mot · GO02A810 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:A810av , ()Kvinnors jämställdhet i arbetslivetFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att arbetsmarknadslagstiftningen kraftfullt ska slå fast kvinnorsoch mäns lika värde, villkor och behandling på arbetsmarknaden.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att det måste vidtas åtgärder för att bryta den könssegregeradearbetsmarknaden.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att se över LAS så att lagen kan innehålla skrivningar som slårfast att heltidsarbete är en rättighet - deltidsarbete en möjlighet.Rätten till arbeteJämställdhet förutsätter att alla vuxna är ekonomiskt oberoende,självständiga individer. Därmed är rätten till arbete en första förutsättningför jämställdhet. Kvinnor har trätt in på arbetsmarknaden och är där för attstanna. De förvärvsarbetar nu i ungefär samma utsträckning som män. Såmåste det vara också . Därför måste det uppmärksammas attäven det obetalda arbetet skall delas. Denna aspekt på jämställdhet måsteuppmärksammas redan i förskolan. En skev fördelning av hemarbetetresulterar i skillnader i kvinnor och mäns villkor på arbetsmarknaden, tillexempel i form av deltidsarbete. Det kan inte längre accepteras attkvinnors arbete värderas lägre än mäns arbete. Lika omöjligt är det attacceptera att vård, omsorg och service värderas lågt som betalt arbete påarbetsmarknaden.Svenska kvinnors förvärvsfrekvens är bland de högsta i världen. Därförkallas "världens mest jämställda land". Ändå har en avEuropas mest uppdelade arbetsmarknader. Kvinnor och män befinner sig iolika branscher, i olika yrken och har olika arbetsuppgifter. Bara 10 procentav alla kvinnor och män finns i yrken med jämn könsfördelning. Dearbetsuppgifter som kvinnorna har haft ansvar för i hemmet utveckladesunder till yrken med inriktning på vård-, omsorg ochservice. Så skapades den offentliga sektorn.Kvinnor arbetar till lika stor del i offentlig som i privat sektor medanmännen till största delen arbetar i privat sektor. I kommunerna har det alltidarbetat fler kvinnor än män. av de kommunalanställda är kvinnor.Fortfarande arbetar kvinnor mest i yrken som är nära kopplade till vård ochomsorg.På lite har kvinnors möjligheter och position påarbetsmarknaden förändrats. Ändå fortsätter traditionella könsroller att styraunga människors val av utbildning och därmed yrke. Var femte pojke villarbeta med data eller IT, nästan var femte flicka vill främst arbeta inom vårdoch omsorg. Skolan med syokonsulenterna i spetsen måste på ett mer aktivtsätt motverka den segregerade arbetsmarknaden genom att finna former förett mer könsneutralt val av utbildning. Kvinnor har generellt ett ekonomisktintresse av att bryta den rådande arbetsdelningen. Den högre lönen i ettmansdominerat yrke är till exempel en drivkraft. Män har sällan sammaekonomiska skäl att bryta ordningen och utföra "kvinnosysslor" eftersom denekonomiska ersättningen liksom statusen är lägre.LöneskillnaderLönediskriminering uppstår när en arbetsgivare betalar kvinnor och mänolika lön för lika eller likvärdigt arbete. Löner för olika arbeten bestäms ien avvägning mellan en bedömning av arbetets svårighet, krav påkunskap och erfarenhet, ansvar, arbetsförhållanden, efterfrågan påarbetskraft och vad som kan anses vara rättvist. Vi vill framhålla att alltarbete inte är likvärdigt och ska heller inte betalas lika. I de branscher därden fackliga organisationen aktivt har arbetat med lönekartläggningar,analyser av skillnader, genomtänkta lönesystem och arbetsvärdering harlöneskillnaderna mellan kvinnor och män minskat. Men på helaarbetsmarknaden är kvinnors genomsnittliga timlön lägre änmännens.Trots , lagstiftning och kollektivavtal finns osakligalöneskillnader kvar mellan kvinnor och män. Det beror till största delen på attkvinnor och män finns i olika branscher och yrken. Arbeten som i huvudsakutförs av kvinnor är lägre betalda än arbeten som i huvudsak utförs av män.En orsak kan vara att den kunskap som kopplas samman med kvinnliga yrkentenderar att ses som medfödd och inte förvärvad.Dagens löneskillnader mellan kvinnor och män kan hänföras till följandefaktorer:- Arbetsmarknaden är könsuppdelad och traditionella kvinnoarbeten i vård,omsorg och servicesektorn är inte lika högt värderade som manligtdominerade yrken och sektorer.