mot · GO02A812 · 2000-10-05 00:00:00 — Dessa kvinnor måsteockså få hjälp i form av kristerapi.Vidare är det angeläget att brottsoffrens ställning förstärks. Kvinnor somutsätts för förföljelse, trakasserier, våld och hot om våld lever i en ständigotrygghet och måste beredas största möjliga rörelsefrihet. För att trakasseradekvinnors rörelsefrihet skall öka är det enligt vår uppfattning högst rimligt attkraftigt utöka det geografiska område som åklagaren har möjlighet att låtaomfattas av besöksförbudet. Vi menar att detta område i ett första steg bör bliså stort att det omfattar del av kommun(er). En sådan utvidgning kundeexempelvis ske genom en ändring i 2 § lagen om besöksförbud på så sätt att"närheten av" ersätts med "del av kommun som innefattar". I ett andra steg ärvi inte främmande för att resa frågan om ytterligare begränsning irörelsefriheten för den som återkommande överträder ett besöksförbud. Det äroffrets rörelsefrihet och trygghet som skall stå i centrum, inte den somkränker och hotar som skall värnas.Utöver geografisk begränsning kan system för förvarning införas. Mänsom inte respekterat ett besöksförbud när de är på fri fot skall förses med enelektronisk fotboja. Regeringen har gett i uppdragatt göra en förstudie om huruvida den teknik som finns ärtillförlitlig och om övervakningen är praktiskt genomförbar. Den 1 mars 1999presenterade BRÅ rapporten . Enligt vår uppfattning är denförstudien i det närmaste onödig. Sådana larmanordningar på män medbesöksförbud som varnar om de närmar sig kvinnornas hem används redan ien del delstater i . bör därför nu hos regeringen begäralagförslag innebärande att män som överträder besöksförbud kan förses medelektronisk fotboja.I extremfall kan polis eller vakter punktmarkera män som återkommandebryter mot besöksförbudet. Kvinnor som så önskar skall ha rätt tillvapenlicens för tårgassprej. De målsägande som vill skall kunna få enstödperson som informerar om rättegångsförfarandet och stöttar införkonfrontationen med den åtalade. Likaså anser vi att Rikskvinnocentrum ochkvinnojourerna bör få ökad statlig hjälp att finansiera sin verksamhet.Folkpartiet liberalerna anslår därför 4 miljoner mer än regeringen för dessaändamål. En viktig uppgift för dessa är att nå och skydda invandrarkvinnorsom blir utsatta för våld, de är ofta än mer utsatta och skyddslösa.Varje år gifter sig utländska kvinnor med svenska män och flyttar tillSverige. Naturligtvis blir tillvaron för de flesta i bra, men för någrablir deras liv ett kaos. De kvinnor som råkar illa ut har svårt att ta sig ursittvardagliga fängelse eftersom de hotas av utvisning om de har vistats mindreän i . En prövning om att få stanna bör utan dröjsmål kunnagenomföras för dessa kvinnor. Kvinnor som hamnat i denna situation bör fåstanna i om de så önskar, förutsatt att det inte rör sig om renskeninvandring.Alla har ett ansvar för att stävjavåld mot kvinnorDet är i detta sammanhang angeläget att understryka att alltinte kan lösas på politisk väg. Det civila samhället spelar enmycket viktigt roll för att komma tillrätta medkvinnomisshandeln. När familjemedlemmen, grannen,vännen eller arbetskamraten höjer handen - höj då blicken.Det är allas vårt ansvar att våga fråga om hur blåmärken ochbrutna armar har uppkommit. Det skall inte vara i sinordning att inte reagera. Många misshandlade kvinnorundrar om det de blir utsatta för är normalt eller deras fel.Målet måste vara att alla - män som kvinnor - skall varafullt medvetna om att det inte är det.Hälsa och könInom det medicinska området liksom inom andra disciplinerhar forskningen tidigare varit mest fokuserad på män ochmäns problem. Resultaten från dessa studier har oftageneraliserats, utan att detta ifrågasatts, till att gälla ocksåför kvinnor. Också den epidemiologiska forskningen överhälsoproblems