ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GO02Fi603 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi603av , ()Uppföljningsorgan för kommunala taxor och avgifterFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som imotionen anförs om att regeringen bör utreda förutsättningarna för ettuppföljningsorgan för taxe- och avgiftsnivåerna inom den kommunalasektorn.MotiveringDet skall vara en principiell skillnad på skatter och taxor/avgifter.Vanligen anges att en skatt är generell och att de penningmedel som flyterin används till finansiering av gemensamma angelägenheter som t exdelar av trygghets- och välfärdssystemen, infrastruktur m fl där inte taxoroch avgifter är ändamålsenliga.En avgift däremot skall motsvaras av den kostnad avgiften skall täcka. Såt ex bör det finnas klara samband mellan produktionskostnad ochförbrukaravgift för vatten och avlopp, för energileveranser, avfallshämtningm.m.Alltför ofta blir inte dessa samband tillgodosedda i de "monopol" därkommunerna endera direkt eller genom helägda bolag är en av aktörerna. Intesällan får vi anledning att fundera på om inte avgiften för en tjänst ellerservice till en del blir ett slags smygskatt när kostnaden ökar långt över vadKPI och andra indikatorer anger som skäliga.Den bästa metod vi känner att motverka en osund prissättning är attkonkurrensutsätta verksamheten. Det är dock enklare sagt än gjort. När t exen kommun eller ett företag bygger ett fjärrvärmeverk för en tätort blirverksamheten vanligen av monopolkaraktär. Underlaget räcker inte till mer änen anläggning. Kostnaden för en kund att ansluta sig är så hög att denenskilda fastigheten eller fastighetsbolaget kan betraktas som länkat tillenergiföretaget.Då bör en kontrollerande funktion finnas som åtminstone med kraft kanpåvisa överuttag av taxor och avgifter. Det är så vi uppfattar signalen somavgiftsundersökningen "" sänder.Förvåningen är stor när man av denna kan utläsa att för en normalstor treapå är skillnaden mellan de samlade taxor/avgifterna i den dyrasterespektive billigaste kommunen med fler än 35 000 innevånare så stor som620 kr . Att den billigaste dessutom är medan dendyraste är gör inte förvåningen mindre.Ovanstående principiella resonemang är fundamentalt iKristdemokraternas syn på den fastighetsskatt regeringen ochsamarbetspartierna så krampaktigt håller fast vid. Staten kan inte hävda attden har några kostnader som motiverar fastighetsskatten. Det är kommunernasom har dessa. Vi kristdemokrater hävdar därför att fastighetsskatten skallersättas med en fastighetsavgift som motsvarar de kostnader kommunen harför fastighetsbeståndet. Men av alla tecken att döma måste den kommunalamonopolverksamheten utsättas för ett granskande tryck, förmodligen mednågon sanktionsmöjlighet, så att taxor och avgifter inte utvecklas till ensmygskatt.Vi anser att regeringen bör utreda möjligheterna att skapa ett organ där deovan tänkta granskningsfunktionerna kan samlas och expertis byggas uppsom regelbundet kan följa och redovisa taxe- och avgiftsnivåernas utvecklingmed starkare muskler än de frivilliga krafter mobilisera.Stockholm den 27 september 2000Harald ()()()()
mot · GO02Fi604 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi604av , ()KommunkontosystemetFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att utarbeta ett förslag till hur momsfrågan skall hanteras föratt neutralitet skall råda mellan den offentliga marknadens olika aktöreroavsett om det är privat eller offentligt driven verksamhet.Kommunkontosystemet motverkarkonkurrensFör att utveckla den offentliga marknaden behöver regelverken belysasoch harmonieras för de olika aktörerna. Lika konkurrensförhållandenskall råda mellan privata och offentliga verksamheter. De nuvarandeskillnaderna medför snedvriden konkurrens mellan privat och