mot · GN02Fi15 · 2000-04-28 00:00:00 — LÃ¥nga perioder har lÃ¶ntagarna trots stora nominella lÃ¶neÃ¶kningar knappast fÃ¥tt nÃ¥gra reallÃ¶nehÃ¶jningar pÃ¥ grund av inflation och devalveringar. Utbildning har lÃ¶nat sig fÃ¶r dÃ¥ligt. Bristande flexibilitet i lÃ¶nebildningen har lett till att vissa branscher och fÃ¶retag hÃ¤mmats av stora svÃ¥righeter att rekrytera arbetskraft. Mycket hÃ¶ga barriÃ¤rer fÃ¶r nytilltrÃ¤dande pÃ¥ arbets-marknaden har lett till bestÃ¥ende ekonomiskt utanfÃ¶rskap fÃ¶r stora grupper samt Ã¶kande segregation. Den arbetsrÃ¤ttsliga regleringen skapar kostsam byrÃ¥krati och stort utrymme fÃ¶r fackligt maktmissbruk. Det hÃ¤mmar utvecklingskraften â framfÃ¶r allt fÃ¶r smÃ¥fÃ¶retagare. Arbetsmarknadspolitikens grundsyfte Ã¤r att fÃ¶rstÃ¤rka de arbetslÃ¶sas stÃ¤llning pÃ¥ arbetsmarknaden sÃ¥ att de skaffar sig jobb sÃ¥ snart som mÃ¶jligt efter det att arbetslÃ¶sheten inletts. Det Ã¤r dÃ¤rfÃ¶r viktigt att det finns en effektiv arbetsmarknadspolitik i landet. Viktigt Ã¤r dock att pÃ¥peka att arbetsÂmarknadspolitiken aldrig ensam skapar nya arbetstillfÃ¤llen eller garanterar att folk fÃ¥r jobb. Det Ã¤r dÃ¤rfÃ¶r som vi i talat om arbetsÂmarknadsÂpolitikens tre ben. Dessa ben bestÃ¥r fÃ¶rutom av den aktiva arbetsmarknadsÂpolitiken av en nÃ¤ringslivspolitik fÃ¶r fler jobb genom fÃ¶retagande samt en ekonomisk politik fÃ¶r sunda och sanerade statsfinanser. Dessa tre ben mÃ¥ste finnas fÃ¶r att vi ska kunna nÃ¥ full sysselsÃ¤ttning i landet. TyvÃ¤rr har regeringens politik under flera Ã¥r prÃ¤glats av brist pÃ¥ Ã¥tgÃ¤rder fÃ¶r fler jobb genom fÃ¶retagande. anser att arbetsmarknadspolitiken mÃ¥ste ta sin utgÃ¥ngspunkt i ett underifrÃ¥nperspektiv dÃ¤r den enskilde individen stÃ¥r i centrum. Olika typer av Ã¥tgÃ¤rder bÃ¶r utformas i ett sÃ¥dant perspektiv. Som liberaler anser vi att det Ã¤r den enskilda mÃ¤nniskan som i stÃ¶rsta mÃ¶jliga mÃ¥n ska ha rÃ¤tten och makten till beslut Ã¶ver sin vardag. Detta gÃ¤ller Ã¤ven i arbetsmarknadsÂpolitiken. Ett alltfÃ¶r centralistiskt beslutsfattande och planering uppifrÃ¥n Ã¤r det som allra minst gagnar en god arbetsmarknadspolitik. Vi kan gÃ¤rna kalla detta âden djupa arbetsmarknadspolitikenâ som bygger pÃ¥ en tilltro till individen. Den svenska konjunkturen befinner sig i ett fÃ¶rhÃ¥llandevis gott lÃ¤ge. Den Ã¶ppna arbetslÃ¶sheten har sjunkit och mÃ¥nga har fÃ¥tt riktiga jobb. Det borde Ã¤ndÃ¥ kunna vara Ã¤nnu mycket bÃ¤ttre. Antalet sysselsatta Ã¤r fortfarande ca 440 000 fÃ¤rre Ã¤n fÃ¶r tio Ã¥r sedan. Antalet personer i arbetsmarknadsÂpolitiska Ã¥tgÃ¤rder Ã¤r ocksÃ¥ betydligt fler Ã¤n fÃ¶r sedan. Dessa siffror Ã¤r viktiga att ha med sig nÃ¤r man hÃ¤vdar att vi Ã¤r pÃ¥ vÃ¤g mot full sysselsÃ¤ttning och en situation med brist pÃ¥ arbetskraft. Speciellt Ã¤r detta viktigt mot bakgrund av att lÃ¥ngtidsutredningen pekar pÃ¥ att vi i om tio Ã¥r kan fÃ¥ en situation dÃ¤r arbetskraftsinvandring krÃ¤vs. DÃ¥ Ã¤r det viktigt att vi fÃ¶rst ser till att Ã¶ka sysselsÃ¤ttningen med de personer som inte