mot · GO02Ub17 · 2000-10-27 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ub17av , (-m)med anledning av skr. 2000/01:28 Resursfördelningen inom VetenskapsrådetFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som imotionen anförs om utarbetandet av och innehållet i regeringensforskningspolitiska förslag.Motiv för vårt förslagForskningspolitiken och dess styrning och ansvar ärlångsiktig till sin karaktär. Den borde därför vara föremål förbreda politiska lösningar. Trots att en enig oppositionmotsatt sig centralisering, men varit beredd tillöverläggningar har regeringen inte inbjudit till samtal överpartigränserna.För fjärde gången har regeringen lagt förslag som förändrar forskningensvillkor. Denna skrivelse har föregåtts av tre tidigare propositioner, "Någraforskningsfrågor", "En ny forskningsorganisation"och sist "Forskning ochförnyelse". Dessa har banat vägen för de förändringar som annars var för sigförmodligen skulle väckt starka reaktioner. Vi har i samtliga motioner visatvårt ogillande för den inslagna vägen. förföljs vi av svårigheten attfå en helhetsbild av vad regeringen vill, och det är lätt att få intrycket attregeringen mörklägger viktiga aspekter av forskningspolitiken.Forskning och förnyelse utgjorde inte en forskningspolitisk proposition iordets rätta bemärkelse. Den saknade såväl analys av nuläget, som enbeskrivning av de mål och strategier som gällt sedan den senasteforskningspolitiska propositionen presenterades. Regeringen kunde såledesinte redogöra för någon avvägning av hur måluppfyllelsen har fungerat. Densaknade också regeringens övergripande bedömningar inför den kommandeplaneringsperioden.Regeringen presenterade i stället en stor mängd detaljförslag. Inte ensunder det centralstyrda system som rådde och tidigare skullestatsmakterna, på det sätt som regeringen nu gör, gått in på t.ex.uppläggningen och genomförandet av forskarutbildningen. Regeringen vill nudetaljstyra forskarutbildningen till ett antal forskarskolor. Det är ytterstoklarthur de kommer att utformas; här stämmer knappast anslagna medel mednågon genomtänkt modell. Dessutom ska värdlärosätet få behålla medlenefter avslutad forskarskola, skälen anges inte. Regeringen anger inte enbartinriktningen utan föreskriver också vilka universitet och högskolor som skasamarbeta med varandra. Detta vill regeringen också att ska fattabeslut om. Vi kan inte tänka oss att parlamentet i något annat demokratisktland skulle fatta beslut om forskarutbildningen på detta sätt.Regeringen presenterade också ett antal prioriterade forskningsområden.Dessa forskningsområden ansåg regeringen vara så viktiga att det varnödvändigt att öronmärka medel för dem inom ramen för de nya medel somregeringen tidigare beslutat om. Däremot ansåg regeringen inte att det varnödvändigt att för redovisa storleken på nuvarande anslag till dessaområden. Därigenom kan inte avgöra huruvida nysatsningarna ärrimliga eller inte eller på vilket sätt de trots allt relativt begränsaderesurstillskotten kan tänkas påverka de berörda områdena (varav några heltuppenbart redan har betydande resurser, t.ex. genom forskningsstiftelserna).Enligt går det inte att ur befintligt statistisktmaterialutläsa hur stora satsningar totalt som görs på de prioriteradeområdena. För detta hade krävts specialundersökningar, vilket regeringen intebrytt sig om att ta fram. Regeringen har således uppenbarligen bristfälligabeslutsunderlag när den pekat ut sina insatsområden. Det innebär attinte heller genom propositionen ges något säkert beslutsunderlag.Trots detaljrikedomen saknades flera fundamentala ställningstaganden,t.ex. i fråga om hur mycket regeringen avsåg att anslå till de olika vetenskaps-och forskningsområdena. Vidare innehöll forskningspropositionen mycket fåeller inga resonemang om hur framtida forsknings- ochforskarutbildningsinsatser skall fördelas mellan landets universitet ochhögskolor.Vi avvisar detaljstyrningen. Vi kan dock här konstatera att också den vilarpå osäkra grunder. Ett exempel som är oklart i forskningspropositionen ärpåslaget för så kallade "overhead-kostnader". Man angav siffran ,men sade dock ingenting om vad de externa finansiärerna skall anses habetalat för genom detta påslag. Osäkerheten ökade ytterligare av attregeringen på sidan 184 skrev: "Frågan om den föreslagna lägsta nivån förpåslag för indirekta kostnader kan bli föremål för förnyad prövning. "Forskningspropositionen innehöll heller ingenting om regeringens syn påforskarutbildningens omfattning och inriktning. Detta är mycket viktigafrågor