ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GN02L19 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:L19av , ()med anledning av prop. 1999/2000:89 Lag om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtalIdrotten har en stor betydelse i - såväl för de utövande som förde många intresserade åskådarna på arenor och vid TV-apparaterna ihemmen. Den har en fostrande roll, och skapar medvetande omdemokratiska styrelseformer, och bidrar till kamratskap och hälsa förmånga.Lika lite som allt annat i samhället befinner sig idrotten i ett vakuum. Denär beroende av de villkor politiker ställer upp, både direkt i form av bidragoch stödsystem. Det krävs en stor insats för att få en så väl fungerandeidrottsorganisation som har. Alla de som arbetar inom idrottenideellt som funktionärer eller på annat sätt på frivillig grund förtjänar eneloge. Det finns dock vissa saker idrotten inte kan klara på egen hand. Lagaroch förordningar måste skrivas av regering och riksdag. En hel del beslutfattas nu på Europanivå, som i fallet med distansavtalsdirektivet.Direktivet medger att de nationella lagarna skapar undantag för arrangörerav vissa större utomhusevenemang, till exempel Wimbeldontennisen.Undantaget får ge arrangörer av utomhusevenemang möjlighet att förbehållasig rätten att inte betala tillbaka biljettkostnaden för tävlingsdagar som manhelt eller delvis tvingats ställa in. Vi anser att det är väsentligt att dennamöjlighet ges även för svenska arrangörer. Det finns enligt vår mening ingenanledning att missgynna svenska arrangörer i förhållande till utländska.Regeringen har inte ansett att det finns anledning att föra in ett sådantundantag i den svenska lagen. Vi är däremot av uppfattningen att det är avstörsta vikt för de arrangörer som organiserar större evenemang att detta försin i den svenska distansavtalslagen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till sådan ändring som imotionen anförts om de undantagsfall då näringsidkare kan förbehållasig rätten att slippa betala tillbaka biljettintäkter för evenemang.Stockholm den 6 april 2000Kent ()()
mot · GN02L20 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:L20av , ()med anledning av prop. 1999/2000:89 Lag om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtalUndantagI propositionen föreslås att bland annat traditionella auktioner skaundantagas från lagens tillämpningsområde i enlighet meddistansavtalsdirektivets artikel 3.1 femte strecksatsen.Regeringens tolkning av detta undantag är att undantaget avser enbarttraditionella auktioner, dvs kan inte tillämpas vid "elektroniska auktioner. "I begreppet "traditionella auktioner" borde enligt vår mening också kunnainläsas auktioner av traditionell typ avseende begagnade föremål, även omauktionen bedrivs "över nätet".I auktionens natur ligger ett stort mått av egen varuvärdering från bud-givarens sida av det föremål budet gäller, och att lagt bud ligger. För-säljningen av föremålet måste som princip anses avslutad. Det förefallermycket märkligt att det vid denna typ av försäljning av begagnade varor, därbudgivarnas varuvärdering ofta bygger på personliga omdömen och skäl, inteska kunna omfattas av undantagsreglerna.Därför bör även "elektroniska auktioner" där begagnade varor auktionerasut undantas från lagens tillämpningsområde.ÅngerrättVid handel "över nätet" finns två parter som båda bör ta sin del avansvaret vid ett köp, inklusive leveransdelen. En köpare ska givetvis haen ångerrätt med rätt att få inbetalda pengar för själva varan tillbaka närångerrätten utnyttjas och varan skickas tillbaka till näringsidkaren. Menköparen har ju dock begärt att varan enligt en överenskommelse skaskickas till en viss adress. Den kostnad som näringsidkaren har föradministration, transport m.m. bör därför inte nödvändigtvis ligga inomångerrättens tillämpningsområde. Vad köparen ångrar måste anses avsevad han får för själva köpeskillingen. Därför bör inte lagen obligatorisktockså innehålla skyldighet för näringsidkaren att lämna tillbaka pengarockså för administration, transport m.m.ÅterbetalningDet är enligt vår uppfattning inte befogat att konsument som ångrar ettköp ska ha obligatorisk rätt att behålla varan tills näringsidkarenåterbetalat köpeskillingen. Både konsument och näringsidkare skafullfölja sina skyldigheter möjligt, dvs. återsända varan respektiveåterbetala köpeskillingen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att även auktioner av traditionell typ "övernätet" skall undantas från lagens tillämpningsområde,2. att beslutar i enlighet med vad som anförts i motionenom återbetalning av inbetalda medel för administration, transportm.m. vid utnyttjande av ångerrätten,3. att beslutar i enlighet med vad som anförts motionenom återbetalning och återsändande av vara vid utnyttjande avångerrätten.Stockholm den 6 april 2000Rolf ()()
