mot · GO02T713 · 2000-10-05 00:00:00 — Myndigheter som ska göraupphandlingar bör rutinmässigt som en första åtgärd undersökamöjligheten att få programvaran utvecklad under en licens för friprogramvara.Vad som ovan anförts om åtgärder för att stimuleraanvändningen av fri programvara i offentlig och privat sektorbör ges regeringen till känna.MjukvarupatentAv tradition har programvara varit skyddad i , liksomi flera europeiska länder, genom upphovsrättsskyddet. Dettahar erbjudit ett skydd för programmets helhet, men inte fördetaljer eller enstaka rader programkod, då endastprogrammet ansetts nå verkshöjd. Detta förhållningssätt ärnumera också genomfört inom hela unionen. Centerpartietmenar att detta är en rimlig ordning, då den såväl erbjuderupphovsmannen skydd som tillåter utveckling avkonkurrerande programvara och vidareutveckling av de idéersom ligger bakom programmets olika lösningar. Detmotsvarar också väl den intuitiva föreställningen att tankenoch idéerna ska vara fria, medan innovationer och hela verkska vara skyddade.Framförallt i förekommer i stället patent på såväl mjukvara somenskilda programmeringstekniker. Det kan tyckas stimulera framväxten avprogramvara eftersom upphovsmännen får ett bättre skydd, men för med sigsåväl stora svårigheter i tillämpningen som ett faktiskt tankeförbud inommånga områden. Patent inom mjukvaruområdet innebär att andra hindras, intebara att kopiera, utan också att använda samma idéer för utveckling avliknande eller för den delen helt andra program.Det finns många exempel på hur mjukvarupatent missbrukats, bl.a. för attmonopolisera idéer som ursprungligen dykt upp inom de grupper som arbetarmed fri programvara. Amazon har i patent på sin "ett-klicks-metod" föratt handla på nätet och har stämt konkurrenter som använt samma idé, menutvecklat egen programvara. har tagit patent på själva konceptet bakomatt skilja utformning från innehåll vid webbpublicering, något som är väl käntsom "Cascading style sheets" och ursprungligen utvecklats inom ramen förWorld . Genom mjukvarupatent riskerar man att strypautvecklingen av fri programvara genom att lägga beslag på idéer och förbjudaandra att utveckla viss funktionalitet, till men för användare och för samhälleti stort.Sverige bör i , dess arbetsgrupper och andrainternationella organisationer motsätta sig en utveckling av den europeiskaoch internationella patenträtten innebärande att mjukvara, algoritmer ochprogrammeringstekniker inkluderas. Regeringen bör inte ha mandat attmedverka till sådana beslut. Detta bör ges regeringen till känna.Utöver frågan om den europeiska rätten återstår frågan hur situationen skahanteras i . I likhet med vad som ovan anförts om fri programvaramenar att svenska myndigheter under alla omständigheter sålångt som möjligt ska avstå från att använda patenterad programvara förkommunikation med medborgarna, då detta innebär en inskränkning imöjligheten att använda och sprida information samt att utveckling av handeloch kommunikationssystem som interagerar med de offentliga systemenhindras. Detta bör ges regeringen till känna.Intellektuell egendomInom EU och det arbete som pågår inom ett antalinternationella organisationer spelar frågor som rörintellektuell egendom och copyright m.m. en allt viktigareroll. Det är rimligt att frågorna måste lösas i störresammanhang än enskilda stater för att underlättainformationens fria rörlighet. innebär detta arbeteatt i mycket stor utsträckning ställs utanför arbetet,med små möjligheter att informera sig och att påverka.Med hänsyn till den vikt som frågorna har för den framtida ekonomin, menockså för yttrande- och offentlighetsprincipernas fortlevnad, vore det rimligtatt regeringen regelbundet informerade och samrådde med omvilken politik för i dessa organisationer. Regeringen bör alltså få iuppdrag att för presentera förslag till svenska ståndpunkter vadavser förhandlingar om intellektuell egendom m.m. Denna redogörelse börockså innehålla