- Oavsett om kvinnor finns i mansdominerade branscher och yrkenvärderas deras arbetsuppgifter lägre än mäns.- Oförklarade löneskillnader. Kvinnor med samma slags arbete, utbildningoch erfarenhet som män tjänar ändå mindre.På arbetsplatser där en majoritet kvinnor arbetar är löneläget lägre än påmansdominerade arbetsplatser. Om andelen män ökar i enkvinnodominerad bransch ökar lönerna och omvänt. Utvecklingen ärtydligast i tjänstemanna- och akademikeryrken samt inom industrin.Kvinnors arbete värderas lägre än mäns oavsett bransch och yrke. Denslags arbetskompetens som ofta fordras i kvinnliga arbeten ger lägrelönepåslag än de som är typiska i manliga arbeten. I lönesystemen syns attkvalifikationer och arbetsvillkor som av tradition associeras med kvinnligaarbeten nedvärderas.På arbetsplatser med väl utformade lönesystem som är kopplade tillutveckling i arbetet är löneskillnaderna mindre. Lönesystem är starkastyrmedel i lönesättningen. Därför är valet av lönesystem viktigt.Löneskillnaderna är genomgående lägre i de yngre åldrarna. Unga kvinnoroch unga män får ungefär samma löner när de börjar arbeta. Kvinnorslöneutveckling avstannar under de år barnen är små. är männenslöneutveckling som störst. Den löneskillnad som då uppstår består.AnställningsformerDet har skett stora förändringar när det gäller andelen tidsbegränsadeanställningar . De tidsbegränsade anställningarna somökat mest är de så kallade behovsanställningarna. De har ökat från 40 000år 1990 till 115 2000. Objekts- och projektanställningarna harsamma tid ökat från 40 000 till 95 000. (Enligt LO:s faktamaterial"Anställningsformer och arbetstider 2000". )Provanställningarna minskade mycket men under detre har de fördubblats. av kvinnor i åldrarna25-29 år har någon form av tidbegränsad anställning. Bland dem under 25 årär andelen ännu högre.ArbetstiderGrunden för anställning skall vara heltid. När behov av ny personal finnsskall i första hand de deltidsanställda erbjudas högre sysselsättningsgrad.I branscher med stor andel deltidsarbete måste arbetsorganisationen,arbetets innehåll och möjligheter till kompetensutveckling ses över.Det är inte rimligt med den höga andel deltidsarbete som finns ikvinnodominerade branscher så som handel, hotell- och restaurang, fastighetsoch inom vård- och omsorg. Att just kvinnodominerade branscher skullekräva deltid i annan utsträckning än manligt dominerade branscher är interimligt.Varför skulle klädaffärer, där det framför allt arbetar kvinnor, kräva deltidnär radio- och tv-affärerna, där det framför allt arbetar män, inte gör det?Vård och omsorg av barn och äldre tillgodoses i många andra europeiskaländer främst genom kvinnors obetalda arbete i hushållen. I harkvinnornas lönearbete i offentlig sektor tillfredställt samma behov. Problemetär att arbetstillfällena i stor utsträckning har konstruerats somdeltidsarbeten.Om och hur mycket olika arbetstidsreformer bidragit till ökad jämställdhetär osäkert. Statistik som visar om männen tagit en större del av hemarbetetoch bidragit till kvinnors förvärvsarbete är brisfällig och ger inga säkra svar.Det går inte heller att hitta några exempel i andra länder på attarbetstidsförkortningar haft en positiv inverkan på jämställdheten.Flexibel arbetstid är önskad av många arbetstagare. Det förutsätter attindividen också har ett rimligt inflytande över arbetstidens förläggning. Föratt arbetstagaren skall kunna styra sin arbetstid krävs avtal som försäkrarinflytande.ArbetsorganisationArbetsmarknaden