mot · GO02MJ257 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:MJ257av , ()En jordbrukspolitik för 2000-talet1 Innehållsförteckning23 Förslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen i EU verkar för att reformeringen av CAPpåskyndas.2. begär att regeringen i EU verkar för ett europeisktkontrollsystem för mat och en basnivå för livsmedelssäkerheten.3. begär att regeringen inom EU verkar för att kommissionen tarfram program för bekämpning av salmonella.4. begär att regeringen bör verka för att konsumentskyddet skallgrundas på ett regelverk som finns och tillämpas enhetligt i hela EU.15. begär att regeringen inom EU driver kravet på märkning avimporterat hormonkött6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att i EU skall verka för att subventioner vid transportoch försäljning av djur till länder både utanför och inom EU tas bort.7. begär att regeringen i EU bör driva frågan att minimera tidenför slakttransporter och att all slakt skall ske nära djurens uppväxtplatser.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att i EU skall verka för att separata miljömål förjordbruket skapas.9. begär att regeringen tillsätter en ny utredning med uppdrag attmed utgångspunkt i EU:s miljömål se över vilka miljöeffekter ochmiljökostnader som kan kopplas till jordbruket.10. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en europeisk beskattning av handelsgödsel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om åtgärder för att förbättra lantbrukets konkurrenssituation.12. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringensförslag anslagen under utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske medanslutande näringar enligt uppställning:Tusental kronorTabell 1: (Anslag Regeringens förslag Anslagsförändringar )1 Yrkande 4 hänvisat till LU.2 Yrkande 10 hänvisat till SkU.4 InledningJordbrukssektorn har många betydelsefulla uppgifter . Dethandlar inte bara om att producera livsmedel och jordbruksvaror till prisersom konsumenterna är beredda att betala utan även om att bevarabiologisk mångfald, varierande odlingslandskap och att minimeramiljöbelastningen. Ofta glöms de stora fördelarna med ett varieratjordbruk bort. I synnerhet det småskaliga jordbruket medför miljöeffektersom har positiv inverkan, som ett varierat odlingslandskap och bevarandetav unika kulturmiljöer.För att uppnå dessa mål behövs en fungerande marknad där konsumenteroch producenter möts. Jordbrukaren måste få en tydligare ställning somföretagare och jordbruket betraktas i större utsträckning som likställt medandra näringar. Dessutom måste jordbrukarens betydelse i miljöarbetetupphöjas, och jordbruksstödet ges en tydligare miljöinriktning.5 Reformera EU:s jordbrukspolitikDen svenska jordbrukspolitiken styrs i stora delar av den gemensammajordbrukspolitiken inom EU, CAP (Common Agriculture Policy), somfastställdes i . Behoven av att förbättra strukturer ijordbruket och snabbt höja produktiviteten var rimliga och meningsfullamot bakgrund av de ekonomiska förhållandena och bristen på livsmedelsom rådde i efter andra världskriget.Dock är det helt relevant att fråga sig om de mål som sattes upp kan vara riktiga - såväl från svensk synpunkt som från EU:s.Nu är läget det motsatta. En omfattande överproduktion är det storaproblemet.Det är av flera skäl önskvärt att kostnaderna för den gemensammajordbrukspolitiken minskar.Jordbrukspolitiken med dagens omfattning är kanske det främsta hindretför en utvidgning av EU österut. För det första gör de kostnader somupptagandet av nya medlemsländer med bibehållet jordbruksstöd skulleinnebära, förmodligen en utvidgning politiskt omöjlig.För det andra reser jordbrukspolitiken orättvisa hinder mot möjligheter tillhandel med tredje världen och bidrar därmed till en osolidarisk ekonomiskvärldsordning.För det tredje betalar konsumenter paradoxalt nog dyrt viaskattsedeln för att upprätthålla höga livsmedelspriser. Dessutom är det inte ilängden hållbart med ett EU som, om