mot · GO02U620 · 2000-10-05 00:00:00 — Erfarenheten visar på den privata sidan är beredd att skjuta till kapital också för verkligtriskfyllda projekt.Det är dock ofta svårt att från början avgöra om en ny regim kommer attvisa sig så framstegsvänlig som den utlovar. Ett sätt att förhindra attskuldavskrivning leder till en ansvarslös nyupplåning kan vara att under någraövergångsår göra lånen ränte- och amorteringsfria. Om den nya regimenverkligen visar sig hållbart utvecklingsinriktad avskrivs lånen efter dennaprövotid. En utvecklingshämmande regim får däremot ha det moralstärkandehotet om en återkommande lånebörda hängande kvar.RättsstatVissa länders svårigheter att attrahera riskkapital löses,förutom genom skuldsanering, genom inrättandet avdemokratiska institutioner. Detta ger en förutsägbarhet förinvesteringars utfall och skapar därför stora möjligheter tillmarknadsfinansiering.Den goda utvecklingen kan inte ske om det inte finns en fungeranderättsstat. Det skall finnas goda lagar och de skall efterlevas. Statsmakten fårinte vara ett instrument för att suga ut eller terrorisera medborgarna. Tvärtomskall staten vara ett värn för den enskildes frihet och rätt.Det handlar återigen inte om stora ekonomiska satsningar utan mer om ettförhållningssätt. Omvärlden kan hjälpa till i den processen genom attstimulera ett samarbete vad gäller mänskliga rättigheter och demokrati iAfrika.Satsningar på skola ochsjukvårdEn idé som den brittiska hjälporganisationen harlanserat är att skuldavskrivningar till ett u-lands statsmaktskall förknippas med mycket bestämda villkor att de pengarsom frigörs i form av uteblivna ränte- ochamorteringskostnader direkt skall användas för satsningar pånyckelområden. Det är en tankegång som är väl värd att tavara på. Det belopp som skuldavskrivningen frigör skullekunna villkoras med att motsvarande satsningar görs frånstatsmakten på de två mest prioriterade statliga satsningarna,nämligen grundläggande hälsovård och utbildning för allabarn och ungdomar. Endast genom satsningar på hälso- ochsjukvård kan epidemiska sjukdomar hejdas och aidstragedinhindras. Ofta kan detta dessutom kombineras medutbildningsmålen, då utbildning i hälsofrågor är ett bra stegför att förbättra hälsostandarden. Skuldavskrivningen kundedärmed bli ett instrument att förverkliga den satsning påfundamentala utvecklingsfaktorer som är nödvändig för attmöjliggöra en snabb och uthållig tillväxt.Villkoren för att skuldavskrivningar skall ske kan alltså sammanfattas iföljande punkter:- landet skall föra en utvecklingsvänlig politik, inriktad på välståndetsgrundläggande förutsättningar - marknadsekonomi, demokrati ochrättsstat,- skuldavskrivningarna får inte gynna misshushållning och korruption ellerfinansiera krig,- statsmakten får inte vara involverad i anfallskrig,- de resurser som frigörs genom skuldavskrivningarna skall satsas pågrundläggande hälsovård och utbildning,- ny statsupplåning får endast ske för infrastrukturprojekt som inte kanmarknadsfinansieras.Biståndets utformningVärldsbanken har i sin rapport konstaterat att i ettland med gott styre leder en ökning av biståndet tillväxtökning på . Motsvarande biståndsökning tillett land med dåligt styre leder till en tillväxtminskning med0,3 %.En del av problemen med bistånd till korrupta eller misskötta länder kanavhjälpas genom att kanalisera biståndet till andra parter än de skadligaregimerna. Därför bör en ökad andel av biståndet gå tillfrivilligorganisationer.Bistånd som inte främjar utvecklingen skall avvecklas. Det handlarfrämst om bistånd som ges till statsmakter som hindrar landets utveckling. (Om detta bör inte någon oenighet föreligga. Svårigheten ligger i att