stÃ¥r till arbetsmarknadens fÃ¶rfogande men som borde gÃ¶ra det. Arbetsmarknaden mÃ¥ste helt enkelt breddas genom att fler kommer i arbete. Risken Ã¤r annars stor att vi fÃ¥r flaskhalsar och Ã¶kad regional obalans pÃ¥ dagens arbetsÂmarknad. En annan fara dÃ¶ljer sig i dagens siffror: faran att en stor del av de mycket lÃ¥ngvarigt arbetslÃ¶sa glider Ã¤nnu lÃ¤ngre bort frÃ¥n ett aktivt liv och blir definitivt lÃ¥sta i passivitet och isolering. Det goda konjunkturlÃ¤get gÃ¶r det dock nÃ¶dvÃ¤ndigt att lÃ¤gga om arbetsÂmarknadspolitiken i en riktning som ser till att de arbetslÃ¶sa kan komma ut i riktiga jobb sÃ¥ snabbt som mÃ¶jligt. HÃ¤rvidlag Ã¤r det viktigt att se till att de Ã¥tgÃ¤rder som finns i huvudsak Ã¤r inriktade mot utbildningsinsatser sÃ¥ att arbetskraftens kompetens kan hÃ¶jas istÃ¤llet fÃ¶r Ã¥tgÃ¤rder som endast syftar till passiva Ã¥tgÃ¤rder sÃ¥ att den enskilde arbetslÃ¶se kvalificerar sig fÃ¶r en ny a-kasseperiod. Det Ã¤r bra att regeringen i propositionen Ã¥tminstone har ambitionen att fÃ¶renkla regelsystemet, begrÃ¤nsa Ã¥tgÃ¤rdsfloran och Ã¶ka de arbetssÃ¶kandes egen aktivitet. ArbetsfÃ¶rmedlingens funktionssÃ¤tt bÃ¶r ses Ã¶ver sÃ¥ att en modern och flexibel arbetsfÃ¶rmedling som Ã¤r anpassad till det nya informationssamhÃ¤llet kan skapas. En majoritet av de arbetssÃ¶kande hittar sina jobb genom Internet eller telefonservice. I detta sammanhang vill vi ocksÃ¥ passa pÃ¥ att uppmÃ¤rksamma de privata arbetsfÃ¶rmedlingarna och deras betydelse. Lagen om privata arbetsÂfÃ¶rÂmedlingar tillkom under den borgerliga regeringstiden, trots starkt motstÃ¥nd frÃ¥n Socialdemokraterna. Efter en trÃ¶g start visar det sig nu alltmer att det tillkommit en lÃ¥ng rad privata arbetsfÃ¶rmedlingar och personalutÂhyrningsÂfirmor; speciellt Ã¤r det fÃ¶rmedlingar som specialiserat sig pÃ¥ ett visst yrkesomrÃ¥de som skapats. FristÃ¥ende smÃ¥ eller medelstora aktivitetscentra, produktions- och distributionsagenter, fÃ¶rmedlare av kunskapstjÃ¤nster (Ã¶verÂsÃ¤ttningar, intensiv sprÃ¥kutbildning, information och kommunikation om olika branscher och yrken mellan kulturer och lÃ¤nder), stÃ¶dgrupper fÃ¶r forskare och akademiker, mediafolk och konstnÃ¤rer kan uppfylla en mÃ¥ngfald av skapande funktioner pÃ¥ en decentraliserad och privatiserad arbetsmarknad, dÃ¤r initiativ och ansvar alltmer fÃ¶rflyttas frÃ¥n stora offentliga system till individ och den lilla fristÃ¥ende gruppen. Detta visar med all tydlighet pÃ¥ att lagen fungerar som det var tÃ¤nkt och att vi har fÃ¥tt en mÃ¥ngfald pÃ¥ arbetsfÃ¶rmedlingsomrÃ¥det som gynnar bÃ¥de arbetsgivare och arbetstagare. Det Ã¤r dÃ¤rfÃ¶r viktigt att de privata arbetsfÃ¶rmedlingarna fÃ¥r finnas kvar och utvecklas. ArbetslÃ¶shetsfÃ¶rsÃ¤kringen mÃ¥ste reformeras. har under en rad av Ã¥r fÃ¶reslagit att en bortre parentes infÃ¶rs i fÃ¶rsÃ¤kringen fÃ¶r att undvika att individen fastnar i en evig rundgÃ¥ng mellan kontantstÃ¶d och Ã¥tgÃ¤rder. Dessutom bÃ¶r egenfinansieringen Ã¶kas i fÃ¶rsÃ¤kringen genom att en sÃ¤rskild