samarbetet fortsätter att bygga påbidragsutdelning och subventioner, fortsätter att sätta varje lands egenintresseföre Europamedborgarnas allmänintresse.Det är därför hög tid att börja betrakta jordbrukssektorn som en branschbland andra som på lång sikt ska verka utan subventioner och gränsskydd.Folkpartiet är därför stark anhängare av en avreglering av den gemensammajordbrukspolitiken.Vid det extra toppmötet i skulle EU:s stats- ochregeringschefer se till att unionens finanser lades upp så att nya medlemmarkan välkomnas. Främst gällde det att fatta beslut om jordbruks- ochregionalpolitiken samt om de finansiella ramarna framöver. Men deursprungliga förslagen, som presenterades av kommissionen, blev urvattnadetill oigenkännlighet sedan det sagt sitt. Agenda 2000, somutmålats som det största reformpaketet i EU:s historia, blev bara enfinputsning av existerande politik.I beslutades att den garanterade prisnivån på spannmål ska sänkasnågot, men priserna för nötkött lämnas oförändrade och förändringarna påmejerisidan träder inte i kraft . Det angelägna målet som drivitsav den s k - , , och -att helt avskaffa systemet med mjölkkvoter , kommer inte attnås. Dessutom begravdes nedtrappningen av direktstödet till bönderna i denslutliga kompromissen. Jordbruket fortsätter att äta upp hälften av EU:sbudget.En reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken måste komma tillstånd på allvar så att EU kan ge tydliga signaler till de kommandemedlemsländerna och undvika obalans och snedvridande effekter avkonkurrensen på deras marknader. Många länder i Öst- och ärviktiga jordbruksproducenter med ett jordbruk som är eller kan blikonkurrenskraftigt. Men som allt företagande kräver även jordbrukettydlighet när det gäller regelsystem och en viss långsiktighet. Kvoter,regleringar och omständlig administration underlättar inget företagande.Länderna måste ges tid och förutsättningar att planera för en kraftigtreformerad jordbrukspolitik så att de inte använder jordbrukspolitiken som enreferens när de nu genomför stora förändringar i sina respektivejordbrukssektorer. Denna tydlighet är lika viktig för de nuvarandemedlemsländerna som för de presumtiva medlemmarna. En del menar att manunder en övergångstid skulle ha förmånligare regler för relativtrika jordbrukare än för fattigare jordbrukare. Detta är en lösningsom vi inte kan försvara. De nya medlemsländerna ska ha full anslutning tillett EU med en reformerad CAP.För en ökad tydlighet, och som ett led i strävan att återvinna medborgarnasförtroende måste dagens snåriga regelsystem, byråkrati och omvittnade fuskinom EU:s jordbrukspolitik undanröjas.Den stora byråkratin och de detaljstyrande reglerna skapar förståeligirritation och illegitimitet för hela systemet. Miljön och utvecklingen pålandsbygden blir lätt beroende av en dragkamp om resurser i ettnollsummespel länder och intressen emellan. Det är ovärdigt ochövriga bönder att tvingas hugga sig fram i en snårig blankettdjungelistället för att bruka öppna landskap. Däremot har en kraftigt avreglerad ochavbyråkratiserad jordbrukspolitik med satsning på miljö- ochlandsbygdsutveckling helt andra förutsättningar att lyckas.EU har i samband med utvidgningen en unik möjlighet att genomförareformer i jordbrukspolitiken som kommer att prägla hela unionens arbeteunder . Det viktigaste är att skapa förutsättningar för attjordbrukaren, som vilken annan företagare som helst, ges möjlighet och frihetatt på likvärdiga villkor konkurrera med sina produkter på en konkurrensutsattmarknad. Inriktningen mot konsumenten ska bli klarare. Konsumentens valska vara avgörande för jordbruksproduktionen, och konsumenternasförtroende för europeiska livsmedel måste ytterligare stärkas.Detta förutsätter att både svensk och europeisk politik underlättar för små-och nyföretagandet så att även småskaliga alternativ kan växa fram pålandsbygden.6 LivsmedelspolitikenLivsmedelsproduktionen är beroende av EU:s gemensammajordbrukspolitik, CAP. Det är därför