mot · GO02So538 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So538av , ()Deltagande för funktionshindradeInnehållsförteckningFörslag till riksdagsbeslut1. av regeringen begär förslag till en plan för att under denärmaste fem åren satsa sammanlagt på ett statligtstimulansbidrag till landsting, kommuner, fastighetsägare,kollektivtrafikbolag m.fl. för att anpassa samhället så att det blirtillgängligt också för funktionshindrade.12. av regeringen begär förslag om att förstärka plan- ochbygglagen för att inleda reformarbetet med tillgänglighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att återställa socialtjänstlagen så att den enskilde kanöverklaga beslut om bistånd.4. av regeringen begär förslag om en utvidgning avpersonkretsen som har rätt till assistanshjälp i enlighet med vad somanförs i motionen.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att staten skall återta ansvaret för de 20 förstaassistanstimmarna.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att skall ges i uppdrag attkontrollera efterlevnaden av tillgänglighetsreformen.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att de lokala handikapporganisationerna skall göras delaktiga iarbetet med att identifiera hinder och komma med förslag till lösningar.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att införa ett diskrimineringsförbud i grundlag och attvidga diskrimineringsförbudet i . av regeringen begär förslag om att återställa assistansreformensåsom den ursprungligen var utformad.10. av regeringen begär förslag till en ändring av lagen(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade i enlighetmed vad i motionen anförs om ett förtydligande om avsikten med råd ochstöd enligt LSS.11. av regeringen begär förslag till tilläggsdirektiv tillSocialstyrelsens kartläggning av barns och ungdomars habilitering så attäven vuxna funktionshindrades behov av rehabilitering kartläggs.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en hjälpmedelsgaranti.13. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en utredning av hela hjälpmedelsförsörjningen.14. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en parlamentarisk kommission med syfte att göra enkonsekvensanalys av den pågående IT-utvecklingen och attkommissionen, utifrån sin analys, lägger fram förslag till nödvändigaåtgärder.15. av regeringen begär förslag om åtgärder motförtidspensionering av unga funktionshindrade i enlighet med vad somanförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en höjning av krontalstaket för lönebidraget så att stimulansenoch kompensationen även kan komma mer kvalificerade tjänster till del. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att tillsätta en utredning med uppdrag att förändrafärdtjänstlagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om taktila kartor för synskadade. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en kartläggning av det nya bidragssystemetseffekter.20. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringensförslag anslagen under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och socialomsorg enligt uppställning:21.Tabell 1: (Anslag Regeringens förslagAnslagsförändring )1 Yrkandena 1, 2 och 18 hänvisade till BoU.2 Yrkande 8 hänvisat till KU.3 Yrkande 15 hänvisat till SfU.4 Yrkande 16 hänvisat till AU.5 Yrkande 17 hänvisat till TU.InledningTack vare medveten och långvarig liberal kamp kunde levnadsvillkorenför personer med funktionsnedsättning förbättras. De har störremöjligheter att på egen hand påverka sin vardag. liberalernaaccepterar inte att utvecklingen mot ökad delaktighet bryts. Vi har därförsagt nej till urholkningarna av handikappreformen. Tvärtom - ettanständigt samhälle måste arbeta vidare för att försöka uppnå bl a de målsom finns fastlagda i FN:s standardregler.Sverige har fortfarande mycket att göra för att undanröja hinder förfunktionshindrade. har legat långt fram internationellt sett i arbetetmed