mot · GO02A227 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:A227av , ()Lönebildningen1 SammanfattningModerata samlingspartiet efterlyser en lönebildning som tar vara på kunskap och erfarenhet som finns på arbetsmarknaden. Det kräver attrörligheten och anpassningsförmågan ökar på arbetsmarknaden. Detkräver också bl.a. genomförande av en modern inkomstskattereform.Den nuvarande lönebildningen fungerar inte tillfredsställande.Morgondagens arbetsmarknad kommer att ställa än större krav på lokal ochindividuell anpassning i lönebildningen.Det går inte att skylla hela ansvaret för lönebildningen påarbetsmarknadens parter. Sanningen är att staten i alla avgörande hänseendenbestämmer förutsättningarna för lönebildningen, såväl genom sin ekonomiskapolitik i stort som genom bl.a. skatte-, närings- och utbildningspolitik samtlagstiftning.Moderata samlingspartiet föreslår att politiken bl.a. läggs om i följanderiktning i syfte att underlätta och förbättra lönebildningen på den svenskaarbetsmarknaden:- En viktig byggsten i förverkligandet av en bättre fungerandelönebildning är att reformera nuvarande skattesystem. Ingetförhandlingssystem i världen kan fungera om staten genom ökatskatteuttag lägger beslag på allt det utrymme som produktivitetsökningenskapar.- I ligger lönestegen för många yrkesområden platt på marken.Kunskap och hårt arbete måste löna sig bättre. Premien för högre studierär alldeles för låg på den svenska arbetsmarknaden.- Minska reservationslönerna. Det problem som uppkommer vid för högareservationslöner är att den enskilde blir mindre benägen att acceptera dearbeten som erbjuds. Söktiderna när den arbetslöse letar arbete förlängsoch rörligheten minskar på arbetsmarknaden.- Rätten till sympatiåtgärder avskaffas. Det är orimligt att utanförståendeparter skall drabbas av stridsåtgärder som inte har det minsta med derassituation att göra.2 Innehållsförteckning3 Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om betydelsen av att lönebildningen sker så decentraliserat sommöjligt.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om statsmakternas ansvar för lönebildningens funktionssätt.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behoven av en modern inkomstskattereform för att underlättalönebildningen.14. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om vikten av lönespridning och belöning av kunskap.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behoven av sänkta reservationslöner.6. beslutar att införa en allmän obligatoriskarbetslöshetsförsäkring i enlighet med vad som anförs i motionen.7. beslutar att införa regler om proportionalitet imedbestämmandelagen i enlighet med vad som anförs i motionen.8. beslutar att avskaffa rätten till sympatiåtgärder i enlighet medvad som anförs i motionen.9.1 Yrkande 3 hänvisat till FiU.4 Fakta visar behov av förändring4.1 De förlorade årenUnder steg de nominella lönerna snabbare i än iandra länder. höjdes arbetsgivaravgifter och andra skatterkraftigt. ökade företagens lönekostnader , men det blev inte mycket kvar i löntagarnas plånböcker.Realt efter skatt steg industriarbetarnas lön med och förakademikerna sjönk i stället reallönen. Om den svenskareallöneutvecklingen, bara under andra halvan av trettioårsperioden, istället hade följt den europeiska så skulle svenska löntagare haft merän två månadslöner extra.De höga svenska lönelyften följdes av en snabb inhemsk inflation. Medåterkommande devalveringar sökte statsmakterna att återställa företagensförsämrade konkurrenskraft. För varje gång det skedde blev fattigare.Utförsbacken har varit dramatiskt brant. Bland de länder som toppadevärldens välfärdsliga 1970 finns alla kvar i toppen - med ett enda undantag,Sverige.