mot · GO02Ju911 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju911av , Bo (m)Trygghet till liv och egendom1 SammanfattningUnder en lång rad av år har en allt grövre våldsbrottslighet tillåtits växafram i . Den svenska kriminalpolitiken måste därför lägga omkurs. Exempel från andra länder visar att det faktiskt går att bryta enuppåtgående våldsspiral. lägger i denna motionfram förslag som syftar till att upphöra med metoder och attityder frånstatens sida som uppenbarligen inte fungerat, och istället återgå tillbeprövade och effektiva metoder i kampen mot en allt bättre organiseradbrottslighet.Ett rättssamhälle bygger på att varje individ ansvarar för sina handlingar.Varje brottsling måste därför bära ansvaret för de brott han begår. Från denutgångspunkten lyfter vi i motionen fram värdet av proportionella och tydligapåföljder grundade i en humanistisk människosyn. Särskilt har detta betydelseför att hindra att ungdomar dras ner i ett kriminellt beteende. För de personersom gör sig skyldiga till upprepade våldshandlingar måste samhälletsskyddsbehov ges större genomslag än vad som är fallet idag.Till de konkreta förslag som ovanstående leder fram till hör bland annattredje gången-maxstraff för grova våldsbrott, att man avskaffar påföljden vårdinom socialtjänst för unga lagöverträdare samt att villkorlig frigivning endastskall ges till de sexualförbrytare som väljer att medicinera sig. Vi föreslårdessutom ett helt nytt påföljdssystem för unga lagöverträdare samt att 20procent av intagna fångars ersättning skall avsättas till Brottsofferfonden.Så som polisväsendet kommit att utvecklas under den socialdemokratiskaregeringen, har vi dessutom funnit anledning att påpeka den betydelse enstark poliskår har i en rättsstat. Polisen har en central roll för allbrottsbekämpning, både vad gäller det preventiva arbetet och den traditionelltbrottsuppklarande verksamheten. I motionen framhålls statens skyldighetgentemot medborgarna att följa upp varje brottsanmälan med en gedigenbrottsutredning. Enligt vår uppfattning kräver detta att 3.000 nya poliserrekryteras . Motionen innehåller vidare förslag som syftartill att kodifiera den praxis som inneburit att brottsoffer ges en naturligplats iden svenska rättegångsordningen.2 Innehållsförteckning34 Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om det individuella ansvaret för brott.2. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring avbrottsbalken i syfte att höja straffsatserna för våldsbrott.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av 3 000 nya poliser.4. beslutar att införa lagstadgade minimistraff föråterfallsförbrytare i enlighet med vad som anförs i motionen.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om prioriterade målsättningar för polisarbetet.6. begär att regeringen utreder möjligheterna att förstärkapolisens utredningsorganisation med civila utredningsmän i enlighet medvad som anförs i motionen.7. begär att regeringen lägger fram en nationell handlingsplanför att rädda närpolisorganisationen i enlighet med vad som anförs imotionen.8. begär att regeringen lägger fram förslag om att medicineringskall vara ett villkor vid villkorlig frigivning av sexualförbrytare ienlighet med vad som anförs i motionen.9. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om betydelsen av att avskaffa påföljden överlämnande till vårdenligt socialtjänsten.10. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en ny påföljd benämnd ungdomsstraff för ungdomar i åldern15-17 år.11. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att inrätta särskilda kriminalvårdshem.12. begär att regeringen lägger fram förslag till en nyverkställighetslagstiftning i enlighet med vad som anförs i motionen.13. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om särskilda regler för verkställighet av ungdomsstraff.14. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om särbehandling av unga lagöverträdare.15. begär att regeringen lägger fram förslag om villkorligtfängelse i enlighet med vad som anförs i motionen.16. begär att regeringen lägger förslag till lagstiftning rörandeelektronisk intensivövervakning av permissioner och frigångar.17. begär att regeringen lägger fram förslag om ett 20-procentigtavdrag på de intagnas ersättning för att finansiera Brottsofferfonden.18. begär att regeringen lägger fram förslag om ändring avrättegångsbalken i syfte att bereda målsägande och brottsoffer en rätt attyttra sig under huvudförhandling i enlighet med vad som anförs imotionen.5 Bekämpa brotten5.1 BakgrundSamhällen plågade av brott är otrygga, ogästvänliga och obehagliga attleva i. Brott sprider misstänksamhet och fientlighet bland invånare.Brottsligheten drabbar de svagaste i samhället. När brottsligheten ochrädslan breder ut sig i de offentliga rummen, tvingas familjer och äldre ini sina bostäder.Många äldre har fortfarande minnen av när gator och torg var tryggaplatser, även . Cyklar och bostäder kunde lämnas olåsta. Dettaär en förlorad värld.Nu måste både cyklar och lägenheter låsas, många känner sig till och medtvingade att bära upp cykeln till lägenheten. Överfallslarm och annansäkerhetsutrustning har blivit storsäljare på landets varuhus. Allt detta ärtecken på en rättsstat på defensiven.För kriminella gäng är otrygghet, oordning och frånvaro av poliser eninbjudan till våld och laglöshet, ett tillfälle att ge sig på oskyldiga ochlaglydiga medborgare. Det civila samhället dör utan lag och ordning.Moderata Samlingspartiet kan inte acceptera den svenska rättsstatensreträtt. En allt bättre organiserad brottslighet måste bemötas med en förstärktpolisorganisation och ett ökat antal poliser, inte stängda polisstationer och enminskande poliskår. Ett allt hänsynslösare och grövre våld i samhället måstemötas med skärpta straff och tydligare reaktioner. När brottslighetenuppgraderat sig och tagit steget in , måste även rättsstaten ochstrafflagstiftningen lämna och anpassas till ett samhälle med nyaförutsättningar.Brottsförebyggande arbete är av stor vikt och nödvändigt för att få nerbrottsligheten. Polisen bör tillsammans med föräldrar, skolan och andra godakrafter engageras för att förebygga brott. Men det brottsförebyggande arbetetkan aldrig ersätta snabba och tydliga reaktioner från statens sida när ett brottredan inträffat. Så länge brott inte bemöts med tillräckligt ingripande konse-kvenser för gärningsmännen kommer brottsligheten att fortsätta att breda utsig.Brottsligheten i ligger kvar på en hög nivå. Vissa brotts-typer minskar, andra ökar. I Brottsförebyggande rådets (BRÅ) statistik förförsta kvartalet kan man läsa följande sammanfattning:De polisanmälda våldsbrotten ökade . Bland annatökade misshandelsbrott mot barn i åldern , våldtäkter och rån.Bland stöldbrotten noteras ökningar av biltillgrepp, inbrott och stöld ibland annat offentliga lokaler, restauranger, kontor och industrier samtfickstölder och väskryckningar.Men det är inte bara brottslighetens omfattning som oroar. Tendensernatill en allt grövre och mer svårutredd brottslighet har lett till attotryggheten ökar.Människor verksamma inom rättsväsendet vittnar samstämmigt om att detskett en förändring bland kriminellt benägna personer de senaste tio tillfemton åren. Allt fler vägrar att medverka under brottsutredningar. Även närbevisen är överväldigande förnekas brotten.Polis, åklagare, domare och andra aktörer inom de rättsvårdandemyndigheterna blir bemötta med fientlighet, nonchalans och respektlöshet.Där det tidigare fanns ett visst mått av ömsesidig respekt och heder, finns bara fientlighet. Den organiserade brottsligheten visar inte någon respektför samhället och dess gemensamma normer. Staten har dock fortsatt att visaupp en förlåtande och hänsynsfull attityd mot brottsligheten.Nynazister och MC-gäng är exempel på denna nya typ av välorganiseradekriminella organisationer. Lojalitet till den egna organisationen och dessregler, kombinerat med ett avståndstagande från