viktigt att de kommande reformernaav CAP även tar hänsyn till konsumenternas intressen. handladelivsmedelsfrågan främst om möjligheten att kunna äta sig mätt. Nufokuseras frågan alltmer på vad man kan och bör äta.Valfriheten har ökat. En svensk kan numera uppleva all världensmatkulturer utan att åka utomlands. förändras livsmedelsmarknadenoch nya, tidigare okända, produkter tillkommer snabbt. Det är som regelpositivt men skapar också osäkerhet hos konsumenterna. Kunskapen områvarorna har minskat och vägen mellan bonden och konsumenten ökat. Fåhar insyn i hela produktions- och distributionskedjan. ställerkonsumenten allt större krav på vad livsmedlen innehåller och hur dessaframställs. Vi begär att maten ska hålla hög kvalité och vill veta att denproducerats under goda förhållanden för både djur och miljö.6.1 Ett europeiskt kontrollsystem för säkrare matDet behövs ett hållbart kontrollsystem och en basnivå förlivsmedelssäkerheten. Målet måste vara det självklara att all mat - billig,dyr, närodlat eller långväga ifrån, ska vara ofarlig.Ett strikt och fullständigt säkerhetssystem måste vara lika för allaproducenter i alla led i livsmedelskedjan inom hela unionen. Då innebär detinga handelshinder och ingen skillnad i konkurrenskraft mellan företagen -alla får samma basförutsättningar. Alla behåller sin frihet att konkurrera medsmak, form och traditioner.Det torde inte vålla några avsevärda problem att via det normalalagstiftningsförfarandet inom EU få till stånd ett heltäckanderegelverk. Det svåra är att skapa ett heltäckande kontrollsystem som både germedborgarna säker mat och säkerställer den fria konkurrensen på den inremarknaden, som det inte får innebära en dyr och ohanterligbyråkrati.6.1.1 Första ledet - en allmän egenkontrollFör varje typ av produktionsplats och för varje typ av produktion skafinnas system för egenkontroll. Varje bonde, producent, förmedlare ochhandlare ska säkra sin egen hantering. Alla varor som köpts in skaredovisas och kunna spåras. Resultatet av egenkontrollen är en periodiskrapport som lokal eller nationell myndighet sedan godkänner.Alla som hanterar mat i någon form, ska ha goda kunskaper ilivsmedelshygien, och den ansvarige arbetsledaren ska alltid ha ett "körkort" ihygien, mikrobiologi och miljöhänsyn, vars krav är lika i alla medlemsländer.Var och en måste vara ansvarig för sin produkt.Varje företag inom livsmedelssektorn ska naturligtvis ha frihet attanstränga sig extra för att skapa en ännu bättre eller speciell produkt. Detmåste dessutom stå företaget fritt att informera om sin produkt och dessfördelar. På samma sätt som för det mera formella uppgiftslämnandet gällernaturligtvis att uppgifter till allmänheten ska gå att bevisa eller råvaror attspåra.6.1.2 Andra ledet - den nationella livsmedelsmyndighetenLivsmedelskontrollen på nationell nivå ska skötas av den myndighet somhar ansvaret för livsmedelssäkerheten i landet. Myndigheten kan självutföra kontroller eller överlåta dessa på regionala eller kommunala organ.Den nationella kontrollen utförs genom att alla anläggningar och allverksamhet kontrolleras på planeringsstadiet. Periodiska rapporter skainkrävas och godkännas för att verksamheten ska få fortsätta. Därtill krävsfysiska kontroller på platsen, slumpmässigt eller på förekommenanledning.Kontrollen ska omfatta såväl kunskap som lokaler och teknik. I mindreföretag kan optimal teknik vara alltför kostsam, men det är möjligt attkompensera detta genom att höja den personella kompetensen när det gällerhygien, mikrobiologi och miljöhänsyn. Produktionsplatserna kan varaåkerbruk, ladugårdar, livsmedelsindustrier, distributörer, detaljhandel ellerrestauranger. Men de kan även vara anläggningar som svarar förförsörjningen av insatsvaror i livsmedelsproduktionen, som t ex industrier förproduktion av gödselmedel till jordbruket, fodermedelsindustrier ellerförpackningsindustrier för livsmedel.Produktionen måste ske på ett tekniskt, miljömässigt, hygieniskt och etisktgodtagbart