en samlad översyn av de bestämmelser regeringen medverkattill och de effekter dessa bestämmelser kan tänkas få för . Detta börges regeringen till känna.IT för utvecklad offentligserviceStatskontoret har i skriften redovisat såväl arbetet med attutveckla intelligenta tjänster inom ett antal myndigheter somvilka steg som bör tas för att komma vidare. Förmyndigheterna finns det stora vinster att göra i att kunnaerbjuda medborgarna bättre service sommyndigheterna kan spara pengar genom att utvecklaintelligenta tjänster.Bland annat RFV har lagt ned ett stort arbete på att anpassasina tjänster för att utnyttja Internet som medium. I processen har det ocksåuppdagats ett stort behov av att se över lagstiftning för att göra det möjligtatthantera och lämna ut information digitalt. Ett sådant förslag lämnades frånRFV 1999 till regeringen och har gett upphov till en dialog mellan RFV ochSocialdepartementet.Centerpartiet menar att regeringen valt en onödigt passiv hållning i fråganoch själv borde ta initiativ för att underlätta för myndigheter att erbjudadigitala tjänster. bör regeringen kräva av myndigheter att de erbjudersamtliga tjänster som intelligenta tjänster. menar att detta målbör sättas till 1/1 2004 och att det får ankomma på regeringen att begäraunderlag från berörda myndigheter att inkomma med förslag till hur detta kanske och att därefter återkomma till med förslag som gör dettamöjligt. Detta bör ges regeringen till känna.Målsättningen bör vara att en medborgare i behov av kontakt medmyndigheter ska kunna göra så utifrån sin situation, inte efter hurmyndigheter är organiserade eller hur uppgifter delas mellan myndigheter. Etttypexempel är hur de som vill starta företag måste ta kontakt med PRV ochRSV, men vanligen också med för att se över sitt skydd.Nutek har gjort ett förtjänstfullt arbete för att underlätta detta genomStartlinjen < > , menmyndighetskontakterna är ännu i sig inte samordnade.Idén om en "one-stop-shop" (en myndighetskontakt) finns t.ex. i demedborgarkontor en del kommuner har byggt upp och borde återfinnas i enmodern, serviceinriktad, statsförvaltning. Det bör ankomma på regeringen attge erforderliga uppdrag åt myndigheter och tillskjuta medel inom ramen förutgiftsområdena för att åstadkomma detta. Detta bör ges regeringen till känna.Även, och framförallt, statsförvaltningen har ett stort ansvar för att minskade digitala klyftorna. Det finns en risk att en forcerad övergång tillintelligenta tjänster i stället bidrar till att öka de sociala klyftorna isamhälletdå alla medborgare inte har tillgång till tjänsterna eller kunskap ochsjälvförtroende för att utnyttja dem.En avgörande aspekt på de intelligenta tjänsterna är därföranvändarvänligheten. Som var och en som sökt offentlig information viaInternet kan konstatera, är denna av mycket skiftande kvalitet . Deträcker inte heller med att ha ett användarvänligt gränssnitt förnormalanvändaren, utan informationen måste kunna presenteras utifrånanvändarens situation. Funktionshindrade och äldre är exempel på tvåkategorier användare som har behov av specialanpassade gränssnitt för attkunna tillgodogöra sig den funktionalitet andra användare har tillgång till.Frågan om utformning av användargränssnitt har i stor utsträckning variteftersatt i den svenska IT-diskussionen. Internationellt, och i ,förekommer tvärvetenskaplig forskning inom området, kallat "InteractionDesign". Som ett led i att öka den offentliga sektorns IT-baserade service tillmedborgarna bör regeringen ta initiativ för att stärka forskningen kring detta iSverige och att sprida resultaten till berörda myndigheter. Utöver detta börregeringen också i regleringsbrev till myndigheterna lägga in ett uppdrag attse över hur väl olika grupper har tillgång till myndigheternas IT-baseradeinformation. Vad som ovan anförts om användarvänlighet i myndigheternasIT-baserade information bör ges regeringen till känna.SHS-system för myndigheterStatskontoret driver i