samhällets grundläggandemoral, dominerar denna kultur. Genom att underkasta sig sin kriminellaorganisations normsystem och strikta regelverk visar dessa personer att de ioch för sig är fullt kapabla att följa regler och lagar. Men de väljer att intefölja samhällets lagar.Dagens brottslighet kommer alltså i en annan skepnad än den brottslighetsom fanns när den nu gällande strafflagstiftningen och påföljdssystemet komtill. Lagen är präglad av ett annat samhälle, en annan brottslighet. Den ärdärför inte i alla delar verksam mot problemen i dagens samhälle.Denna klyfta mellan verkligheten och lagen, mellan den nya hårdhetenbland de kriminella och rättsväsendets kvarvarande flathet, blir allt tydligare.5.2 Kvinnors och barns utsatthetSamtidigt som de kriminella i blir allt bättre organiserade ökarotryggheten bland de laglydiga medborgarna, inte minst bland barn,tonåringar och kvinnor.Under våren presenterade BRÅ siffror som visade att avpojkarna och av flickorna i årskurs nio antingen blivit rånade ellerutsatta för försök till rån . Rånen skedde oftaunder och med vuxna i närheten, alkohol eller narkotika var sällan medi bilden, däremot var knivhot vanligt förekommande.Skolan skall vara en trygg och harmonisk miljö där unga människor skallges en bra start i livet och goda förutsättningar för studier och bildning. Istället visar det sig att skolan är en miljö som exponerar barn för grovbrottslighet. Det är oförsvarligt att denna råa brottslighet har tillåtits växafram på landets skolgårdar.Undersökningar visar dessutom allt tydligare att kvinnors oro för brottsligaangrepp ökar. En undersökning, presenterad av tidningen bostad,visade att unga kvinnor är den grupp som känner sig mest otrygg. Var femtekvinna har t.ex. känt sig rädd i sitt bostadsområde. Av de yngrekvinnorna är var tredje otrygg i bostadsområdet. Våldtäkt anges som det brottde fruktar mest.Den otrygghet kvinnor känner är dessutom långt ifrån obefogad. I endebattartikel i redogjorde ,professor i sociologi i , för en del av resultaten från förstaomfångsundersökning om kvinnors erfarenheter av våld. 10.000 kvinnormellan 18 och hade tillfrågats. Det visade sig att av Sverigeskvinnor, efter sin 15-årsdag, har utsatts för våld eller hot om våld från någonman. av alla frånskilda kvinnor har utsatts för våld eller hotom våld från en tidigare partner.Det är rättsstatens skyldighet att ta dessa kvinnors oro på allvar. Enligt våruppfattning krävs det att regeringen en gång för alla bryter med de förlegadekriminalpolitiska teorier som alltjämt präglar vårt rättssystem.5.3 FörslagModerata samlingspartiet föreslår bl.a. följande åtgärder som alla direktsyftar till att öka tryggheten i och ge allmänheten ett rättviststraffsystem.- Ett starkare polisväsende.- Befria polisen från de uppgifter som inte är brottsbekämpande.- Tredje gången - maxstraff för grova våldsbrott.- En generell straffhöjning för våldsbrott. Våld skall alltid följas avfängelse.- Avskaffa påföljden "vård inom ".- Inrätta ett nytt påföljdssystem för unga.- Medicinering eller fortsatt internering - villkor vid villkorlig frigivningav sexualbrottslingar.- Ansvaret för att verkställa påföljder skall fullt ut ligga på kriminalvården.- Låt av fångarnas ersättning gå till brottsoffret.- Obligatoriska farlighetsbedömningar vid permissioner.- . Ge alla brottsoffer en rätt att inför domstol redogöra förhur gärningen påverkat dem.6 Kriminalpolitiska utgångspunkter6.1 Det individuella ansvaretBrott är inga olyckshändelser. Brott inträffar på grund av en människasmedvetna beslut att kränka en annan människa. Alla rättegångar ibrottmål, från de internationella krigsrättegångarna i anledning av brottmot mänskligheten till de allra obetydligaste snatterimålen, handlar om attpröva om den tilltalade också är den ansvarige gärningsmannen.Varje individs ansvar för sina gärningar utgör den moraliska grunden förstatens rätt att utdöma straff.En gärningsmans beslut att begå ett brott kan självklart i hög