förekomst har utförts på och av män ochbaserats på manlig erfarenhet. Statistik har inte varitkönsuppdelad, och i studier där kvinnor funnits med har manofta utgått från det manliga som norm. Forskningen har intevarit neutral eller objektiv, varken i val av vetenskapligametoder, frågeställningar eller studieobjekt. Under desenaste åren har det dock skett en förändring. Mer forskningsatsas på att ta reda på hur olika sjukdomstillstånd yttrarsig hos kvinnor och vilka behandlingar som medför bästresultat för kvinnor. Men är den kunskap vi harom diagnos och behandling av olika sjukdomar generellt settstörre för män än för kvinnor. Man har också funnit att detfinns medicinska diagnoser för en större del av de symptommän brukar söka för än för de symptom kvinnor söker för.Därmed får män oftare en diagnos för de symptom depresenterar när de söker vård än vad är fallet för kvinnor.Sjukdomsmått i ettgenusperspektivDen bild man får av ohälsan i ett land är beroende av deohälsomått som används för att beskriva den. Studerasdödsorsaksstatistiken ser situationen för kvinnorna ljus ut.Kvinnor lever i regel längre än män. Menstuderar man sjukligheten får man en annan bild. Kvinnorsöker oftare öppen vård och har fler sjukdagar än män.Kvinnor förtidspensioneras likaså oftare än män ochuppvisar oftare än män otillfredsställda vårdbehov. Myckettalar för att rehabiliteringsinsatserna för män är meromfattande än för kvinnor. Kvinnor köper ut mer läkemedelän män. visar statistiken att kvinnor ordinerasäldre och billigare preparat än männen.Sjukdomspanoramat skiljer sig åt mellan könen. Hjärt-kärlsjukdom stårför av dödligheten bland män och avdödligheten bland kvinnor. Nyare forskning talar för att stress beroende påskilsmässa eller andra familjeproblem och stress på arbetsplatsen, jämförtmed män, är särskilt viktiga riskfaktorer för kvinnor.Medan lungcancer minskar bland män ökar den bland kvinnor, vilket medall sannolikhet beror på förändringen i rökvanor. Unga kvinnor med kortutbildning och/eller monotont arbete är en särskilt viktig målgrupp förtobakspreventivt arbete om man får döma av de rökvaneundersökningar somutförts.När det gäller sockersjuka tyder tillgängliga data på att kvinnorsvårdbehov är sämre tillgodosett än mäns. tycks kvinnor lättareacceptera sin diabetes än män. De tar i regel också ett större ansvar förbehandlingen av sin sjukdom. Män däremot lägger ett större ansvar påsjukvården, på sin hustru etc. Socialgruppstillhörighet tycks spela större rollför dödligheten bland kvinnliga diabetiker än bland manliga. Forskningbehövs för att belysa interaktionen mellan ålder, kön och social bakgrund hosmän respektive kvinnor när det gäller vård, behandling och dödlighet idiabetes.Inom psykiatrin har man genomfört anmärkningsvärt få studier överkönsperspektivets betydelse för psykiska sjukdomar och deras behandling. Vivet att kvinnor oftare behandlas med psykofarmaka än män. Det finns dataöver vilka hälsoproblem som förorsakar förskrivningen men mycket litenforskning om de bakomliggande orsakerna. Det behövs också forskning närdet gäller behandlingsresultaten och riskerna för läkemedelsberoende.Vi har också uppmärksammats på hur utbrändhet ochbelastningsskador ökat. Både utbrändhet och belastningskador är vanligasthos offentliganställda. De offentliganställdas arbetsgivare har här ett stortansvar för att förändra denna situation. Ätstörningar såsom exempelvisanorexi och bulimi är vanligare hos flickor än hos pojkar. Här är förhållandetdet motsatta - vi vet mer om flickors ätstörningar än pojkars. Av alla ungakvinnor mellan lider av ätstörningar, fördelade påtre grupper: självsvält (anorexia nervosa), hetsätning (bulimia nervosa) ochätstörningar utan närmare specifikationer. Ätstörningar är sannolikt också enav de psykiatriska