mot · GN02MJ16 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ16av , Tom (m)med anledning av prop. 1999/2000:76 Lag om märkning och registrering av hundarRegeringens ambition att i alla lägen registrera och kontrolleramedborgarna har återigen demonstrerats i det nya förslaget om etthundregister. Som skäl för förslaget att upprätta ett generellt hundregistermed hundratusentals hundar anför man en uppgift från Polismyndigheteni om problem med 40 kamphundar . Detförefaller inte troligt att detta problem kan lösas med hjälp av det nuföreslagna registret. Registret motiveras vidare med att polisen skallkunna identifiera bortsprungna hundar. löses detta problem vanligenmed en "hundbok" på polisstationen. I jämförelse med alla andraproblem som polisen skall kunna hantera förefaller problemet medbortsprungna hundar att vara obetydligt, och det kan knappast motiveraen generell hundmärkning och speciell avläsningsutrustning på samtligapolisstationer.Några andra funktioner anges inte. I allmänna ordalag hänvisas tilldjurhälsa och smittskydd, men på vilket sätt registret då skulle utnyttjasframgår inte av propositionen. Inte heller förutsätts de hårt ansträngdapolismyndigheterna utöva någon kontroll av att hundar verkligen är märkta, ivarje fall inte nu.I har tidigare funnits kommunala hundregister med krav påmärkning och skatteplikt för alla hundar. Ingen praktisk nytta kunde påvisasför detta register, och det avskaffades för en del år sedan utan att det medförtnågra allvarliga problem.Hundregistret fyller ingen vettig funktion och innebär endast ytterligare enonödig registrering.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt avslår förslaget till en ny lag om märkning ochregistrering av hundar i enlighet med vad som anförts i motionen.Stockholm den 28 mars 2000Tom ()
mot · GN02MJ17 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ17av de , ()med anledning av prop. 1999/2000:76 Lag om märkning och registrering av hundarBegreppet "overkill" är en bra sammanfattning av regeringensproposition "Lag om märkning och registrering av hundar". Lagrådetskriver"mot bakgrund av att lagförslaget har sin upprinnelse i ett behov av attkunna oskadliggöra kamphundar skulle det kunna diskuteras om kravet påregistrering av samtliga hundar och hundägare står i rimligproportion till behovet".Frågan är om den föreslagna lagstiftningen, som saknar straffsanktion,kommer att leda till att de hundägare som har just de hundar som regeringenvill komma åt kommer att märka sin hund och själva registrera sig. Det ärallmänt känt att de flesta som äger s.k. kamphundar redan finns ikriminalregistret.Vidare så åläggs polisen, som redan är hårt belastad och har svårt att hinnamed att skydda medborgarna och att utreda brott, betydande nya uppgifteroch kostnadsökningar i form av inskaffande av skannrar för att läsa avmikrochipsen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt avslår regeringens proposition 1999/2000:76 Lag ommärkning och registrering av hundar i enlighet med vad som anförts imotionen.Stockholm den 4 april 2000Marietta de ()
mot · GN02MJ18 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ18av , ()med anledning av prop. 1999/2000:76 Lag om märkning och registrering av hundarPropositionens förslag om central registrering för alla hundar samtmärkningstvång skjuter långt över det mål man vill nå. Som anges iförslaget, har detta sin främsta grund i ett växande problem med s.k.kamphundar. I landet finns c:a 2 000 hundar av i första hand blandrasmed det gemensamma att de är stora och tränade för kamp. I felaktigaägarhänder kan dessa utgöra en fara för såväl människor som andra djur.Lagförslaget försöker komma åt detta problem genom en generelllagstiftning som berör samtliga hundägare i landet. Noterbart är att detförbund som finns inom , Svenska ,inte har varit föremål för remissomgång, medan yttrande inkommit frånSvenska Pitbullterrierföreningen.Det förslaget försöker åstadkomma kan regleras med gällandelagstiftning. Den strikta hundlag som håller sig med täcker deproblem och händelser som man här försöker lagstifta om.De allra flesta hundägare i landet håller en mycket god tillsyn på sin hund,varför märkning redan görs och försäkringar tas. De problem somkamphundarna utgör löses inte genom föreslagen lagstiftning, då