egenavgift fÃ¶r a-kassan infÃ¶rs, motsvarande ungefÃ¤r en fjÃ¤rdedel av kostnaden. Den enskilde individen ska dock kompenseras fÃ¶r denna avgift. A-kassan bÃ¶r dessutom bli allmÃ¤n och obligatorisk. De fackliga a-kassorna bÃ¶r pÃ¥ sikt ersÃ¤ttas av en statlig. PÃ¥ arbetsrÃ¤ttens omrÃ¥de Ã¤r behovet av reformer stÃ¶rre Ã¤n pÃ¥ lÃ¤nge. Den nya ekonomin i , som Ã¤r inriktad pÃ¥ IT och tjÃ¤nstesektorn, krÃ¤ver en modern arbetsrÃ¤tt som Ã¤r anpassad till dagens behov och inte till den ekonomi som rÃ¥dde pÃ¥ . Vissa reformer har genomfÃ¶rts inom arbetsrÃ¤tten. En riksdagsmajoritet rÃ¶stade under vÃ¥ren igenom en Ã¤ndring i lagen om medbestÃ¤mmande i arbetslivet (MBL) som innebÃ¤r att ett fÃ¶rbud mot blockad av enmans- och familjefÃ¶retag infÃ¶rs. Men det Ã¤r nÃ¤r det gÃ¤ller turordningsreglerna i lagen om anstÃ¤llningsskydd (LAS) som den stora fÃ¶rÃ¤ndringen mÃ¥ste komma. krÃ¤ver att den lag som gÃ¤llde under Ã¥r 1994 och som innebar att mÃ¶jlighet fanns att gÃ¶ra tvÃ¥ undantag frÃ¥n turordningsreglerna Ã¥terinfÃ¶rs. HÃ¤r verkar NÃ¤ringsdepartementet vara pÃ¥ rÃ¤tt vÃ¤g nÃ¤r man sÃ¤ger sig vilja lÃ¤gga fram en proposition med detta innehÃ¥ll. Det Ã¤r bara att hoppas att denna angelÃ¤gna fÃ¶rÃ¤ndring inte stoppas av den socialdemokratiska riksdagsgruppen och LO. har dessutom fÃ¶reslagit fÃ¶ljande fÃ¶rÃ¤ndringar i arbetsÂmarkÂnadslagarna som ocksÃ¥ bÃ¶r genomfÃ¶ras fÃ¶r att skapa fler jobb genom fÃ¶retag: MBL bÃ¶r Ã¤ndras sÃ¥ att fackfÃ¶reningarnas tolkningsfÃ¶retrÃ¤de avskaffas. Lagen om facklig fÃ¶rtroendemans stÃ¤llning pÃ¥ arbetsplatsen bÃ¶r fÃ¶rÃ¤ndras vad gÃ¤ller rÃ¤tten till ersÃ¤ttning fÃ¶r ledighet vid facklig verksamhet. Konfliktreglerna bÃ¶r skÃ¤rpas: Ett proportionalitetskrav infÃ¶rs fÃ¶r att begrÃ¤nsa mÃ¶jligheten till stridsÃ¥tgÃ¤rder som kostar lite fÃ¶r den egna organisationen, men orsakar stora kostnader fÃ¶r motparten eller tredje man. RÃ¤tten till sympatiÃ¥tgÃ¤rder ska inskrÃ¤nkas. 4.5Â Det behÃ¶vs en stor socialfÃ¶rsÃ¤kringsreform FÃ¶r mÃ¤nniskors ekonomiska trygghet och fÃ¶r en vÃ¤l fungerande samhÃ¤llsÂekonomi behÃ¶vs goda allmÃ¤nna fÃ¶rsÃ¤kringar. De bÃ¶r tÃ¤cka en betydande del av inkomstbortfallet fÃ¶r dem som drabbas av sjukdom och arbetslÃ¶shet eller uppnÃ¥r hÃ¶g Ã¥lder. Dessa allmÃ¤nna fÃ¶rsÃ¤kringar â vanligen kallade socialfÃ¶rsÃ¤kringar â skiljer sig frÃ¥n de flesta fÃ¶rsÃ¤kringar just genom att vara allmÃ¤nna. Detta gÃ¶r det mÃ¶jligt att bortse frÃ¥n de individuella riskerna att bli sjuk och arbetslÃ¶s eller chansen att bli gammal. Premien kan alltsÃ¥ sÃ¤ttas utan hÃ¤nsyn till individens egen risk/chans. Om det som fÃ¶rsÃ¤kras Ã¤r den bortfallna inkomsten, vilket vi Ã¤r starka anhÃ¤ngare av, blir premien fÃ¶r lika inkomster lika. Premien kan dÃ¥ uttryckas i procent av den fÃ¶rsÃ¤krade inkomsten. TillgÃ¥ng till exempelvis nationellt fÃ¶rsvar och rÃ¤ttsvÃ¤sende Ã¤r kollektiva nyttigheter och kan svÃ¥rligen finansieras annat Ã¤n med skatter. En obligatorisk skola Ã¤r fÃ¶r dem som gÃ¥r i den en individuell