offentligverksamhet.En olikhet utgörs av momsreglerna. Den landstings- och kommunaltdrivna verksamheten kompenseras för momskostnader viakommunkontosystemet i . Privata företag har ej möjlighet till dennakompensation. En viss kompensation kan erhållas, högst sex procent.Kommuner och landsting beslutar själva om kompensation skall utgå.EU har observerat problemet och verkar för att häva skillnaderna. EnligtEU:s direktiv 6, mervärdesdirektivet (77/388eeg av ), ärsjukvård, tandvård, utbildning och social omsorg befriade från moms.Problemet består i att oklarheter råder kring momsfrågan. Exempelvisomfattas den landstingsdrivna tandvården av momsutjämningssystemet ochbehöver ej bära kostnader för moms. Den privata tandläkaren har inte dennamöjlighet såvida det enskilda fattar beslut härom. Tandläkarensinkomster består av patientavgifter som är befriade från moms enligt EU-direktivet. När tandläkaren skall köpa utrustning såsom tandläkarstol, IT-utrustning eller hyra tjänster för städning eller annan service är dessa ejmomsbefriade. Eftersom tandvården är momsbefriad råder ingen möjlighetför tandläkaren att dra av kostnaderna för momsen. En negativkonkurrenssituation drabbar den privata tandläkaren jämfört med denlandstingsdrivna folktandvården. Folktandvården erhåller kompensation viakommunkontosystemet i Ludvika.I dag är det vanligt att sjukvård utförs på uppdrag av privataentreprenörer. Den sjukvård entreprenören utför är momsbefriad. Låt säga attentreprenören önskar anlita en underleverantör för tjänster såsom städning,catering och trädgårdsskötsel. För dessa uppgifter utgår moms, men det är ejmöjligt att dra av momsen eftersom hälso- och sjukvården är momsbefriad.Detta får till följd att entreprenören försöker att utföra all verksamhet självistället för att anlita underentreprenörer. Därmed hämmar nuvarandemomsregler såväl konkurrensen som utvecklandet av nya företag.Stockholm den 2 oktober 2000Margareta ()
mot · GO02Fi607 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi607av , ()Regional obalans i ekonominFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs vad gäller den regionala obalansen i ekonomin.Hela skall leva!1990-talets saneringsprogram har hårt drabbat kommuner, landsting ochdärigenom enskilda människor både som arbetstagare inom dengemensamma sektorn och som brukare av dess tjänster inom skola, vårdoch omsorg.Saneringen har gjort att vi nu har ett ekonomiskt utrymme som medger attvi kan diskutera hur pengarna skall användas i stället för var de skall dras in.Den ekonomiska utvecklingen visar dock upp stora olikheter mellan olikaregioner i landet. Sålunda finns ett stort antal kommuner och landsting somfortfarande brottas med stora problem när det gäller att få resurserna att räckatill.Vi har skapat ett stort antal lagar som reglerar vilka rättigheter vi har sommedborgare t.ex. socialtjänstlagen, hälso- och sjukvårdslagen och lagen omstöd och service till funktionshindrade. Vi är, så vitt vi förstår, relativtöverens om vad det gemensamma skall svara för i form av stöd i livets olikafaser. När vi är yngre har vi rätt till utbildning, när vi blir gamla har vi vidbehov rätt till äldreomsorg och dessemellan kan vi behöva hjälp och stöd närvår egen förmåga sviktar av olika anledningar.Det är kommuner och landsting som i de flesta fall har ansvaret för attdessa lagar följs. Av de resurser som krävs för att klara detta uppdrag så går70-80 % till kostnader för personal och med det följer också ansvaret för denpersonalens väl och ve.Vi har också stiftat ett antal lagar som reglerar förhållandet på våraarbetsplatser och här tänker vi framförallt på arbetsmiljölagen.Vi har ett system för utjämning av resurserna mellan kommunerna sominte förmår att klara av den obalans som finns . Regeringen har sedan1996 anvisat särskilda medel