År 1970 hade den tredje högsta bruttonationalprodukten per capitai världen. återfanns vi på artonde plats. Som helhet är i dag500 miljarder kronor fattigare än vad vi skulle ha varit om vår tillväxtmotsvarat genomsnittet i OECD.4.2 Den nuvarande lönebildningenUnder har den destruktiva kombinationen av inflation i löneroch priser äntligen brutits. Det innebär emellertid inte att lönebildningennumera fungerar problemfritt. har degenomsnittliga lönekostnadsökningarna fortsatt att vara högre än iomvärlden.Det är uppenbart att den nödvändiga flexibiliteten ochanpassningsförmågan saknas. Problem med flaskhalsar tilltar och denregionala obalansen är betydande. I alltför liten utsträckning bidrarlönebildningen till att skapa balans på olika delar av arbetsmarknaden och tillatt underlätta företagens rekrytering.Byggbranschen utgör ett exempel. På de få orter där det byggs ökar nulöneglidningen mycket snabbt, trots att det totala byggandet alltjämt är lågtoch den totala byggarbetslösheten alltjämt hög.Lönerna är det kanske viktigaste priset i en ekonomi. Priserna är detsignalsystem som ger ekonomins aktörer information om hur kostnader,efterfrågan och utbud förändras och som påverkar deras agerande. Närsignalsystemet råkar i olag leder det till felaktig fördelning av resurser ochvälfärdsförluster.4.2.1 Liten belöning för arbete, kunskap och utbildningDe verkliga arbetskraftskostnaderna har ökat dubbelt såsnabbt i som i USA.I slutet av 1980-talet hade den tredje högsta arbetskraftskostnadenav femton undersökta . hade denna position i ställetblivit plats åtta och 1999 plats sex bland femton undersökta länder.Trots dessa relativt sett höga arbetskraftskostnader betalar sig hårt arbeteoch långa studier dåligt i . Skatt på arbete i är den näst högstaav tio undersökta , endast uppvisar en högre skatt påarbete. Med skatt på arbete avses såväl inkomstskatt, löntagarens socialaavgifter som arbetsgivaravgifter.Av tio undersökta länder har den minsta genomsnittligalöneskillnaden mellan universitetsutbildade respektive personer medgymnasieutbildning. Om marginalskatterna tas med i jämförelsen försämrassituationen ytterligare för . (Källa: ).I är den genomsnittliga löneskillnaden mellan enuniversitetsutbildad och den som endast har gymnasieutbildning.Motsvarande siffra i är . Skatten på arbete är därtill lägre iFinland än i Sverige.En rapport från visar att bruttolönerna utvecklatssämre för samtliga akademikeryrken än för industriarbetarna under perioden1975-1998. hade en gymnasielärare efter examen lägrebruttolön än en industriarbetare. Samtliga sju undersökta akademikeryrkenhade en lägre ekonomisk standard än industriarbetarna när skatt, nödvändigafasta utgifter och studiemedelsavgiften betalats.4.2.2 Bidrag ibland lönsammare än arbeteI rapporten sig arbete (1997:73) visar Expertgruppen för studier ioffentlig ekonomi () att det finns många orsaker till arbetslöshet ochbidragsberoende. En viktig faktor är våra drivkrafter att arbeta. Dessabestäms delvis av hur reglerna för sociala ersättningar, skatt på arbete ochbidrag utformas. Om inkomsten vid arbete inte är märkbart högre änsociala ersättningar kan det negativt påverka viljan att arbeta.ESO:s undersökning pekar på att det finns arbetslöshetsfällor i . Enförsiktig beräkning visar att 13 000 av de arbetslösa vid en återgång i arbeteinte skulle få en bättre ekonomisk standard. Och att en av tre arbetslösa påkort sikt har små ekonomiska motiv att återgå till arbete. Dessa har ofta 90-99procent i ersättningsgrad av tidigare levnadsnivå.Enligt beror de inkomstskillnader som finns mellan arbetslösa ochförvärvsarbetande i hög grad på andra faktorer än arbetslösheten. Arbetslösahar, enligt , en ekonomisk standard som motsvarar avstandarden bland förvärvsarbetande (med undantag för ensamstående utanbarn).4.2.3 Minskad rörlighet på arbetsmarknadenNärings- och teknikutvecklingsverket () anger i rapportenatt rörligheten påarbetsmarknaden har försämrats avsevärt . Rapportenvisar att andelen individer som flyttar till annan ort i syfte att arbeta harhalverats mellan åren 1987 och 1996.Rapporten från visar också att andelen arbetslösa som utbildat sighar halverats. Rörligheten mellan olika branscher har också halverats.Andelen sysselsatta som bytt jobb har minskat och detta i entid då betydelsen av att kunna byta yrkesinriktning blir allt viktigare.5 En ny arbetsmarknad växer framDet finns aldrig något "generellt" utrymme för löneökningar. Det finnsbara en faktor som skapar utrymme för ökade löner och det är ökadproduktivitet. Dessa produktivitetsökningar kan inte fastställas i förvägoch de varierar i högsta grad mellan olika branscher och olika företag.Följaktligen bör lönebildningen ske så decentraliserat som möjligt.Sveriges framtid ligger inte i låga löner, utan i marknadsanpassade löner.Därför är det destruktivt om man försöker att befästa en centralt styrdnormbildning för hela arbetsmarknaden.Löne- och inkomstbildningen sker i ökande utsträckning påmarknadsmässiga villkor och relativt oberoende av gällande centralakollektivavtal. TCO och påpekade detta i sitt gemensamma remissvarpå utredningen om ett förstärkt förlikningsmannainstitut (den s k ). Det finns en tydlig tendens på de flesta avtalsområden attlönebildningen blir mer lokal. Centralorganisationerna på arbetsmarknaden -SAF, LO, TCO och - har inte längre någon direkt roll att spela ilönebildningen.I sitt remissvar underströk TCO och också hur en ökad flexibilitetoch anpassningsförmåga underlättas om lönebildningen i ökad utsträckningsker på de avtalsområden och nivåer som berörda parter själva anser lämpliga.Inom den privata sektorn sker lönebildningen på bransch- ochföretagsnivå.Utvecklingen medför att olika intressen knyts samman i nyasamarbetsformer. Ett betydande steg togs när tolv arbetsgivarförbund inomSAF och åtta fackförbund inom LO, TCO och träffade ettsamarbetsavtal om industriell utveckling och lönebildning (det s kindustriavtalet).Inom denna ram har lönebildningen blivit alltmer decentraliserad och ävenuppgörelser om t.ex. arbetstider och kompetensutveckling träffas nu direkt utei företagen. Även inom de större företagen sker en fortlöpandedecentralisering från experter vid huvudkontoren till chefer och anställda påde enskilda arbetsplatserna.När lön efter befattningar ersätts av en mer individuell lönesättningtenderar den enskilde individens kompetens att bli den dominerande faktorn.Rimligen kommer detta också att motverka "lön efter kön" och bidra tillkvinnors löneutveckling. När flexibiliteten ökar fungerar "signalsystemet"bättre.Nya anställnings- och ersättningsformer etableras också. Det blir allt merförekommande att medarbetare ersätts efter resultat, snarare än efter arbetadtid. Delägarlösningar blir vanligare och nya kontraktsformer suddar ut gamlagränser mellan anställda, uppdragstagare och ägare.Morgondagens arbetsmarknad kommer att ställa än större krav på lokaloch individuell anpassning i lönebildningen. Därmed är det helt omöjligt atthålla fast vid gamla tiders centraliserade förhandlingar, som sökte fastställaett generellt utrymme för löneökningar och sedan fördela detta i en processdär olika grupper jagade varandra i en evig kompensationskarusell.6 Reformera lönebildningen6.1 Det behövs ett helhetsperspektivLönebildning handlar inte bara om det yttre förhandlingssystemet. Idagens lönebildning ingår en rad faktorer som förväntningarna påeuropapolitiken och inflationsutvecklingen, företagens konkurrenskraftoch marknadens efterfrågan på olika typer av kunskap och erfarenhet.Moderata samlingspartiet vill hålla en absolut klar rågång mot statliginkomstpolitik. Det går emellertid inte att skylla hela ansvaret förlönebildningen