sjukdomar som har högst dödlighet. Det finns ingenenskild behandlingsform som passar alla personer som lider av ätstörningar.Här behövs mer forskning både om bakomliggande orsaker och om hur manbäst kan hjälpa dessa patienter. I det här fallet är pojkarna en bortglömdgrupp, och de måste således också ingå i de studier som genomförs.Osteoporos (benskörhet) utgör ett växande folkhälsoproblem, framför allthos kvinnor. drabbas 70 000 män och kvinnor av benskörhet. Enbartde direkta sjukvårdskostnaderna beräknas överstiga perår. Hälften av alla femtioåriga kvinnor kommer sannolikt att få benbrott pågrund av benskörhet. Möjligheterna att förebygga, diagnosticera och behandlaosteoporos har avsevärt förbättrats . Trots detta finns det klarabrister i vården på grund av okunskap och stora variationer iomhändertagandet.Det finns tydliga könsskillnader när det gäller läkemedelsanvändning somkan återspegla olika sjukdomsförekomst hos de båda könen men också kanbero på att man behandlar samma tillstånd olika hos män respektive kvinnor.Här behövs mer forskning om vad som ligger bakom data och vilka konse-kvenser olikheterna för med sig för patienterna.Kvinnor drabbas oftare än män av läkemedelsbiverkningar. Det kan delsbero på att kvinnor använder mer läkemedel än män, dels på att kvinnorreagerar annorlunda än män på vissa mediciner. Forskning bör därförstimuleras om skillnader mellan kvinnors och mäns benägenhet att reageramed biverkningar på olika läkemedel.Fibromyalgi är ett tillstånd som är grundligt beskrivet hos kvinnor, mendet förekommer också hos män. Forskningen har framför allt koncentreratstill kvinnor men måste nu utsträckas till att omfatta också männen.Upprätta en handlingsplan för enjämställd hälso- och sjukvårdMånga av de brister som redovisats ovan uppmärksammadesav den senaste borgerliga regeringen. Det ledde till att densom en av sina sista åtgärder på initiativ av Folkpartietliberalerna tillsatte en utredning om bemötande av kvinnoroch män inom hälso- och sjukvården (dir. 1994/95).Utredningens uppgift var att bl.a. kartlägga hur kvinnor ochmän bemöts när de söker vård och hjälp inom hälso- ochsjukvården och att föreslå åtgärder som kan bidra till attutjämna skillnader mellan hur kvinnor och män bemöts ochbehandlas inom vården i den mån dessa skillnader har singrund i könstillhörighet och inte är relevanta för aktuellsjukdomsbild och aktuellt vårdbehov.Utredningen kom med sitt betänkande (SOU 1996:133) . Härrapporterades om såväl väsentliga kunskapsluckor som brister i vården. Blandåtgärdsförslagen tog utredningen upp en rad frågor som måste bli föremål förfortsatt forskning för att öka våra kunskaper om kvinnors speciella behov.Utredningen tog också upp behovet av utbildning av hälso- och sjukvårdenspersonal om könsspecifika skillnader både när det gäller sjukdomsförekomstoch behandling samt rehabilitering. Regeringen har visserligen i någrasammanhang tagit upp en del av de förslag utredningen lade fram, men någothelhetsgrepp för att besvara de olika frågor som ställts har man inte tagit.Folkpartiet liberalerna kommer att under detta års allmänna motionstidpresentera en motion om hälso- och sjukvårdssituationen, därgenusperspektivet i vården kommer att beröras.Alarmerande hälsosituation förkvinnor i tredje världenHälsosituationen för kvinnor i tredje världen ser mycketbekymmersam ut. dör kvinnor av farliga ocholagliga aborter. Länder där abort är förbjudet eller på annatsätt inskränkt, har ett högt antal illegala aborter. WHO haruppskattat att det görs mellan 10 och 20 miljoner illegalaaborter i världen . avlider över en halv miljonkvinnor i anslutning till graviditet och förlossning. I vissaområden, främst i tredje världen, beror närmare hälften avdessa dödsfall på följderna av illegal och oftast osäker abort.Ett viktigt