har förändrats. Med teknikens hjälp har många tungaarbetsuppgifter försvunnit eller underlättats. hararbetsorganisationerna tenderat att bli "plattare", det vill säga olikamellannivåer försvinner. Det är en vanlig förhoppning att "platta"arbetsorganisationer skall leda till ökad jämställdhet genom att mänsöverordning och kvinnors underordning försvinner. I praktiken återskapashierarkierna liksom den manliga överordningen och den kvinnligaunderordningen. De arbetsuppgifter som kvinnor har inom industrin läggsut på entreprenad och andelen kvinnor minskar. I de plattaorganisationerna försvinner ofta de mellanchefspositioner som är dechefspositioner där kvinnorna funnits.Medelålders och äldre kvinnor har lika tunga arbetsuppgifter nu som . Den fysiska belastningen har däremot minskat för män isamma ålder. Den viktigaste orsaken är att en större andel män i arbetaryrkenblivit tjänstemän. När industrin har automatiserats har vårdenindividualiserats på så sätt att vårdtagarens inflytande har ökat. Det innebärbland annat att mycket vård och omsorg sker i hemmen och där harutvecklingen av tekniska hjälpmedel inte följt med.Under 1990-talet har arbetstillfällena inom vården och omsorgen minskat.Samtidigt har behovet av omvårdnad ökat. Den personal som är kvar pressasallt hårdare. Bantade organisationer har blivit denna arbetsmarknadskännetecken. Alltför hårda personalminskningar motverkar sitt syfte närpersonalen inte kan avsätta tid för att lära, utvecklas och ta till sig tekniskanyheter.Det är framför allt kvinnorna i den offentliga sektorn som fått en förvärradarbetssituation. Rationaliseringarna har skett utifrån mått och metoder somhämtats från den privata marknaden. Mänsklig omsorg och omvårdnad måstehanteras utifrån människors behov och vikten av att samhället värnar desvagaste. Vi kan konstatera att omfattningen av stressigt arbete har ökat. Mestutsatta för stress är kvinnorna inom handel, i privat service och i offentligsektor.Frihet i arbetetFriheten i arbetet är starkt sammankopplad med lön. Eftersom kvinnor harde lägst betalda arbetena är det också kvinnorna som har minst frihet.Med ökad lön ökar också friheten. Till exempel kan drygt sju av tioanställda med en lön på mer än ta ledigt för attuträtta ett ärende utan löneavdrag. Bland de somtjänar högst är det bara tre av tio som har ensådan frihet.Det är stora skillnader mellan olika löntagargrupper. avmedlemmarna i förbunden Hotell- och Restaurang och har frihetatt uträtta ärenden på arbetstid. Motsvarande siffra för privatanställda ochstatligt anställda SACO-medlemmar samt Industritjänstemän är cirka 70procent.KompetensutvecklingKompetensutveckling hänger ihop med den enskilda arbetstagarensutveckling. Gapet mellan olika gruppers tillgång till personalutbildningökar. Allra minst tillgång har LO:s privatanställda kvinnor. ärdet LO:s privatanställda kvinnor som har den lägsta utbildningsnivån.Det finns ett starkt samband mellan personalutbildning ochanställningsform. Vikarier får hälften så mycket personalutbildning som fastanställd personal, behovsanställda får ännu mindre. Eftersom det framför alltär kvinnor som har behovsanställningar, vikariat och arbetar deltid fårkvinnor generellt mindre personalutbildning än män.Den mycket ojämna fördelningen leder till att klyftorna ökar mellan olikagrupper av anställda. Arbetskraften delas upp i en högutbildad grupp somgenom återkommande personalutbildning ytterligare ökar sin kunskap ochstärker sin ställning på arbetsmarknaden. växer gruppenlågutbildade som inte får möjlighet att utvecklas i sitt arbete.Alla måste få ta del av det utvecklande arbetet, lära mer och ha möjligheteratt utföra fler och mer kvalificerade arbetsuppgifter. Det handlar inte om attgöra karriär utan snarare om att känna tillfredsställelse, stolthet att fåutvecklas i sitt arbete och få utveckling i lön.Stockholm den 29 september 2000Christina ()()()