mot · GO02Bo6 · 2000-11-02 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Bo6av , ()med anledning av prop. 2000/01:26 Bostadsförsörjningsfrågor m.m.1 Förslag till riksdagsbeslutRiksdagen avslår proposition 2000/01:26.2 Bostadspolitikens utmaningarDen svenska bostadspolitiken står inför flera stora utmaningar. Byggandetär fortfarande lågt och även om det finns tecken på en viss ökning avnybyggandet har vi förmodligen ännu inte setttoppen på bostadsbristen i de större städerna.Det är betydligt fler kommuner än tidigare som rapporterar bostadsbrist, ett45-tal enligt regeringen. rivs det hela fastigheter i mindre städerrunt om i landet på grund av dåligt underlag och stel hyressättning.Men det är i de större städerna situationen är som mest alarmerande.Bostadsmarknaden håller helt enkelt på att bli en av de avgörandeflaskhalsarna mot tillväxt. har nettoinflyttningen tillStockholmsregionen varit större än antalet påbörjade bostäder. Istorstadsregionerna blir bostadsproblemen ett allt större hot mot en gynnsamutveckling av jobb och välstånd för hela landet.Skall stärka sin internationella roll krävs attbostadsbyggandet kommer igång, särskilt byggandet av hyresrätter som nunästan helt avstannat. Hyresrätten är ju en boendeform som på grund av sinflexibilitet är särskilt viktig i en storstad som många människor passerarigenom under lång eller kort tid.Och är det smärre kaos i framför allt . Den stora efterfråganpå centralt belägna lägenheter leder till en utbredd svart marknad där 200 000kronor till en svartmäklare inte är ovanligt för ett hyreskontrakt. Men äventillen stor laglig andrahandsmarknad, där hyresgästerna - enligt en artikel på DNdebatt - i snitt betalar i överhyra. En av tankarna meddet nuvarande systemet för hyressättning var att stärka hyresgästen. Det äruppenbart att det blivit precis tvärtom.3 om regeringens propositionI det läge som beskrivs ovan menar den socialdemokratiska regeringen attden havererade bostadsmarknaden, som lider av brist påmarknadstänkande, kan förbättras med ännu mer regleringar. Regeringenföreslår i propositionen en nygammal lag om kommunernasbostadsförsörjningsansvar.3.1 Lag om kommunernas bostadsförsörjningsansvarRegeringen föreslår att det kommunala ansvaret för bostadsförsörjningenskall förtydligas i en särskild lag. Innebörden är att "en kommun skallvara skyldig att planera bostadsförsörjningen i syfte att skapaförutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och för attfrämja att ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds ochgenomförs".Ett av skälen till lagförslaget enligt regeringens proposition är attupphävandet "av bostadsförsörjningslagen innebar att det överlämnades tillkommunerna själva att bestämma formerna förbostadsförsörjningsverksamheten". Och att det visade sig att mångakommuner valde att sköta bostadsfrågorna på andra sätt än vad som dög förden socialdemokratiska regeringen.Svaret ser vi nu - en tvingande lag. Vi har sett det förut i form avstrafflagen för de kommuner som inte ansåg att det var kommunens ansvar attdriva bostadsbolag. Och vi vill inte se det igen.Folkpartiet menar att detta är fel väg att gå. Vi är övertygade om att nyalagar aldrig kan få fram bostäder där det helt enkelt inte finns sund ekonomioch underlättande regler för aktörerna.Omkring två tredjedelar av de kommuner som yttrat sig avstyrkerförslaget. Många menar att nuvarande lagstiftning är fullt tillräcklig eftersomdet kommunala ansvaret framgår av socialtjänstlagen och plan- ochbygglagen. Många kommuner framhåller också att en ny lag av det slag somföreslås knappast kommer att leda till ökat bostadsbyggande. kaninte annat än instämma i denna kritik.Propositionen andas också ett visst