mot · GO02So364 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So364av , ()SjukskrivningFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att en försäkringsmedicinsk utbildning för AT- och ST-läkaresamt viss annan nyckelpersonal skall inrättas.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att RFV och försäkringskassorna skall ta initiativ tillsammansmed för att på frivillig väg främja utvecklingenoch tillämpningen av goda sjukskrivningsnormer.13. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att resurser skall avsättas för försäkringsmedicinsk utbildning.24. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att ett försäkringsmedicinskt centrum skall skapas i anslutningtill lämpligt universitet.15. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att medel till lärar- och forskningsresurser skall avsättas förden försäkringsmedicinska utbildningen och forskningen.26. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att kvalifikationskraven för försäkringsläkarna skall utredassamt att nationellt tillämpade kriterier vid nyanställning avförsäkringsläkare skall tillämpas.17.1 Yrkandena 2, 4 och 6 hänvisade till SfU.2 Yrkandena 3 och 5 hänvisade till UbU.Bättre metoder vidsjukdomRätt att utfärda läkarintyg och läkarutlåtande har alla som ärbehöriga att utöva läkaryrket inom hälso- och sjukvårdenm.m. Rätt till ersättning från sjukförsäkringen kräverläkarintyg om sjukdomen varat mer än . Vidintygsskrivandet skall således läkarna bedöma om den sjukeär arbetsoförmögen eller om en återgång till arbetet skulleförlänga eller försvåra ett tillfrisknande. Läkarnasintygsskrivning får betydande ekonomiska konsekvenser. (SOU 2000:72) anges attkostnaden för sjukskrivning ungefär uppgår till 2,5 miljonerkronor och praktiserande läkare, vilket är en tregånger så hög kostnad som för läkemedelsförskrivningen.Läkarnas självständiga rätt att sjukskriva patienter har under senare årifrågasatts, och den särskilde utredaren som har haft till uppgift att utredasjukförsäkringens utformning, kostnadsproblem m.m. har också fått i uppdragatt granska läkarnas fria rätt att utfärda läkarintyg. Utredarens synpunkter påden här frågan har redovisats i (SOU 2000:72).Utredaren fann att inga generella inskränkningar skall ske i läkarnas rätt attutfärda läkarintyg och läkarutlåtande. Detta anser vi vara en tillfredsställandeavvägning. Med detta har vi inte sagt att den tillämpning som sker vidutfärdande av sjukintyg är problemfri, allra minst försjukpenningförsäkringen.I motion 2000/2001:Sf286 har vi redan tagit upp vissa frågor gällandesjukintyget, t.ex. om sjukintyg bör krävas in tidigare än den åttonde dagen.Regeländringar kan minska inflödet i försäkringen. Inflödet i försäkringentycks dock påverkas på ett mer effektivt sätt genom en bättreförsäkringsmässig utbildning av läkarna.En kombination av utbildning och regeländringar skulle sannolikt ge bästresultat. Dessvärre har utbildningen i försäkringsmedicin behandlats mycketsnävt i (SOU 2000:72). Därför anser vi detväsentligt att här utförligt uppehålla oss vid de möjligheter som finns för attuppnå en bättre och mer genomtänkt och medveten användning av sjukintygetsom terapeutisk metod och i försäkringsmässiga sammanhang.Erfarenhet avutbildningsåtgärderUtbildning med hjälp av väl dokumenteradeutbildningsplaner och utbildningsmetoder har skett iEskilstuna sjukkasseområde av AT- och ST-läkare. Försöketär väl dokumenterat.Den försäkringsmedicinska utbildningen för AT- och ST-läkarna är f.n.dåligt tillgodosedd dels i de blivande läkarnas utbildning, dels vid dennormala "arbetsplatsutbildningen". De äldre, erfarna läkarnas handledning avde yngre har blivit alltmer tidspressad, inte minst