sätt. Hänsyn måste även tagas till såväl miljö och djurskydd somtill arbetsmiljö.Produktkontroll är nödvändig i alla led, eftersom dåliga eller felaktigainsatsvaror i ett tidigt produktionsled föranleder problem i helaproduktionskedjan.En livsmedelsproducent har givetvis rätt att själv beskriva vad en produktär, varifrån den kommit och hur den framställts. Alla påståenden måste dockgå att bevisa. Det betyder att om någon saluför lokalt odlade grönsaker, skasäljaren bevisa detta. Om någon hävdar att hans eller hennes produkter är"miljövänligt odlade" så måste detta vara korrekt.Ett sådant synsätt är att både ge medborgaren säkerheten att all mat -billig, dyr, exklusiv eller alldaglig - är ofarlig, och att samtidigtsäkerställaden fria konkurrensen och den oändliga mångfald av former, färger ochsmaker som präglar mat. Utöver säkerheten och hygienen, är detEU:s uppgift att säkerställa medborgarens fria val av produkt. Detta uppnår vigenom att enbart kontrollera att själva informationen är sann. Det ska vararejält straffbart att ljuga.De nationella myndigheterna ska givetvis arbeta nära den europeiskalivsmedelsbyrån, vara en länk mellan medlemsländernas forskning ocherfarenhet och unionsnivån. Den nationella nivån svarar för utbildning ochuppföljning av lokal kontroll.6.1.3 Tredje ledet - EuropanivånAtt regelverket som ska styra livsmedelssäkerheten måste varagemensamt, är självklart när det finns en helt fri inre marknad ochdessutom en gemensam jordbrukspolitik. Därför måste regelverketutformas av kommissionen, ministerrådet och parlamentet, där det mestaav miljölagstiftningen redan fastställs.De gemensamma europeiska reglerna för livsmedelssäkerhet ska varagrundade på vetenskap och beprövad erfarenhet. EU:s kontrollsystem måstebaseras på absolut bästa tänkbara kompetens ur vetenskaplig och teknisksynpunkt.Det europeiska regelverket ska genom att garantera en höglivsmedelssäkerhet fungera som en "friskvård". Detta innebär även att mansuccessivt måste anpassa sig till de bästa exemplen från olika delar avunionen. Sålunda kan man konstatera att EU redan till stor del tagit till sig desvenska erfarenheterna av begränsning av antibiotikaanvändningen ifodermedel.En av de viktigaste uppgifterna för den europeiska myndigheten är att geauktorisation för nationella kontrollorgan så att dessa på etttillfredsställandesätt kan utföra en livsmedelskontroll inom sitt land, men efter gemensammaeuropeiska regler.För att kunna garantera att den nationella kontrollen alltid fyller deuppställda kraven måste det ske en kontroll av kontrollanterna. Detta innebäratt den europeiska myndigheten måste kunna göra "flygande" kontroller, d v skunna agera inom ett medlemsland, både för att kontrolleralivsmedelssäkerheten i sig och för att kontrollera hur den nationellamyndigheten sköter sina åligganden.Rättssystemet är i princip en nationell angelägenhet. Det gäller ävenlivsmedelsområdet. Det finns dock fall då det är nödvändigt att hasanktionsmöjligheter på EU-nivå. Det handlar t ex om när ett problem uppståri ett land och landets egna myndigheter uppenbarligen saknar förmåga ellervilja att ta itu med frågan. Det kan även gälla problem inom storalivsmedelsföretag, som ofta sträcker sig över mer än ett land och där ennationell myndighet inte har tillräcklig kunskap eller juridisk möjlighet attingripa. Vi har sett sådana exempel i samband med BSE-krisen ochdioxinskandalen.I dessa fall måste ha juridisk rätt att ingripa ochi första hand kunna utdöma kännbara böter för medlemslandet eller företaget.Det finns en given parallell mellan den makt en central myndighet ges ochden kontroll som den måste underkastas. Därför är det en självklarhet att encentral europeisk livsmedelsmyndighet måste bli föremål för en demokratiskkontroll av . Myndigheten, representerad av en chef ellerhöga tjänstemän måste ha en beredskap att när helst det finns anledning kunnabli förhörda av Europaparlamentet.6.2 BSE-krisenDet första fallet av "Galna ko-sjukan", BSE, uppdagades