samverkan med tolv andramyndigheter, bland annat , CSN ochRiksförsäkringsverket, ett projekt för att etablera densvenskutvecklade SHS-standarden för säkerInternetkommunikation mellan myndigheter och mellanmyndigheter och företag eller medborgare. Flera projekt är pågång inom olika områden och första myndighet medfungerande SHS-system för kommunikation med användareförefaller bli RSV, som räknar att ha mer än 100 000användare.SHS, eller spridnings- och hämtningssystem, ger möjlighet till ökadsamordning av uppgifter mellan myndigheter utan att kompromissa medintegriteten, då andra myndigheters tillgång kan begränsas till deninformation de är berättigade till. Kommunikation mellan myndigheterunderlättas av ett intelligent system som dirigerar meddelande till rättmottagare och kontrollerar vart svaren ska skickas. Ett enhetligt system förkommunikation mellan myndigheter och användare ökar tillgängligheten ochminskar behovet att upprepa uppgifter, vilket innebär både minskatdubbelarbete och minskad risk för fel.Självfallet tar det tid innan verksamheten är i full drift och systemetetablerat också bland användarna. Avgörande för att billiga och lättanvändatillämpningar ska komma till stånd är dock att systemet förefaller få ett brettgenomslag snart. Det finns därför skäl för regeringen att påskyndamyndigheters anpassning till ett gemensamt SHS-system med regleringsbrev.Detta bör ges regeringen till känna.Public service-företagens rollDe olika public service-företagens roll att främja etthögkvalitativt och användarvänligt innehåll på nätet får inteunderskattas. Staten ska inte stå för innehållet på nätet ellersätta upp kvalitetskrav på innehållet. Dock är det av stor viktatt staten sätter för vad som är högkvalitativt ochanvändarvänligt innehåll på nätet. Det bör finnas ett uppdragåt public service-företagen att vara närvarande på nätet ochdär tillhandahålla högkvalitativt och användarvänligtinnehåll. Det är angeläget att utreda public service-företagensnärvaro på nätet och annan verksamhet som inte kan räknassom direkt kärnverksamhet. Att föregå med gott exempel vadgäller dessa frågor måste vara en ledstjärna. Det friainformationsflödet som är kärnan av Internet ska främjasgenom att staten ger möjlighet för människor att delta, intebara som konsumenter av information, utan också somproducenter av information. Vad som ovan anförts om publicservice-företagens roll som normsättare för vad som ärhögkvalitativt och användarvänligt innehåll på nätet bör gesregeringen till känna.Rättsordning somunderlättarDet fria flöde av information mellan människor ochmaskiner, också över gränser, som informationsteknikenmöjliggör, ställer också speciella krav på lagstiftningen.Alltför ofta hindras IT-utvecklingen av lagstiftning som ärbunden till viss teknik. Som ett exempel på detta kan nämnastryckfrihetsförordningen, där tryckfriheten är bunden tillvissa former av tekniskt framställda produkter. Hemsidor,chattar och annat kan inte med automatik antas omfattas avyttrandefrihet.Man kan säga att lagstiftaren överrumplats av de stora omvälvningar somden tekniska utvecklingen fört med sig, och därför inte hunnit anpassalagstiftningen. Att anpassa lagstiftningen till den tekniska nivån just nuförefaller inte heller att vara en framkomlig väg, eftersom nästa tekniska stegdå riskerar att på nytt göra lagstiftningen omodern. Den enda vägen är att nuinleda en omfattande översyn av svensk lagstiftning, i den takt det låter siggöras, för att göra lagstiftningen teknikoberoende.Regeringen bör därför utfärda ett nytt direktiv till alla kommittéer ochsärskilda utredare med uppdrag att belysa befintlig lagstiftning att ocksåöverväga om ändringar behöver göras, och i så fall vilka, för att göralagstiftningen teknikoberoende. Detta bör självfallet även gälla föreslagen nylagstiftning. Vad som ovan anförts om att göra lagstiftningen teknikoberoendebör ges regeringen till känna.IT och demokratiInternet och tillämpningar