överta uppgifterfrån länsstyrelserna och landstingen.- Att staten stödjer televisionens är ett sätt som vi villförorda. Det gör staten i och . är vårenda icke-kommersiella TV-kanal, och därmed ett bidrag till demokratinpå den lokala nivån. Dagens kommuner stödjer inte den verksamhetenekonomiskt.- Att arbeta för förbättrad kontakt mellan kommunledningar ochinvånare/företag, och att fler kommunmedborgare tas in iberedningsprocessen inför beslut eller experimentera med ickepartipolitiska nämnder, direktvalda organ, samrådsforum etc. är ocksåviktigt.- Det bör också bli lättare att genomföra beslutande folkomröstningar påkommunal, regional och nationell nivå. Det är i kommunerna redanmöjligt, men folkets vilja vinner sällan fullmäktiges gehör. Genom attkommunallagens 5 kap § 23 ändras, så att kommunfullmäktige blirskyldiga att genomföra en folkomröstning om så begärs av avkommuninvånarna, kan fler folkomröstningar bli verklighet.- Skilda valdagar är en viktig förutsättning för att stimulera folketsdeltagande i samhällspolitiken. Då kan människor skilja de kommunalafrågorna från de nationella. Det innebär i klartext att aldrig hållariksdagsval, kommunval eller val till landstings/regionfullmäktigesamtidigt.Det svenska föreningslivet har länge fungerat som en skola för demokrati.Föreningslivsengagemanget ger dels en ökande medvetenhet och dels enpraktisk erfarenhet av hur demokratiskt beslutsfattande kan gå till.Civilsamhällets sammanslutningar utgör därmed en sorts demokratiskinfrastruktur i det politiska . Det finns ett egenvärde imedborgarnas självorganisering. Nämligen att tillsammans med andratillämpa demokratins spelregler; formulera idéer, argumentera, lyssna,kompromissa, fatta beslut och genomföra det man beslutat.