mot · GO02Ub805 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ub805av Höij, ()Utbildning och utveckling i StockholmsregionenFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att ges större frihet att organisera sig ienlighet med sina särskilda förutsättningar.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om tilldelningen av högskoleplatser till Stockholmsregionen.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en prioritering av regionens södra delar vid tilldelning avhögskoleplatser.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att se över möjligheterna att skapa campus förhögskolestudenter i Stockholmsregionen.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om ett avskaffande av fribeloppet.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om höjt investeringsbidrag för om- och nybyggnation.17.1 Yrkande 6 hänvisat till BoU.Stockholm - entillväxtregionStockholm är en växande region som alltmer kommit att stå ifokus för utveckling och tillväxt. Många människor flyttar tillStockholm för att förverkliga sina livsprojekt och för att tadel av det rika utbud av kultur, utbildning, naturupplevelser,nöjen och arbetsmöjligheter som regionen erbjuder.Stockholm är en motor, inte bara för den egna regionen ochdess invånare, utan för som helhet. Det är viktigt attpoängtera att satsningar på inte i första hand står imotsättning till satsningar på andra orter eller regioner -konkurrerar i första hand med storstadsregionerkring och i övriga och inte på dennationella arenan.Internationella företag och koncerner väljer ofta att lokalisera sig närabeslutscentra och universitet där tillgången till spetskompetens är god och därden allmänna kompetensnivån är hög och internationellt anpassad. Ländermed kompetent och välutbildad arbetskraft har större möjligheter att utvecklasitt eget kunnande och sina egna innovationer, men också att ta till sigteknologi som utvecklats i andra länder. Investeringar i fysiskt kapital får deönskade effekterna först om investeringarna i kompetensutveckling, dvsfrämst utbildning och forskning, är tillräckliga.En förutsättning för ekonomisk tillväxt och för att regionen skall ha ettfortsatt internationellt konkurrenskraftigt näringsliv är därför att det iregionen finns kvalificerad och omfattande utbildning och forskning. På dettaområde behövs förbättringar och visioner för att möta framtidens behov.Utmaningen för innefattar bland annat hur regionen skallfå de kompetenta medarbetare som företag, men också offentlig sektor,behöver, hur regionen skall kunna förse också andra regioner i medspecialistkompetens och hur regionen skall kunna försvara sin position ikonkurrens med andra storstadsregioner i världen.Regionens möjligheter till kompetensutveckling är emellertid i mångaavseenden beroende av den generella nationella politiken.Självklart är det inte bara näringslivets behov och en önskan om tillväxtsom styr den kristdemokratiska synen på utbildning och utveckling iStockholmsregionen. I botten finns det kristna förvaltarskapstänkandet somenligt vår tolkning innebär att samhället har en skyldighet att uppmuntra ochstödja kunskapssökande. Vi menar att ansvaret att ta tillvara de resurser somvi besitter i samhället är både personligt och gemensamt. Det vetenskapligaarbete som bedrivs inom universitets- och högskoleväsendet är ett uttryck förmänniskans naturgivna kunskapstörst och sanningssökande och är därför ettmål i sig. Att utgör ett kulturellt centrum och ett centrum fördebatt och tankeutbyte ökar också incitamenten att stimulera bildning iregionen.Starkare regionalorganisationStockholmsregionen är utsatt för en stark konkurrens frånandra regioner i och i andra delar av världen.