mot · GO02MJ701 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:MJ701av Marcelind, ()Importerade burkarFörslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen tillsätter en utredning om omfattningenav opantbara burkar som slängs på våra soptippar och konsekvensen förmiljön även på lång sikt.2. begär att regeringen tillsätter en utredning om omfattningenav svartimport och momsfiffel vid burkhandel från utlandet.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om möjligheten för konsumenten att ha återvinningsställentillgängliga vid de dagliga inköpsställena.MotiveringI säljs ca 900 miljoner pantburkar av aluminium perår. av dessa återvinns, vilket också ärReturpacks målsättning och den nivå som skall uppnås enligtförordningen (1997:185) om producentansvar förförpackningar. återvanns 840 miljoner pantburkar,vilket innebär att man det året endast kom upp till 87procents återvinning av sålda pantburkar.Av de pantburkar av aluminium som inte samlas in hamnarca i MetallKretsens behållare och resterande oftast ihushållssoporna.Dessutom "turistimporteras" ca 100 miljoner aluminiumburkar (1998 och beräkning ). Ungefär 35 miljoner burkar av dessaåtervinns. Resterande burkar lämnas till MetallKretsens insamlingsstationerför metallförpackningar eller hamnar i hushållsavfallet eller slängs någonannanstans.Svenska Returpack AB, som hanterar insamling och återvinning avaluminiumburkar, menar att det finns fyra kategorier av dryckesburkar avmetall i : Inhemska pantburkar av aluminium, importerade pantburkarav aluminium (t.ex. ölburkar importerade direkt av bryggerier),"turistimporterade" aluminiumburkar samt importerade stålburkar.Från och med den 1 januari 1997 innebär reglerna förreturburkshanteringen att pant endast betalas ut för burkar som ingår i detsvenska pantsystemet. Detta kontrolleras via EAN-koden. Även pantlösa,"turistimporterade" burkar tas dock emot i systemet då alla aluminiumburkarberättigar till hanteringsersättning (dvs. handlarna får per räknadburk).För stålburkar lämnas däremot ingen ersättning. Dessa importeradedryckesburkar ingår inte i pantsystemet utan är belagda med enförpackningsavgift som skall finansiera och hantering av stålburkarna. Förpackningarna omfattas avreglerna om producentansvar och de tomma dryckesburkarna skall lämnas avkonsumenterna vid de insamlingsstationer som finns för sortering av olikaförpackningar. På Returpack uppskattar man, grovt räknat att avhandeln med dryckesburkar utgörs av stålburkar, dvs. ca 50 miljoner burkarper år.Enligt uppgift från Returpack är det dryckesburkar av stål (inte avaluminium) som omfattas av svarthandel. Storleken på denna svarthandel ärinte känd men att den ökar är helt säkert. Större partier kan "containervis" tasin i från länder som t.ex. . Det är främst i västra somsvarthandeln florerar.Vid ett besök på i fick viinformation om den stora svarthandeln som pågår med importerade burkar.Momsfifflet i denna handel uppgår till mångmiljonbelopp.Ekobrottsmyndigheten arbetar just nu med att utreda frågor kring momsfiffelmed importerade burkar.Läsk- och ölburkar för försäljning tillverkas bland annat i ochtransporteras hit. Importören uppger att moms kommer att betalas i ,vilket är svårt att kontrollera. Väl i betalas ingen moms eller andraavgifter. i beräknar att för varje långtradaresom tas in i med dryckesburkar försvinner en halv miljon svenskakronor som skulle betalats in i skatt och avgifter. Skattemyndighetenskontrollapparat är inte uppbyggd så att den klarar kontrollen över den alltmerexpanderande svarthandeln.För varje burk som tas in i finns en hanteringsersättning på 50 öresom skall betalas, vilket inte sker av oseriösa importörer. Om vi enbart räknarmed de 100 miljoner turistimporterade burkarna i , handlar det om 50miljoner svenska kronor i skatter och