för att hjälpa kommuner och landsting sombefinner sig i svåra ekonomiska situationer. Kommundelegationen ochBostadsdelegationen har inrättats med uppgift att hantera ansökningar från deberörda kommunerna och landstingen. Vi har ännu inte, fullt ut, sett resultatetav delegationernas arbete men det mesta tyder ändå på att det fortfarandekommer att finnas ekonomiska bekymmer i ett antal kommuner och landsting.För att klara vården, skolan, omsorgen och dessutom arbetsmiljöerna påvåra offentliga arbetsplatser så måste vi fortsätta att försöka hitta instrumentsom på ett träffsäkert sätt kan fördela resurserna dit där behoven finns. Det äroerhört viktigt att regeringen även fortsättningsvis ger stöd till utsattakommuner och landsting. Risken är annars att långtgående och drastiskanedskärningar av kommunala budgetar medför att befolkningsminskningenfortsätter som nyföretagsamheten avstannar.Vi har ett gemensamt ansvar för att se till så att människorna i hela Sverigefår del av vår gemensamma välfärd.Stockholm den 29 september 2000Lennart ()()()
mot · GO02Fi608 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi608av , ()LudvikamomsenFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs beträffande den s.k. Ludvikamomsen.Momsavgifter kommuner/landstingSedan det svenska EU-inträdet 1995 måste kommuner och landstingbetala moms även för så kallade icke-skattepliktiga verksamheter. Dessapengar skall emellertid betalas tillbaka till kommun- ochlandstingssektorn via ett komplicerat system med olika momsavgifter.Detta system brukar i dagligt tal benämnas "Ludvikamomsen". Tankenvar att kommuner och landsting skulle få tillbaka lika mycket som debetalat in, men så har inte blivit fallet. kommer olika rapporter ute frånlandet beträffande landsting och kommuner som åsamkas en betydandedifferens mellan den moms de betalar in och det de får tillbaka. Dessaunderskott påverkar naturligtvis den verksamhet som de kan bedriva. Enuppgift som nämnts enligt en prognos är att landstingen skullebetala in 9,7 miljarder medan de bara är garanterade att få tillbaka ca 6,7miljarder. Å andra sidan har man också från regeringens sida deklareratatt landstingen skall få sina momsskulder från 1996-2000 avskrivna.För att ytterligare belysa frågan tar jag som exempel iVästmanland. kommer det enligt utfärdad prognos att uppstå ettunderskott på , alltså differensen mellan inbetald och denmoms de fått tillbaka. är motsvarande siffra 44,6 miljoner kronor.44,för i motsvarar ca påskatten. Avgiften är överklagad av , mennuläget är ändock detta.Systemet är komplicerat och svårförklarligt i sina detaljer. Det skapardessutom diskussion och även irritation då utfallet blir på det sätt sombeskrivits. Ansträngningar måste därför göras för att få ett system som sålångt det är möjligt blir kostnadsneutralt nere på enskild kommun- ochlandstingsnivå.Stockholm den 2 oktober 2000Sven-Erik ()
mot · GO02Fi610 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi610av Ek, ()Allmänna bidrag till kommunerFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringensförslag anslagen under utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner:Tabell 1: (Anslag Regeringens förslagAnslagsförändring )AnslagsberäkningRegeringen återgår nu mer och mer till detaljreglerandespecialdestineringar i statsbidragssystemet. Exempel på detta är bidragettill särskilda insatser i vissa kommuner och landsting samt regeringens såkallade skolsatsning och ersättningen till kommuner som inför maxtaxa ibarnomsorgen. slår vakt om det kommunala självstyret ochavvisar därför denna typ av statlig styrning av verksamheten i kommuneroch landsting.Anslaget 91:2 Bidrag till särskilda insatser i kommuner och landsting böravvecklas. anser att de medel som avsatts till detta anslagiställetbör omfördelas till anslaget 91:1 