mot · GO02So300 · 2000-10-05 00:00:00 — De regionala skillnader som ofta framhålls skulle bliföljden utan ett detaljhandelsmonopol, är redan en realitetoch kan alltså inte vara ett skäl att behålla monopolet.Sortimentsskillnader mellan olika butiker kompletteras meden allmänt dålig tillgång till Systembolagsbutiker i glesbygd.Systembolagets monopol är problematiskt även eftersom placeringen avSystembolag har stor betydelse för utvecklingen av annan kommersiellservice. gynnas vissa större orter genom att ha eget Systembolag, vilketutarmar handeln på närliggande mindre orter.Regeringens svar på detta är nya butiker med begränsat sortiment. Ipraktiken har regeringens förslag medfört att Systembolaget tänker öppna ettantal nya butiker på både små och stora orter under de kommande två åren.Fortfarande blir dock antalet försäljningsställen mycket litet sett iförhållandetill vad som skulle följa på en möjlighet till försäljning från licensieradebutiker.I dag finns drygt 400 butiker inom Systembolaget. De befintligalivsmedelsbutikerna uppgår till omkring 6.000 enligt . Förvisso är det antagligen bara en del av dessasom skulle börja sälja alkohol om möjligheten öppnades, men tillgänglighetenskulle ändå bli helt överlägsen ett monopolsystem, särskilt på mindre orter.Systembolaget ochframtidenI regeringens senaste proposition om alkoholpolitiken - därlördagsöppet var ett huvudnummer - konstateradesnymornat att arbetet mot alkoholens skadeverkningar måsteske mera målinriktat mot vissa riskgrupper ochstorkonsumenter för att därigenom mera effektivt kunnaminska skadorna. Arbetssätt och metoder måste bli meraträffsäkra gentemot dem som dricker mest och där skadornaär störst.Detta är åsikter som vi framfört. Trots regeringens nyvunnainsikter innehöll dock propositionen i huvudsak - bortsett från frågan omlördagsöppet - endast idéer om hur man genom generella åtgärder skall kunnabegränsa den breda allmänhetens tillgänglighet till alkohol.I sin senaste alkoholpolitiska proposition skrev regeringen att monopoletvar särskilt viktigt att behålla med hänsyn just till ålderskontrollen. Sammaargument skulle emellertid kunna användas för att inom restaurangnäringenmotivera ett utskänkningsmonopol. Det är uppenbart attdetaljhandelsmonopolet inte - lika lite som ett statligt monopol inomrestaurangnäringen - är någon förutsättning för en fungerande ålderskontroll.Det är förhållandevis enkelt att genom kontroller tillse så att åldersreglernaefterlevs.Av allt att döma har försöket med lördagsöppet blivit mycket lyckat. Ävenpå Systembolaget är man förvånad över hur fort köpvanorna har ändrats. Efteren månad stod för av veckans försäljning iförsökslänen, vilket var ungefär samma andel som innan lördagsstängningengenomfördes. Över 100.000 kunder besökte Systembolaget den första öppnalördagen. Störst var andelen i tätbefolkade områden där Systembolagen liggeri köpcentrum.När lördagsstängningen infördes medförde detta enligt VDinte någon minskad försäljning totalt sett, utan bara en överflyttning mellanolika dagar. Andelen försäljning har gått ned från 40 till 35procent samt från . Personalen rapporterar omtrevligare stämning och arbetsmiljö, kortare väntetider samt bättreförutsättningar att ge service i slutet på veckan. Systembolaget bygger nuockså ut servicen med nya butikskoncept som t. ex. nya specialbutiker förviner.Vi tycker att den utveckling som skett är bra. Vad beträffarlördagsöppet menar vi dessutom att någon försöksverksamhet inte behövs,utan att försöket kan permanentas att gälla över hela landet.Vi menar däremot att det är synd att denna omsvängning sker i uttalat syfteatt långsiktigt cementera och försvara legitimiteten fördetaljhandelsmonopolet och inte som ett led i att utforma en ny konsekventalkoholpolitik. Långsiktigt sett ser vi stora problem som kommeratt göra det mycket svårt att upprätthålla monopolet även för den som avpolitiska skäl är angelägen att göra detta.Det gäller inte minst de meningsskiljaktigheter som finns