grad påverkasav yttre omständigheter. En fortkörare väljer själv i vilken hastighet hans bilskall gå, men det kan givetvis finnas en rad bakomliggande faktorer till varförhan kör för fort. Han kan ha bråttom till möten eller hem till familjen. Menbeslutet att trampa på gaspedalen är förarens. Han bär ansvaret, han betalarböterna.Grunden för ett rättssamhälle utgörs av detta individuella ansvar. Ansvaretför ett brott måste självklart bäras av den person som begått den brottsligahandlingen. Utan detta personliga ansvar går det inte att motivera ettstraffsystem.Det är därför oroväckande att läsa i regeringens kriminalpolitiska program,att ansvaret för brotten på något märkligt sätt även kan läggas på andra ängärningsmännen, till och med på brottsoffren Regeringen skriver bl.a.:Man måste tyvärr konstatera att det direkt brottsförebyggande arbetet närdet gäller bilrelaterad brottslighet inte ägnats samma uppmärksamhet.Med tanke på den tekniska utvecklingen är våra bilar fortfarandeoförklarligt lätta att stjäla eller angripa på annat sätt.Bilägarna, vars enda "brott" är att äga en bil, har tydligen ett ansvar attgenom dyrare lås och larm förhindra att gärningsmän begår brott. På såsätt flyttar regeringen över kostnaden från statens polisbudget tillfamiljernas bilbudget.Detta vittnar enligt vår uppfattning om en moralisk kapitulation frånregeringens sida. Om regeringens resonemang vad gäller bilinbrott skulletillämpas även på vålds- och sexualbrottsligheten, hade denna moraliskakapitulation blivit än mer uppenbar.I ett tryggt samhälle skall vare sig bilar eller människor ständigt behövaoroa sig över om de är för lätta att angripa. I ett tryggt samhälle harvåldsbenägna inte något att vinna på att angripa andra till person elleregendom. I ett tryggt samhälle erbjuder staten ett sådant skydd attmedborgarna inte skall behöva fundera över om de har gjort tillräckligt för attskydda sig innan de går ut.6.2 Brottslighetens orsakerBrott är sällan drivna helt av icke-rationella motiv. Ofta hargärningsmannen noga planlagt gärningen, bedömt riskerna för upptäckt,det möjliga ekonomiska utfallet och vilket straff han riskerar genom attbegå brottet. Om det visar sig att vinsterna vida överstiger riskernakommer gärningsmannen att skrida till verket. Gärningsmän är precis somandra människor fullt kapabla att fatta sina egna beslut.Under året har frågan om testosteronets (det manliga könshormonet)betydelse för mäns våldsbenägenhet diskuterats. I en debattartikel i somraspekade docent på att unga mäns höga produktion avtestosteron sammanfaller med den höga brottsbenägenhet som män har frånpuberteten och framåt.Biologiska faktorers inverkan på beteendet kan inte helt och hålletavfärdas. Speciellt kan dessa kunskaper användas när man utformar kraven pådrogfrihet eller medicinering för de våldsbrottslingar som beviljas villkorligfrigivning. Till exempel kan staten på goda grunder kräva drogfrihet av demsom skall bli föremål för villkorlig frigivning. Men dessa biologiska aspekterpå brottsligheten kan inte fungera som ursäkter eller frita gärningsmannenhans ansvar.Trots allt var kanske det viktigaste påpekandet i artikeldet faktum att män i allmänhet inte är särskilt våldsbenägna. Även i de allramest våldsbenägna åldrarna är det inte som faktisktbegår våldsbrott.Vi kan emellertid aldrig acceptera att sådana förklaringar på något sättanvänds som ursäkter för männen att begå våldsbrott. När vi förespråkarkonsekventa och kännbara påföljder gör vi det med hänvisning till detindividuella ansvar som varje våldsverkare har för sina gärningar och deraskonsekvenser. Detta ansvar är oberoende av testosteronhalten eller andramedicinska tillstånd hos gärningsmannen.Även män med högt testosteron kan välja. Det visar inte minst det faktumatt så få män begår våldsbrott och att även de som gör det väljer sinatillfällen.