avgifter som försvinner. Genom denupplysningen kan vi förstå att de importerade burkarna inte enbart är enmiljöbov utan också ett omfattande ekonomiskt problem.I var jag själv med och genomförde en undersökning hösten 1997.Kristdemokraterna ställde ut stora insamlingstunnor i tio av Gävles störstabutiker för att se hur många opantbara burkar som eljest skulle slängas ivanliga sopsäcken. samlade vi in 15 000 opantbara burkari dessa tio butiker. Nästan fick vi rycka ut och byta sopsäckar iaffärerna. När konsumenten kommer med sina pantburkar till affären ochupptäcker att en stor del av dessa inte går att panta, är det mycket långsöktatttro att konsumenten ska samla ihop dessa burkar och ta dem med sig hemigen. Erfarenheten från vår undersökning i samt resultatet av ett flertalintervjuer med handlarna visar att dessa burkar hamnar i sopsäcken. Om manskulle göra ett överslag på antalet butiker i och räkna med en säck isnitt och butik så kan vi ana omfattningen på detta problem.I en interpellationsdebatt med miljöminister i mars 2000lovade miljöministern att en utredningen skulle tillsättas som skulle utvärderaproducentansvaret på olika områden i Sverige.Kjell hänvisade till samt information till hushållen och det ökademiljömedvetandet hos konsumenten. Men regeringen har inte åtgärdat detsom är själva problematiken, lättillgängliga insamlingskärl för konsumenten,vid affären eller liknande inköpsställen. Regeringen måste också lösaproblemet med svartimporten av öl- och läskburkar.Cirka 80 miljoner burkar av dem som säljs i återvinns inte, 35miljoner av dessa räknar man med samlas in i Metallkretsens behållare, alltså45 miljoner burkar ut på soptippen. Av de 100 miljoner turistimporteradeburkarna räknar man med att 35 miljoner återvinns och 65 miljoner burkar gårantingen till eller direkt till soptippen. Årligenslängs uppskattningvis 100 miljoner burkar på våra sophögar. Detta kan intevara acceptabelt. Dessutom har Metallkretsen få inlämningsställen vilketförsvårar inlämning av burkar dit.Naturvårdsverket säger att aluminium inte är lättkorroderat, dvs. metallenrostar väldigt långsamt, och därmed lakas inga miljöfarliga ämnen ut på"åtminstone ". Men då är den stora frågan om vi inte också äransvariga för kommande generationers miljö?Beträffande stålburkar säger att dessa rostar och järnoxidoch hydroxid bildas, men att detta inte anses orsaka några större bekymmer.När det gäller färgen på burkarna löses den upp och enligtuppgift från är det osäkert hur de kemiska ämnena i färgenpåverkar miljön.På dessa lösa grunder tillåts vår miljö att skadas och det anser jag varaoansvarigt. Det är politikerna som måste ta ansvar för att förenkla förmänniskor att kunna leva upp till kretsloppssamhällets intentioner. Det ärpolitikernas ansvar att se till att svarthandel och momsfiffel stoppas.Hemligheten med producentansvaret är att ta till vara och återvinna såmycket som möjligt av det som finns. av allt stål somproduceras i världen kommer från återvunnet järnskrot. Den högaåtervinningsandelen beror på att man sparar energi jämfört med attgöra stål från malm. Återvunna plåtförpackningar har flera olikaanvändningsområden. Det kan bli nya förpackningar, bilmotorer, byggnader,järnvägar, broar. Det kan också användas till att göra kylskåp, tvättmaskineroch spisar. Skulle vi lämna alla kapsyler till återvinning skulle vi kunna göralika mycket stål som behövs till 2 200 personbilar . återvinns 71procent av alla stålförpackningar.Mot bakgrund av ovanstående anser jag att regeringen genast bör tillsättaen utredning för att se över omfattningen av importerade burkar och dessskadegörelse på miljön samt den ekonomiska brottsligheten kringburkimporten. Utredningen kan förslagsvis bestå av ,, och Ekobrottsmyndigheten.Stockholm den 21 september 2000Ragnwi Marcelind (kd)