mot · GN02L15 · 2000-02-09 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:L15av Rindborg, ()med anledning av prop. 1999/2000:40 Obeställd reklam m.m.InledningI propositionen föreslås en ändring i marknadsföringslagen med innebördatt reklam skall får sändas via telefax och helautomatiska uppringnings-anordningar endast om konsumenten har gett sitt medgivande på förhand.Andra marknadsföringsmetoder för individuell kommunikation pådistans får användas om inte konsumenten tydligt motsatt sig att metodenanvänds.Vidare föreslås vissa lagändringar i marknadsföringslagen i fråga om jäm-förande reklam samt vissa ändringar i prisinformationslagen.Lagändringarna föreslås huvudsakligen i syfte att implementera vissabestämmelser i ett antal angivna EG-direktiv, och vi har ingenting attinvända mot merparten av förslagen. Vad avser den föreslagna reglering somframför allt tar sikte på marknadsföring via elektronisk post och telefoni villvi ifrågasätta behovet av en sådan reglering.Förslaget sparkar in öppna dörrarRegeringens förslag om en s.k. opt out-möjlighet bygger på tanken att detskall finnas ett nationellt spärregister dit användare kan anmäla att de intevill ha e-postreklam. Förslaget bygger på ett uppdrag tillKonsumentverket, som går ut på att övertyga näringslivet om attupprätta, administrera och finansiera ett sådant spärregister.Vi har naturligtvis ingenting emot att näringslivet genom branschöverens-kommelser och andra former av självreglering tar ansvar för god affärssedgentemot konsumenter. Tvärtom menar vi att detta är naturliga inslag imarknadsekonomin och kanske framför allt den moderna, framväxandenätverksekonomin där beroendeförhållandet mellan kunder och företag ärömsesidigt och behovet av förtroende stort. Den ökande betydelsen avpersonliga kontakter leder till en förfinad relationsmarknadsföring somstärker kunden och gör företaget allt mer sårbart för dålig reklam. Reklamsom riktar sig till fel mottagare kan orsaka större skada för ett företag än attföretaget undgår att skicka rätt reklam till rätt mottagare.Däremot finner vi det tveksamt att skall få i uppdrag attdriva fram en lösning i form av ett centralt register. Detta är uppgifter sommarknaden kan lösa självständigt. finns flera hemsidor påInternet med "svartlistor" som redovisar företag som skickar så kallad spam.I propositionen räknar regeringen även upp ett flertal exempel på olikainitiativ från näringslivet, i form av branschöverenskommelser som reglerargod affärssed vid marknadsföring och register som har upprättats för att geenskilda möjlighet att meddela att man inte önskar få direktadresseradreklam. Det ter sig som en felaktig användning av skattemedel attKonsumentverket på detta sätt skall arbeta med frågor som näringslivet harall anledning att lösa utan statlig medverkan.Den snabba tekniska utveckling som kännetecknar dagens ekonomimedför också nya förhållanden på marknaden. Kundens ställning blirstarkare och företagens beroende av kundernas inställning allt viktigare. Detfinns tekniska lösningar för den som inte vill ha e-postreklam.Programvara som medför att oönskad e-post sorteras bort redan på servernoch prenumerationer hos Internetföretag som kollar av "svarta listor" är ettpar exempel. Många av de program som finns är kostnadsfria för användarenoch finns att hämta hem från Internet. Det kan förutsättas att utvecklingen avdenna typ av tjänster och programvara kommer att fortsätta i den omfattningsom konsumenterna kräver det. Internetleverantörer, webbhotell ochprogramvaruföretag kommer att ha all anledning att bistå sina kunder meddenna typ av tjänster.Precis som regeringen konstaterar i propositionen är inte heller oönskad e-postreklam från avsändare i eller något stort problem. Desvenska mottagare som besväras av stora mängder oönskad reklam får dennafrån framför allt . Skall en reglering som tar sikte på oönskad e-postreklam få någon effekt krävs det internationella överenskommelser meden hög grad av marknadsmedverkan.Regleringen finns redanDen