handikappfrågor, men har blivit frånsprunget av fleraländer som mer systematiskt har arbetat för att riva hinder, garanteradelaktighet och tillgänglighet samt synliggöra funktionshindrades problem ivardagen.Utgångspunkten för liberal politik är alla människors lika värde och likarätt. Därför var pådrivande när det gällde den handikappreformsom genomfördes var socialminister och som helt harförändrat livssituationen för dem som är allra svårast funktionshindrade.Ofta har frågor om funktionshindrade behandlats som rättvisefrågor.Funktionshindrade skall ha samma rättigheter som icke funktionshindrade.Ingen skall behöva diskrimineras eller behandlas sämre eller annorlunda pågrund av ett funktionshinder. Det är emellertid dags att vidga perspektivet påhandikappfrågorna och peka på att det för den enskilde funktionshindrade ilika hög grad är en frihetsfråga som en rättvisefråga. Att som rullstolsburenkunna färdas med allmänna kommunikationer, att som hörselskadad kunnalyssna till föredrag och föreläsningar, att som rörelsehindrad kunna ta sig tilloch från, samt in och ur, offentliga lokaler på egen hand skulle markant vidgafriheten för den enskilde. Den funktionshindrades rättigheter handlar om attöka möjligheten för den enskilde med funktionsnedsättning att kunna leva ettsjälvständigt liv.Om vill säkerställa alla människors fulla rättigheter, krävs attSveriges lagar anpassas efter de krav som uppställs i FN:s standardregler.Tillgänglighet, självständighet och värdighet är för trenyckelord i det fortsatta arbetet för att undanröja handikapp förfunktionshindrade.Slå vakt om handikappreformenFolkpartiet liberalerna vill riva upp försämringarna avhandikappreformen. Handikappreformen får inte innebära en slutsignal isträvan att förbättra livsbetingelserna för människor medfunktionsnedsättning. Det är också viktigt att komma ihåg att långt ifrånalla reformer kostar mycket pengar. Att stärka det juridiska skyddet motdiskriminering och att vid reparation och ombyggnad passa påatt tänka på att bygga handikappvänligt är - för att nämna några exempel- oerhört angeläget och inte särskilt dyrt.En radikal tillgänglighetsreform för denenskildes frihetRegeringens proposition Från patient till medborgare (1999/2000:179)blev inte den stora tillgänglighetsreform som hade hoppats på.Den präglades av alldeles för mycket "bör" istället för "skall" ochframförallt saknades det extra stimulansmedel för att möjliggöra devackra tillgänglighetsparoller som propositionen innehöll.Det är dags för en ny stor handikappreform av samma dignitet som denassistentreform drev igenom . Då handladedet om att trygga de funktionshindrades sociala rättigheter. gäller det entillgänglighetsreform.De utredningar som har gjorts om att öka tillgängligheten förfunktionshindrade pekar mot att det skulle kosta tiotals miljarder. Denuppgiften har gjort att de flesta politiker själva drabbats av enfunktionsnedsättning - politisk handlingsförlamning.Folkpartiet anser inte att man kan fortsätta att rygga tillbaka för dennakostnad. Vi tycker det är hög tid att börja förändra samhället och dessinstitutioner så att det kan göras tillgängligt för alla.Vi kommer i vårt budgetalternativ att finansiera en engångssatsning på femmiljarder kronor , för att kunna genomföra enomfattande tillgänglighetsreform.Boverket har gjort beräkningar som visar att uppskattning attkostnaden för en genomgripande tillgänglighetsreform är fem miljarder ärkorrekt. konstaterar att kommunerna behöver göra förbättringar för240 , privata fastighetsägare för 210 miljoner kronorper år, staten för och landstingen för 30 miljoner kronor.Boverket konstaterar också att kostnaderna kan minskas om samtliga aktörertar fram en systematisk och långsiktig plan för åtgärderna.Folkpartiet anser att ansvaret för att öka tillgängligheten i första hand skallligga lokalt, på kommuner och andra lokala aktörer som till exempel privatafastighetsägare. Ansvars- och finansieringsprincipen ligger