Även om den nationella politiken är viktig, och regeringensoch ansvar för utbildning ochkompetensutveckling avgörande, kommer regionen inte ifrånsitt eget ansvar för att möjliggöra en långsiktigt positivutveckling. Storstadsregionens komplexitet ställer krav påregionala lösningar, som ofta innebär samordning mellanolika aktörer och stora finansiella åtaganden inom mångasamhällsområden och kanske i ökande grad även påutbildningsområdet.Det finns inte något erkänt politiskt organ med ett grundläggandehelhetsansvar för att inte bara planera utan även samordna och i vissa fallgenomföra regionala utbildningsinsatser. Det är uppenbart attStockholmsregionen har haft stora svårigheter att såväl fatta beslut om somatt genomföra viktiga insatser. Utbildning och forskning är ett strategisktutvecklingsområde, som blir alltmer avgörande för en positiv utveckling, därdet regionala ansvaret har varit otydligt.En aspekt på frågan om genomförande av strategiskt viktiga insatser är denframtida politiska organisationen i länet. vill seatt regionen ges större frihet att organisera sig i enlighet med sina särskildaförutsättningar. Vi ser sådana tendenser och det är en utvecklingsom vi kristdemokrater i enlighet med subsidiaritetsprincipen bejakar.Stockholmsregionen behöverfler högskoleplatserEn första förutsättning för kunskap, kompetens ochutvecklingsmöjligheter är att regionen kan tillgodosemedborgarnas behov av högre utbildning. ärStockholmsregionen underförsörjd med platser inom högreutbildning i förhållande till övriga riket. Regionen har färrehögskoleplatser än vad som motiveras av befolkningensstorlek och långt färre än vad den kvalificeradearbetsmarknaden efterfrågar. Detta leder till attantagningspoäng i är högre än vid andrauniversitet och högskolor och att människor i regionen imindre utsträckning än i andra regioner går vidare till högrestudier. hade 1998/99 den lägsta rekryteringen tillhögskolan i landet. Endast av befolkningenmellan 18 och påbörjade högre studier att jämföras med11,för riket som helhet och 13,7 respektive 13,9promille för och . Vikristdemokrater anser det vara rimligt att sökandetryck är envariabel som är styrande för tilldelning av högskoleplatser -och av studenternas förstahandsval att döma så bör alltsåandelen högskoleplatser reserverade för Stockholmsregionenöka.Den nationella utbildningspolitiken har missgynnatstorstadsregionerna som fått en minskande andel av nya utbildningsplatseroch minskade resurser till forskning. Detta har lett till att antalet nybörjarevidStockholms universitet och högskolor är i det närmaste oförändrat sedan1990. Regionen behöver uppskattningsvis ett tillskott på 15 000-20 000 nyautbildningsplatser, för att de ungdomar som finns i regionen skall hasamma möjligheter som ungdomar i andra län att komma in på en högskolanära hemorten och för att regionen skall klara konkurrensen med andrastorstadsregioner. Med förväntade befolkningstillväxt kanbehovet komma att fördubblas.Ett problem vid sidan av att antalet högskoleplatser är lågt i förhållande tillefterfrågan på utbildning inom regionen, är den omfattande snedrekryteringentill högre studier utifrån etniska, socioekonomiska och områdesmässigafaktorer. Detta medför att individer får olika startchanser i livet men ocksåattregionens samlade begåvningskapacitet inte tas till vara. På så sätt hämmasregionens utveckling och spänningar kan öka mellan sociala och etniskagrupper. Att på ett tillfredsställande sätt minska snedrekryteringen till olikautbildningar är således en av de viktigaste frågorna för utvecklingen avStockholmsregionen.Vid en utbyggnad av högskolan finns det alltså anledning att ställa sigfrågan var denna bör ligga och vilka mål som skall uppnås, förutom de trelagstadgade målen: grundutbildning, forskning/forskarutbildning och den såkallade tredje uppgiften, som innebär nära samverkan med det omgivandesamhället.Trots utbyggnaden av och etablering av småhögskolefilialer framför allt i den finns en påtaglig obalansmellan regionens olika delar när det gäller tillgänglighet till högreutbildning.Kristdemokraterna menar därför att de nya högskoleplatserna framför allt börförläggas till regiondelar med låga övergångsfrekvenser från gymnasium tillhögskola. Lämpliga