på nätet kan både stärka ochmotverka ett fördjupat demokratiskt samtal. Vilken vägutvecklingen tar är beroende av de beslut som fattas . Enfortsatt fokusering på service och välfärdsproduktion inomramen för servicedemokratin kommer att innebära att ITförstärker service- och kundperspektivet på bekostnad avmedborgarperspektivet. Omvänt innebär beslut som stärkerdeltagandet och engagemanget i gemensammaangelägenheter att IT kommer att förstärka deltagandet ochsamtalet.Centerpartiet eftersträvar en utveckling i riktning mot en fördjupaddeltagardemokrati, där engagemang och delaktighet står i fokus. Vårtresonemang kring detta finns utvecklat i partimotionen om demokrati (K397).Detta synsätt bör också få följder i hur den offentliga IT-politiken utformas.En avgörande utmaning är att finna former för att stärka medborgarnas egnaarenor och samarbetsfora och avstå från att kolonisera dem.Det finns ett flertal exempel på gräsrotsorganisationer som vuxit framfrämst på nätet. Den kanske mest kända är kampanjen för att stoppa , som innebar att aktivister över hela världen koordinerade sinaaktioner. Ett aktuellt exempel är den rörelse som växt fram i protest mot detman anser är globaliseringens avarter och som visat sig t.ex. i ochPrag . Mindre dramatiskt, men väl så talande, är "" iSverige. Även om man kan ha synpunkter på dessa organisationers fokus ocharbetsmetoder, visar de på hur en ny form av civila organisationer, uppbyggdasom nätverk, kan uppstå kring nätets decentraliserade struktur.Det offentliga samhället måste förhålla sig till dessa organisationer ocheftersträva att forma en dialog med dem. Att blunda för nätverken ellerförsöka ignorera organisationerna får lätt motsatt effekt - att nätverken växeri styrka och inflytande. I detta finns en viktig uppgift i att öppna hela denoffentliga sektorn för större insyn och ökad dialog. Förmodligen är behovetstörst i fråga om de slutna internationella organisationerna, men också iSverige återstår mycket att göra.För den offentliga förvaltningen ligger en första utmaning i att görainformation lättillgänglig, såväl fysiskt som logiskt. Ett närmare resonemangkring detta återfinns på annat ställe i denna motion. En andra utmaning liggeri att se över det egna arbetssättet och de egna rutinerna så att systemet blirmer mottagligt för impulser utifrån och fungerar som en aktiv deltagare i enbred offentlig dialog.Det senare innebär inte att passivt studera de åsikter som dyker upp pånätet, utan mer att aktivt efterfråga synpunkter kring aktuella frågor.Myndigheter, liksom kommuner och landsting, bör eftersträva att haelektroniska anslagstavlor för en öppen dialog. Avgörande för att dessa skabli framgångsrika är att deltagandet i dessa fora spelar roll, att de ansvarigaför verksamheten - chefer eller ansvariga politiker - deltar, att det är enordnad diskussion och att det finns någon som ser till att hålla bortapersonangrepp och sidospår från diskussionen.Varje offentlig institution bör erbjuda olika former att ta del av informationoch att avge synpunkter. Som ett komplement till elektroniska anslagstavlorbör åtminstone e-postlistor finnas vid varje myndighet, där man kan fåinformation eller diskutera kring verksamheten.En avgörande förutsättning för ett bättre fungerande offentligt samtal äringångar eller portaler till hela samhällets resurser i olika frågor. Det behövsmed andra ord arenor där näringsliv, politik, offentlig sektor, enskilda ochfrivilligorganisationer kan mötas. Dessa arenor får inte byggas på detoffentligas villkor, utan måste, i någon mening, ägas av medborgarna. ISverige, med en svagare tradition än t.ex. i fråga om civilaaktivistorganisationer, kan den offentliga sektorn dock spela en roll för att fåtill stånd dessa arenor. Det bör vara en uppgift för den statliga förvaltningen,landstingen och kommunerna att stimulera framväxten av sådana arenorgenom att bjuda in det civila samhällets organisationer att utnyttja