förakt för det kommunala självstyretoch den lokala demokratin, med formuleringar som att "det nu tycks finnas enosäkerhet i många kommuner om vilket ansvar man har förbostadsförsörjningen".Redovisandet av remissinstansernas svar ger en annan bild än regeringens.Där framkommer att många kommuner som yttrat sig framhåller att manfortsatt att aktivt arbeta med planering av bostadsförsörjningen även efter detatt den tidigare bostadsförsörjningslagen upphävdes 1993.Det finns goda skäl att därför starkt ifrågasätta behovet av en nylagreglering. Statliga regler för en verksamhet bör utfärdas bara om staten harkrav på att kommunen vidtar åtgärder som annars inte skulle komma tillstånd.Kommunerna har redan genom sin skyldighet att upprätta översikts- ochdetaljplaner som möjliggör bostadsbyggande ett statligt reglerat ansvar förbostadsförsörjningen.Behovet av information om det planerade bostadsbyggandet är enligtFolkpartiets mening inte ett tillräckligt skäl för att (åter)införa en särskildgenerell ordning för den kommunala bostadsförsörjningsplaneringen.3.2 bostadsförmedlingRegeringen föreslår vidare att en kommun skall vara skyldig att anordnabostadsförmedling om det behövs för att främja bostadsförsörjningen, ochatt regeringen skall kunna förelägga en kommun att fullgöra dennaskyldighet.Folkpartiet menar att förhållandena i kommunerna är mycket olikaberoende bl.a. på kommunernas storlek och struktur och bostadsbeståndetssammansättning, varför det måste avgöras lokalt om det finns behov av attinrätta bostadsförmedling. På samma sätt som när det gäller denkommunala bostadsförsörjningsplaneringen får det förutsättas att kommunensjälvmant vidtar de åtgärder som behövs i fråga ombostadsförmedlingsverksamheten.Lagrådet för i sitt yttrande fram stark kritik mot regeringens förslag. Manskriver bland annat: "Genom en uttrycklig bestämmelse i andra stycket (ilagförslagets 3 §) skulle regeringen få förelägga en kommun att anordnakommunal bostadsförmedling. Bestämmelsen innebär att regeringen skullekunna ingripa i kommunfullmäktiges beslutanderätt i en konkret frågarörande kommunens angelägenheter. Det är alltså inte fråga om att genomföreskrifter i lag ge landets kommuner vissa uppgifter eller åligganden. kan underkastas en viss statlig kontroll medtillämpning av kommunalbesvärsinstitutet, men detta kan endast resultera i attett beslut upphävs. Däremot kan den statliga kontrollen inte ta sig uttryck iförelägganden för kommunen att besluta på ett visst sätt eller vidtaga andraåtgärder. "Lagrådet fortsätter: "Den kommunala självstyrelsens innersta kärna måstevara att de folkvalda i form av fullmäktige skall kunna dryfta och besluta ifrågor rörande den egna kommunen. Själva principen skulle komma att sättasåsido om regeringen - låt vara såsom i detta fall på ett begränsat område -medgavs rätt att diktera beslutens innehåll. "instämmer i Lagrådets kritik.3.3 Åtgärder för att främja ökat bostadsbyggandeRegeringen ägnar propositionens femte kapitel åt diskussioner kring ochbedömningar av frågor som rör bland annat sänkta byggkostnader ochbostadsbyggande i tillväxtregionerna. Här finns probleminsikter ochambitioner som i viss mån delar. Till dessa hör vikten av attsänka byggkostnaderna, en rationellare och förenklad planprocess,förändringar i det kommunala utjämningssystemet och utveckling av deallmännyttiga bostadsbolagen. Vi anser dock att de förslag som diskuteraslämnar mycket att önska, och vi saknar konkreta åtgärder.Folkpartiet menar att bostadssektorn fortfarande i alltför hög utsträckningär en planekonomisk i den svenska marknadsekonomin. Vi behöver fåfart på bostadsbyggandet, få ner kostnaderna och få en betydligt högrerörlighet på bostadsmarknaden för att