mot · GN02So26 · 2000-04-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So26av , ()med anledning av prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitikenI propositionen föreslår regeringen en rad åtgärder och förändringar somsyftar till att göra samhället mer jämlikt för personer med funktionshinderoch möjliggöra en större grad av delaktighet. I propositionen aviseras ocksåen höjning av statsbidraget till handikapporganisationerna. Regeringenföreslår en höjning av bidraget med sammanlagt . Därtill kommer ett extra bidrag för att underlätta enskilda förbundsomställning till de nya fördelningsprinciperna.De nya reglerna för statsbidragen innebär omfördelning mellanorganisationerna. För att stimulera basorganisationer i hela landet förutsätterreglerna att en riksomfattande organisation skall ha föreningsverksamhetlokalt eller regionalt förankrad i minst 10 län. Även om vi till fullo delarsyftet med regelverket kan det få olyckliga effekter på enskilda förbund, somhar en rikstäckande organisation, men inte till fullo fyller de formellakriterierna i det nya bidragssystemet. Ett exempel på ett litet förbund som fårsvårt att klara kravet på formell organisation i 10 län är fördöva, hörselskadade och språkstörda barn, DHB.DHB har en god lokal och regional förankring. DHB har verksamhet i helaSverige, men är organiserat i fem regionala distrikt och två rikstäckandedistrikt. har vuxit fram utifrån organisationens historiaoch bygger på de fem rikstäckande specialskolorna för döva ochhörselskadade barn.Initialt var förbundet enbart en "" för döva barnsom gick på specialskola, när specialskolan också var internat för de dövabarnen. Fem specialskolor har var och en ansvar för en region i landet ochtäcker sammantaget hela landet. För var och en av dessa bildades en regionalorganisation. Därtill kom de två rikstäckande organisationerna, som utgickdels från för gravt språkstörda barn, dels från Åsbackaskolanför döva/hörselskadade, utvecklingsstörda barn. De senare tar emot barn frånhela landet, varför också föräldraföreningarna blev rikstäckande.Den organisation föreningarna valde visade sig framgångsrikt kunnaengagera familjer och stimulera verksamhet i hela landet. Dagens DHB harett brett ansvarsområde, men också god kontakt med specialskolorna och deresurser som är knutna till dessa. Det har visat sig att den organisationföreningen tidigt valde väl tillgodoser kravet på en organisation med godförankring i hela landet. DHB har en bred rekryteringsbas och är en i verkligmening väl förankrad, demokratisk och representativ organisation.Formella regler får därför inte missgynna organisationen och motverkadet grundläggande syftet med det nya regelverket. Inom DHB kännerman nu stor oro för att regelverket kan komma att missgynnaorganisationen dramatiskt och att stelbenta regler kan komma attförsämra förutsättningarna för en organisation som i övrigt har en bredoch riksomfattande verksamhet.I stället för rigida regler om föreningar i minst tio län måste regelverketkunna tolkas så att staten ställer krav på att en organisation har medlemmar ihela , ett medlemsorgan som bevakar hela och aktivitetersom riktar sig till alla medlemmar, t.ex. utbildningar, konferenser eller läger.Detta ger minst lika stora garantier för att staten inte stimulerar till förbundsom enbart existerar i en liten del av Sverige.Det finns också anledning för staten att ställa krav på att nya grupper somsöker statsbidrag skall ange starka skäl till varför de inte kan ingå i något avde förbund som redan får statsbidrag.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bidragen till handikapporganisationerna.Stockholm den 29 mars 2000Inger ()