nyttighet, men om den ska vara Ã¶ppen fÃ¶r alla bÃ¶r den ocksÃ¥ betalas kollektivt. Alla skatter har snedvridande effekter. TillgÃ¥ngen till fÃ¶rsÃ¤kringar mot inkomstbortfall Ã¤r individuella nyttigheter, men dessa kan â och bÃ¶r â i stÃ¶rsta mÃ¶jliga utstrÃ¤ckning finansieras genom individuella . SkÃ¤let till detta Ã¤r att skatteinslaget och dess negativa effekter dÃ¥ kan hÃ¥llas nere. Det totala skattetrycket blir dÃ¥ lÃ¤gre. FÃ¶r att sÃ¥ ska bli fallet bÃ¶r nivÃ¥n pÃ¥ fÃ¶rsÃ¤kringen inte vara avsevÃ¤rt hÃ¶gre Ã¤n de flesta sjÃ¤lvmant skulle ha valt. Inte heller bÃ¶r fÃ¶rsÃ¤kringarna Ã¥lÃ¤ggas andra uppgifter Ã¤n sina respektive huvuduppgifter â att tÃ¤cka inkomstÂbortfallet och utjÃ¤mna riskkostnaderna fÃ¶r sjukdom, arbetslÃ¶shet och hÃ¶g Ã¥lder. Dessa uppgifter Ã¤r stora och viktiga nog. Om mÃ¥lsÃ¤ttningen att socialfÃ¶rsÃ¤kringarna i sÃ¥ liten utstrÃ¤ckning som mÃ¶jligt ska hÃ¶ja det faktiska skattetrycket mÃ¥ste det vara raka rÃ¶r mellan avgifter och fÃ¶rmÃ¥ner. Det Ã¤r dÃ¥ premien som ger fÃ¶rmÃ¥nen och vetskapen om detta som hÃ¥ller nere skattetrycket. FÃ¶rmÃ¥ner som Ã¤r oberoende av kan naturligtvis finnas, exempelvis det nya pensionssystemets garantinivÃ¥ och pensionsrÃ¤tten fÃ¶r barnÃ¥r. Dessa fÃ¥r dÃ¥ finansieras med allmÃ¤nna skattemedel. I det nya pensionssystemet har dessa principer tillÃ¤mpats i stor utÂstrÃ¤ckning. Ett undantag Ã¤r att avgiften ovanfÃ¶r fÃ¶rmÃ¥nstaket tyvÃ¤rr enbart halverats och inte avskaffats. Det innebÃ¤r att denna avgift inte Ã¤r en (obligatorisk) fÃ¶rsÃ¤kringspremie utan en ren skatt. FÃ¶r att dessa inte ska uppfattas vara mer skatter Ã¤n de Ã¤r bÃ¶r fÃ¶rsÃ¤kringens innehÃ¥ll och de raka rÃ¶ren vara sÃ¥ tydliga som mÃ¶jligt. Egenavgifter Ã¤r tydligare Ã¤n arbetsgivaravgifter. Om skatteinslaget ska hÃ¥llas lÃ¥gt krÃ¤vs ju att premierna inte fÃ¥r anvÃ¤ndas till annat Ã¤n sitt Ã¤ndamÃ¥l och att de Ã¤r tillrÃ¤ckliga fÃ¶r Ã¤ndamÃ¥let. Ãver tiden ska sÃ¥ledes vare sig Ã¶verskott eller underskott uppstÃ¥. Skapa tre sjÃ¤lvstÃ¤ndiga trygghetsfÃ¶rsÃ¤kringar: De nuvarande socialÂfÃ¶rsÃ¤kringarna och hanteringen av dem pÃ¥ senare Ã¥r har, med undantag av den stora pensionsreformen, inte prÃ¤glats av de principer vi ovan stÃ¤llt upp. Vi har dÃ¤rfÃ¶r i flera Ã¥r arbetat och plÃ¤derat fÃ¶r en stor socialfÃ¶rsÃ¤kringsÂreform enligt dessa principer. VÃ¥r fÃ¶rhoppning Ã¤r att en sÃ¥dan reform ska kunna genomfÃ¶ras med lika stor uppslutning som pensionsreformen har. Vi fÃ¶reslÃ¥r att dagens socialfÃ¶rsÃ¤kringar exklusive fÃ¶rÃ¤ldrafÃ¶rsÃ¤kringen utformas som tre riktiga fÃ¶rsÃ¤kringar en allmÃ¤n pensionsfÃ¶rsÃ¤kring (det nya pensionssystemet), en allmÃ¤n sjukfÃ¶rsÃ¤kring (inklusive fÃ¶rtidspensionen och delar av arbetsÂskadeÂfÃ¶rsÃ¤kringen) och en allmÃ¤n arbetslÃ¶shetsfÃ¶rsÃ¤kring. NÃ¥gra fÃ¶rÃ¤ndringar som dÃ¤rmed mÃ¥ste gÃ¶ras Ã¤r: FÃ¶rtidspensionerna och delar av arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen lÃ¤ggs ihop med sjukfÃ¶rsÃ¤kringen. ArbetsÂlÃ¶shetsfÃ¶rsÃ¤kringen gÃ¶rs om till en