fast, men motbakgrund av bland annat den ekonomiska situationen i landets kommunerkommer en statlig medverkan, åtminstone initialt, i finansieringen av entillgänglighetsreform att vara nödvändig för att utvecklingen verkligen skallta fart. Statens stöd skall bestå i stimulansbidrag till bland annat kommuner,fastighetsägare och kollektivtrafikföretag i kombination med riktlinjer frånstatsmakten.Plan- och bygglagen måste kompletteras med riktlinjer som tvingar framrimliga anpassningsåtgärder för funktionshindrade. Den socialdemokratiskaregeringen stoppade ett sådant förslag 1995 med hänvisning till att det skullevara för dyrt för kommunerna. Med de stimulansmedel som nuföreslår kan kompletteras med skrivningar så att allnybyggnation anpassas till funktionshindrades behov och så att äldrebyggnader och annan infrastruktur kan anpassas.Lokala handikapporganisationer bör engageras lokalt för att tillsammansmed myndigheter, företag och organisationer identifiera hinder förtillgänglighet och komma med förslag till åtgärder.Handikappombudsmannen skall få i uppdrag att följa och utvärderatillgänglighetsutvecklingen.Individens rätt till stöd med meraIndividens rätt till stöd och service regleras i huvudsak av följande regler:Socialtjänstlagen (1980:620)Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS)Lagen (1993:389) om assistansersättning ()Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)inskränktes rätten att överklaga beslut om insatserenligt socialtjänstlagen. Beslut om avlösarservice, kontaktperson och dagligverksamhet kan inte överklagas. Endast vissa beslut om bistånd kan numeraöverklagas genom så kallat förvaltningsbesvär, övriga beslut överklagasgenom den för den enskilde mindre förmånliga laglighetsprövningen. Ipraktiken har detta inneburit att den enskilde funktionshindrade i störreutsträckning än tidigare måste förlita sig på kommunens goda vilja för att fåstöd för andra insatser än de som räknas upp i 6 § socialtjänstlagen.Förändringarna har visat sig ge en försämrad rättstrygghet för denenskilde. Detta är oacceptabelt och möjligheterna till överklagande måsteåterställas.Undersökningen om handläggningstider i försäkringskassor, kommuneroch länsrätter visar att barn med funktionsnedsättning och deras anhöriga kanfå vänta oacceptabelt länge på beslut om vårdbidrag och vissa insatser enligtLSS. Att vänta ibland på besked om familjen har rätt tillvårdbidrag är inte rimligt.Om ska leva upp till och FN:s standardreglerfår handläggningstiderna i ärenden och mål som gäller barn inte vara förlånga. Familjerna bör inte tyngas ytterligare med den osäkerhet som långahandläggningstider innebär. Barn har dessutom ett annat tidsperspektiv änvuxna.För att komma tillrätta med långa handläggningstider är det nödvändigt attdet i lagstiftningen införs bestämmelser om att ärenden och mål iförsäkringskassor, kommuner och domstol ska handläggas skyndsamt.Regering och riksdag har ändrat stödet i form av personlig assistans frånoch med . Ur individens perspektiv har ändringarna lett tillförsämringar.En lagändring utestängde nästan helt personer medpsykiska funktionshinder från rätten till personlig assistans. Regeringsrättenhar tolkat lagändringen i RÅ ref 1997:28. Fallet gällde än man medschizofreni, hjärnskada och hörselnedsättning som behövde hjälp med attaktiveras. Domstolen ansåg honom dock inte berättigad till personligassistans.