mellan och den i frågan om tillämpning avgemenskapens upphandlingsregler. Kommissionen hävdar att Systembolagetomfattas av reglerna för offentlig upphandling. hävdarmotsatsen.Systembolaget bekräftar att det kommer att bli både svårare och dyrare atterbjuda t.ex. kvalitetsviner om företaget skall omfattas avupphandlingsreglerna. Detta eftersom man inte kan köpa bra viner i enupphandling, utan dem måste man leta rätt på själv.Meningsskiljaktigheterna om upphandlingsreglerna har varit uppenbarasedan 1997 och har sin direkta upprinnelse i hur hårt den svenska regeringenbetonat Systembolagets karaktär av icke-konkurrensutsatt företag utan privatavinstintressen. Sådana företag skall följa upphandlingsreglerna, ochregeringens försvar för detaljhandelsmonopolet kan på detta sätt paradoxaltnog komma att bli detaljhandelsmonopolets fall. Om Systembolaget måstetillämpa upphandlingsreglerna förefaller det nämligen högst osannolikt attmonopolet långsiktigt kan upprätthållas, detta på grund av de merkostnaderoch den försämrade service som måste bli resultatet.Med ett strikt licensieringsförfarande blir det bara företag som förberett sigordentligt - och som har förutsättningar att klara ålderskontrollen - som fårsälja alkohol. Kompletterat med en effektiv tillsynsverksamhet kommer ettsådant system att bevaka åldersgränserna lika bra som Systembolaget gör idagsläget.Det är alltså mycket som talar för att detaljhandelsmonopolet successivtbör avvecklas till förmån för ett system där licensierade butiker får bedrivaalkoholförsäljning. En sådan avveckling bör ingå i en långsiktigalkoholpolitik.Inledningsvis bör starköl och vin kunna säljas utanför Systembolaget. Ensådan lösning förstärker den befintliga handeln genom att skapa ökat underlagför butiker på mindre orter, som det inte snedvrider konkurrensenpå samma sätt som det nuvarande systemet med utlämningsställen.Bekvämligheten för konsumenterna inte minst i glesbygd blir överlägsetbättre än vad som kan uppnås i ett monopolsystem, oavsett hur många nyabutiker som öppnas. I ett senare skede bör även starksprit kunna omfattas avlicensieringsmöjligheten och Systembolaget kan avvecklas eller försäljas.Enligt vår uppfattning måste även åldersgränserna anpassas nedåt. ISverige har 18-åringar t.ex. rösträtt och skyldighet att fullgöra militärtjänst.De får även ta körkort, bara för att nämna ytterligare en rättighet som ansessjälvklar för myndiga personer. Åldersgränsen för inköp av alkohol bör ikonsekvensens namn jämställas med myndighetsåldern. Detta bör även gällavid resandeinförsel av alkohol till Sverige.Servering avalkoholdrycker pårestaurangerDe s.k. serveringstillstånden har en mycket lång traditionoch hanteringen av dessa har alltid varit av stor betydelse,såväl för enskilda restauranger som för utvecklingen av olikastadsdelar och orter.Fortfarande hävdas ofta att omfattningen av våld står i direkt proportion tillantalet utskänkningstillstånd samt att förekomsten av mångaserveringstillstånd medför ökat alkoholmissbruk och skapar ordningsproblem.Det finns dock väl kända exempel på hur ordningsproblem och våld snarareorsakas av att människor har svårt att komma in på vissa populäraserveringsställen, inte minst på grund av olika former av diskriminering.Konsumtionen av alkohol på restaurang står endast för en liten del av allalkoholkonsumtion; av all sprit, av allt vin avallt starköl. Restaurangkonsumtionen utgör heller inte den mest problematiskaur missbrukssynpunkt. Man kan alltså inte minska alkoholmissbruket genomatt behålla eller skärpa de redan hårda reglerna för att starta alkoholserveringpå restaurang.Vår utgångspunkt är att starkare gemenskaper i samhället minskar riskernaför både missbruk och våldsamheter. Förbättrade förutsättningar för att underkontrollerade former servera vin, öl och sprit till rimliga priser, möjliggörförrestauranger att ersätta drickande i avskildhet och utan social kontroll. Vianser därför att det är viktigt att politiken förändras i syfte att ge människorbättre möjligheter att umgås på restauranger, pubar och barer.Den nya svenska alkohollag som beslutades var ettsteg i rätt riktning vad beträffar serveringstillstånden. Antaletserveringstillstånd har också växt mycket snabbt under 1980- och 1990-talen.