socialfÃ¶rsÃ¤kring. PÃ¥ sikt hÃ¶js den fÃ¶rsÃ¤krade inkomsten i denna till samma nivÃ¥ som i det nya pensionsÂsystemet, 7,5 lÃ¶nebasbelopp. Arbetsgivaravgifterna gÃ¶rs om till fÃ¶rsÃ¤kringsÂpremier frÃ¥n de fÃ¶rsÃ¤krade genom lÃ¶nevÃ¤xling. FÃ¶rsÃ¤kringarna gÃ¶rs fristÃ¥ende frÃ¥n statens budget. Raka rÃ¶r mellan och fÃ¶rmÃ¥ner infÃ¶rs. Ãven sjukfÃ¶rsÃ¤kringen och arbetslÃ¶shetsÂfÃ¶rsÃ¤kringen anvÃ¤nds till att bygga upp fonder som ska bidra vid stora belastningar. kontrollerar att verksamheten Ã¤r fÃ¶rsÃ¤kringsmÃ¤ssig. Ãndringar av avgifter eller fÃ¶rmÃ¥ner beslutas Ã¤ven fortsÃ¤ttningsvis av , men efter fÃ¶rslag frÃ¥n fÃ¶rsÃ¤kringarnas styrelser. Incitament fÃ¶r fÃ¶rsÃ¤krade att Ã¥tergÃ¥ till arbete, delta i rehabilitering etc byggs in i fÃ¶rsÃ¤kringarna. Vi har fÃ¶reslagit att premierna till arbetslÃ¶shetsfÃ¶rsÃ¤kringen hÃ¶js frÃ¥n dagens mycket lÃ¥ga nivÃ¥er till att motsvara ca Â¼ av kostnaden fÃ¶r fÃ¶rsÃ¤kringen. Statsbudgeten avlastas dÃ¤rmed en betydande utgift varvid inkomstskatten kan sÃ¤nkas med motsvarande belopp. Om dessa reformer genomfÃ¶rs blir statens kvarvarande utgifter fÃ¶r fÃ¶rsÃ¤kringarna de fÃ¶rdelningspolitiska inslagen samt Â¾ av arbetslÃ¶sÂhetsfÃ¶rsÃ¤kringens kostnader. Detta innebÃ¤r en betydande minskning av det faktiska skattetrycket och av de s k skattekilarna. Detta leder till starkare drivkrafter till arbete och allra mest till âvittâ arbete. Resultatet blir dÃ¤rmed Ã¶kat vÃ¤lstÃ¥nd och fÃ¶rutsÃ¤ttningar fÃ¶r bÃ¤ttre vÃ¤lfÃ¤rd i vÃ¥rt land. 4.6Â StÃ¤rk den inre marknaden ArbetslÃ¶sheten Ã¤r, trots den goda konjunkturen, ett stort mÃ¤nskligt, socialt och ekonomiskt problem i . Det Ã¤r dÃ¤rfÃ¶r positivt att sysselsÃ¤ttningsfrÃ¥gan har satts hÃ¶gt pÃ¥ EU:s dagordning. Det Ã¶kar mÃ¶jlighet att ta sig ur den onda cirkel som lÃ¥ngtids- och massarbetslÃ¶sheten innebÃ¤r. FÃ¶r att klara arbetslÃ¶sheten mÃ¥ste marknad kunna stÃ¥ emot den Ã¶kade konkurrens som globaliseringen och ett Ã¶kat InternetanvÃ¤ndande medfÃ¶r. utgÃ¶r hÃ¶ga skatter och krÃ¥ngliga regler pÃ¥ arbetsmarknaden hinder fÃ¶r fÃ¶retagande i och investeringar till . Dessa hinder mot en vÃ¤l fungerande inre marknad mÃ¥ste elimineras om skall kunna behÃ¥lla sin konkurrenskraft och bekÃ¤mpa arbetslÃ¶sheten. EU:s ministerrÃ¥d har flera gÃ¥nger uppmanat att sÃ¤nka skatterna fÃ¶r hushÃ¥ll och fÃ¶retag. rekommendationer fÃ¶r medlemsÂstaternas politik mot arbetslÃ¶sheten har alltsedan 1997 gÃ¥tt ut pÃ¥ sÃ¤nkt moms pÃ¥ tjÃ¤nstejobb, sÃ¤nkt arbetsgivaravgift, enklare regler fÃ¶r smÃ¥fÃ¶retagen och reformerade strukturer pÃ¥ arbetsmarknaden. anser att det Ã¤r en klok strategi att stimulera till fler arbeten i den privata tjÃ¤nstesektorn genom lÃ¤gre beskattning. Den , som i ministerrÃ¥det varit med om att godkÃ¤nna rekommendationerna, har inte visat nÃ¥gon vilja att omsÃ¤tta dem i praktisk handling. Regeringen har stÃ¤llt utanfÃ¶r den fÃ¶rsÃ¶ksverksamhet inom EU med lÃ¤gre moms inom vissa tjÃ¤nsteomrÃ¥den som blivit mÃ¶jlig. Trots att vissa ledande socialdemokrater uttryckt att de anser det klart att lÃ¤gre skatt pÃ¥ arbete ger hÃ¶gre sysselsÃ¤ttning framhÃ¤rdar regeringen i sitt motstÃ¥nd. har sedan lÃ¤nge fÃ¶rordat en politik som syftar till att skatten pÃ¥ arbete sÃ¤nks och den europeiska arbetsmarknaden avregleras. Om sÃ¥ inte sker finns det en risk att arbetslÃ¶sheten i nÃ¤sta lÃ¥gkonjunktur stiger ytterligare. 