Generellt bidrag till kommuner ochlandsting.Centerpartiet vill satsa 1 000 miljoner på skolan . Pengarnaska gå direkt till kommunerna och läggs därför på anslaget 91:1 Generelltbidrag till kommuner och landsting. Detta är en tydlig skillnad motregeringens skolsatsning som centraliserar resurserna till Skolverket.Centerpartiet tilldelar alltså kommunerna våra, i förhållande till regeringen,utökade medel för skolsatsningar utan att detaljreglera deras användning.Utöver dessa omfördelningar och satsningar som påverkar anslaget 91:1Generellt bidrag tillkommuner och landsting föreslår i sittbudgetalternativ reformer som påverkar kommunernas inkomster och därförregleras mot statsbidraget till kommunerna i enlighet medfinansieringsprincipen. Nettoeffekten av dessa förslag är en ekonomiskförstärkning för kommunerna på motsvarande . Anslaget91:1 minskas därför med motsvarande.Stockholm den 5 oktober 2000Lena Ek (c)()()()()
mot · GO02Fi611 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi611av , ()Det kommunala skatteutjämningssystemetFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att slopa det införda beräkningssystemet på slutavräkningen avkommunalskatten som infördes 1997.Motiv för mitt förslagI diskussionerna om kostnads- och intäktsutjämning för kommunerna harvågorna gått särskilt höga kring den s.k. , utan någonsom helst reaktion hos regeringen.Slutavräkningen av kommunalskatten är den reglering som sker vid åretsslut när man vet exakt hur många som varit skrivna i kommunen. Denna haralltid varit individuell, d.v.s. varje kommun har fått det den tillhöralternativtmåst betala tillbaka, beroende på om skattebetalarna har ökat eller minskat ikommunen, om de tjänat mer eller mindre än beräknat.Sedan taxeringsåret 1997 har slutavräkningen gjorts "kollektivt", d.v.s.man slår ut denna kommunala intäktsökning/-minskning jämnt över allakommuner. Varför skall man straffas i en duktig kommun?Som exempel kan nämnas att redan vid införandetav det nya systemet enligt beräkningar skulle få tillbaka ,vid slutavräkningen men i stället fick betala in , vilket ären ren förlust på 13,6 miljoner kronor.Så här får det inte vara! För det innebär att det inte längre finns något somhelst incitament för tillväxt.Stockholm den 5 oktober 2000Maud ()
mot · GO02Fi612 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi612av , ()Uppföljning av kostnader för privatiseringar i kommuner och landstingFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om uppföljning av kostnader för privatiseringar i kommuner ochlandsting.Dyrt med privatisering?Det går en våg av privatiseringar genom landets borgerligt styrdakommuner och landsting. Verksamhet efter verksamhet säljs ut eller läggsut på entreprenad. Det är en omvälvande och snabb förändring av vårtvälfärdssamhälle som alltför ofta inte görs med medborgarnas ochbrukarnas bästa för ögonen utan av ideologiska skäl. Visst kanskeentreprenader ibland har gett en bättre vård, omsorg, tandvård ellersjukhemsboende.Men allt för ofta har vi sett mediabilderna av motsatsen. Vi minns bildernaav hur gamla far illa i vården när en lägre personaltäthet har varit konkurrens-medel. Vi glömmer inte de inställda och försenade pendeltågen som kostatmångmiljonbelopp för samhället, för företag och enskilda när tilltron till deprivata aktörer som misslyckades var alltför stor. Vi ser också hur kommunefter kommun, inte minst i storstäderna, tvingas stå vid sidan om och se huransökningarna om att starta en fristående skola bara växer, ofta heltoberoende av behov och ekonomiskt utrymme. Detta sätter iblandkommunerna i en situation där det är i det närmaste omöjligt att planeraverksamheten och där den så vackert omtalade valfriheten ibland blir riktigtdyr för skattebetalarna.Vi är inte principiellt emot att alternativ skapas och att