År 1980 var antalet serveringstillstånd strax under 3.000 men 1998 hade deväxt i antal till knappt 9.000.Alkoholutredningen har föreslagit en del ytterligare förenklingarsom vi välkomnar; det skall t.ex. bli enklare att ha barförsäljning på privatafester, registerföring och statistik ska förenklas, Systembolaget får rätt attanordna auktioner på sprit, vin och starköl samt provsmakningar förallmänheten o.s.v. finns dock en del onödiga bestämmelser ialkohollagen och de begränsade förändringar av t.ex. uppgiftslämnande somföreslås i är uppenbart otillräckliga. Vi anser mot dennabakgrund att lagen måste ändras på ett antal väsentliga punkter.Öppettider ochmarknadsföring pårestaurangerI alkohollagen regleras bl.a. öppettider för restauranger.Särskilt anmärkningsvärt är att de nuvarande reglerna intebara hindrar alkoholutskänkning efter ett visst klockslag,utan att hela restaurangen måste stängas efteratt serveringstiden gått ut. Resultatet av de regleradestängningstiderna är att de flesta restauranger stängersamtidigt, vilket i sin tur medför en stor ansamling avmänniskor på gator och torg vid ett och samma tillfälle.Detta resulterar alltför ofta i bråk och handgripligheter.De nuvarande tidsbegränsningarna fyller enligt vår uppfattning inte någonpositiv funktion. Tvärtom är de direkt kontraproduktiva genom att utrymmeskapas för olika former av olaglig klubbverksamhet. har det iStockholm funnits gott om svartklubbar som öppnat när lagliga restaurangeroch klubbar stängt. Verksamheten har drivits utan någon möjlighet till varesig polis-, skatte- eller annan myndighetskontroll.Vad man än säger om svartklubbarna så är de ett bevis på att det finns enefterfrågan på sena nöjen. Det är en allmän trend i samhället - inte bara pårestauranger - att människors vanor senareläggs. Det gäller även TV,matvanor o.s.v. De försök som pågått i bl.a. med möjlighet förklubbar att ha öppet har följaktligen givit mycket godaresultat. Oroligheterna i city har minskat och strömmen av människor harspridits ut , vilket underlättat polisens arbete.Omfattningen av svartklubbsverksamhet har minskat.Det är därför med stor förvåning vi noterar att nyligenföreslagit att kommuner inte längre skall få bevilja serveringstillstånd tillefterklockan 03.00. Det hjälper härvidlag inte att man föreslår ett i ochför sig angeläget slopande av kravet på att restaurangen skall vara utrymd enhalvtimme efter att utskänkningen upphört, och att servering av läsk m.m.alltså kan få fortsätta om kommunen så tillåter.Vi anser att det är angeläget att restauranger kan stänga under lugna formerefter det att alkoholserveringen har avslutats. Det måste dessutom vara bättreatt tillåta lagliga restauranger att ha öppet när och om det finns enefterfrågan- även för alkoholservering - än att genom skärpta regler driva fram enexpansion av verksamhet med svartklubbskaraktär.Förslaget från utgör dessutom, om det genomförs,ytterligare ett flagrant ingrepp i den kommunala självstyrelsen. har kritiserat förslaget utifrån denna utgångspunkt.Vi menar att reglerna om restaurangers stängningstider helt bör avskaffasoch att stängningstiden således skall vara en angelägenhet för respektiverestaurangägare. Även reglerna i alkohollagen om marknadsföring påserveringsställen samt prissättning är exempel på onödig byråkrati som börutmönstras ur lagstiftningen.Enligt alkohollagens 6 kap. 6 § får t.ex. alkohol inte säljas till ett prislägreän inköpspriset. Få om ens några restauranger skulle dock sätta priser somunderstiger inköpspriset. Enligt samma paragraf skall priset avvägas så attkonsumtion av starkare alkoholdrycker inte främjas, något som naturligtvissker närmast med automatik genom de betydande olikheterna i alkoholskatt.Enligt 6 kap. 7 § alkohollagen får man inte vidta åtgärder på restaurangersom syftar till att någon skall köpa alkoholdrycker, ett stadgande som närmastframstår som löjeväckande genom sin orimlighet. Denna paragraf är ettutmärkt exempel på en regel som helt saknar alkoholpolitisk betydelseeftersom snart sagt ingen bryr sig om att följa densamma.Avskaffat mattvångDen nya alkohollagen innebär i och för sig en mera liberalskrivning än tidigare vad gäller tvånget att lagad mat skallserveras i anslutning till alkoholserveringen (det s.k.mattvånget). Vi anser emellertid att mattvånget skall slopashelt och hållet. Det är allmänt accepterat att mångaavslutar arbetsdagen med att träffa arbetskamrater ochvänner - för att därefter åka hem och äta. Detta visar f.ö. attäven svenskar kan umgås med alkohol utan att för den skullhänge sig i ett ohämmat berusningsdrickande.Mattvånget har urholkats successivt och är så verkningslöst uralkoholpolitisk synvinkel att de enda kvarvarande effekterna är att hindra ochförsvåra etablering av nya restauranger.Särskilt svårt är det för den som vill etablera en restaurang inriktad på ettsärskilt segment av maträtter, t.ex. pastabarer, soppkök, vegetarisk mat o.s.v.och som därigenom lätt kommer i konflikt med kravet på ett brett utbud.Många utländska maträtter äts dessutom av tradition kalla och hamnardärigenom i en gråzon mellan lagad mat och kallskuret, t.ex. sushi,o.s.v.Nya typer av restauranger får alltså svårt att etableras. Möjligheten attserveras ett glas öl eller vin på en kvarterspub och att där träffa grannar ochvänner saknas dessutom i stor utsträckning. I stället har svenskarna vant att dricka i hemmen, innan de går ut. Allt för ofta blir konsumtionendärigenom större än om det varit möjligt att besöka en enkel bar.Mot den bakgrunden är det enligt vår uppfattning hög tid att helt avskaffamattvånget.Lättare att få tillståndmen svårare att behållaVår uppfattning är att de krav på restaurangägare somframgår av texten i alkohollagen i huvudsak är enkla ochbra. Serveringstillstånd skall således meddelas endast densom med hänsyn till sina personliga och ekonomiskaförhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig attutöva verksamheten. Vid tillståndsprövningen skall särskildhänsyn tas till om sökanden är laglydig och benägen attfullgöra sina skyldigheter mot det allmänna.Mycket återstår dock att göra vad beträffar den praktiska tillämpningen avalkohollagens regler. Ett uppenbart problem är att statliga myndighetertenderar att under hand uppmana kommuner att ställa sådana krav påtillståndsinnehavare och sökande som inte kan utläsas från lagtexten utan påsin höjd har ett tveksamt stöd i förarbeten m.m.Enligt den praktiska tillämpning som ofta sker ute i landets kommunerskall således den som vill komma i fråga för tillstånd till alkoholserveringvara närmast kliniskt fri från några brister. Det mest allvarliga är attbevisbördan vid ansökan om tillstånd anses ligga hos den sökande och intehos kommunen. Detta öppnar för ett omfattande kommunalt godtycke.Enligt vår uppfattning skall tillstånd alltid ges om det inte finns något somtydligt talar däremot. Bevisbördan för att någon eventuellt är olämplig skallalltså ligga på kommunen. Däremot är det viktigt att tillståndet kan återkallasbåde snabbt och enkelt, i det fall att verksamheten inte sköts när den väl harkommit igång. För att det skall kunna ske måste kontrollen av atttillståndshavarna följer befintliga regler bli mera effektiv.Förstärkttillsynsverksamhet ikommunernaMot den bakgrunden är det allvarligt att avkommunerna inte genomförde några tillsynsbesök alls under1999. Tillsynsbesöken resulterade dessutom mycket sällan inågra åtgärder; antalet återkallade serveringstillstånd var 148och antalet varningar 165. Det skulle i och för sig kunnatolkas som att inga missförhållanden förekommer, men dettavore sannolikt väl optimistiskt. Andra undersökningar handen att problemen med såväl ekonomiskaoegentligheter som ordningsproblem är stora på mångarestauranger.En