mot · GO02Fö324 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fö324av , ()Personalförsörjning av FörsvarsmaktenSammanfattningFörsvarets omstrukturering kräver att också personalförsörjningen somhelhet genomlyses. En ny "verksamhetsidé" måste följas av en nypersonalstruktur. Den sittande bör ges iuppgift att lägga fram förslag till en helhetssyn på personalfrågorna. Attvar för sig behandla frågan om värnpliktiga och anställd personal riskeraratt skapa ett system med obalanser och allvarlig suboptimering.Personalförsörjningsutredningen bör dessutom pröva möjligheterna attutforma en befälsordning med flera parallella officerskarriärer somtillgodoser behovet av chefer, utbildare och fackmän på alla nivåer utanatt för den skull nödvändigtvis förena dessa egenskaper i samma personer.Förslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen ger tilläggsdirektiv tillPersonalförsörjningsutredningen om vad i motionen anförs omhelhetssyn på personalförsörjningen innefattande anställda (reserv- ochyrkesofficerare), pliktpersonal (inklusive värnpliktiga officerare),frivilliga och civilanställda.2. begär att regeringen ger tilläggsdirektiv tillPersonalförsörjningsutredningen enligt vad i motionen anförs ombefälsordning för utbildning av yrkes-, reserv- och värnpliktsofficerare.Motiv för förslagetTotalförsvarets personalförsörjning står inför stora utmaningar. Nyauppgifter och annorlunda beredskapskrav kräver en översyn avrekrytering och tjänstgöring för alla personalkategorier i försvaret; yrkes-och reservofficerare, civilanställda, värnpliktiga och frivilliga. Särskiltviktigt är att översynen sker i ett sammanhang så att behovet av olikapersonalkategorier avvägs på samma grunder och utan onödigabindningar till hittillsvarande förhållanden.Till detta kommer krav att kunna utnyttja totalförsvarsresurser för att i etttidigt skede motverka presumtiva kriser och i godo slita redan uppkomnakriser. Militär makt brukas inte längre enbart för ett avlägset krig, utananvänds för att stödja politik. Försvarsresurserna är såledesett viktigt verktyg för statsmakterna. För att lösa uppgifterna krävs attförsvaret också kan vara närvarande där och då det behövs. Enbart närvaro,med stor politisk vilja och förmåga att utnyttjas, kan i de flesta fall varatillräckligt för att verka krisdämpande och i godo lösa konflikter.Kraven på högre och mer relevant beredskap, den militärtekniskautvecklingens krav och det säkerhetspolitiskt motiverade behovet av förbandav högre kvalitet än i det mobiliserande massförsvaret är de styrandefaktorerna för framtidens personalförsörjning. Det är vidare av avgörandebetydelse att inte avhända sig den handlingsfrihet inför oväntadehändelseutvecklingar som ett bibehållande av värnplikten tveklöst innebär.Värnplikten är under omstöpning. kommer färre värnpliktigaatt behöva utbildas . Detta avser de längre reguljära utbildningarna.Det ställer nya krav på pliktsystemets utformning. De som skall genomgålängre utbildning måste enligt vår uppfattning kompenseras för detta.Ersättning och meritvärde är också en viktig del av den attraktionskraft somförsvaret måste ha för att tillräckligt många och tillräckligt kvalificeradeungamänniskor aktivt skall söka sig till försvaret även inom pliktsystemets ram.Det kommer alltså att krävas långt mer av aktiv rekrytering än dagens merpassiva uttagning. I ett sådan perspektiv blir moroten ett viktigare instrumentän piskan. Det är också rimligt att en plikt motsvaras av en rätt för denenskilde att också få bidra i mån av förmåga.Ett alternativ som i sammanhanget bör prövas, inom ramen för en översynav hela personalförsörjningen, är att huvuddelen av alla vapenföra unga mängenomgår en grundläggande soldatutbildning för att skapa en bredarerekryteringsbas för dagens uppgifter och handlingsfrihet för framtida behov.Det skulle kunna skapa en bättre bas för antagning/uttagning till vidareutbildning och tjänstgöring inom Försvarsmakten som i det perspektivetkanske skulle kunna grundas på intresse och motivation snarare än tvång. Desociala, ekonomiska och effektmässiga