lokaliseringsplatser är de utbildningscentra som finnseller planeras i regionens södra och nordvästra delar. I första hand bör platserväljas som kan nås med pendeltåg eller är exempel på en högskola som arbetar aktivt bådemed bildnings/utbildningsmässiga mål, "tredje uppgiften" samt med socialamål. ligger i topp när det gäller arbetet med social ochetnisk mångfald enligt den granskning av landets universitet och högskolorsom genomförde . uppfyllde fleraav kriterier genom sitt arbete med att minska glappet mellangymnasium och högskola. Detta arbete kännetecknas av kontakter medföreningsliv - särskilt invandrarföreningar - och gymnasier i regionen.Högskolans språkverkstäder, där studenterna kan få hjälp med språket, harockså medverkat till framgångarna, liksom de högskoleförberedande kursersom högskolan erbjuder.Det är också viktigt med viss sammanhållning av universitets- ochhögskoleområden för att främja meningsutbyte och uppnå "kunskapsmässigasynergieffekter". Därför ser gärna sammanhållnacampusliknande områden söder om framför utspriddautbildningsplatser. Vi tror att campusområden skapar helt andraförutsättningar också för samverkan med närområdet vad gäller öppnaseminarier etc.Samtidigt vill vi poängtera att fungerande utbildnings- ochbildningsverksamhet inte skall drabbas genom en prioritering söderut av denya högskoleplatserna. Resurser skall inte tas från fungerande befintligainstitutioner, utan även dessa skall utvecklas.Satsa mer på längreutbildningar och forskningDet finns en risk att svårmätbara kvalitativa mål får ge vikaför mer statistiskt tydliga kvantitativa dito. Det kan vikristdemokrater inte acceptera. Därför måste satsningen pågrundutbildning kombineras med satsning på forskning ochpå fler universitetslärare. Det är närmast en förutsättning fören utbyggnad.Forskning och hög utbildningsnivå är av stor betydelse för en regionsattraktionskraft och förmåga till utveckling. Därför är det viktigt att enutbyggnad av högskolor och universitet inte bara sker på de lägre nivåerna igrundutbildningen, utan också på de högre nivåerna samt, inte minst,forskarutbildningen. Forskarutbildningen vid ochhögskolor klarar inte att utbilda alla de forskare som regionensuniversitet, forskningsinstitut och näringsliv behöver. Mer resurser tillforskning krävs också för att ska kunna hävda sinställning som attraktiv bas för svenska och utländska forskare.Internationalisera högskolani StockholmsregionenHögre utbildning och forskning kommer att bli alltmer globaloch gränsöverskridande. har med sitt läge och sinattraktionskraft stora möjligheter att bli ett ledandeforsknings- och i den växandeÖstersjöregionen. Det är viktigt att det initiativ somStockholm har i detta samarbete konsolideras och stärks. Enökande - men ännu så länge ganska liten - del avungdomarna i regionen studerar vid utländskauniversitet, och antalet utländska studenter vid regionensuniversitet och högskolor är ännu mindre. Detta hängersamman med bristen på kurser som ges på engelska ochbristen på bostäder. Även på forskningssidan förorsakarbostadsbristen problem genom att få kan erbjudas bostad.Det överlägset bästa sättet för främjandet av förståelse är möten med andrakulturer och människor. Att studera utomlands skapar en bra bild av andraländer och deras invånare, för att inte tala om insikten om vad som är svenskt.Ungdomsutbyte är dock inte enbart att låta svenska ungdomar resa utomlandsför studier. Vi som lever i ett rikt land med en lång tradition av demokrati harett stort ansvar för att bereda ungdomar från såväl andra EU-länder som och länder med kort demokratisk historia tillfälle att få delar av sinutbildning på våra universitet och högskolor.Det ligger i regionens intresse att stimulera fler studenter utifrån att sökasig hit. Vissa kan komma att stanna och tillför då regionen värdefullkompetens. Andra återvänder, men har då ökat förutsättningarna för ettlångsiktigt kunskapsutbyte mellan och andrakompetensintensiva regioner. För att