mot · GO02MJ770 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:MJ770av Marcelind, ()NaturreservatFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att lagregler om naturvårdsförrättning bör införas så atthanteringen av naturreservatsbildning kan ske enklare, snabbare och tilllägre kostnad än vad nuvarande regler ger möjlighet till.MotiveringUnder kommer ett stort antal naturreservat att tillskapasför att vi skall kunna leva upp till de mål som fastställt ombland annat skogsskydd och biologisk mångfald. Gällandemiljökvalitetsmål säger att skogsområden med höga naturvärden skabevaras. Skötselkrävande biotoper med höga naturvärden vårdas så attmiljövärdena bevaras och förstärks. Det innebär enligt satta delmål attytterligare cirka 250 000 ha skogsmark avsätts som naturreservat till år2010, ytterligare avsätts som biotopskyddsobjekt ellergenom naturvårdsavtal och att arealen skogsmark somfrivilligt avsätts för naturvårdsändamål ökar till år 2010.I budgetpropositionen föreslår regeringen en betydande förstärkning avmedlen för inköp av värdefulla naturområden, främst skogsmark. År 2001avsätts totalt sett till skogsinköp samt skötsel ochförvaltning av värdefull natur.Riksrevisionsverket () har granskat hur ochlänsstyrelserna i , och arbetat medatt bilda naturreservat . RRV konstaterar i sin rapport1998:62 att och länsstyrelserna inte har denorganisation och de system som behövs för att välja ut de mest värdefullaområdena. Preciserade mål och kriterier för vad som är skyddsvärt saknas.Naturvårdslagen är i vissa avseenden överspelad. Vidare saknas en överblicköver vad som redan skyddats. Detta behövs för att kunna bedömalänsstyrelsernas förslag till nya reservat. Granskningen visade vidare attmyndigheternas kostnadsredovisning är ofullständig då de följdkostnaderinvesteringar i skyddsvärd mark för med sig inte redovisas. Dessa har uppgåtttill av investeringskostnaden.Ökningen av skyddet ställer, bland annat mot bakgrund av RRV:sgranskning, stora krav på det arbetssätt som används för att rättsligtsäkerställa naturskyddet och ge ekonomisk kompensation till deberörda fastighetsägarna. Mot den bakgrunden borde naturvårdsfrågorhanteras på samma sätt som flertalet detaljplaner, järnvägsplaner,ledningskoncessioner etcetera, det vill säga genom ett så kallatförrättningsförfarande. Skyddet för vår skogsmark regleras i första hand imiljöbalken. Enligt kan beslut meddelas om åtgärder inaturvårdande syfte, som på olika sätt kan innebära inskränkningar i enfastighetsägares eller andra rättighetshavares förfoganderätt över fastigheten.I vissa situationer kan det även bli aktuellt med förvärv av den berördaegendomen. En viktig fråga i genomförandeprocessen är tidsfaktorn. Om ettnaturreservat omfattar många markägare tar det ofta frånreservatsbeslutet till dess att alla erforderliga avtal slutits. I normalfallettardet att genomföra ett naturreservat. I extremfall kan det ta tregånger så . Det är därför synnerligen angeläget att finna former för ettmer rationellt förfarande vid genomförandet av naturskyddet och därigenomunderlätta processen för såväl berörda markägare somnaturvårdsmyndigheterna.FörrättningsförfarandeEtt arbetssätt som leder till ökad rationalitet utan att rättssäkerhetenäventyras är förrättningsförfarandet. Själva grundtanken med enlantmäteriförrättning är att proceduren förenar den förhandlings- ochavtalsprocess, som är en självklar komponent i en genomförandesituationmed en medlings- och beslutsfunktion för de fall där parterna har svårt attsjälva nå fram till en överenskommelse. En lantmäteriförrättning hardessutom en sakrättslig funktion, genom att de förändringar som sker avfastighetsindelningen och av servitut och andra rättigheter automatisktinförs i det officiella fastighetsregistret och således får rättsverkan motandra intressenter i egendomen. Erfarenheterna visar tydligt att den aktivamedlings- och utredningsroll som är kärnan i ett förrättningsförfarande idet stora flertalet fall leder fram till ett resultat som tillfredsställer deberörda i en konfliktsituation. Antalet fall där ersättningsbeslut vidlantmäteriförrättning överprövas av domstol är inte särskilt många. Enannan viktig faktor i sammanhanget är att de sammanlagda kostnadernakan minskas genom att lantmäterimyndigheten utför officialutredningar istället för att berörda parter tar fram var sin utredning i samma fråga.Lantmäterimyndigheten arbetar också aktivt för att få till ståndskadeförebyggande åtgärder, till exempel markbyten, vilket lindrarkonsekvenserna för enskilda fastighetsägare och minskarkostnaderna för en förvärvare. Förrättningsförfarandet är vidare tämligenunikt i sina möjligheter att på ett rättssäkert och effektivt sätthantera stora sakägargrupper. Sammantaget framstår det som angelägetatt även beslut till skydd för naturmiljön skall kunna genomföras med detetablerade förrättningsförfarandet. En förändrad lagstiftning bör dock inteutformas så att den helt ersätter den nu gällande ordningen.Förrättningslösningen bör istället vara ett alternativ i de fall där antingenberörda fastighetsägare eller berörda myndigheter finner ett sådantförfarande mer ändamålsenligt. En inskränkning i pågåendemarkanvändning kan schematiskt ses som en tvåstegsprocess. I ett förstasteg görs en intresseavvägning som leder till ett beslut om att eninskränkning får ske. Denna prövning bör inte ske inom ramen för enförrättning. Förrättningen kommer istället in i det andra skedet, det villsäga vid det rättsliga, ekonomiska och praktiska genomförandet avbeslutet. Den av föreslagna ordningen med ennaturvårdsförrättning kan sannolikt lagregleras på flera olika sätt. Det sättsom förefaller enklast och som jag underhand förstått diskuteras mellanberörda myndigheter är att utforma en särskild lag omnaturvårdsförrättning. Själva förrättningshandläggningen, som finnsreglerad i4 kap. fastighetsbildningslagen, kan göras tillämplig med hänvisningaroch vissa smärre tillägg.Stockholm den 26 september 2000Ragnwi Marcelind (kd)