mot · GO02Fi711 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi711av , ()Utredning om kronförsvaretFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen tillsätter en utredning omansvarsförhållanden i kronförsvaret 1992, dess förlopp och konsekvenser- statsfinansiellt och för näringslivet.Utredning om kronförsvaretKronförsvaret var ett misslyckande. Och ett misslyckandeska kallas för ett misslyckande. Men det är inte acceptabelt att kostnadersom beräknats till allt emellan 8 och 142,5 miljarder inte klarläggs så atterfarenheter kan vinnas och ansvar kan utkrävas. Kronförsvaret harkallats den största socialiseringen - av förluster - som någonsin ägt rum.Anders skrev i DI 1997 under rubriken : "Det enda vi med säkerhet vet är att skattebetalarna fickta större delen av kostnaderna för 1980- och 1990-talens valutaspekulationer.De stimulerades av regeringen ekonomiska politik, fullföljdes in idet absurda av regeringen och slutade i en inkomstöverföring till banker,företag och privatpersoner på . Det kan vara mer ochdet kan vara mindre beroende på kursförluster på sin förmedlingav utländska valutor till nödlidande spekulanter, men de som vet tiger. "Vi vet nu att förbrukade hela sin valutareserv på stödköp ochatt man dessutom tog upp terminsskulder som uppgick till145 miljarder kronor. Även om det är omtvistat hur stora kostnaderna förkronförsvaret var, är det uppenbart att de var mycket stora. Lägger man därtillde indirekta kostnaderna för ett mycket stort antal konkurser, varav många varonödiga, och dramatiskt ökad arbetslöshet får frågan hisnande proportioner.Det tycks finnas fog för misstanken att många företag och privatpersonersom inte varnades av bankerna eller skyddades av stödköpgjorde stora och onödiga förluster och att andra gynnades.Det finns två huvudskäl för att gå till botten med kronförsvar och bankkris.För det första, att väljarna och skattebetalarna måste få veta hur det gick tillnär så ofantligt mycket pengar slösades bort och att de har möjlihet attutkräva ansvar. För det andra, är det en omistlig del av demokratiutvecklingenatt analyser av begångna misstag ger erfarenheter som kan ligga till grund fören bättre framtida politik.I betänkandet 1997/98 KU25 skriver utskottet med syftning på föregåendeårs betänkande:Enligt utskottets mening fanns skäl för att händelseförloppet i sambandmed försvaret av den svenska kronan blir föremål förundersökning. Från konstitutionella utgångspunkter kunde flera frågorvara av intresse. Det gällde bl.a. regeringens eller enskilda statsrådskontakter med oppositionen och . Regeringens beredskap fören krissituation som valutakrisen var också en sådan frågeställning.Utskottet framhöll att sådana frågor som rör och desskontakter i princip ligger utanför utskottets granskningsområde, liksomde samhällsekonomiska bevekelsegrunderna för att värna om kronanskursvärde. Utskottet ansåg att en granskning av de omständigheter kringkronförsvaret som ligger inom ramen för utskottets granskningsuppgiftkrävde en bredare bakgrundsbild, som också innefattar andraomständigheter, bl.a. sådana som de exemplifierade. En sådan bild kundebäst åstadkommas genom en kartläggning och undersökning av ettsärskilt organ eller särskilt anlitad expertis. Utskottet var dock inte berettatt ta ställning till i vilken form en undersökning borde ske och efter vilkariktlinjer den borde utföras. Utskottet avsåg att närmare överväga dessafrågor och senare återkomma i frågan efter kontakter med andrariksdagsorgan.Demokratiutredningens skrift nr. 31 "Vad hände med ekonomiefter 1970?" av , - "Att ledaSverige in i krisen", Ekonomisk Debatt 1/1998, "Medbackspegeln som kompass", artikel i ett antal andra artiklar är nu tillgängliga.Det finns också en mer begränsad fråga som bör bli föremål förgranskning. Det gäller regeringens, enskilda statsråds eller andra aktörersagerande före kronfallet. Det är angeläget attundersöka om det förekommit särskild information från regeringens ellerstatsråds sida till vissa utvalda aktörer för att ge just dem - före andraberördaföretag eller personer - möjlighet att vidta åtgärder för att skydda sig frånvalutaförluster eller göra rena valutavinster. Därvid bör det beaktas om ettsådant syfte skulle kunna uppnås i tyst samförstånd. Var Riksbankensstrategibyte från stödköp till ränteförsvar en sådan signal? En undersökningbör bl.a. innefatta utfrågningar med personer med central ställning undervalutakrisen.Stockholm den 3 oktober 2000Bengt-Ola ()