mot · GO02Ub221 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ub221av Tolgfors, ()GymnasieskolanFörslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen lägger fram förslag till en modernlärlingsutbildning, i enlighet med vad som i motionen anförs.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om vilka ämnen som bör ha status som kärnämnen.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om införande av en gymnasieexamen.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om gymnasieskolans samarbete med universitet och högskolor.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om gymnasieskolans möjligheter att erbjuda högskolekurser för attminska steget mellan gymnasium och högskola.Skolan klarar inte uppgiftenÄven om de flesta ungdomar går vidare från tillgymnasieskolan, så saknar allt fler de grundkunskaper som krävs för atttillgodogöra sig gymnasieutbildningen. Följden blir att det individuellaprogrammet växer och att många hoppar av sin gymnasieutbildning.Dessa båda trender måste vändas.Omfattningen av det individuella programmet är nu så stort att det är dettredje största gymnasieprogrammet, efter samhälls- ochnaturvetenskapsprogrammen. Alltför många behöver särlösningar för att klaragymnasiestudier. 1992 började på gymnasiets individuellaprogram. 1999 hade andelen ökat till . Det är en dramatiskökning. Det individuella programmet har alltmer fått uppgiften att vara ettundantagsprogram för de elever som inte har tillgodogjort sig de kunskapergrundskolan lär ut.Orsaken till ökningen av det individuella programmet är brister igrundskolan, som gör att allt fler elever inte får med sig de baskunskaper somär nödvändiga för att klara gymnasieundervisningen. För att stärkagymnasiets sätt att fungera måste därmed bristerna i åtgärdas,vilket berörs i andra motioner. Det får inte vara så att elever med bristandebaskunskaper släpps igenom år , för att misslyckas när det är för sentatt göra något åt problemet.Andelen elever som fullföljer sin gymnasieutbildning fortsätter att minska.Av dem som började fullföljde sin utbildning och för eleversom började året därpå sjönk siffran till . Av eleverna som började1994 var det bara tre av fyra, , som gick ut inom fyra år.Var fjärde 20-åring saknar fullständigt slutbetyg från gymnasiet. Samtidigtsaknar av de elever som fått avgångsbetyg behörighet tillhögskolan, eftersom de inte tagit de erforderliga poängen. Det är enförsämring jämfört med de senaste två decennierna då aveleverna i varje årskull tagit gymnasieexamen.Trenden med allt lägre andelar elever som fullföljer singymnasieutbildning är mycket allvarlig och måste vändas. Uppenbarligenmisslyckas skolan med att erbjuda utbildning som känns meningsfull ochrealistisk för den enskilde eleven. Det är ett underbetyg mer för skolpolitikenän för skolan. Det är säkert också här fråga om att många elever inte har medsig tillräckliga förutsättningar från för att klara gymnasieskolan,utan därför hoppar av.Inför modern lärlingsutbildningFörmodligen är en viktig del av förklaringen till den lågaexamensprocenten att linjer som var tvååriga gjorts treåriga.Teorikraven är lika för alla, oavsett intresse, motivation ellerförutsättningar. Alla skall få högskolebehörighet, är tanken.Det var fel väg att gå. Inslagen av valfrihet för eleven borde ha ökats iutbildningen i stället.De teoretiska kurserna har utökats i omfattning, vilket drabbar de eleversom tidigare hade möjlighet att välja en mer praktiskt inriktad utbildning.Följden blir att många misslyckas, känner att kraven är för höga och läggerav. Det ökar utslagningen, då det helt saknas alternativ för skoltrötta ellerpraktiskt intresserade elever.Gymnasieskolan måste erbjuda fullgoda alternativ för alla elever, oavsettom intresset ligger för teoretiska eller yrkesinriktade praktiska ämnen.Lösningen är att införa en modern lärlingsutbildning, där teoriundervisningpå skolan följs av praktisk träning på företag i arbetslivet. Eleven bör sålångtdet är möjligt själv kunna välja om han skall inleda lärlingsutbildningen medden teoretiska eller praktiska delen. Risken är annars att skoltrötta stöts bortav tanken ytterligare teoretiska studier.Det måste ges många chanser till utbildning i livet. En förutsättning för detlivslånga lärandet är de livslångt återkommande möjligheterna att uppdateraoch komplettera sin utbildning.Individualisera gymnasieskolanFler fristående gymnasieskolor, ett utbyggt näringslivssamarbete,moderniserad pedagogisk inriktning, utökad IT-användning ochintensifierad internationalisering behövs för att vitalisera gymnasieskolanoch höja utbildningskvaliteten.Grundläggande är att gymnasieutbildningen måste vara individualiserad,det vill säga anpassad efter varje elevs förutsättningar och ambition, för attgebästa resultat. Alla elever måste finna möjlighet till personlig utveckling ochutmaning i gymnasieskolan.Förutsättningar för detta finns i den nya kursutformade skolan medmöjligheter till individuella val, lokala tillägg m.m. Det poängsystem som nufinns ger möjlighet att anpassa studietakten efter elevernas behov.För att ge varje elev ökade möjligheter till att själv styra inriktningen påsin utbildning bör endast svenska, matematik, engelska, samhällskunskap ochidrott och hälsa ha status som kärnämnen.Gymnasieskolan bör avslutas med en gymnasieexamen, som ger elevernakvitto på sina insatser och kunskaper.Ge högskolekurser på gymnasietSverige har färre unga i högskoleutbildning än jämförbara länder. Särskilttydligt är detta inom ämnena naturvetenskap och teknik.Ett problem är att avståndet mellan gymnasieskolan och högskolan äralltför stort. Alltför få influenser kommer och alltför lite kunskapsöverföringsker från högskolan till gymnasiet. Steget till högskoleutbildning kan varastort för en gymnasiestudent. Högskolan kräver betydligt mer av enskiltansvarstagande för det egna lärandet.Genom att erbjuda mindre högskolekurser inom ramen för elevens fria valpå gymnasiet skulle ambitiösa elevers intresse och läraktighet kunna tas tillvara på ett bättre sätt. Steget mellan de båda utbildningsnivåerna skulleminska och gymnasiegången ytterligare individualiseras.För den enskilde eleven skulle möjligheten att fördjupa sig i ett ämne intebara innebära en kunskapsmässig utveckling. Eleven skulle också få en fördelför framtiden bestående av de högskolepoäng som kursen skulle kunnaresultera i. Rekryteringen till högskolan skulle också kunna stärkas, närmånga elever tidigt kommer i kontakt med akademiska studier.Mycket talar för att en ökad integration av hög- och gymnasieskola skullekunna bidra till att kvaliteten höjs inom hela gymnasieutbildningen och till attförbättra rekryteringen till högskolan.Det skulle vidare skapa en naturlig utvecklingsväg för gymnasieskolanslärare. För att få undervisa på högskolekurserna krävs vidareutbildning, vilketockså skulle kunna vara grund för löneökningar.Stockholm den 22 september 2000Sten Tolgfors (m)