annan varningssignal är att av återkallelserna och 26procent av varningarna beror på rent alkoholpolitiska skäl, t.ex. servering tillunderåriga eller till redan berusade personer. Det förefaller uppenbartotillräckligt med hänsyn till dessa problems stora betydelse, och tyder snarastpå att denna del av kontrollen inte fungerar tillfredsställande. Som förklaringtill snedfördelningen anges ofta att det är enklare och mindre tidskrävande förkommunerna att driva frågor om återkallande/varning på grund av andra skäl,t.ex. ekonomisk misskötsamhet.Det måste sammanfattningsvis bli lättare att få serveringstillstånd mensvårare att behålla det. Förutom att stävja alkoholmissbruk underlättar ensådan politik också för småföretagare som vill nystarta. Den leder även till attalla restauranger konkurrerar på lika villkor. Många larmrapporter visar attdet i restaurangbranschen tyvärr finns både svartarbete och svartsprit i enomfattning som gör att det ofta är svårt att leva på en restaurang som mandriver lagligt.Särskilt anmärkningsvärt är enligt vår uppfattning att den ofta orimligthårda kontrollen vad beträffar starköl, vin och sprit inte motsvaras avtillnärmelsevis lika noggranna kontroller av folkölsförsäljningen, som annarsutgör en viktig inkörsport för ungdomars alkoholkonsumtion. Vad beträffarfolkölstillsynen kan konstateras att över 100 av landets 289 kommuner under1999 inte har genomfört någon tillsyn alls av folkölsförsäljningen, trots ettflertal larmrapporter.Alkoholutredningen har föreslagit hårdare krav för att få sälja folköl,t.ex. att berörda butiker skall ha huvuddelen av sin omsättning i form avlivsmedel - bara egentliga matvaruaffärer skall få sälja folköl. Dessutomställs krav på framtagande av egentillsynsprogram. Vi uppfattar i huvudsakdessa förslag som verkningslösa. Det allt överskuggande problemet medfolkölsförsäljningen är bristande ålderskontroll från butikernas sida, vilken isin tur hänger samman med den ofta obefintliga tillsynen från kommunerna.Det har på sina håll lokalt hävdats att av alla butiker säljerfolköl till minderåriga. Antalet meddelade förbud mot folkölsförsäljning(påföljden för den som bryter t.ex. åldersgränserna) var dock bara 8stycken och antalet varningar bara måttligt högre, 21 stycken. Detta ärsammantaget orimligt lågt vid beaktande av att antalet försäljningsställentorde vara omkring 14.000 stycken, vilket indikerar att tillsynen inte fungerar.Omfattande byråkrati ialkoholpolitikenDen regleringsiver som har präglat och fortfarande präglarsvensk alkoholpolitik har även medfört att vi nu har enomfattande förvaltningsverksamhet vars främsta uppgift äratt på olika sätt bevaka alkoholservering samt handel medoch tillverkning av alkohol.Alkoholinspektionen har ända sedan den påbörjade sin verksamhet blivitutsatt för omfattande kritik både i och från EU-organ. Regeringenssvar på kritiken var inledningsvis att företa marginella förändringar iavgiftssystem och regelverk för att hjälpligt kunna hävda attAlkoholinspektionen uppfyllde EG-rättens krav. ägnade regeringenbetydande kraft åt att fåfängt försvara det system för tillståndsprövning ochavgifter i partihandeln som man sedermera ändå blev tvungen att avskaffa.När reglerna för partihandeln till slut förenklades var det alltsåefter av befogade klagomål. Kravet på partihandelstillstånd bordeenligt vår uppfattning ha avvecklats utan dröjsmål redan efter att lämnade sitt förhandsavgörande i Franzén-målet.