konsekvenserna av en sådan ordningbör därför prövas av den sittande personalförsörjningsutredningen.För att Försvarsmakten skall kunna tillgodogöra sig den kompetens ochpotential som finns bland de värnpliktiga är det också viktigt att se över deekonomiska villkoren. All befäls- och officersutbildning måste dessutom varameriterande och bör t.ex. där så är möjligt poängvärderas på samma sätt somhögskolestudier. En annan viktig uppgift är att skapa en situation där yrkes-,reserv- och värnpliktsofficerare inte bedöms efter olika måttstockar närkrigsorganisationens befattningar fylls.Förbandsövningar och annan utbildning bör genomföras i sådanomfattning att alla officerare får tjänstgöra i sina befattningar. Annarsförsvinner såväl motivation som kompetens. I en krympandekrigsorganisation bör man i vissa fall pröva att låta officerare dubbleravarandra i en befattning. Då kan enskilda officerare, trots att de står i någonform av reserv, vara inriktade på en speciell befattning och därmed ocksåutgöra en potential vid internationella insatser eller vid tillväxt. Det ledersannolikt till större engagemang än att endast vara i reserv i störstaallmänhet.Att bättre utnyttja reserv- och värnpliktsofficerare i organisationen ärsåledes en möjlighet som bör tas tillvara, särskilt sett i ljuset av denkompetensutveckling som i accelererande takt sker på det civila området.Ledarskap, logistik, management och teknisk utveckling - områden inomvilka militära organisationer varit ledande under det gångna seklet - utvecklasnu snabbare på den civila sidan.För yrkesofficerarna bör ytterligare en karriär mer inriktad på fackmanna-och utbildarbanan övervägas vid sidan av dagens mer generella inriktning.Även yrkeserfarenheter i det civila samhället bör vara ett normalinslag iyrkesofficerens karriär. Kravet på internrekrytering till ett livstidsyrke ärintelängre hållbart. Visstidsanställning för vissa kategorier officerare börövervägas. Med en allt smalare rekryteringsbas bör även direktrekrytering tillofficersyrket övervägas.Därmed suddas också gränsen mellan yrkes-, reserv- ochvärnpliktsofficeren ut. Utan goda möjligheter för officeren till yrkesväxlingflera gånger under livet avsäger sig dessutom Försvarsmakten möjligheten tillden tillförsel av kompetens från det civila samhället som enligt våruppfattning kommer att bli alltmer nödvändig . Att integrera delarav officersutbildningen med det civila samhällets universitets- ochhögskoleutbildning är nödvändigt. En nödvändig akademisering avofficersyrket behöver inte nödvändigtvis ske inom ramen för militärautbildningsinstitutioner. Dessa bör i stället fokusera på utbildning och träningi de exklusivt militära kärnkunskaperna.Den försvarsmaktsgemensamma grundläggande officersutbildning sominförts bör ges en chans att visa resultat innan den omprövas. Men, ettoeftergivligt krav är emellertid att de nyutexaminerade officerarna harförmåga att föra befäl över sina typförband i insatsorganisationen. Om dettagrundläggande krav inte kan tillgodoses bör det nya utbildningssystemetsnarast omprövas. Även i perspektivet av vårt förslag om en kompletterandeofficerskarriär med inriktning på fackmanna- och utbildarfunktionerna börden grundläggande officersutbildningen noga utvärderas.Vid sidan av rekrytering av officerare, såväl grundrekrytering somkompletterande rekrytering av civila experter senare i livet, bör frågan omvilken civil kompetens som bör tillföras försvaret också övervägas.Kvalificerade civilanställda, där den militära befälsnivån inte har betydelse,har en given plats även i framtidens försvarsmakt.Korttidsanställda soldater och sjömän är sannolikt en nödvändighet iframtidens försvarsmakt. Främst de internationella insatserna men ocksåkraven på samtränade förband av hög kvalitet som bidrar till att utvecklaförbandens förmåga talar för detta. Det ankommer på regeringen att utformaarbetsrättsliga regler som är utformade på ett sätt som möjliggör korttids- ochkontraktsanställning också av annan militär personal än befäl.Stockholm den 4 oktober 2000Henrik ()()()()()()()()()()()()