i Storbritannien1986 och skakade EU under framåt. Krisen förde det godamed sig att det blev lättare att tala om etik i jordbrukspolitiken, något sompå sikt kan leda till ökad säkerhet för både människor och djur.Den undersökningskommitté som tillsates för att utreda hur kommissionen,ministerrådet och hanterat "galna ko-sjukan" riktade hårdkritik mot samtliga instanser. Rådet kritiserades för att ha satt hänsyn tillköttmarknaden före folkhälsan.Europaparlamentets kritik mot kommissionen var ännu hårdare.Parlamentet ansåg bl a att kommissionen prioriterat marknadens intressenframför folkhälsan, att den försökt tona ned problemet med BSE, att arbetetinte samordnats och att man givit efter för industrins krav på att hävaembargot mot talg, sperma och gelatin. Ett resultat av parlamentets kritik blevatt kommissionen beslutade skilja de marknadsorienterade enheterna från dehälsoorienterade genom att lägga ansvar för kontrollen på en separatavdelning.BSE-krisen har visat hur det kan gå när kortsiktiga ekonomiska intressensätts framför säkerhet och ger ytterligare argument för en förändring av EU:sjordbrukspolitik och en skärpt livsmedelslagstiftning.6.3 SalmonellaSverige har lyckats nedbringa förekomsten av salmonella till ettminimum, något som har krävt stora insatser från böndernas sida. Påkontinenten förekommer dock fortfarande salmonella i riklig mängd.Salmonellan blev en het fråga under förhandlingar med EU.Sverige lyckades få igenom sina krav på att livsmedel, levande djur och fodersom förs in i ska vara fria från smittan. Kött som importerats måstemedföljas av intyg utfärdat av en av staten godkänd veterinär om att köttet ärsalmonellafritt. Färska ägg ska komma från höns i kontrollerat salmonellafriabesättningar.Inom EU sker normalt kontrollerna i ursprungslandet och kontrollintygetska erkännas av de andra medlemsländerna. Medlemsländerna kan endast iundantagsfall genomföra ytterligare kontroller. Systemet bygger på attinköpslandet ska kunna lita på att det kött som införs är salmonellafritt om detfinns intyg på detta.Ansvaret för att salmonellasmittat kött inte hamnar på konsumenternasbord vilar i sista hand på kommunerna. De ska genom tillsyn och provtagninggarantera säkerheten i köttet. Det är därför av största vikt att kommunen hartillräckliga resurser för att kunna genomföra den kontroll de är ålagda attutföra.Salmonellasmittan är ett problem som måste hanteras på EU-nivå. Det ärett oeftergivligt krav att EU engagerar sig i kampen mot salmonellan.6.4 KonsumentskyddFrågor om konsumentskydd och konsumenträttigheter vinner politiskterräng inom EU. EU-medlemskapet medför en skyldighet för svenskapolitiker att verka för att EU blir bra för konsumenterna.Inom EU har det länge funnits en bestämmelse om konsumentskydd. IAmsterdamfördraget blir denna artikel tydligare och mer långtgående. Häranges att den europeiska unionen, "för att främja konsumenternas intressenoch säkerställa en hög konsumentskyddsnivå, (skall) bidra till att skyddakonsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen samt till att främjaderas rätt till information och utbildning och deras rätt att organisera sig föratt tillvarata sina intressen" (art. 2.27 i Amsterdamfördraget).Dessa formuleringar i unionens fördragstext medför attkonsumentskyddsintresset måste beaktas även inom andra områden. Unionenska, utöver att stödja och komplettera medlemsstaternas politik även inriktasina åtgärder på att övervaka medlemsländernas konsumentpolitik.Amsterdamfördraget går inte så långt som man från konsumenthåll önskat.Fördraget är dock ett steg i rätt riktning och visar att konsumentfrågor stårhögt upp på den politiska agendan i EU. ökadebefogenheter i konsumentfrågor är också ett steg framåt. Dess ökademedbeslutanderätt inom veterinär- och växtskyddsområdet bäddar för ettstarkare europeiskt konsumentskydd.6.5 Konsumentinformation och märkningFör att konsumenten ska få god behållning av sina pengar och en starkställning på