Även regeringen erkände till slut att det var fråga om dubblerade kontrollersom medförde onödig administration, byråkrati och kostnader förnäringsidkarna. Självklart leder ett sådant agerande till att lojaliteten mednödvändiga alkoholpolitiska åtgärder undergrävs.Det stora inslaget av formella kontroller med låg träffsäkerhet har tyvärrvarit karakteristiskt för alkoholinspektionens verksamhet allt från starten. Delånga handläggningstiderna, de omfattande kraven på uppgiftslämnande ochde höga avgifterna har sammantaget utgjort ett betydande etableringshinderpå marknaden för partihandel.De höga avgifternas betydelse som hinder för konkurrensen illustreras avatt den beslutade avgiftssänkningen efter avgörande iFranzén-målet medförde att intresset för partihandel med alkohol ökade.Antalet ansökningar fördubblades jämfört med närmastföregående år. pågår i förvaltningsdomstolarna rättstvister därföretag begärt att få tillbaka sina delar av de väl iavgifter som sammantaget har betalats in till Alkoholinspektionen, avgiftervars rättsliga stöd alltså delvis kan ifrågasättas. Som vi har anförtborde regeringen enligt vår uppfattning skyndsamt ha ändrat reglerna så attinbetalda avgifter återbetalats utan att berörda aktörer måste driva saken idomstol.Uppgiften att kontrollera partihandlarna lades sedermera påskattemyndigheten, som ju ändå måste utföra kontroller för att säkrainbetalningen av alkoholskatter. Vi vill dock på ett antal punkter gå ännulängre i förenklande riktning. Det gäller t.ex. kravet på tillstånd förtillverkning av alkohol i . Med nuvarande regler ställs meraomfattande och kostnadsdrivande krav på företag som arbetar med attframställa alkohol i , än på företag som importerar motsvarandeprodukter. Det utgör enligt vår uppfattning ett onödigt missgynnande avnationella svenska verksamheter.Samma skäl som motiverade avskaffandet av tillståndskravet vidpartihandel, har enligt vår uppfattning bäring även på systemet förtillverkningstillstånd. En samordning bör även här kunna sökas i första handmed skattekontrollen. Vi noterar med tillfredsställelse att Alkoholutredningennyligen har föreslagit just detta.Anmärkningsvärt är dock att de mindre förenklingar som genomförts påsenare år inte har medfört en bantad byråkrati kring alkoholfrågorna.Sammanlagt finns omkring 300 alkoholhandläggare i kommuneroch ytterligare uppemot 50 hos statliga myndigheter. En avsevärd bantning avden totala myndighetskostnaden borde kunna åstadkommas. Det avskiljandeav konkreta förvaltnings- och tillsynsuppgifter till skattemyndigheter ochkommuner som har skett ligger väl i linje med en allmän förenkling.Tillsyns- och tillståndshantering avskiljs från olika former av normgivningoch ökad rättssäkerhet skapas.Det lägger en grund för att Alkoholinspektionen avvecklas. Dessverksamhet har framför allt drabbat småföretagare och har i praktiken varit idirekt strid med de mål som har angett, nämligen att öppna förkonkurrens inom distributionsledet. Med ett avvecklat detaljhandelsmonopolblir det också naturligt att lägga ned , vars uppgiftär att pröva frågor om vilka varor som skall få finnas med idetaljhandelsmonopolets sortiment.Betydande försiktighet bör dock iakttagas så att man inte skapar nya cen-trala myndigheter med en oklar roll. Erfarenheter från Alkoholinspektionensverksamhet ger vid handen att nya myndigheter i sig själva skaparnormgivning i form av allmänna råd och föreskrifter m.m., oavsett om ettreellt behov finns att förtydliga lagtexten.Med den utgångspunkten framstår den aviserade utvecklingen avFolkhälsoinstitutet till ny centralmyndighet på alkoholområdet som myckettveksam. Enligt vår bedömning framstår det som olämpligt att lägga överansvaret för landets samlade alkoholpolitik på en myndighet som så hårt harbundit upp sig som försvarare av den alkoholpolitik som havererat.Flertalet frågor kring partihandel och tillverkning borde istället kunnahanteras av och av skattemyndigheterna. För servering avalkohol finns redan en regional tillsyn i länsstyrelsernas regi och det saknasenligt vår uppfattning behov av central normgivning utöver befintliga lagaroch förordningar på serveringsområdet.Möjlighet till distansköpfrån andra länderDet är tillåtet för privatpersoner att ta emot enstakagåvoförsändelser från utlandet med alkoholhaltiga drycker.Restauranger med serveringstillstånd får dessutom självaimportera alkoholdrycker under förutsättning att de uppfyllersamma krav som ställs på vanliga partihandlare.Andra former av privat import är dock fortfarande förbjuden.