ett ökat utbyte skall vara möjligt krävsdock fler utbildningsplatser, fler kurser på engelska (som också kan vara tillgagn för inhemska studenter) och kanske framför allt en ökad tillgång påstudentbostäder. Denna brist är den största hämskon på det internationellautbytet idag.Förbättra studenternasvillkor och avhjälpstudentbostadsbristenVi kristdemokrater ser det som en självklarhet att studenterslevnadsförhållanden skall vara drägliga också understudietiden. Kostnadsläget - särskilt bostadskostnaderna - iStockholmsregionen är sådant att studenter här har behov avhögre studiestöd eller arbetsinkomster utan att studiestödetminskar i motsvarande grad. Det principiellt felaktiga såkallade fribeloppet som gör att studiemedlen minskar vidandra inkomster slår därför extra hårt i Stockholmsregionenmed dess högre levnadsomkostnader. Fribeloppet bör enligtvår mening avskaffas.Det största problemet för att skapa en dräglig studietid är dock bristen påbostäder - behovet av studentbostäder är mycket stort. Kötiden för enstudentlägenhet är och med den nuvarande utbyggnadstakten,500 studentbostäder , klarar man bara att täcka det behov sominflyttningen till skapar; kötiden minskar således inte.De enskilda kommunerna och regionen har här ett stort ansvar för attstimulera skapandet av studentboenden, både vad gäller nybyggnation, ochgenom att utnyttja befintliga lokaliteter bättre. Vi kristdemokrater vill skapafler studentbostäder genom nybyggen och ombyggnation av lokaler somtidigare använts för andra ändamål. Där ingår lokaliteter inom Stockholmsläns landsting som står tomma. Vi tror dock att det dessutom krävs nationellainsatser på grund av den snabba utbyggnaden av antalet högskoleplatser.Trots att vi ser positivt på det ökade antalet högskoleplatser ser vi alltsåproblem med regeringens snabba utbyggnad av högskolor och universitet,främst gällande studentbostadssituationen. Till över 70 000studenter finns endast 6 000 studentbostäder. Diskrepansen mellan antaletstudenter och antalet studentbostäder är därmed den största i hela landet. 14000 studenter står i kö för en studentbostad och väntetiden är den längsta ilandet, nämligen 13 månader, och den ökar . Detta är naturligtvis enoacceptabel situation som regeringen måste ta ansvar för. Att inte ha enbostad som student är en omöjlig situation eftersom bostaden till stor delockså är arbetsplats. God studiemiljö är svår att uppnå när studenternaständigt tvingas flytta runt på andra- och tredjehandskontrakt (om man ) eller tvingas ta in på vandrarhem, bo i sporthallar, tält eller baracker.Utbyggnaden av studentbostäder beräknas av stiftelsen , högt räknat, till ca 5 000 bostäder de närmaste fem åren.Detta är otillräckligt - de bostäder som beräknas stå färdiga först om fem årbehövs akut för att avhjälpa den värsta bostadsbristen för studenterna.Campusmodellen bör utvecklasI de flesta anglosaxiska länder bygger man oftast campus, därskola och bostad är integrerade. Detta vore en önskvärdutveckling även i . Som vi konstaterade tidigare såfrämjar ett levande campusområde utbyte av tankar och idéermellan institutioner, ämnesområden och naturligtvisstudenter. Campus innebär också att ett tydligarehelhetsgrepp på bostadssituationen och den studiesocialasituationen kan tas, då en bättre överblick över behov ochmöjligheter ges. Det bör vara en målsättning att den somsöker en högskoleplats vet att om han/hon blir antagen så kanhan/hon erbjudas en enklare bostad på campusområdet.Denna trygghet ger ett positivt studieklimat för destuderande.Orsaker till bostadsbristenAnledningen till att det finns så få studentbostäder iStockholmsregionen är många. Kristdemokraternaidentifierar de höga produktionskostnaderna för bostäder somden främsta anledningen. Situationen i Stockholmsregionenär också speciell med avseende på att mark- ochfastighetspriser skiljer sig markant från andra regioner ilandet. Dessutom är ledig mark att bygga på en bristvara.Ytterligare hinder uppstår då