föreslagna regleringen sker framför allt i syfte att implementera tvåolika EG-direktiv, nämligen direktiv /7/EG om konsumentskydd viddistansavtal och direktiv /66 om behandling av personuppgifter ochskydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet. I dessa direktivföreskrivs som miniminivå att medlemsstaterna skall säkerställa en optout-möjlighet när det gäller de tekniker för distanskommunikation varomnu är fråga.Vi konstaterar emellertid att vad som föreskrivs i dessa direktiv inte skiljersig från regleringen i direktiv /46/EG om skydd för enskilda personer medavseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådanauppgifter. Detta direktiv har i implementerats genom person-uppgiftslagen (1998:204). I 11 § i denna lag föreskrivs att personuppgifterinte får behandlas för ändamål som rör direkt marknadsföring, om denregistrerade hos den personuppgiftsansvarige skriftligen har anmält att haneller hon motsätter sig sådan behandling. För brott mot denna regel kan denpersonuppgiftsansvarige bli ersättningsskyldig för skada och kränkning avden personliga integriteten, enligt 48 § samma lag.Precis som Lagrådet konstaterat i sitt yttrande kommer överträdelser avden nu föreslagna regeln ofta att även innefatta en överträdelse av be-stämmelserna i personuppgiftslagen. I själva verket är det svårt att se någonsituation som inte skulle omfattas av denna reglering. Även om det i fleraavseenden finns anledning att ifrågasätta personuppgiftslagen och detbakomliggande direktivet, då de är dåligt anpassade till den tekniskaverklighet vi lever i, har vi svårt att se varför ytterligare en regelskall införas då den nuvarande regleringen tycks erbjuda ett tillräckligt skyddför att skall uppfylla sina skyldigheter enligt samtliga tre direktiv.Avveckling av SPARDen omfattande datoriseringen hos svenska myndigheter, vårvälutvecklade byråkrati och användningen av personnummer somsökbegrepp har gjort det möjligt att snabbt sammanställa uppgifter omenskilda medborgare ur de allmänna registren. Uppgifter om enskildamedborgare som hämtas ur de allmänna och offentliga registren säljssedan länge av myndigheterna själva i mer eller mindre förädlat skick.Sammanställningar av personuppgifter har således blivit en affärsidé. ISverige intar Statens person- och adressregisternämnd (SPAR) ensärställning, vars enda uppgift är att förvalta ett personregister utansärskilt ändamål. Den som får tillstånd att köpa uppgifter av SPAR kanskapa profiler om i princip alla bosatta i . Ju fler personuppgiftersom finns tillgängliga desto tydligare blir profilerna. Ett bevis på detta ärjust de direktreklamförsändelser som medborgarna får.Kommersialiseringen av offentliga uppgifter, dvs. behandling för kommer-siella ändamål av personuppgifter som man inte kan underlåta att lämna tillmyndigheter, är ett allvarligt integritetsproblem. En sådan behandling striderockså mot grundtanken i det EG-direktiv som ligger bakom person-uppgiftslagen, vilket stadgar att behandling av personuppgifter skall ske efterpå förhand bestämda ändamål. Även om det rör sig om uppgifter som kanvara harmlösa i sig kan en behandling komma att ske på ett sätt som kränkerenskildas personliga integritet och där den enskilde har mycket svårt att värjasig särskilt vid behandling utanför gränser.Mot bakgrund av EG-direktivets syfte och kravet på att behandling avpersonuppgifter skall ske efter på förhand bestämda ändamål är det enligt våruppfattning inte förenligt med direktivet att låta SPAR, som saknarmotsvarighet både inom och utom EU, finnas kvar. Regeringen bör därförskyndsamt ta de initiativ som behövs för att avveckla SPAR.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår propositionen i den del som avser andramarknadsföringsmetoder för individuell kommunikation på distans äntelefax och helautomatiska uppringningsanordningar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en avveckling av Statens person- och adress-registernämnd.Stockholm den 9 februari 2000Stig Rindborg (m)(m)()()()()de ()()