deras ägaretorde ha ett mycket litet intresse av att få sin hund identifierad. Lagen blirmed andra ord verkningslös för den grupp som den i första hand är avseddför.Precis som Lagrådet skriver i sitt yttrande, uppfyller lagförslaget interättsstatens principer för likhet inför lagen och proportionalitet. Exempelvisberörs de stora antalet norska hundar som finns i underhöstmånaderna inte av lagtexten.Ekonomiska konsekvenserRegeringens ambition att komma åt ett problem med oseriösa men fåhundägare blir till en avsevärd kostnad och intrång i den seriösehundägarens integritet. Den samlade kostnaden per hund blir mellan 200och beroende på hundens storlek och ålder. Förutom dessakostnader för hundägaren belastas polisväsendet med ytterligareuppgifter och kostnader i en redan trängd ekonomisk situation.SammanfattningsvisPropositionens ambition, att minska eller förhindra kamphundars skadorpå andra djur eller på människor, är visserligen vällovlig, menmissbedömer både den positiva effekten av lagstiftningen samt belastarskötsamma hundägare med både stora kostnader och besvär. Dettasamtidigt som gällande lagstiftning redan reglerar de problem somförslaget vill komma åt.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1999/2000:76.Stockholm den 5 april 2000Anders ()
mot · GN02MJ19 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ19av , ()med anledning av prop. 1999/2000:76 Lag om märkning och registrering av hundarRegeringen har i proposition 1999/2000:76 föreslagit en ny lag ommärkning och registrering av hundar. Lagförslaget har främst sin grund ide tilltagande problemen med hundar som attackerar människor ochandra hundar. Den föreslagna lagen innebär att alla hundar ska märkas såatt hunden kan identifieras och att ägarskapet ska registreras i ett förlandet centralt register. Lagen föreslås dock inte tillämpas på hundar somvid lagens ikraftträdande är äldre än åtta år.Från sida ser vi också allvarligt på det ökande pro-blemet med aggressiva hundar och har tidigare uttryckt en oro över detta.Men med den utformning den nya lagen föreslås få motsätter vi oss denframlagda propositionen.I likhet med Lagrådet anser vi med hänvisning till rättsstatliga principerom proportionalitet att lagförslaget inte bör genomföras i föreliggande skick.Vi finner det inte rimligt att man genom lagstiftning ska tvingas märka samtregistrera sin hund oavsett ras. Det är, som framgår av propositionen, mycketriktigt att man inte kan härleda s.k. farliga hundar till någon speciell ras.Allahundar kan med "fel" ägare eller handhavande utveckla ett mer eller mindreaggressivt beteende. Men att på detta vis "straffa" alla de hundägare som harväl fungerande hundar vore fel.Man kan heller inte bortse från att det ökande problemet med aggressivahundar kan härledas till då vi i fick ett ökat antal hundar avrasen pitbullterrier.Vi anser att man istället för krav på märkning och registrering bör prövaden modell man valt att tillämpa i nämligen Dangerous Dogs Act.Enligt Dangerous Dogs Act är det förbjudet att äga vissa utpekade hund-raser utan ett särskilt undantagstillstånd. Det är vidare förbjudet att uppföda,sälja, byta eller ge bort sådana hundar. Undantagstillstånd för innehavutfärdas när hunden är kastrerad, försäkrad och fått en sändare inplanterad.Dessa hundar får ej vara på allmän plats om de inte bär munkorg och ärsäkert hållna i band av en person som är minst . Dessutom fickdomstol rätt att villkorslöst besluta om avlivande av hund.I en utvärdering konstaterade man att lagen hade uppnått sinasyften. Med stöd av bestämmelserna i hade man till del lyckats eliminera uppfödning och innehav av hundar för kriminellaeller "antisociala" ändamål, dvs. särskilt pitbullterrier.Därför tror vi att denna modell kan vara ett bättre sätt att komma tillrättamed problemet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt med avslag på propositionen hos regeringen begärförslag om lagstiftning i enlighet med motionen.Stockholm den 6 april 2000Caroline ()()()()()Skånberg (kd)()()()()()()