4.7Â DÃ¤rfÃ¶r EMU Det internationellt och nationellt mest uppmÃ¤rksammade beslutet rÃ¶rande svensk ekonomisk politik Ã¤r regeringspartiets principiella ja till EMU. Detta beslut fattade den socialdemokratiska partikongressen sÃ¥ sent som . Icke desto mindre Ã¤r beslutet helt utelÃ¤mnat i den mindre Ã¤n en mÃ¥nad senare publicerade finansplanen. har Ã¤nnu icke gjort nÃ¥gon avsiktsfÃ¶rklaring var den stÃ¥r i frÃ¥gan om och EMU. Att regeringen inte vill stÃ¥ fÃ¶r regeringspartiets kongressbeslut om EMU â och Ã¤n mindre tycks vilja argumentera fÃ¶r det â i sitt viktigaste policydokument avlÃ¤mnat till Ã¤r allvarligt och vÃ¤cker frÃ¥gor om regeringens egentliga avsikter. En mÃ¶jlighet Ã¤r att regeringen inte vill binda sig och , utan bara det egna partiet, vid en EMU-positiv gest infÃ¶r Ã¶vriga EU-lÃ¤nder och det svenska ordfÃ¶randeskapet fÃ¶rsta halvÃ¥ret 2001. PÃ¥ grund av den vÃ¤lkÃ¤nda splittringen i regeringen och regeringspartiet kanske regeringen med finansplanens tystnad avser att lÃ¤gga hela frÃ¥gan om och EMU pÃ¥ is fÃ¶r Ã¶verskÃ¥dlig tid. EMU:s ekonomiska och utrikespolitiska betydelse fÃ¶r underordnas den socialdemokratiska partitaktiken och maktÂambitionerna. Misstanken om detta nÃ¤rs av att regeringen samarbetar med partier som sÃ¤ger bestÃ¤mt nej till EMU. Om inte redan fÃ¶re riksdagsvalet bestÃ¤mt datum fÃ¶r en folkomrÃ¶stning om EMU, och om 1998 Ã¥rs valresultat mot fÃ¶rmodan skulle upprepas 2002, kommer sannolikt inte med i ens under nÃ¤sta mandatperiod. DÃ¤rfÃ¶r Ã¤r det utomordentligt viktigt att fattar beslut om en folkomrÃ¶stning om EMU. Inrikespolitiskt gÃ¤ller det nu tydligen att sÃ¶ka âlÃ¥sa fastâ regeringen vid regeringspartiets kongressbeslut. En andra fÃ¶rklaring till att EMU-frÃ¥gan Ã¤r utelÃ¤mnad Ã¤r att regeringen anser att EMU:s konsekvenser Ã¤r fÃ¶rsumbara fÃ¶r , och att EMU dÃ¤rfÃ¶r inte fÃ¶rtjÃ¤nar uppmÃ¤rksamhet i en finansplan. Ã¤r nog den enda av alla finansplaner som utelÃ¤mnar EMU. menar tvÃ¤rtom att det Ã¤r viktigt bÃ¥de fÃ¶r tillvÃ¤xt-, stabilitets- och fÃ¶rdelningspolitiken att blir fullvÃ¤rdig EMU-medlem. NÃ¥gra argument som blivit viktigare Ã¤r fÃ¶ljande: marginaliseras politiskt genom att inte bara stÃ¥ utanfÃ¶r EMU utan genom att landet ocksÃ¥ stÃ¥r utan en officiellt deklarerad regeringsstrategi fÃ¶r intrÃ¤de i EMU. fÃ¥r ett mindre inflytande de facto om Ã¤n inte alltid de jure. Detta har hÃ¤vdats av mÃ¥nga bedÃ¶mare, bl a fÃ¶rre finansministern , som bÃ¶r veta vad han talar om. Priserna kommer att pressas i genom att de flesta marknader med euron och e-handel integreras Ã¶ver grÃ¤nserna. Det leder till att konsumenter och inkÃ¶pare