i ljuset av de omfattande pensionsavgångar som universitet ochhögskolor står inför. Inte heller anges något om den ökade efterfrågan påforskarutbildade inom näringslivet och andra delar av arbetsmarknaden. Istället valde regeringen, som påpekats ovan, att föreslå att beslutaom detaljer som bör fattas av vetenskapligt kompetenta organ.Det mest anmärkningsvärda är att en av de mest centrala av alla frågor idagsläget, resursfördelningen för den nyinrättade centralaforskningsfinansieringsmyndigheten, , d.v.s. fördelningen avforskningsanslag mellan själva och de tre underlydandeämnesråden för humaniora-samhällsvetenskap, för medicin samt för natur-och teknikvetenskap saknades. Sammanlagt ianslag till dessa fyra forskningsfinansiärer lämnadesoredovisade.Regeringen uppmärksammade den kritik vi samstämmigt framfördeavseende bristerna i den forskningspolitiska propositionen genom attpresentera förhandenvarande skrivelse. Det är mot den bakgrundenförbluffande att skrivelsen fortfarande inte redovisar regeringensställningstaganden i grundfrågorna om fördelningen av resurser mellan olikaforskningsområden respektive rollfördelningen mellan olika organ medansvar för forskningsfinansieringen. I skrivelsen anges endast hur regeringenavser att fördela anslaget till för det närmast kommande året.Vad som skall ske utelämnas, med hänvisning till attmedelsfördelningen för skall "tjäna som bas" för de kommande åren.Vidare saknas varje analys av och resonemang kring medelsfördelningen.Regeringen anger inte heller hur mycket av dryga sexmiljarder kronor som skall fördelas av statsmakterna tillforskningsområdena, samt hur mycket som skall överlåtas till fördelning avmyndigheten själv.Det är av central betydelse inte bara för utan självfallet också förhela forskarvärlden att få veta omfattningen av resurserna till de olikavetenskapsområdena under den kommande budgetperioden. Avsaknaden avklar redovisning av detta är skandalös. Forskningen är långsiktig och dennakorta framförhållning som regeringen ger forskarvärlden skapar både misstrooch orimliga planeringsmöjligheter. Detta kan i värsta fall förorsakakvalitetsförsämringar för själva forskningen.Regeringen framhåller i skrivelsen att den organisationskommitté somtillsatts för att förbereda genomförandet av den nya finansieringsmyndighetenskall lämna en slutrapport . Det framfördes redan vidtidpunkten för propositionen om en ny forskningsfinansieringsstruktur kritikmot att först dra upp riktlinjer för myndighetsorganisationen och först därefterkomma med det forskningspolitiska ställningstagandet. Kritiken har visat sigberättigad i så motto att regeringen nu tvingas lägga fram en halvmesyr tillforskningsproposition på grund av att finansieringsstrukturen ännu inte ärfärdigorganiserad. Man har således presenterat en forskningspolitiskproposition på otillräckligt underlag.Ett exempel på att underlaget för den forskningspolitiska propositioneninte är tillräckligt är att man inte kan redogöra för uppdelningenmellan de nationella och de internationella åtagandena (, , t.ex.).Orsaken till detta är den "korta tid som organisationskommittén har till sittförfogande". Det ger intryck av att de olika propositioner som regeringenlämnat också är skrivna under tidspress, och därmed finnsskäl att tro att reformen i sin helhet är ogenomtänkt. Oron förstärks av attregeringen i skrivelsen anger att det efter organisationskommitténsslutbetänkande "kan finnas anledning att vidare se över bl.a.fördelningen av resurserna inom myndigheten".Underlaget för beslut är således fortfarande synnerligenbristfälligt. Tiden medger nu dock knappast att lämnarkompletteringar. Sannolikheten förefaller också liten att regeringen ochRegeringskansliet sitter inne med ytterligare information och beslutsunderlag.Den sorgliga sanningen är att det är på detta lösliga sätt som regeringenutformat sina förslag beträffande de miljarder av skattemedel som dekommande åren ska avsättas för forskning och forskarutbildning.Forskning och utveckling tillhör de mest centrala frågorna för de ländersom vill hålla sig i bräschen av det snabbt framväxande globalakunskapssamhället. Staten har ett stort ansvar för att skapa ett gottforskningsklimat och att skapa förutsättningar för en fri, högkvalitativgrundforskning på våra universitet och högskolor. En ansvarsfull regeringenskulle självfallet ha arbetat med sina förslag med detta för ögonen. Vipresenterar de åtgärder vi vill företa i våra respektive forskningspolitiskamotioner.Stockholm den 27 oktober 2000Beatrice ()()()()()()()Per ()