på arbetsmarknadens parter. Sanningen är att staten i allaavgörande hänseenden bestämmer förutsättningarna för lönebildningen, såvälgenom sin ekonomiska politik i stort som genom bl.a. skatte-, närings- ochutbildningspolitik samt lagstiftning. Inga löneförhandlingar äger rum i ettvakuum.6.1.1 En modern inkomstskattereformEn viktig byggsten i förverkligandet av en bättre fungerande lönebildningär att reformera nuvarande skattesystem. Inget förhandlingssystem ivärlden kan fungera om staten genom ökat skatteuttag lägger beslag påallt det utrymme som produktivitetsökningen skapar. De höga skatterna ärinte ett resultat av lönebildningen utan en viktig del av förutsättningarnaför denna.Behoven av en modern inkomstskattereform är omfattande och kräver engenomförandefas som sträcker sig över två mandatperioder. Moderatasamlingspartiet föreslår att reformen får följande inriktning: den statligainkomstskatten avvecklas successivt, grundavdraget höjs till iett första steg och till i ett andra steg.Ett förvärvsavdrag införs. Detta ger ökad motivation att arbeta. Enskattereduktion införs för hushållstjänster. En förmånsrelatering avsocialavgifterna inleds. Det leder till att marginaleffekterna minskar och tillatt de arbetsgivaravgifter som är ren skatt successivt tas bort. Dettasammantaget kommer att underlätta lönebildningen.6.1.2 Lönespridning och belöning av kunskapI ligger lönestegen för många yrkesområden platt på marken.Ingångslönerna, även för dem som saknar erfarenhet, är höga. Det ledertill att många utestängs från arbete, vilket inte minst kommit att drabbaungdomar, invandrare och arbetshandikappade.Samtidigt får de som faktiskt har arbete otillräckliga incitament tillförkovran och ytterligare arbetsinsatser. Egna extra ansträngningar möts intemed motsvarande belöningar.Priset för den solidariska lönepolitiken har varit högt. Lönestrukturen harpressats samman allt mer och effektivt försvagat sambandet mellankompetens och lön.Vi har fått en lönestruktur som i alltför liten grad harpåverkats av utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden. Det har lett till lägresysselsättning och högre arbetslöshet.Det finns knappast något industriland som belönar utbildning sämre änSverige. Som nämnts i motionens inledning har akademikerna som grupp fåtten reallönesänkning över de senaste tre decennierna. Ungdomar fråntraditionella arbetarhem utan studievana har svårt att motivera sig själva tilluppoffrande studier som inte förefaller att löna sig. Kunskap och hårt arbetemåste löna sig bättre. Premien för högre studier är alldeles för låg på densvenska arbetsmarknaden.6.1.3 ReservationslönernaStatsmakterna har ett direkt ansvar för de höga reservationslönerna, d.v.s.den lönenivå som krävs för att en individ skall uppfatta det som merlönsamt att arbeta än att inte arbeta.Det omedelbara problem som uppkommer vid för höga reservationslönerär att den enskilde blir mindre benägen att acceptera de arbeten som erbjuds.Söktiderna när den arbetslöse letar arbete förlängs och rörligheten minskar,både mellan olika lokala arbetsmarknader och mellan olika branscher elleryrken.Höga reservationslöner bidrar till att öka den strukturella arbetslösheten.Arbeten med heltidslöner som understiger reservationslönen slås ju ut frånarbetsmarknaden. Ju högre reservationslönen är desto svårare blir det attkomma in på arbetsmarknaden, utan att besitta en hög kompetens. Detta ärnågot som alltför många ungdomar, invandrare och lågutbildade har fåtterfara.6.1.4 En allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkringSärskilt arbetslöshetsförsäkringens utformning har kommit att få ennegativ inverkan på lönebildningen. Orsaken är främst att systemet harförlorat sin karaktär av omställningsförsäkring.Arbetslöshetsförsäkringen var tänkt att skydda