främsttekniska resurser, men också kunskap i den offentliga sektorn om IT för attskapa dessa arenor.Centerpartiet vill varna för en övertro på IT som direktdemokratisktredskap. En ensidig fokusering på rösthandlingen i demokrati riskerar att förautvecklingen i riktning mot en mentometerdemokrati, som snarare mäterfördomar än reflekterade åsikter. Rådgivande omröstningar och ökade inslagav direktdemokrati på den nära politiska nivån, som brukarstyrelser ellerkommundelsnämnder, kan dock vara av stor vikt i förening med andraåtgärder för att stärka deltagandet. Detta förutsätter dock att det finnstillförlitliga system för att kontrollera identitet och bevara rösthemligheten.Regeringen har en viktig uppgift i att stimulera försök kring ökade inslag avdirektdemokrati med IT-stöd som ett led i en större e-demokratisatsning.På flera håll saknas ett jämställdhetsperspektiv för det samhälle som växerfram med hjälp av den nya tekniken. Det arbete som presenterade i sittdelbetänkande SOU 2000:58 visar detta på ett tydligt sätt. delarinte alla de uppfattningar och förslag som delbetänkandet ger uttryck för, menvi anser att det utgör en bra grund för en allsidig diskussion kringjämställdhetoch IT. Arbetet för att främja jämställdhet gällande IT-frågor måste fortgå.Vad som ovan anförts om IT och demokrati bör ges regeringen till känna.IT-säkerhetInformationskrigföring (IW) ochinformationsoperationer (IO)Framväxten av internet har inneburit attspridningsmöjligheterna för, och tillgången till, informationökat på ett skådat sätt. Detta gäller även imindre utvecklade delar av världen, där t ex internet-caféerger nya kommunikationsmöjligheter för lokalbefolkningen.Internationella organisationer, stater, organisationer och individer måste nuanpassa sig till de nya förutsättningarna. Genom att tillämpa de möjligheterinformations- och nätverkssamhället ger, kan även militär kapacitet ochverksamhet revolutioneras. Den nya tekniken och de nya möjligheterna gerockså relativt resurssvaga grupper helt nya möjligheter att hota och skadastater och företag.Redan i 1996 års försvarsbeslut lyftes informationskrigföring (IW) framsom en ny del av hotbilden och därmed ett område att uppmärksamma inomförsvarsplaneringen. De senaste årens utveckling har inneburit en breddningoch förändring avseende uppfattningarna om och tolkningen av IW. Numeraanvänds begreppen informationskrigföring (IW) och informationsoperationer(IO) som i stort likställda begrepp. Informationsoperationer (IO) är samladeoch samordnade åtgärder för att påverka eller utnyttja någons information ochinformationssystem i syfte att uppnå särskilda mål som den egnainformationen eller informationssystemet skyddas. Självfallet gäller dennaproblematik såväl i ett militärt som i ett civilt sammanhang. Områdetinformationssäkerhet eller IT-säkerhet behandlar åtgärder för att skydda IT-system eller IT-infrastrukturer.Eftersom IW/IO är ett uppmärksammat område har en stor del avarbetet ägnats åt att kartlägga och utreda såväl hotet, hotade systemsom systemsårbarhet och möjligheter att vidta åtgärder. Hotet och sårbarheteninom området är nära knutna till den snabba utvecklingen avinformationssystem och de omvälvningar i användningen ochanvändningssätt av dessa system som just nu pågår i samhället. Områdetinnefattar kunskapsbehov inom tekniska områden, organisations- ochsäkerhetsområden och inom områden som behandlar påverkan av människor.I ett inledningsskede av ett angrepp mot ett informationssystem eller eninfrastruktur är det särskilt svårt att identifiera angriparen. Angrepp kan likaväl vara utförda av en kriminell aktör, någon individ eller organisation eller av en statlig eller statligt understödd aktör, något somytterligare försvårar frågan om vem som bör hantera ett akut hot.För Styrelsen för Psykologiskt Försvar (SPF) är den grundläggandeutgångspunkten för forskningsintresset inom problemområdet IW/IO, vilkamöjligheter som den nya IT-tekniken kan ge