kan tillgodogÃ¶ra sig minskade transaktionskostnader, minskad vÃ¤xelkursrisk och en intensivare konkurrens frÃ¥n utlÃ¤ndska fÃ¶retag om de svenska konsumenternas och inkÃ¶pschefernas gunst. PrisjÃ¤mfÃ¶relser blir utomordentligt enkla att gÃ¶ra frÃ¥n nÃ¤r de gemensamma sedlarna och mynten infÃ¶rs i Euroland. Med euron blir det ocksÃ¥ lÃ¤ttare fÃ¶r fÃ¶retag som Ã¤r lokaliserade pÃ¥ svensk botten att expandera i Euroland och att stÃ¤rka sin konkurrenskraft i Ã¶vriga EU, bl a genom att enkelt kunna anvÃ¤nda sig av billigare leverantÃ¶rer av insatsvaror. MÃ¥nga fÃ¶retag kommer att tvingas se Ã¶ver sin marknadsstrategi. FÃ¶retag som funderar pÃ¥ att flytta frÃ¥n fÃ¥r med svenskt EMU-medlemskap ett argument mindre. En kostnad med att stÃ¥ utanfÃ¶r EMU som ocksÃ¥ kommit alltmera i fokus under senare Ã¥r Ã¤r vÃ¤xelkursens instabilitet. Hans Genberg undersÃ¶kte denna frÃ¥ga och konstaterar bl a att om man jÃ¤mfÃ¶r vÃ¤xelkursvolatiliteten fÃ¶re EMU-starten hos de elva ERM-lÃ¤nderna som sedan blev EMU-11, med motsvarande volatilitet hos andra lÃ¤nders valutor visar det sig finnas âen mycket lÃ¤gre volatilitet i EMU-lÃ¤nderna jÃ¤mfÃ¶rt med lÃ¤nder med flytande vÃ¤xelkurs som , och USAâ. Specifikt om den finska marken skriver Genberg att âunder perioden som fÃ¶regick intrÃ¤de i var [den finska] markens volatilitet mycket lik den som rÃ¥dde i lÃ¤nder med flytande kurs, som schweizerfrancen och svenska kronan. NÃ¤r gick med i fÃ¶ll dock markens volatilitet till mindre Ã¤n en tredjedel av den tidigare nivÃ¥n.â1 (Genberg, H (2000), âManaging Swedenâs Transition to EMUâ, SNS Occational Paper, nr 83, , ss. 16â17, vÃ¥r Ã¶versÃ¤ttning.) Med tanke pÃ¥ att globala finansiella kriser nu blivit ett Ã¥terkommande fenomen (Asienkrisen, Brasilienkrisen, Mexicokrisen, Rysslandskrisen, New YorkbÃ¶rsens instabilitet, osv) Ã¤r en stabil vÃ¤xelkurs av stort och vÃ¤xande vÃ¤rde fÃ¶r sÃ¥vÃ¤l hushÃ¥ll som fÃ¶retag. Att gÃ¥ med i reducerar denna svÃ¥rbedÃ¶mda risk vÃ¤sentligt och pÃ¥ ett lÃ¥ngsiktigt trovÃ¤rdigt sÃ¤tt. MÃ¥nga fÃ¶refaller tycka att bÃ¶r vÃ¤lja linjen att vÃ¤nta-och-se i EMU-frÃ¥gan. Men detta resonemang Ã¤r svagt underbyggt. FÃ¶r det fÃ¶rsta finns det uppenbara kostnader fÃ¶renade med att vÃ¤nta, och som man inte fÃ¥r bortse ifrÃ¥n, dvs att de fÃ¶rdelar som redan nÃ¤mnts vid en vÃ¤nta-och-se-strategi inte kommer svenska fÃ¶retag och hushÃ¥ll till del. Om det skall vara nÃ¥gon poÃ¤ng med att vÃ¤nta fÃ¶rutsÃ¤tter det att kan lÃ¤ra nÃ¥got viktigt om konsekvenserna av medlemskap om stÃ¥r utanfÃ¶r EMU. Men Ã¤ven om skulle vÃ¤nta skulle ingen utredning i vÃ¤rlden sedan med nÃ¥gon stÃ¶rre grad av precision kunna kvantifiera hur stora kostnader och intÃ¤kter som detta medfÃ¶rt eftersom andra fÃ¶rÃ¤ndringar pÃ¥gÃ¥r i vÃ¤rldsekonomin och . DÃ¤remot cementerar en vÃ¤nta-och-se-linje en osÃ¤kerhet inte bara om lÃ¥ngsiktiga penningpolitiska regim utan ocksÃ¥ om lÃ¥ngsiktiga ambitioner betrÃ¤ffande den ekonomiska och politiska integrationen med Ã¶vriga . BÃ¥da dessa