den som blir arbetslös motstora inkomstbortfall. Under en övergångstid skulle a-kassan ge denarbetslöse möjligheter att söka andra jobb eller vidareutbilda sig för nya. Iverkligheten har försäkringen alltmer kommit att anta formen av någon sortsmedborgarlön för "insiders" på arbetsmarknaden. Ersättningsberättigadeperioder av arbetslöshet kan varvas med arbetsmarknadspolitiska åtgärder i enutsträckning som gör arbetslöshetsförsäkringen till en permanentförsörjningskälla.Detta har försvagat den enskildes incitament för att söka och ta arbete -också mindre kvalificerade och lägre betalda sådana. Därför har staten införtolika kontrollsystem och sanktioner som skall tvinga den arbetslöse attverkligen stå till arbetsmarknadens förfogande. Detta formella regelsystemhar arbetsförmedlarna emellertid ansett vara så pass hårdhänt att reglernasällan tillämpas i praktiken.Vi föreslår att en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring med bortreparentes införs. Den skall ge alla arbetslösa rimliga möjligheter att under enomställningstid söka arbete eller förbättra sina kunskaper genom utbildning.Genom sin utformning blir den därigenom en omställningsförsäkring ochflertalet av socialdemokraternas kontroll- och sanktionssystem mot dearbetslösa kan slopas.6.2 Konfliktreglerna på arbetsmarknadenSammanslutningar av arbetstagare och arbetsgivare har sedan gammalträtt att vidta fackliga stridsåtgärder. Denna möjlighet att driva sina kravutgör en grundläggande fri-och rättighet. Den åtnjuter därför också visstgrundlagsskydd.Konfliktreglerna påverkar givetvis lönebildningen. Det är ju den fackligastridsåtgärdens själva syfte och utgör i sig inget problem så länge regelsy-stemet framstår som balanserat. Så är emellertid inte längre fallet.Konfliktreglerna är genomgående av gammalt datum och i flera avseendenförlegade.Dagens ekonomi är oändligt mycket mer integrerad och sårbar ängårdagens. Både inom det privata näringslivet och inom den offentligasektorn är det fullt möjligt att lamslå hela samhällssektorer genom att ta utettfåtal nyckelpersoner i strejk.I realiteten kan motparten heller inte utlösa de motåtgärder som balansenparterna emellan förutsätter. De ekonomiska skadorna för företagen blir heltenkelt för stora om den i teorin tillgängliga stridsarsenalen utnyttjas.6.2.1 ProportionalitetEn regel om stridsåtgärders proportionalitet bör därför införas imedbestämmandelagen. Det innebär att en stridsåtgärds omfattning skallstå i proportion både till den skada som drabbar motparten och till syftetmed åtgärden.I det förstnämnda fallet skulle proportionalitetsregeln komma att begränsamöjligheterna till nålsticksåtgärder som lamslår motparten. I det senare falletskulle möjligheterna begränsas att vidta mycket omfattande stridsåtgärder föratt uppnå endast begränsade fördelar. Proportionalitetsreglerna skall givetvisgälla såväl primära stridsåtgärder som svarsåtgärder från motparten.6.2.2 SympatiåtgärderI normalfallet grundas konflikträtten på att det inte finns något gällandeavtal mellan parterna. Vid sympatiåtgärder däremot har de stridandeparterna träffat avtal och då bör dessa också hållas. Det är inte rimligt atthelt utanförstående parter, som kanske har träffat kollektivavtal efterstridsåtgärder i de egna förhandlingarna, sedan helt oförskyllt skalldrabbas av sympatiåtgärder p.g.a. en intressekonflikt vid ett helt annatföretag. försvaras rätten till sympatiåtgärder bara av den fackligasidan som uppfattar denna möjlighet som en viktig del avkollektivavtalssystemet.Rätten till sympatiåtgärder skall avskaffas. Det är inte rimligt attutanförstående parter helt oförskyllt drabbas av stridsåtgärder p g a enintressekonflikt mellan fackförening och arbetsgivare vid ett helt annatföretag.Stockholm den 2 oktober 2000Mikael ()()()()()()()()()