kommunerna inomStockholmsregionen hänvisar ansvaret för studentboendet tillsina grannkommuner. En lätt absurd situation uppstår iregionen om kommuner väljer att agera endast om de haruniversitet eller högskola placerade inom sinakommungränser. Detta visar ytterligare på vikten av ettregionalt helhetsgrepp på de här frågorna.Investeringsbidrag tillstudentbostäderBoverket fick regeringens uppdrag attundersöka vilka möjligheter det finns att förenkla ibyggreglerna för att sänka produktionskostnaderna förstudentbostäder. lämnade sin utredning tillregeringen och föreslog ett antal mindreregeländringar i sina byggregler, bland annat minskadköksutrustning, så att det kan bli enklare och billigare attbygga studentbostäder. Vissa förenklingar i byggnormen,som tidigare efterlyst, har alltsågenomförts - men är öppnaför ytterligare förenklingar om det visar sig att de nubeslutade inte får önskad effekt.Regeringen beslutade att avsätta under år2001 och till ett tillfälligt investeringsbidrag för ny- och ombyggnadav studentbostäder. har fördelat nästan hela (217 miljoner)bidragspotten på till tretton län.Bidrag lämnas av bidragsunderlaget förräntebidrag eller maximalt per studentrum i lägenheter för en ellertvå studenter. respektive i bidrag kan utges.Bidrag ges enbart till bostäder för studenter vid universitet och högskolor.Bostäderna ska finnas på eller i närheten av universitets- eller högskoleorteroch måste användas som studentbostäder under . Samtligabostäder i huset ska vara hyresrätter och hyran får inte överstiga den förlikvärdiga bostäder på orten eller på andra jämförbara orter. Bostäderna skauppfylla kvalitetskraven för studentbostäder enligt byggregler.Bidraget ges enbart i kombination med räntebidrag (statligbostadsbyggnadssubvention) för ny- eller ombyggnad och kan intekombineras med andra bidrag. Endast projekt som beviljas räntebidrag kan fådet nya investeringsbidraget för studentbostäder. De snåriga reglerna bidrarknappast till att snabbt öka antalet studentbostäder.Det har också visat sig att en stor del av det bidrag som tillfallit (totalt 80 miljoner) riskerar att frysa inne på grund av för få ansökningar omatt bygga studentbostäder. Det är uppenbart att detta bidrag inte i tillräckligtstor utsträckning avhjälper det största problemet vid nybyggnationer iStockholm - de stora initiala produktionskostnaderna. Vi vill göra ytterligareinsatser på detta område och kan tänka oss att höja det belopp som maximaltkan betalas ut.Vi kristdemokrater i vill också stimulera skapandet av"generationsbostäder". Många villor skulle med begränsade ombyggnaderkunna få ytterligare en mindre lägenhet, vilket skulle kunna ökabostadsbeståndet avsevärt. Skattereglerna för uthyrning av privatbostäderutgör ett hinder för sådan ombyggnad, och vi anser att gränsen förskattebefrielse vid uthyrning av privatbostäder därför bör kunna höjas.Våra grannländer föregångareFör att få perspektiv på förutsättningarna för att byggastudentbostäder kan vi jämföra med förhållandena i våragrannländer och . I dessa länder harpolitikerna insett vikten av att studenterna har någonstans attbo och genomfört effektiva stimulansåtgärder.I utgår alltså ett investeringsbidrag med pernyutbyggd studentbostad. Detta motsvarar avnybyggnadskostnaden av en studentlägenhet i står staten för av total produktionskostnad inklusiveinventarier, resterande finansiering upptas som vanligt bostadslån.I erhålls inteckningslån på av investeringen där räntansubventioneras av staten och av kommunen med 20 procent.Amorteringen erläggs till av staten. De resterande 7 procentenfinansieras genom ett kommunalt grundkapital som är ränte- ochamorteringsfritt. Inteckningslånet räknas upp med index som är kopplat tillinflationen. Uppräkningen skall erläggas av de boende varje år.Detta får som konsekvens att räntekostnaden och amorteringen förstudentbostäder i är nära nog dubbelt så stora som i och iDanmark.Stockholm den 27 september 2000Helena Höij (kd)()()()()()()()()()