på grund av oftaförekommande organisationsändringar och ökade effektivitetskrav inomvården.AT- och även ST-läkarna står i första ledet när det gäller sjukskrivningtrots ringa erfarenhet. Detta är betänkligt eftersom beslut omsjukskrivning/sjukbidrag/förtidspension har stor inverkan påsjukförsäkringens kostnader.Resultatet avverksamhetenDen nu beskrivna utbildningsverksamheten har lett tilleffektivare sjukskrivning. En ökad precision vidsjukskrivning ökar rättssäkerheten, påskyndar rättelse avärenden med "felaktiga" ersättningsgrunder och förbättrarutnyttjandet av sjukskrivning. En bättre användning avsjukskrivningen effektiviserar också efter handförsäkringskassans arbete.Resultatet av utbildningen i försäkringsmedicin kan i korthet sammanfattaspå följande sätt.- Initialt låg på en hög sjuknivå. Efter insatserna sjönksjukpenningtalet raskt från hög nivå och låg 1997 på riksnivån.- Sjukpenningtalen har efter 1997 ökat i landet som helhet. Ökningen hardock varit lägre i än i landet i övrigt.- sjukpenningnivå är lägre/år ochperson än riksgenomsnittet.- De långa sjukskrivningsfallen samt nybeviljade förtidspensioner/sjuk-bidrag visar en gynnsammare utveckling för än i länet och förlandet.Den försäkringsmedicinska utbildningen för behandlandeläkare påverkar också arbetssättet hos försäkringsläkarnaoch handläggare. Dock bör påpekas attdet finns socioekonomiska faktorer som inte belysts iönskvärd omfattning.Som jämförelse visar också det så kallade , att sjuktalenminskar . tillhörde FINSAM-kommunerna.Under den tid som pågick, 1996 t.o.m. tredje kvartalet1999, ökade sjukpenning- och ohälsotalen mindre än vad fallet var i övrigaFINSAM-kommuner. Detta kan tolkas på litet olika sätt. En tolkning är atteffekterna av avtar när projektet avslutats, medanutbildningsåtgärderna leder till mer permanenta positiva resultat.En förklaring till olikheterna kan vara att FINSAM bygger påorganisatoriska förändringar av arbetet vid rehabiliteringen. Stor vikt läggsvid samarbete och information mellan berörda parter som landsting,sjukkassa, kommun och arbetsmarknadsmyndigheter. All erfarenhet talar föratt aktiva insatser och ökat intresse för en viss verksamhet ökar motivationenhos berörda parter och ger upphov till bättre resultat. Extra anslag bidrarockså till ökad motivation och större möjligheter att använda nya lösningar.När väl försökstiden avslutas, brukar effekterna successivt klinga av.Den utbildningsverksamhet som beskrivits har haft stark praktiskanknytning till konkreta problem och är riktad mot läkare med fortlöpandeansvar för sjukskrivning. Syftet har varit att ge kunskaper både omsjukskrivningens effekter och kostnader samt påverka attityder tillsjukskrivningen som medicinsk terapi. En väl genomförd praktiskutbildningsverksamhet leder till ändrade och i de flesta fall beståendeyrkeskunskaper. Att ändra yrkeskompetens och attityder till yrkesrollen gererfarenhetsmässigt betydligt mer långsiktiga effekter än att förändra besluts-och samrådsorganisationen i omfattande byråkratier.Den verksamhet som initierades genom det nu beskrivna projektet bördärför ges prioritet vid konkurrens om finansiella resurser eftersom den typenav åtgärder minskar inflödet och sjukskrivningstiderna inom försäkringen. Ettännu bättre resultat erhålls sannolikt om olika typer av åtgärder användsparallellt för att få ner sjukskrivningen och förbättra rehabiliteringen.Vi bedömer att utbildningen i försäkringsmedicin, när den får en störreomfattning, kanske inte helt kan komma upp i de resultat som redovisats ipionjärförsöken. En successiv introduktion av utbildningen iförsäkringsmedicin bör dock medverka till att utbildningskvaliteten håller enjämn hög standard. Utbildningen