Även möjligheterna att kombinera personlig assistans med andra insatserenligt LSS i skola och förskola har inskränkts. För att barn medfunktionshinder ska vara garanterade personlig assistans, krävs det att de harfler ett funktionshinder och har ett omvårdnadsbehov som överstiger 12timmar per dag. Vi anser att rätten till personlig assistans i förskola/skolaskaåterställas. Det ska också observeras att personer i personkrets 3 medexempelvis psykiska funktionshinder inte har rätt till insatsen dagligverksamhet.Vårbudgeten 1997 innebar ytterligare inskränkningar då regeringen ochCenterpartiet valde att spara påassistansersättningen. Återigen vältrades en större del av ansvaret över påkommunerna som fick ansvaret för de 20 första assistanstimmarna. För demänniskor som berörs har det delvis blivit en återgång till situationen förehandikappreformen, då de var beroende av den enskilda kommunens välviljaoch där insatserna skilde sig åt mellan kommunerna. föreslårdärför att ansvaret för de första skall återgå tillförsäkringskassan. Därmed yrkar vi en överföring av och100 från utgiftsområde 25 91:2 till utgiftsområde 9 16.8.Folkpartiet menar att de rättigheter som LSS och givit personer medfunktionsnedsättning och deras anhöriga måste utvecklas, inte försämras.Personlig assistans bör än mer användas i arbetslivet och i studieverksamhet.Assistentens insatser i skolarbetet eller på dagis ska utvecklas så att denenskilde känner trygghet i att allt kring hans eller hennes person fungerar såbra att alla övriga krafter kan användas till att satsa på skolarbetet eller idenpedagogiska leken.65-årsgränsenPersoner som är berättigade till personlig assistans förlorar denna rätt vid65 års ålder. För många innebär detta ett alltför abrupt avbrytande av enassistans som möjliggjorde ett självständigt liv. En kvalitetssänkning avlivsföringen för de funktionshindrade blir ofta fallet.Regeringen har i proposition 200/01:5 föreslagit rätt till personligassistans efter . hänvisar till vår kommittemotionangående regeringens proposition i fråga om rätt till personlig assistans efter65 års ålder.Förbud mot diskrimineringStaterna har enligt standardreglerna ansvaret att skapa en rättslig grundför delaktighet och jämlikhet för människor med funktionsnedsättning.Detta innebär bland annat att lagstiftningen ska innehålla regler omsanktioner mot den som kränker principen om icke-diskriminering.Den svenska grundlagen innehåller inget förbud direkt riktat motdiskriminering av människor med funktionsnedsättning. Inte hellerbestämmelserna inom straffrättens område som syftar till att ge skydd motdiskriminering omfattar människor med funktionsnedsättning.Det förekommer diskriminering i näringsverksamhet som t ex att personermed funktionshinder inte blir insläppta på restauranger eller inte får tecknaen livförsäkring vilket är exempel på sådan negativ särbehandling.FN har i sina standardregler tydligt slagit fast att diskriminering avfunktionshindrade är en fråga om mänskliga rättigheter. Inget land kannumera komma undan sitt ansvar. FN:s expertkommittéer bevakar allasamhällsområden med avseende på detta. Standardreglerna är visserligen intejuridiskt bindande. Deras funktion är att vara normbindande och ligga tillgrund för beslut i medlemsstaterna. Flera länder, bland andra , ,, och har genom att stifta anti-diskrimineringslagar säkrat funktionshindrades rättigheter. Det är därför någotpinsamt att , som initiativtagare till , ännu intelyckats stifta en fulltäckande lag mot diskriminering av funktionshindrade.Våren 1999 tog beslut om en diskrimineringslagstiftning inäringslivet. Detta är emellertid inte tillräckligt. Det finns många exempel påhur människor med funktionsnedsättning diskrimineras och därmed inteuppnår den delaktighet i hela samhällslivet som standardreglerna föreskriver.Om vill säkerställa alla människors fulla rättigheter, krävs attSveriges lagar anpassas efter de krav som uppställs i FN:s standardregler.Bengt har i sin utredning SOU 1999:21 föreslagit att förbud motdiskriminering av funktionshindrade förs in i grundlagens 1 kap. 2 § andrastycket. I regeringsformens 2 kap. om grundläggande fri- och rättigheter finnsäven två bestämmelser om diskrimineringsförbud, nämligen 2:15 om etniskaminoriteter och 2:16 om könsdiskriminering. Här anser att 2 kap.bör utökas med förbud mot diskriminering av funktionshindrade. Med sådanatillägg skulle funktionshindrade få möjlighet att göra sin sak gällande i svenskdomstol.Vidare bör arbeta för att