fler människor ska kunna finna enpassande bostad till en kostnad som för dem känns acceptabel.Planprocesser och nybyggnadsregler måste förenklas. Det är mycketviktigt både för att få ned byggkostnader och för att kunna ligga med godplanberedskap. Genom att sätta funktionskrav i stället för produktionsreglerkan kunnande och idéer hos byggarna utnyttjas och konkurrensen påbyggmaterialsidan öka och därmed kostnader minska och kvalitet öka.Regeringen har gett i uppdrag att "öka sina insatser för attförmedla kunskaper till kommunerna om möjliga förenklingar inom ramenför gällande lagstiftning". Det är vackra ord, men lite handling.Detsamma gäller den förändring i det kommunala utjämningssystemet isyfte att minska den s k pomperipossaeffekten som regeringen slår sig förbröstet med. Det framgår av regeringens egen redovisning hur marginell denförändring är som föreslås, och hur lite den råder bot på problemet.Det kommunala utjämningssystemet måste förändras mer genomgripandegenom en sänkt utjämningsgrad, så att varje kommun verkligen får ett positivtekonomiskt incitament för att det byggs bostäder. I många fall förlorarkommunkassan på att det flyttar in människor med jobb och inkomster. är det viktigt att påpeka att alla kommuner faktiskt måsteta sitt ansvar och planera för nyproduktion och för bostäder med olikaupplåtelseformer, det senare för att människorna själva, inte politikerna skallvara de som avgör inte bara var utan hur man bor.Vid en översyn av bostadspolitiken med syfte att öka rörligheten påmarknaden och få igång byggandet av hyresrätter är det oundvikligt attdiskutera hyressättningssystemet.Folkpartiet avvisar såväl nya hyresregleringar som en helt fri hyressättningoch ser inga skäl att rucka på vare sig de fria förhandlingarna mellanhyresgäster och fastighetsägare, bruksvärdesprövningen eller hyresgästensbesittningsskydd. Däremot måste dagens system utvecklas så att det bättrelever upp till dess ursprungliga intentioner om "en till marknadsförhållandenaanpassad hyresbildning".Det uppmärksammade Oxtorgsmålet i satte såväl begreppetsjälvkostnad som principerna för hela jämförelseprövningen på sin spets.Osäkerheten om vilka hyresnivåer som kan tänkas godtas läggeren hämsko över den privata nyproduktionen av hyresrätter och styr över tilldet mer lönsamma och regelmässigt stabila byggandet av bostadsrätter.Samtidigt fortsätter svartabörshajarna att suga ut desperata bostadssökande.Och studenter tvingas avbryta sina studier för att de helt enkelt inte harnågonstans att bo.Folkpartiet menar att det i detta sammanhang är nödvändigt att tillåta enmer differentierad hyressättning som bättre avspeglar utbud och efterfråganpå hyresmarknaden. Lägesfaktorn måste helt enkelt ges en tyngre vikt vidhyresförhandlingarna. Förutom ett uppenbart rättviseskäl skapar en flexiblarehyressättning en större mångfald i utbudet, med större sannolikhet att nyahyresgäster ska hitta något som överensstämmer med deras egna önskemål.Dessutom bör vi överväga möjligheten till ett upphävande av allmännyttansom förstahandsnorm - antingen på marknaden som helhet eller enbart förnyproduktionen. Det skulle kunna innebära ytterligare ett välkommet steg påvägen mot en konkurrens på lika villkor. Det kan även ge en hyressättningsom bättre speglar de boendes preferenser och leda till att det lönar sig attbygga och förvalta hyresbostäder.Mycket behöver göras. Då räcker inte vackra ord om "fortsatt politiskprioritet på bostadsbyggandet", eller att varje kommun får en "skyldighet attplanera bostadsförsörjningen". I slutändan krävs ändå incitament att verkligenbygga. Och sådana saknas i alltför stor utsträckning i föreliggandeproposition.Stockholm den 3 november 2000Yvonne ()()