verksamheter skötspå entreprenad. Men när detta görs måste vi vara betydligt bättre påuppföljning och utvärdering. När entreprenader, pengsystem, kundval ochprivatiseringsiver är på modet och ibland genomförs under "ideologiskblindhet" så är risken uppenbar att det kostar mer än det smakar.Det finns också exempel där en överlåtelse av en verksamhet påentreprenad har inneburit att personalen fått väsentligt sämre arbetsvillkor,arbetstider och pensionsvillkor. Det är naturligtvis en oacceptabel utvecklingbakåt i stället för framåt.Det finns därför all anledning att i kommuner och landsting noga följautvecklingen. Valfrihet är värdefullt och entreprenader kan säkert ibland varadet bästa valet för dem som brukar vård och omsorg. Men när nuprivatiseringsraseriet är igång är det viktigt att vara vaksam och följa uppkostnaderna för privatiseringarna. Här har staten en viktig uppgift,tillsammans med kommuner och landsting.Stockholm den 5 oktober 2000Ingemar ()()()
mot · GO02Fi614 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi614av Ygeman, ()Inomkommunala fördelningssystemetFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av reformerad lagstiftning för att garantera allakommunmedborgare likvärdig service.MotiveringUnder har ett antal kommuner genomfört"kommundelsreformer" och "stadsdelsreformer" där kommuner delatsupp i stads- eller kommundelar. Med dessa har även olika former avinomkommunala fördelningssystem fötts.Meningen med fördelningssystemen är att fördela kommunens inkomsterrättvist. Det vill säga på ett sådant sätt att kommunen ska kunna garanteramedborgarna en likvärdig service oavsett kommundel. Sedan är det upp till delokala politikerna att efter bästa förmåga, på grundval avfördelningssystemen, säkerställa servicen i den "egna" stadsdelen.Tanken är alltså att alla medborgare skall garanteras likvärdig service, menatt den ska kunna erbjudas på olika sätt i enlighet med de lokalaförutsättningarna.Utan att gå in på de olika systemen i detalj kan det konstateras attfördelningssystemen försöker att i olika mån kompensera för stadsdelarnassociala struktur. Detta sker genom att stadsdelar med exempelvis fler barn,större andel pensionärer, missbrukare, socialbidragstagare etc. även får någotstörre andel av resurserna. Så ser fördelningssystemens teori ut. Vissa är såkomplicerade att endast ett fåtal personer begriper dem, andra något meröversiktliga.Trots de goda föresatserna och trots komplicerade fördelningssystem såtycks utfallet av dessa systematiskt missgynna förorter och utsatta områdenoch därmed systematiskt gynna innerstäderna och välbeställda områden.Ur förorternas skolor går elever som skolan inte lyckats lära svenska. Därstängs fritidsgårdar och där dras fältassistenter in. Där är barngruppernastörreoch äldreomsorgen eftersatt.Det tycks som att fördelningssystemen inte klarar att säkerställakommunmedborgarnas rättmätiga krav på grundläggande social service isamtliga stadsdelar. Därmed begår fördelningssystemen i praktiken våld påden lagfästa likställighetsprincipen. Särskilt allvarligt är det naturligtvisatt desom är i störst behov av service är de som missgynnas mest.Staten kan naturligtvis inte diktera kommunernas resursfördelningssystem.Men det är statens uppgift att garantera likställigheten och att alla medborgaregaranteras likvärdig social service. Det krävs konkreta åtgärder för attklarlägga den verkliga situationen och utarbeta riktlinjer för att säkerställaattkommunerna lever upp till likställighetsprincipen.Sådana åtgärder bör bestå av att först utreda och belysa de verkligaförhållandena, jämföra kommundelars resursfördelning och det verkligautfallet, dvs läskunnighet, personaltäthet, servicegrad och liknande faktorer.Om denna belysning styrker bilden av den systematiska snedvridningen börinitiativ tas för att skärpa lagstiftningen och därmed garantera samtligakommunmedborgare likvärdig service.Stockholm den 5 oktober 2000Anders Ygeman (s)