mot · GN02MJ23 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ23av , ()med anledning av prop. 1999/2000:73 Jaktens villkorEn artrik och livskraftig fauna är en omistlig tillgång för hela svenskafolket. Regeringens motiv för att ändra benämningen jaktvård till viltvårdhar därmed stark förankring hos den breda allmänheten. Förhållandet attviltvården är ett viktigt allmänt intresse, som inte enbart berör vissajägargrupper, gör det angeläget att alla som arbetar med viltvårdsfrågorkan verka på likartade villkor.Landets båda jägarorganisationer har utförtomfattande arbetsuppgifter som varit till stor nytta för viltvården ochdjurskyddet. anges det i jaktlagen, 4 § andra stycket, att det är deenskilda markägarna och jakträttshavarna som har det direkta ansvaret förviltvården. För att nå så många som möjligt av landets markägare och jägaremed information och utbildningsinsatser är det nödvändigt att hela detetablerade kontaktnätet inom jakten och viltvården utnyttjas i dennaverksamhet.Sedan mer än 20 år tillbaka har regeringen och genomgåendelämnat gemensamma uppdrag och arbetsuppgifter till landets bådajägarorganisationer. Som exempel på detta kan nämnas representation ioffentliga utredningar och arbetsgrupper, remissbehandlingar av viltvårds-frågor, representation i länsviltsnämnderna, delat ansvar för jägarut-bildningen och "jägarexamen", organiserandet av den lokala samråds-verksamheten mellan jägarna och markägarna samt åtgärder mot viltolyckor itrafiken.Det bör framstå som en självklarhet att de båda jägarorganisationerna skallkunna fortsätta och vidareutveckla sin allmännyttiga verksamhet medviltvård, djurskydd och information till jägarna och allmänheten. Medkombination av samverkan och enskilda organisationsinsatser, kan de bådaförbunden nå större delen av landets jägare och markägare med bland annatinformation och kursverksamhet. För att nå målet om maximaltresursutnyttjande och effektivaste viltvårdsinsatser erfordras, som hittillsvarit fallet, att och ävenfortsättningsvis har ett gemensamt uppdrag och ansvar för att målet för densvenska viltvården kan säkerställas och vidareutvecklas.Då skrivningen i prop. 1999/2000:73 är otydlig och kan tolkas olika i frågaom jägarorganisationernas roll och ansvarsförhållanden, bör riksdagenförtydliga detta med följande tillägg:- och skall i samverkanansvara för information och utbildning om viltvård och jakt samt lämnaråd om viltvård och djurskyddsfrågor till jägarna, markägarna ochallmänheten.- För den allmännyttiga verksamheten bör jägarorganisationerna fåskäligt anpassade bidrag ur viltvårdsfonden.- 10F- PHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om Svenska Jägareförbundets och Jägarnas Riks-förbunds roll och ansvarsförhållanden,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att jägarorganisationerna för den allmännyttigaverksamheten tilldelas bidrag ur viltvårdsfonden.Stockholm den 5 april 2000Kent ()()
mot · GN02MJ25 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ25av , ()med anledning av prop. 1999/2000:73 Jaktens villkorRegeringens proposition 1999/2000:73 Jaktens villkor innehåller bl.a.förslag om att nuvarande lag om jaktvårdsområden ska ersättas med enny lag om viltvårdsområden. Lagförslaget har fått en utformning somenligt min mening i vissa stycken är olycklig.Regeringen föreslår i sin proposition att viltarterna ska särskiljas. Mananser att småviltet inte har samma behov av samordning som de störreviltslagen. Min bedömning är att regeringens förslag i flera fall kommer attförsämra möjligheten att bedriva viltvård och småviltjakt. Detta motbakgrund av de stora regionala skillnaderna i ägostruktur. Eftersom deföreslagna ändringarna kommer att innebära olägenheter beträffandesmåviltjakt och jaktvård bör lagen i dessa avseenden inte ändras. Detta börges regeringen till känna.Regeringen föreslår vidare i propositionen nya röstningsregler som enligtmin bedömning kommer att försvåra bildandet av viltvårdsområden. Den nugällande ordningen är att föredra framför den som förslås. Det förstärktaegendomsskyddet som åberopas för den föreslagna ändringen behöver inteinnebära att röstningsreglerna och arealkravet ska ändras. De nu gällandereglerna kan mycket väl behållas. Detta bör ges regeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att även småviltet skall utgöra sådantangeläget allmänt intresse som kan ligga till grund för bildandet avviltvårdsområden,2. att beslutat i enlighet med vad i motionen anförts omföreslagna röstningsregler för bildande och upphävande avviltvårdsområden.Stockholm den 5 april 2000Lennart ()