Även om en misshandel i samband med alkohol kanske inte karakteriseras avrationellt övervägande, så fattade gärningsmannen beslutet att berusa sig inyktert tillstånd, fullt medveten om vad det innebar.Anledningen till att flertalet människor inte begår brott som vuxna är har fått lära sig att visa respekt för andra människors liv,hälsa och egendom. Tillägnandet av sådana grundläggande normer har störrebetydelse för människors beteende än varje slag av lagstiftning. Normer sättergränserna för vad man kan tillåta sig att göra.Om man kan lära unga människor gränsen mellan rätt och fel har manvunnit en viktig delseger. Det mänskliga samvetet är den mest effektivabrottsförebyggaren. Den goda familjen och den goda skolan har stor betydelseför hur vi formas till medborgare. Men när gärningsmannen ändå beslutat sigför att begå brott måste han ensam stå till svars.Vare sig arbetslöshet, inkomstklyftor eller tråkiga bostadsområden kanaccepteras som ursäkter för ett våldsamt beteende från den enskilde, eller enssom en förklaring till den höga brottsligheten. Den stora majoriteten avarbetslösa eller invånare i miljonprogram ägnar sig inte åt kriminalitet. De ärmänniskor som försöker skapa sig en dräglig tillvaro som derespekterar sina medmänniskor och samhällets normer.Att försöka komma tillrätta med socialdemokratiska miljonprogram ärgivetvis inget vi motsätter oss. Många av landets förorter har arkitekturer sominte kan anses "mänskliga". Det finns alltså gott om anledningar att göranågonting åt dessa miljöer, men det får inte användas som en ursäkt förregeringen att inte ge polisen tillräckliga resurser.Eftersom brottslingar sällan medvetet begår brott direkt inför polisen, ärdet ovanligt att brottslingar blir gripna på bar gärning. Ett rättssamhällesbrottsbekämpning måste därför till största delen bygga på att gegärningsmannen ett straff efter det att brottet inträffat.Med hjälp av denna insikt har lyckats minska brottslighetendramatiskt . Genom att dels öka upptäcktsrisken med hjälp avett stort antal nya poliser, dels öka andelen brottslingar som lagförs och fårsitt straff och dels genom att låta dessa brottslingar sitta av ifängelse, har brottsligheten nu nått de lägsta nivåerna på 25 år.Om man betraktar våldet i samhället som ett medvetet val frångärningsmännens sida, inser man snabbt behovet att från statens sida vidtaåtgärder för att påverka gärningsmannen att göra ett annat val. De bästamöjligheterna att påverka ligger dock till stor del utanför statens räckvidd.Föräldrar och kamrater har det avgörande inflytandet i formandet av en ungmänniskas karaktär.Det är där - i den lilla världens vardag - som barn och ungdomar lär sigskilja mellan det onda och det goda. Vårt starka stöd för stabila familjer hardärför en betydelse för brottsutvecklingen. Vårt familjepolitiska program kandärför rekommenderas även ur ett kriminalpolitiskt perspektiv.Det samma gäller vår skolpolitik. Den första och största möjligheten attingripa mot ett brottsligt beteende hos en ung människa, finns i skolan. Enskola som är koncentrerad på att lära ut kunskaper och bygga eleverskaraktärer kan fungera som ett livslångt vaccin mot kriminalitet.Det finns dessutom en stor uppgift för föreningslivet. Både idrotts- ochmusikrörelsen har stor betydelse för att bygga upp karaktären i uppväxtåren.Många gånger är det där barn och tonåringar hittar sina första och störstaförebilder. Förebilder som sedan utövar ett stort inflytande på ungamänniskors fortsatta liv.7 PolisväsendetFör varje krossad fönsterruta, varje nedslagen tonåring, varje inbrott i enfamiljs hem, varje rånad kvartersbutik eller varje misshandlad kvinnafinns det en ansvarig gärningsman. Det är polisens främsta uppgift atthitta den ansvariga människan bakom brottet. Medborgarna har rätt attkräva att deras polisanmälningar utreds av polisen och attgärningsmannen ställs inför en domstol.Antalet poliser påverkar möjligheten att bekämpa brott. Färre poliser ledertill att upptäcktsrisken minskar och att färre brott upp. Färreuppklaradebrott minskar antalet gripna och åtalade gärningsmän.Varje år anmäls ca 1,2 miljoner brott i . Vissa brottstyper minskar,men många av de allra grövsta brottstyperna ökar dramatiskt, däribland rån,misshandel och olaga hot.För att bryta denna negativa trend krävs att det görs ordentliga satsningarpå framförallt polisväsendet. Effektivt polisarbete måste sättas i fokus.Följande fyra mål bör därför prioriteras av polisen de närmaste åren.