mot · GO02Fi702 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi702av , Per (v)BetalningsanmärkningarFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om beloppsgräns för registrering i upplysningsregister.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om tidsgräns för utlämnande av uppgifter gällande mindrebetalningsanmärkningar.Registrering av betalningsanmärkningarI dag har drygt 600 000 kvinnor och män en eller flerabetalningsanmärkningar. En registrering i olika upplysningsregister ombetalningsanmärkning får ofta stora konsekvenser för den registrerade.Det är inte ovanligt att personer hamnar i upplysningsregister på grund avt.ex. en liten skatteskuld som betalas lite . En sådan registreringfår sedan stora negativa konsekvenser för den drabbade. Det kan handlaom alltifrån att bli nekad kontokort till att bli nekad krediter, banklån ochtill och med hyreskontrakt.Ett sätt att komma till rätta med detta problem är att införa en beloppsgränsför registrering i upplysningsregister nedåt på förslagsvis 3 000-5 000 kronor.Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.Äldre betalningsanmärkningarI dag lämnas uppgifter om betalningsanmärkningar som är upp till tre årgamla ut oberoende av storlek. Det här innebär att även en liten skuld kanfå orimliga konsekvenser ända upp till efter förseelsen.När det gäller mindre belopp bör treårsperioden kortas ned så attuppgifterna inte lämnas ut . Detta bör gälla för belopp upptill . Detta bör som sin mening ge regeringentill känna.Stockholm den 27 september 2000Per ()()()()
mot · GO02Fi703 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi703av Linderborg, ()Skuldsanering och kreditupplysning1 Förslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen lägger fram förslag till ändring avkreditupplysningslagen så att den bättre stämmer överens medskuldsaneringslagens intentioner enligt vad i motionen anförs.2 SkuldsaneringSkuldsaneringslagen riktar sig till enskilda personer som dragit på sig såstora personliga skulder att reell möjlighet saknas att genom eget arbetebetala dessa. Tanken med skuldsaneringslagen är att den skall vararehabiliterande. Skuldsaneringen är tidsbegränsad och den syftar till attgäldenären efter fullgörande av vad som krävs av henne eller honomenligt uppgörelsen skall bli fri från ansvar för betalningen av de skuldersom omfattas av skuldsaneringen i den utsträckning som dessa sätts ned.Gäldenären skall definitivt avveckla sin skuldbörda vid en skuldsanering.Vänsterpartiet stödjer denna lagstiftning men anser att intentionerna meden genomförd skuldsanering står i konflikt med den regleradekreditupplysningsverksamheten.3 KreditupplysningI kreditupplysningslagens 7 § konstateras att kreditupplysningar omfysiska personer inte får innehålla uppgifter om andrabetalningsförsummelser än sådana som bl.a. har lett till inledandeskuldsanering enligt skuldsaneringslagen. I den följande paragrafenanförs att uppgifter om privatpersoners ekonomiska förhållanden skallgallras senast efter utgången av det år då förhållandet upphörde,dvs. skuldsaneringen avslutades.Vänsterpartiet anser att skuldsaneringsinstitutet inte står i samklang medkreditupplysninginstitutet. Om skuldsaneringen är tänkt att avse en definitivlösning av gäldenärens ekonomiska situation, borde verksamheten förkreditupplysning ta sikte på detta. En person som tagit sig igenom enskuldsanering borde inte belastas med uppgifter i kreditupplysningen.Av det ovan sagda framgår att det finns skäl att se över 7 och 8 §§ ikreditupplysningslagen så att den bättre överensstämmer medskuldsaneringslagens intentioner.Stockholm den 28 september 2000Tanja Linderborg (v)(v)()()()()