mot · GN02MJ27 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ27av , ()med anledning av prop. 1999/2000:73 Jaktens villkorJämställ jägarorganisationerna!Sedan en längre tid har haft en särställninggentemot andra intresseorganisationer för jakten genom att det getts ett"allmänt uppdrag". Detta har medfört att medstöd av bl a t.o.m. kunnat sätta sig över riksdagsbeslut.Så hände exempelvis efter att 1978 enhälligt beslutat attSvenska och i samverkan skullegenomföra den beslutade verksamheten med jägarexamen. Riksdagenangav att denna samverkan skulle ske på lika villkor, men trots dettakunde med goda minnehindra från att starta verksamhet i halva landet.Detta trots att det senare förbundet har både skjutbanor och utbildadeprovledare även i berörda län och landsdelar.I den föreliggande propositionen har regeringen valt att permanenta dennasärställning, vilket vi tycker är mycket olyckligt. På sidan 71 i propositionenskriver regeringen att även fortsättningsvis skallges huvudansvaret för att leda delar av viltvården och jakten.Den angivna formuleringen om "huvudansvar" kommer i praktisk tillämp-ning att medföra ifrågasättanden om ansvarsområde,som den enskilda jakträtten och ansvaret för viltvården som avhävd tillkommer markägare och jakträttshavare blir ifrågasatt, genom att enenskild intresseorganisation tillförs en allmän myndighetsprägel och ett"huvudansvar" för både allmänna och enskilda intressen och rättsför-hållanden.Riksdagen borde i stället uttala att och i samverkan skall ansvara för utbildning om viltvård och jaktsamt lämna information om viltvård och djurskyddsfrågor till jägarna,markägarna och allmänheten.För den allmännyttiga verksamheten bör jägarorganisationerna få skäligtanpassad ersättning ur viltvårdsfonden.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om jägarorganisationernas ansvar för information tilljägare, markägare och allmänhet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om skälig ersättning.Stockholm den 5 april 2000Maud ()()
mot · GN02MJ28 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ28av Beijer, ()med anledning av prop. 1999/2000:73 Jaktens villkorJaktvårdsområden, bestående av flera skogsfastigheter, utgör lite avkärnan i den svenska jaktvården. Ett jaktvårdsområde kan fungera påmånga olika vis, det kan fungera bra eller dåligt, men ger storamöjligheter och motivation för enskilda markägare att samarbeta i jaktoch jaktvårdsfrågor på ett sammanhållet, relativt stort markområde. Småskogsägare, vilket det finns gott om i vårt land, tar genomjaktvårdsområdet gemensamt ansvar.Det är viktigt att det även blir naturligt att bilda jaktvårds-områden. Lika viktigt är det att det inte blir alltför lätt för större markägareatt upplösa ett fungerande jaktvårdsområde. Det är därför olyckligt attpropositionen innehåller förslaget att det endast skall erfordras en femtedelav områdets medlemmar eller en femtedel av markarealen, för att kunnaupplösa jaktvårdsområdet.Det kan ur äganderättssynpunkt eller EU-synpunkt inte ställa till någraproblem om gränsen för upplösning i stället bestäms till två femtedelar avområdets medlemmar eller areal. Den som köper en fastighet som ingår i ettjaktvårdsområde är medveten om detta vid köpet, och därför bör detta inteses som en lika allvarlig inskränkning av äganderätten som vid bildandet avjaktvårdsområden.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att 36 § i förslaget till ny jaktvårdslag skalländras från en femtedel till två femtedelar, vad gäller hur stor del avjaktvårdsområdets medlemmar eller areal som fordras för upplösandeav området.Stockholm den 6 april 2000Lennart Beijer (v)()
mot · GN02MJ29 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ29av , ()med anledning av prop. 1999/2000:73 Jaktens villkorFrågor om jakt har under alla tider varit föremål för diskussioner, ochvillkoren är oerhört olika i olika delar av vårt land. Säkerligen kan mångaav de förslag som finns i regeringens proposition passa väl för södra ochmellersta , men för delar av exempelvis inland skulleden tänkta förändringen vad gäller jaktvårdsområden få mycketbesvärliga konsekvenser för många av dem som jagar.I inland utgör jaktvårdsområdena basen för modern jakt ochviltvårdsarbete, och de förslag som förs fram i propositionen upplevs som enåtergång till sekelskiftesvillkor. Det är i allmogejakten finns, ochen stor del av befolkningen har jakten som en mycket viktig fritidssyssla.Jakten bedrivs i lag, och småviltjakt kan över huvud taget inte bedrivas på enmarkstrimla som är bred. Läget i är heltannorlunda.En lösning i detta fall skulle, enligt mitt sätt att se, vara att särreglerasmåviltsjakten i inland på så sätt att om hälften av fastighetsägarnai ett område som äger minst hälften av marken är överens om det skall dekunna bilda ett viltvårdsområde och samordna småviltsjakten. Det fårankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext.HemställanMed hänvisning av det anförda hemställsatt beslutar om en särreglering av småviltsjakten iNorrlands inland i enlighet med vad som i motionen anförts.Stockholm den 6 april 2000Yvonne ()