livsmedelsmarknaden krävs tillförlitlig och lättillgängliginformation. är produktmärkningen en av konsumentenshuvudsakliga informationskällor. Det är därför viktigt att den svarar motkonsumentens behov. Ett tillförlitligt märkningssystem är en förutsättningför en fungerande livsmedelsmarknad. Om konsumenten inte harmöjlighet att köpa livsmedel utifrån sina önskemål sänds felaktigasignaler till industrin om vad köparen verkligen vill ha.Debatten kring märkning av livsmedel har i BSE-krisens spår rönt storuppmärksamhet. Grundregeln är att livsmedelsmärkningen inte får förvirraeller förleda konsumenten. Utbudet av olika frivilliga märkningsformer växeroch därmed växer också risken för att konsumenten får svårt att tillgodogörasig innehållet. Detta talar för en enhetlig EU-märkning.Konsumenten måste ha möjlighet att erhålla den information som är viktigoch märkning av förpackningar har sina begränsningar. Märkningssystemetbör därför koncentreras på information som är relaterad till konsumentenshälsa och säkerhet. Kunniga, kritiska och medvetna konsumenter är enförutsättning för en väl fungerande marknad. måste nya vägarutvecklas för informationsutbytet mellan konsument och industri. En vidgadoch förbättrad dialog mellan konsument och producent leder till ökatförtroende för livsmedelsproduktionen.Den internationella handeln med livsmedel blir allt viktigare och vårtberoende av omvärlden tydligare. Frågor om livsmedelssäkerhet måstebetraktas i ett globalt perspektiv eftersom EU importerar och exporterarmycket livsmedel. Då kraven på märkning av livsmedel varierar världen överär det givetvis önskvärt för den internationella handeln med gemensammamärkningsregler världen över. Det vore önskvärt att den internationellahandeln följer Codex Alimentarius.6.6 HormonerInom EU är det förbjudet att använda tillväxthormoner i kött- ochmjölkproduktionen. EU har infört förbud mot import av kött från djursom getts hormoner. WTO har tillbakavisat EU:s importförbud därför attdetta skulle sakna vetenskaplig grund, och EU har uppmanats att bevisaatt en sådan finns. WTO medger inte att konsumenters oro får utgöragrund för standarder i internationell handel med livsmedel.Inom WTO bör åtgärder som syftar till ett ökat konsumentskydd få enframskjuten plats. EU måste fortsätta att kämpa för att konsumenthälsan ochinte livsmedelsindustrin sätts i centrum.Folkpartiet menar att frihandel är tveklöst positivt. Framför allt måste EUöppna upp för frihandel mot tredje världen. Men som konsumenter måste viha rätten att fritt välja våra varor. Därför måste vi vara stentuffa i kraven påkorrekt märkning. Hormonkött ska märkas hormonkött. EU måste därförkoncentrera sig på en kamp som vi har möjlighet att vinna - krav på korrektmärkning. Det ger konsumenterna möjligheten att själva bestämma vilkarisker de är beredda att ta.6.7 Nya livsmedelI dag satsas alltmer pengar på att utveckla livsmedel med hjälp avgenteknik. Djuravel och växtförädling har förekommit . Detsom skiljer den nya tekniken från de traditionella metoderna är att generkan överföras mellan arter som inte kan befrukta varandra. Vidtraditionell djuravel överförs såväl önskade som oönskade gener. Den nyagentekniken tillåter att bara en önskad gen överflyttas från en organismtill en annan. På detta sätt skapas en ny organism som har önskadeegenskaper.Det finns inga vetenskapliga bevis för att genförändrade livsmedelskulle vara farliga varken . Om konsumentens säkerhetska kunna garanteras måste dock försiktighetsprincipen vara vägledande.Den så kallade novel food-förordningen som trädde i kraft kräver attlivsmedel som består av eller innehåller genetiskt modifierade organismer skamärkas. Förordningen är dock inte tillräckligt långtgående och ger utrymmeför olika tolkningar. Arbetet med förordningen måste därför fortsätta.7 Bättre djurhållningEtt ökat engagemang och intresse för djurens väl gör också att människorsom konsumenter blir medvetna om djurhållningsfrågor. Det är ett viktigtstyrmedel.