mål för att främja kvinnors hälsa i världen ärdärmed att reducera sjuklighet och dödlighet som beror påabort. Det sker i första hand genom att minska antaletaborter genom upplysning om sex och samlevnad, tillgångtill säkra preventivmedel och bra rådgivning. Alla oönskadegraviditeter går emellertid inte att förebygga och därförmåste kvinnor ha tillgång till enkla, säkra abortmetoder ochen effektiv akutvård för att snabbt kunna behandla illegalaaborter. Vägen dit är naturligtvis mycket lång, mensatsningar på reproduktiv hälsa inom biståndet är viktiga.Hivspridningen tillsammans med könsstympning är två mycket allvarligaföreteelser som framförallt slår mot kvinnorna. Hivspridningen är specielltomfattande i södra . I länder såsom exempelvis , ochSydafrika är situationen särskilt allvarlig, och där riskerar hivspridningen attslå ut hela generationer.Enligt statistiken är det en procentuellt större risk för kvinnor jämfört medmän att smittas av hivviruset. Det beror dels på medicinska faktorer, dels påkvinnors utsatthet. Få kvinnor har möjlighet att kräva kondom eller självabestämma över sin sexualitet. De flesta kvinnor har dessutom ingen kontrollöver om de själva har blivit smittade av sina män. Brundtlandåterger i sina memoarer hur hon i samtal med bland andra påven sökt fåhonom att officiellt tillkännage att kondom bör användas isjukdomspreventivt syfte. Hans svar var att han skulle tänka över problemet.Under tiden smittas tusentals kvinnor och män av hivviruset ochVatikanen bidrar till att motverka satsningar både på reproduktiv hälsa,kunskaper och kondomanvänding.Enligt , WHO:s, siffror uppskattas att omkring130 miljoner flickor och kvinnor världen över utsatts för omskärelse. Cirka 2miljoner kvinnor beräknas vara i riskzonen för detta ingrepp.Könsstympning utförs ofta som en initiationsrit för de unga flickorna.Omskärelse leder såväl till akut som kroniskt lidande och i regel till svårafysiska och psykiska följder. Genom att omskärelse också förorsakarkomplicerade förlossningar innebär ingreppet också risker för kommandebarn.Idag förekommer könsstympning främst i en rad , menäven i vissa länder i och . WHO, och till samtliga länder och deras ledare att stödjaansträngningarna för att eliminera kvinnlig omskärelse. Bruket avkönsstympning måste ses i ljuset av den ojämlika situationen mellan könensom bygger på politiska, kulturella, ekonomiska och sociala strukturer. Det ärav vikt att påpeka att könsstympning inte föreskrivs av någon religion, ochden nämns inte vare sig i eller . På grund av frågans känslighetfinns det få exakta uppgifter att tillgå. För att kunna fastställa strategierbörEU ge stöd till dokumentering och jämförande forskning. Ytterligareforskning behövs också om hur vanligt förekommande det är, konsekvensernadet får för hälsan och de väsentligaste orsakerna till att det förekommer. Medhänsyn till behovet att hjälpa till med rehabilitering för de många stympadekvinnor som lever i den europeiska unionen är det angeläget attbarnmorskor, socialarbetare och lärare erhåller extra kunskap om vad detinnebär att vara könsstympad. Under kommande ordförandeskap iden europeiska unionen måste mera aktivt driva denna fråga ochtydligt föra upp den högt på den politiska dagordningen.Trots att könsstympning är förbjuden i har här ändå förekommitfall av könsstympning. Allt bör göras för att främja en utveckling avbehandlingsmetoder för att återställa så mycket som möjligt av denursprungliga funktionen. Svensk hälso- och sjukvård bör aktivt bidra i dettaarbete som också kan komma kvinnor i andra länder till godo. hartidigare uttalat sig om vikten av att förebygga att könsstympning utförs.Socialstyrelsen bör fortlöpande följa vad som händer och slå larm om nya fallskulle dyka upp.Stockholm den 5 oktober 2000Lars ()()()()()()()()()