avgörahur landets politik verkligen påverkar utvecklingen. )Även bistånd som ger god effekt skall successivt avvecklas. Landet självtmåste ta över ansvaret för viktiga samhällsfunktioner. Det får inte i längdenvara en uppgift för utomstående.Erfarenheter från de snabbväxande länderna i som på kort tidavvecklat fattigdomen visar hur viktig tidsaspekten är i biståndet. Ettkraftfullt initialt bistånd som ger en god start, men som trappas ned inom enbestämd tid, är den rekommendation som bestämt ges från dessa länder.Tidsperspektivet i biståndet har alltså en central betydelse för resultatet.Nedtrappning av ett generöst bistånd måste påbörjas . Den exakta takteni avvecklingsprocessen kan behöva avvägas med hänsyn till utvecklingsnivån.Bistånd med perspektiv att fortgå är dock inte rimligt urutvecklingsperspektiv. Det visar inte minst erfarenheter från länder med stortoch ihållande biståndsberoende.Det är svårt att ge bistånd som verkligen främjar utvecklingen. Ofta gesbistånd med utgångspunkt från givarlandets perspektiv. Inte sällan framstårsjälva givandet som det viktiga i stället för den utveckling som skall bliresultatet. I ett avseende är det oundvikligt. Det är givarlandet som angerbiståndets omfattning och i allt väsentligt även dess inriktning. Vad som inteär oundvikligt är att arbete med bistånd vad avser strategi och ledning ocksåutformas i ett givarlands miljö. Det är naturligtvis inte rimligt attutvecklingsfunktionen på Sida är förlagd till , med dess stora mentalaavstånd till ett u-lands verklighet. För att verkligen förstå utvecklingensvillkor och problem bör man leva så nära dess problem och möjligheter somlåter sig göras.Vi menar att Sidas utvecklingsfunktion bör finnas i södra ,förslagsvis . Ekonomiska och administrativa funktioner kan dockväl finnas kvar i Sverige.Erbjudande om nystartKombinationen av krig, skuldfälla, aids och en misslyckadutvecklingspolitik ger ett dystert perspektiv i mångaafrikanska länder.Det behövs en nytändning för att åstadkomma det genombrott av snabbtillväxt som blir självgenererande och självförstärkande. Vi får inte tappaperspektivet att det faktiskt är möjligt för ett land att ta sig från absolutfattigdom till relativt välstånd på en generation. För det behövs inte storanaturrikedomar eller stora biståndsflöden. Vad som behövs är goda värdenoch en samhällsordning som uppmuntrar också den fattige bonden attförbättra sin lott, att satsa på nya idéer och finna att ansträngning verkligenger resultat.Omvärlden kan göra två saker för att hjälpa till. Det ena är att ta borthinder i den internationella handeln så att ett fattigt afrikanskt land fårchansen att bygga upp handel och andra kontakter.Det andra är att ge en starthjälp. Se till att påkanske bidra till att skapa fred, ta bort förlamande skuldbetalning, setill att alla barn går i skolan och att det finns en elementär hälsovård tilldemsom behöver. Allt detta inom ramen för ett rättssamhälle.Sverige skulle tillsammans med likasinnade länder inom eller utom EUerbjuda en sådan nystart med bestämda villkor till ett antal afrikanska ländersom är beredda att uppfylla sin del av kontraktet.Alternativet till en sådan nystart vore en fortsättning på den utvecklingsom präglat många . Det perspektivetär inte upplyftande.Det är inte pengar som är problemet utan viljan och förmågan tillförändring. Även ett utfattigt u-land med rätt politik och hyggligt godasamhällsförhållanden kan attrahera det utländska privata kapital som behövsför en snabb utveckling.Vi ska vara beredda att ge starthjälpen. Förutsättningen är att det finns enärlig vilja till utveckling.Stockholm den 2 oktober 2000Göran Lennmarker (m)()()()()()()()()()(m)()