mot · GO02Ub1 · 2000-10-04 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ub1av , ()med anledning av prop. 2000/01:3 Forskning och förnyelse1 Förslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att humanioras andel av anslagen inom det humanistiska ochsamhällsvetenskapliga anslagsområdet skall öka tillhälften.2 HistorikInom den svenska arbetarrörelsen har det funnits en avvaktande ochibland rent negativ inställning till humaniora. En förklaring kan ha varitatt särskilt historieämnena länge var bastioner för nationalism ochkonservatism. De framväxande samhällsvetenskaperna sågs däremot somprogressiva. Nationalekonomin - "samhällsvetenskapernas kavalleri"enligt - blev den svenska modellens ideologiska verkstad.Pedagogiken blev en spjutspets för den nya jämlika skolan. stod en mycket stor del av de ledande samhällsvetarnaarbetarrörelsen nära. Det finns en belysande historia om ,som när han var ordförande i forskningsberedningen hade svårt att ta tillsig humanisternas argument för ökade anslag. Men när ökade anslag till ekonomisk forskning för att det var eninvestering som befrämjade ekonomisk tillväxt så instämde :"Det där argumentet förstår jag. "Omvänt fanns det inom borgerligheten länge en skepsis mot denframväxande "politiska" samhällsvetenskapen, som sågs som förknippad medökade statliga styrningsambitioner. Tveklöst fanns där en övertro på att denmoderna samhällsvetenskapen skulle kunna "lägga livet till rätta". När 68-vänstern var som starkast på universiteten fick socialdemokrati ochborgerlighet ett gemensamt intresse av att slå vakt om en partipolitiskt neutralvetenskap. De nationalekonomiska institutionerna omvandlades på 1980- och1990-talen gradvis till borgerligt dominerade tankesmedjor. De andrasamhällsvetenskaperna anpassade sig också till nya politiska vindar och blev iden statsfinansiella krisen alltmer beroende av statsmaktens,företagens och intresseorganisationernas efterfrågan på utredningar, oftastinriktade på ganska kortsiktiga och snäva perspektiv.Det vimlar nu av forskningsprojekt och kurser inomsamhällsvetenskaperna. Det kan se samhällstillvänt ut med kurser inomexempelvis företagsekonomi eller pedagogik med inriktning på olika metoderinom snäva yrkesområden. Men kvaliteten är ofta låg, ofta kunde kursernalika gärna - och ofta bättre - genomföras av företag, skolor eller andrainstitutioner utanför universiteten, där dessa metoder kommer till mer direktpraktisk nytta. De humanistiska ämnena har få inslag av denna typ. De harheller inte samma möjligheter som (de flesta) samhällsvetenskapliga ämnenatt finansiera sig externt. Besluten om att ställa större krav på snabbhet iavhandlingsskrivandet drabbade också humaniora relativt sett hårdast.3 Behovet av humanioraI debatten om vad unga människor känner till om ,förintelsen och stalinismens brott har humanioras - och särskilthistorieämnets - tillbakagång i skolsystemet tydliggjorts. Det borde varadags för alla politiska krafter i att inse värdet av en stark ochoberoende humanistisk bildningstradition. Humanistisk forskning ochundervisning kan bara i mycket begränsad utsträckning motiveras medrent praktiska eller samhällsekonomiska argument: det gäller då främstsådana - i och för sig viktiga - specialämnen som datalingvistik,användbar i modern datorkommunikation.De flesta humanistiska ämnen måste dock - liksom konsten ochlitteraturen - motiveras på helt annorlunda vis. Vi behöver dessa ämnen, inteför att bli rikare i materiell mening utan för att leva ett rikare, merinsiktsfulltliv. Vi behöver humaniora för att kunna begripa våra egna och andramänniskors grundläggande värderingar, tankesystem, kulturella egenart ochsätt att relatera till omvärlden. Studiet av humaniora ger oss överblick ochsammanhang i tillvaron, fördjupar vår förståelse av etiska och estetiskavärden, vidgar våra perspektiv på den egna tillvaron genom att öka vårkunskap både om våra egna rötter och om andra människorskulturförhållanden.Ett exempel bland många är kvinnohistorien, som dels ökar kvinnornasegen förståelse för den utveckling och de samhällsstrukturer som lett fram tillderas nuvarande situation, dels också ger männen större insikt om det andrakönets villkor, både och i äldre tid. I detta sammanhang kan det ocksåpåpekas att andelen kvinnor som forskar och studerar i de humanistiskaämnena är väsentligt högre än genomsnittet inom samhällsvetenskaperna. Ettannat exempel är filosofin och idéhistorien som ger oss redskap för att delsbegripa det hos oss tongivande västerländska tänkandet, dels också förstå hurmänniskor tänker i främmande kulturer som varit eller ännu är i konflikt medvår egen kultur. Ett tredje exempel är konstvetenskapen, som skärper vårblick för bildkonstens värden och teckensystem. Ett fjärde exempel är deklassiska språken med vars hjälp vi kan lära oss hur dagens europeiska språkhänger samman och är släkt med varandra, ibland också vållar missförstånd iden internationella gemenskapen. Ett femte exempel är de utomeuropeiskaspråken med deras betydelse för förståelsen av avlägsna kulturkretsar ochdärmed för det mångkulturella samhällets problem. Ett sista och sjätteexempel är hembygdskulturen och lokalhistorien som ger värdighet ochstolthet till de människor som bor i mindre samhällen, fjärran från dendominerande storstadskulturen.En utarmning av humaniora leder på till andlig utarmning förden enskilde och en nedmontering av vår världsbild och den svenska kulturenjämfört med andra kulturer. Sammanhangen blir otydliga, synkretsen snävare,människors intressen och kunskaper alltmer begränsade till det ytliga,dagsaktuella och i dålig mening kommersiella. Därför är det nödvändigt attgöra en omprioritering inom utbildning och forskning. Humanistisk forskningoch utbildning på alla nivåer måste stärkas. I skolsystemet och vidhögskolorna måste historia, litteratur och andra humanistiska ämnen få ettökat utrymme.4 PropositionenAv propositionen framgår (sid 21) att humanioras andel av statsbudgetenstotala FoU-medel för allmän vetenskaplig utveckling beräknas bli fyraprocent jämfört för samhällsvetenskaperna. Sedan1994/95 har humanioras andel legat still medan samhällsvetenskapernasandel ökat från . Detta är en dramatisk förskjutning avandelarna till nackdel för humaniora. Som framgår av propositionen gårockså en väsentligt större del av den sektorsinriktade forskningen tillsamhällsvetenskaperna.Det är bra att regeringen anser att framför allt (min kursivering) denhumanistiska forskningen behöver stärkas och att vissa uppräkningar görs avanslaget till det humanistiska området . Det är också braatt regeringen noterat att man i och satsar mer på humanioraän i . Men med tanke på i hur stor omfattning humaniora tappat mark iförhållande till samhällsvetenskaperna måste en prioritering av humaniorainnebära att man riktar väsentligt mer av anslagen enbart till humaniora så atthumanioras andel av anslagen ökar. Målet bör vara att humanioras andel avanslagen inom det humanistiska och samhällsvetenskapliga anslagsområdetinom en tioårsperiod skall öka till hälften.Stockholm den 26 september 2000Johan ()