- Öka risken för upptäckt. Det skall inte vara möjligt att begå 100 inbrottinnan man upptäcks.- Öka andelen anmälda brott som utreds av polisen. Det offentliga har enskyldighet mot varje brottsoffer att hitta gärningsmannen.- Öka andelen anmälda brott som redovisas för åklagare. Ju fler gärningarsom följs av åtal desto fler kan, med gedigna brottsutredningar som grund,leda fram till en fällande dom.- Öka andelen anmälda brott som följs av en i domstol fastlagen påföljd ikriminalvårdens regi. Att straff döms och verkställs är av stor betydelse förallmänhetens förtroende för rättssamhället.Regeringen ger i årets budgetproposition polisväsendet ett anslagstillskottom . Det är långt ifrån de 1,4miljarder kronor som begärde i sitt budgetunderlag,något regeringen är fullt medveten om när den skriver i sinbudgetproposition: "Den ansträngda ekonomiska situationen inom polisengör att utgifterna kan komma att överstiga anslagsramarna underbudgetperioden. Det innebär att polisens nuvarande anslagskredit kanvara otillräcklig för en verksamhet på den nivå som regeringen aviserar idenna proposition. "Regeringen bedriver polisverksamhet på kredit, men inte ensanslagskrediten kommer att kunna täcka de förväntade kostnaderna. Detborde inte vara acceptabelt att mitt under pågående högkonjunktur bedrivastatens kärnuppgift med hjälp av en övertrasserad kredit. I vårtbudgetalternativ kommer vi därför att ge polisen en betydande anslagshöjningsom bättre svarar mot de behov redogjort för i sittbudgetunderlag.Vi vill med hjälp av dessa budgetförstärkningar återupprätta såvälnärpolisorganisationen som utredningsapparaten. Vårt tidigare krav på minst3.000 nya poliser står därför kvar. Målet att öka andelen ärenden somredovisas för åklagarna och som leder fram till åtalsbeslut kan härigenomuppnås.Vi anser dessutom att möjligheterna att snabbutbilda civila utredningsmänborde ses över. Dessa utredningsmän, som endast skall ha till uppgift attarbeta med att föra utredningar framåt, skulle kunna rekryteras även frånandra håll än , då de inte skall arbeta med traditionellpolispatrullering. Genom denna åtgärd skulle uniformerad personal kunnafrigöras och snabbt ges möjlighet att verka ute i samhället.För att kunna sköta det som är dess huvuduppgift, måste polisen befriasfrån en rad uppgifter som inte har med brottsbekämpning ellertrygghetsskapande att göra. Vi menar därför att polisens organisationsformerbör ges en grundlig översyn. Med en minskande andel uniformerade poliser,måste varje arbetsuppgift fördelas så att så många poliser som möjligt kanvara ute och skapa trygghet bland allmänheten.De verksamheter som inte kräver uniformerad polisutbildad personal skalli största möjliga utsträckning utföras av andra. Den administrativaorganisationen måste utformas på så sätt att polisens resurser utnyttjaseffektivt.Och även om det är viktigt att polisen är ute på skolor och möterungdomar, får sådan verksamhet inte tränga undan de ordinariearbetsuppgifterna. Att vara ute bland medborgare och patrullera gator ochtorg ger även det möjlighet till kontakter med ungdomar, som detskapar trygga offentliga miljöer för alla.Behoven av att utveckla rutiner och tydliggöra ledarskapet inom polisenkvarstår. Det är också av stor vikt att regeringen klart uttalar vilka resultatman förväntar sig vad gäller uppklarandeprocent och andra för medborgarnabetydelsefulla verksamhetsmål.Vidare måste regeringen klargöra om den fortfarande ställer sig bakomnärpolisreformen. Situationen i landets närpolisområden är nu sådan attnärpoliser snart bara är ett begrepp som existerar på papperet.