breddardiskrimineringsförbudet i om de mänskliga fri- ochrättigheterna, så att det blir ett generellt diskrimineringsförbud som äveninnefattar människor med funktionshinder. En sådan förändring skulletroligtvis ha större betydelse än en ändring i regeringsformen dåEuropakonventionen har en domstol som uttolkar bestämmelserna och gerdem konkretion och slagkraft.Behovet av rehabiliteringI propositionen Från patient till medborgare skrev regeringen att det finnsbrister i rehabiliterings- och habiliteringsbehovet och att många områdenbehöver utvecklas ytterligare. Det är därför anmärkningsvärt attregeringen endast lyfte fram behovet av tidigt insatta åtgärder för barnoch ungdomar. Behovet av tidigt insatta åtgärder ska gälla oavsett ålder.I , regel 3, sägs att alla människor med enfunktionsnedsättning som behöver rehabilitering bör ha tillgång till en sådan.Vi vet att det är mycket olika runt om i landet vad gäller både resurserför rehabilitering och utbud av rehabiliteringsresurser. I FN:s standardreglersägs vidare att begreppet "rehabilitering" avser en process som syftar till attmänniskor med funktionsnedsättning ska uppnå och behålla bästa möjligafysiska, intellektuella, psykiska eller sociala funktionsförmåga.Rehabilitering ska också ses i ett livslångt perspektiv och inte bara eninsats för yrkesverksamma eller de som kan rehabiliteras tillbaka tillyrkeslivet. Det är vidare av stor vikt att det är en sammanhållen rehabiliteringdär insatserna finns som en helhet och inte som från varandra skilda insatser.Individens behov, önskemål och bästa ska ha ett avgörande inflytande i valetav rehabiliteringsinsatser och inte utbud och ekonomiska möjligheter.Mot bakgrund av ovanstående är det viktigt att regeringen får i uppdrag attutforma tilläggsdirektiv till kartläggning av tillgänglighetenav landstingens barn- och ungdomshabilitering att också omfatta vuxnasrehabilitering.HjälpmedelsgarantiTekniska hjälpmedel kan bidra till att omgivningen inte längre blir ettproblem för den som har ett funktionshinder. Funktionshindret leder intelängre till handikapp. Ett funktionshinder skall inte behöva innebärabetydande merkostnader för den enskilde. Avgifter på hjälpmedel skalldärför undvikas eller hållas på låg nivå. Ingen skall, av ekonomiska skäl,behöva avstå från ett hjälpmedel som han eller hon har behov av. Ursamhällsekonomisk synvinkel måste det också vara kostnadseffektivt medgratis hjälpmedel om alternativet annars är hemtjänst.Det är viktigt med en hög kvalitet i hjälpmedelsförskrivningen. Närförskrivningen sprids ut på för många händer finns det en risk att kvalitetensjunker. I stora delar av landet bygger landsting och kommuner upp parallellaorganisationer för hjälpmedel, detta är ett slöseri med kompetens och resurser.Oavsett hur kommuner och landsting delat upp ansvaret för hjälpmedelmellan sig, har de ett gemensamt ansvar för hjälpmedelsfrågorna. En vattentätorganisation måste istället byggas upp mellan landstingen och kommunernaså att den enskilde får den hjälp den behöver i form av rådgivning, utprovningoch anpassning av hjälpmedel.En ökad konkurrens på hjälpmedelsområdet kan vara ett sätt att höjakvaliteten och att kapa köerna. Inom t ex hörselvården skulle man i högreutsträckning än vad som sker kunna upphandla tjänster från privataentreprenörer. Det är då viktigt att upphandla hela kedjan, det vill sägautprovning - hörapparat - uppföljning. kan väntetiden för densom är i behov av hjälpmedel vara oacceptabelt lång. Det leder till en onödiginskränkning i möjligheterna att leva ett självständigt liv. Folkpartietföreslårdärför att den av oss föreslagna vårdgarantin även skall omfatta tekniskahjälpmedel som är medicinskt motiverade. Den som är i behov av hjälpmedelskall få snabb hjälp och komplicerade hjälpmedel senast inom tre månader.För ca ett och ett halvt år sedan gjorde , ,tillsammans med några andra förbund en kartläggning överhjälpmedelsförsörjningen . Resultatet redovisades för