för att påverka människorstankar, attityder, föreställningar och beteenden i en viss, oönskad riktning.Därför är det angeläget att IW/IO inte ses som enbart en teknisk fråga utan attden nya teknologin öppnar nya möjligheter - tillsammans med övriga"traditionella" informationsspridningskanaler - för dem som genominformation vill manipulera sin omvärld men att tekniken också kan skapanya skyddsmöjligheter. Området "" bör därför ävenframdeles belysas ytterligare.I IW-hotet ingår bl a obehörig avlyssning, IT-relaterade hot, störning avradiolänk och satellitförbindelser och insats av High Powered Microwave(HPM) som delar av informationskrigföring. En löpande uppföljning av hot-utvecklingen är nödvändig.För den programmeringskunnige angriparen, "cybersamurajen", bestårhela vapenanskaffningen av ett besök hos närmaste PC-återförsäljare. Sedankan anfallsmetoderna varieras i oändlighet, utan någon som helstteknikutveckling. Cybersamurajerna jobbar i ett utspritt nätverk och kan rentfysiskt befinna sig på olika platser och behöver inte vara medborgare i sammaland eller medlemmar i samma organisation utan kan lika gärna vara inhyrdaav angriparen, som ett slags IT-krigskonsulter.Informationskrigföring har inte så mycket att göra med att erövraterritorium och därför behöver de stridande parterna inte heller lika storaekonomiska resurser som . Att bygga upp en modern krigsmaskin medflyg och stridsvagnar kräver ofantliga resurser, men att dra igång ett IT-krigkräver i jämförelse nästan ingenting alls. Nya "vapen" kan framställas påextremt med små resurser.De hot och möjligheter som informations- och nätverkssamhälletmöjliggör hanteras på olika sätt i olika länder. I har den federalaregeringen genomfört omfattande utredningar för att förutsättningslöstkartlägga och värdera nuvarande och framväxande hot mot viktigainfrastruktursystem. Även i tas frågan på mycket stort allvar.I stöds ett center inom FBI, "National Infrastructure ProtectionCenter" (NIPC), och bemannas av ett antal viktiga federala organ.Huvuduppgiften är att operativt hantera skyddet av den amerikanskainfrastrukturen och utgöra ett nationellt centrum för insamling av informationom hot mot känslig infrastruktur.President har också antagit en särskild plan för att skydda "National Plan for Protection", somsyftar till att skydda de infrastruktursystem som är nödvändiga förelförsörjning, bränsle, telekommunikationer, transporter, bank och finansiellatjänster samt samhällsviktiga tjänster. Planen fokuserar på den federalaregeringens egna åtgärder och innehåller såväl proaktiva åtgärder, som t exsårbarhetsanalyser, som reaktiva åtgärder för att upptäcka, analysera, hanteraoch aktivt motverka intrång i viktiga informationssystem samt att byggastarka grundförutsättningar för att skydda infrastrukturerna.Skyddet av samhällsviktig infrastruktur måste förbättras. Det svenskanationella IT-försvaret är outvecklat. Det finns inte någon utpekad myndighetmed sektorsansvar för informationssäkerhet. Statsmakterna har ännu inte lagtfast någon gemensam IT-strategi eller beslutat hur rollfördelningen skautformas för att lösa samhällets säkerhetsfrågor inom IT-området. SåvälStatskontoret som arbetsgruppen för informationskrigföring (Ag IW) har irapporter understrukit vikten av en bättre samordning av IT-säkerhetsarbetetoch skyddet mot informationskrigföring. Konsultföretaget i sin rapport att det f n saknas sektorövergripande, nationellsamordning i för åtgärder till skydd för IW/IO-angrepp och för attvidta motåtgärder vid ett eventuellt sådant angrepp.I rapporten konstateras att har så dålig förmåga att upptäckainformationsoperationer medan de pågår att "det mest troliga är att enantagonistisk informationsoperation upptäcks först då den är genomförd elleri bästa fall då den misslyckas". I sammanhanget kan bara som ett exempelnoteras att det avslöjades att () externa e-post varit övervakad med hjälp av ett illegalt datorprogramunder nästan en månad.