mot · GO02L422 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:L422av Skånberg, (kd)SeparationerFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en lagstiftning som prioriterar äktenskapet somsamlevnadsform.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om åtgärder för att förebygga separationer.13.1 Yrkande 2 hänvisat till SoU.MotiveringVarje år ingås i ca 35 000 äktenskap. Drygt hälften av demspricker, och i högre utsträckning spricker samboförhållanden.Det är flest i hela och man kan jämföra med där gårskilda vägar. För de flesta av oss är en separation en av livets svårastekriser, eftersom den viktigaste källan till glädje och välbefinnande varkenär karriär, ny bil, hobbyer eller prylar, utan vår familj. Ja, t.o.m. viktigareän vårt arbete. Statistiken visar att separationer får svåra följder.Frånskilda män lever kortare än gifta ochsammanboende män. En frånskild man löper dubbelt så stor risk att dö ihjärnblödning, självmordsfrekvensen är fyra gånger högre och risken attdö i skrumplever sju gånger högre. Hans genomsnittliga inkomst är lägreoch risken att komma i konflikt med rättsväsendet och hamna i fängelseär högre än för gifta/sammanboende män. Ensamstående mammor harinte en lättare situation. De röker dubbelt så mycket, äter fem gånger såmycket lugnande medel, är mer trötta och oftare sjukskrivna än gifta ochsammanboende kvinnor. De drabbas betydligt oftare av fysiskt våld, ochäven deras självmordsfrekvens är förhöjd. Både frånskilda män ochkvinnor drabbas i högre grad av olika former av cancer, t.ex. lungcanceroch bröstcancer. Dödligheten är högre inte bara i alkoholrelateradesjukdomar och hjärtsjukdomar, utan också i olyckor.Barnen separationens förlorareDe verkligt stora förlorarna är ändå barnen. får 45 000 barn varamed om en separation, för 10 000 av dem för . En fjärdedelav dessa barn kommer att helt förlora kontakten med sinpappa. Barn till frånskilda tar med sig föräldrarnas oförmåga att lösakonflikter, och skiljer sig själva som vuxna oftare. Utöver det personligalidandet och förlusten, förlorar också samhället stort på separationerna.En separation kan beräknas kosta samhället mellan 2 och 3 miljonerkronor i form av bidragsförskott, bostadsbidrag, socialbidrag mm. Då ärkostnaden för utslagna män och utslitna ensamstående mammor oräknad.Men en skilsmässa är väls var och ens ensak, här kan väl inte samhället gåin och styra och förbjuda?! Det är sant - men riktigt så enkelt är det inte.Vi måste inte ha skilsmässor i . Barn måste inte förlorakontakten med sina fäder. Medellivslängden måste inte sjunka till följd avfamiljesplittring. De stora personliga och ekonomiska kostnaderna är inteoundvikliga. Det går att med politiska medel underlätta för barnfamiljer,stödja familjer i kris, överge samhällets neutrala hållning till samlevnad.Stöd och utbildningSamhället måste genom lagstiftningen prioritera äktenskapet somsamlevnadsform, och därigenom markera en medveten inriktning, så atträttssäkerhet och jämställdhet makar emellan garanteras, sombarnens trygghet förstärks. I barnhälsovårdens föräldrautbildning deltardrygt av förstabarnsföräldrarna och av samtliga föräldrarsom får barn. Här skulle man i mycket högre utsträckning kunna ta uppsamlevnadsundervisning. Få gånger i livet är man så motiverad att arbetapå sin relation till sin make/maka som när man väntar eller har fåttsitt första barn. Och kanske är det då man bäst behöver stöd, t.ex. i enstudiegrupp. Många separationer sker just under småbarnsåren, dåpåfrestningarna är stora. Då behövs dessutom ett ekonomiskt stöd tillbarnfamiljerna som ger valfrihet beträffande barnomsorgen. Om krisen ifamiljen väl är ett faktum måste det finnas lättillgängligfamiljerådgivning. Som en följd av en motion som jag la i 1992är det lag på att det i varje kommun i landet skafinnas en familjerådgivningsbyrå. Det är dock inte tillräckligt. Resursernaär för små, så att köerna till rådgivningen ofta blir för långa.Samlevnadsundervisningen i skolan måste utvecklas och fördjupas till attinte främst handla om kondomer och sexualteknik, utan om värderingar,känslor, ansvarstagande och relationer för att förbereda våra ungdomar förett vuxenliv med hög livskvalitet. Undervisningen måste ta sikte på hemoch familj och föräldrarollen måste uppvärderas. Inriktningen ska vara attäktenskapet mellan man och kvinna förordas och prioriteras somsamlevnadsform främst för barnens skull, samt att vikten av trohet,respekt och ansvar betonas, liksom föräldraskapets stora betydelse. Attsamhället satsar på familjen och förebygger separationer är inte enkostnad utan en besparing. Hemmens oersättliga betydelse inser man närman begrundar tänkvärda slutsats: "Föräldrarna ärden största brottsförebyggande resurs som samhället har." Istället för attbara ropa på fler poliser och längre straff, behöver vi fler hela familjer ochfärre separationer.Stockholm den 25 september 2000Tuve Skånberg (kd)