riksdagenssocialutskott. Bilden som framträdde var mycket skiftande. Ett delvisogenomträngligt regelverk har gett till följd att hjälpmedelsförsörjningen sermycket olika ut i olika landsändar.De senaste årens utveckling av datatekniken har helt förändratkommunikations- och informationslandskapet.Tillgången till information genom Internet och databanker av olika slag äri det närmaste obegränsad. Det finns tillgång till tjänster för att kunna resa,välja rätt telekomleverantör, bevaka pressen inom områden som man ärintresserad av, skicka brev och så vidare i all oändlighet.Datatekniken har för synskadade inneburit något av en revolution. Genomanpassningar i datorn kan synskadade läsa information som varitotillgänglig och kommunicera med andra direkt via e-post.Att kunna delta i den demokratiska processen förutsätter för synskadadetillgång till informationstekniken. Detta kommer att ytterligare accentuerasnär också de formella demokratiska rättigheterna och skyldigheterna utövasgenom dessa moderna kommunikationsmetoder, vilket har föreslagits avDemokratiutredningen.Problemet är att det beror på var man bor om man får tillgång till datorsom hjälpmedel av , vilket är en förutsättning för att synskadadeska kunna utnyttja möjligheten att komma på någorlunda jämställdinformations- och kommunikationsfot med andra medborgare.Redan nu administreras den största delen av arbetshjälpmedel genomsocialförsäkringssystemet. Detta har varit en förutsättning för att synskadadeöverhuvudtaget har kunnat hävda sig på svensk arbetsmarknad.Om inte synskadade ska bli allt mer isolerade, behöva allt mer service ochdärigenom bli osjälvständiga och beroende och mindre delaktiga i samhälls-angelägenheter måste hjälpmedelsförsörjningen kunna tillhandahålladatorhjälpmedel till alla.Sociala mål i IT-revolutionenDet s.k. informationssamhället blir allt mer påtagligt i våra vardagsliv. IT-kunskaper krävs nu inte bara i skolan och på arbetsplatsen, utan gör sigallt mer gällande även inom bankväsendet, transportsystemet, service ocholika tjänster, kommunikation människor emellan, kunskapsinhämtandem m. IT börjar också bli ett nyckelord i den demokratiska processen.Utvecklingen går mycket snabbt - åtminstone utifrån ett teknologisktperspektiv. Det som ofta glöms i den pågående utvecklingen ochopinionsbildningen, är de mänskliga och sociala konsekvenserna. Trots allt ärdet fortfarande en minoritet av befolkningen som har tillgång till den nyatekniken. Orsakerna härtill är flera: Den äldre generationens svårigheter införny teknik och privatekonomiska skillnader som för många görtillgängligheten till datorn och Internet näst intill omöjlig. Synskadade ochandra funktionshindrade får stora svårigheter då utrustning, program,hemsidor, informationssystemm m inte görs tillgängliga.Vi håller med andra ord på att få ett delaktighets- och rättviseproblem i IT-utvecklingen.När såväl den offentliga som privata tjänstesektorn allt mer hänvisar tilltele- och Internetanvändning, och upphör med eller fördyrar alternativen,handlar det om ett medborgerligt rättsproblem.Det politiska systemet kan inte helt och hållet överlåta IT-utvecklingen tillmarknaden. Samhälleliga och sociala mål måste kontinuerligt sättas upp föratt garantera alla medborgares möjligheter att utöva sina rättigheter ochskyldigheter samt att leva ett delaktigt, självbestämmande och oberoende liv.Förtidspensionering av ungafunktionshindrade1998 lämnade betänkandet Unga iohälsoförsäkringen - tid för aktivitet och utveckling (SOU 1998:106).Deras förslag har remissbehandlats men regeringen har ännu inte förelagtriksdagen något förslag i denna fråga.Det är uppfattning att alla har rätt till arbete och delaktighet isamhället. Samhället bör i största möjliga utsträckning utformas efter dessaförutsättningar. Socialförsäkringssystemen bör därför utformas så att deuppmuntrar till arbete framför passivt stöd. Förtidspensionering av ungafunktionshindrade bör därför undvikas.