osÃ¤kerheter leder till bl a till att investeringsbeslut fÃ¶rdrÃ¶js och att investeringar fÃ¶rlÃ¤ggs pÃ¥ annat hÃ¥ll. skulle ocksÃ¥ fortsÃ¤tta att ha ett svagare inflytande i ECB och andra viktiga EU-institutioner, och kanske ocksÃ¥ vid en fÃ¶rhandling om en eventuell reform av . Socialdemokraterna har angivit tvÃ¥ nÃ¶dvÃ¤ndiga men inte tillrÃ¤ckliga âvillkorâ fÃ¶r deras stÃ¶d till en framtida svensk EMU-anslutning; dels att det skall finnas belÃ¤gg fÃ¶r att det rÃ¥der en fungerande lÃ¶nebildning, dels att konjunktur skall vara i samklang med Eurolands. BÃ¥da villkoren Ã¤r sÃ¥ nebulÃ¶st formulerade att de med litet politisk vilja nÃ¤stan alltid gÃ¥r att fÃ¶rklara sÃ¥som varande uppfyllda. I den fÃ¶rsta frÃ¥gan om lÃ¶nebildningen kan man dock ocksÃ¥ notera ett konkret bidrag till Ã¶kad klarhet, nÃ¤mligen att ledamÃ¶terna i Industrins ekonomiska rÃ¥d, som Ã¤r utsedda av arbetsgivar- och arbetstagarparterna inom industrin, konstaterat att det fÃ¶rsta villkoret enligt deras bedÃ¶mning redan Ã¤r uppfyllt betrÃ¤ffande den i sammanhanget viktigaste sektorn i ekonomin: âVÃ¥r slutsats Ã¤r att arbetsmarknadsparterna inom industrin genom sin senaste uppgÃ¶relse har gjort det trovÃ¤rdigt att de Ã¤r kapabla att klara lÃ¶nebildningens alla dimensioner nÃ¤r blir medlem av EMU.â2Carling, A m fl (2000), âEMU-medlemskapets betydelse fÃ¶r svensk lÃ¶nebildningâ, Ekonomisk Debatt, nr 2, s 141. BetrÃ¤ffande konjunkturen konvergerar fÃ¶r nÃ¤rvarande och Eurolands konjunkturer. Prognoserna pekar pÃ¥ hÃ¶g men avtagande tillvÃ¤xttakt fÃ¶r och fÃ¶r Euroland en lÃ¤gre men Ã¶kande tillvÃ¤xttakt. 4.7.1Â fem steg fÃ¶r till EMU Regeringen avger en skriftlig avsiktsfÃ¶rklaring till dÃ¤r dess EMU-politik och tidtabell redovisas. Regeringspartiets kongressbeslut duger inte. En nationell Ã¶vergÃ¥ngsplan gÃ¶rs upp och genomfÃ¶rs sÃ¥ snart som mÃ¶jligt. En folkomrÃ¶stning om EMU genomfÃ¶rs. Siktet bÃ¶r vara instÃ¤llt pÃ¥ att genomfÃ¶ra den i Ã¥r. efter ett ja i folkomrÃ¶stningen tas en fÃ¶rhandling upp om svenskt intrÃ¤de i ERM2. Finanspolitiken bÃ¶r drivas sÃ¥ att den svenska kronan infÃ¶r ERM-intrÃ¤det bÃ¶r ha legat i nÃ¤rheten av sin lÃ¥ngsiktiga jÃ¤mviktsvÃ¤xelkurs, vilket bl a innebÃ¤r krav pÃ¥ ett Ã¶verskott som Ã¤r stÃ¶rre Ã¤n av BNP de nÃ¤rmaste Ã¥ren. 5.Â bÃ¶r kunna gÃ¥ med i EMU:s tredje fas 15â24 mÃ¥nader efter ett ja i folkomrÃ¶stningen. 5Â Kommunerna Kommunerna â i begreppet inrÃ¤knar vi i detta avsnitt sÃ¥vÃ¤l primÃ¤rkommuner som landsting â ansvarar i vÃ¥rt land fÃ¶r nÃ¥gra av de absolut viktigaste vÃ¤lfÃ¤rdstjÃ¤nsterna: barn- och ungdomsskolan, Ã¤ldrevÃ¥rden, barnomsorgen, sjukvÃ¥rden, kollektivtrafiken och hÃ¥llning av det lokala vÃ¤gnÃ¤tet. FrÃ¥n vÃ¥ra politiska utgÃ¥ngspunkter Ã¤r det en frÃ¥ga av stÃ¶rsta vikt hur kommunsektorn utvecklas och hur vÃ¤l den klarar sina uppgifter. En effektiv upphandling, koncentration till kÃ¤rnverksamheterna och mÃ¥ngfald inom den kommunalt finansierade servicen gÃ¶r att medborgarna fÃ¥r valuta fÃ¶r sina skattepengar.