bör inte byggas ut snabbare än vadlärarresurser m.m. tillåter. Denna fråga återkommer vi till nedan.Vårt förslagUtbildning av AT- och ST-läkare bör successivt föras utöver hela landet. Försäkringskassorna bör tillsammans medläkarföreningarna, medicinska fakulteterna och landstingeninitiera utbildningen. Forskning om sjukskrivningenseffekter bör uppmuntras och , somredan tagit vissa initiativ i frågan, bör medverka till attsprida kunskaper inom professionen om god praxis påområdet.Utbildningen behövs även för de äldre läkarna. Svenska Läkarsällskapetoch dess underorganisationer, läkarföreningarna, bör ta sitt professionellaansvar för att utveckla kunskaperna inom försäkringsmedicin inomläkarkåren. Att vi förespråkar frivilliga aktiviteter inom de professionellaläkarorganisationerna till skillnad från den fackliga hänger samman med att vianser att läkarnas professionella ansvar för försäkringens utveckling måstestärkas. Detta sker bäst på frivillighetens väg och i de organisationer somtraditionellt har burit upp ansvaret för professionell kvalitet.Försäkringskassornas engagemang är också viktigt. Detta sker bäst medhjälp av en engagerad försäkringsläkarkår.Det går slutligen inte att bortse från att utveckling av försäkringsmedicinockså kräver forskning och då forskningsanslag.Ett mer odelat ansvar förförsäkringskassornaVi har påpekat i motion 2000/2001:Sf286 attförsäkringskassorna skall erhålla ett odelat ekonomisktbudget- och resursansvar för försäkringen. Detta ansvar börockså innefatta finansiella resurser för utbildningen samtansvar för att en sådan sker på ett effektivt sätt. Ett gottsamarbete med landstingen är nödvändigt.Försäkringskassorna bör finansiera de merkostnaderlandstingen åsamkas genom ledigheter etc. Det praktiskatillvägagångssättet är att landstingen debiterar kassorna förersättning till vikarier under kurstiden.Enligt vårt förslag i motion 2000/2001:Sf257 anslår vi en miljard kronorför att effektivisera försäkringskassornas verksamhet, rehabilitering etc. Deextrakostnader som den föreslagna utbildningen kräver beräknas ligga mellan10 och . Detta belopp inryms i försäkringskassornas ökadeanslag.Utvecklingen av denförsäkringsmedicinskautbildningenFör att uppnå ytterligare stadga och dynamik i denförsäkringsmedicinska utbildningen bör ett eller flerauniversitet engageras i verksamheten. En professur medverksamhet i försäkringsmedicin skulle vara väsentlig förförsäkringsbranschen som helhet, varför en väg kunde varaatt inrätta en adjungerade professur i samarbete mellanstaten och försäkringsbranschen.En sådan uppläggning skulle befrämja praktisk anknytning både tillförsäkringskassorna och till försäkringsbranschen. Professuren börkombineras med en klinisk försäkringsmedicinsk tjänst vid lämpligförsäkringskassa.En uthållig utbildningsverksamhet inom försäkringsmedicin kommer attkräva ett antal utbildade försäkringsläkare som behörighetskrav fördenna grupp av läkare måste fastställas. Omfattning, uppbyggnadstid ochkostnader för en sådan ny verksamhet bör utredas som skattningargörs av möjliga effektivitetsvinster genom bättre handläggning av sjukfall.Det är angeläget att utredningen tillsätts snabbt så att den konkretaverksamheten inte fördröjs i onödan.FörsäkringsläkarnaFörsäkringsläkarna (förtroendeläkarna) har funnits inomförsäkringskassorna . Antalet var tidigarebegränsat men har kraftigt ökat från tio till idagsläget cirka 450.Försäkringsläkarna har förhållandevis skiftande bakgrund och mycketolika arbetstider vid kassorna. En enkät genomförd inom kåren visar att manefterlyser enhetliga bedömningsmetoder, kompetensutveckling, mer avexterna kontakter samt en aktivare roll inom rehabiliteringsarbetet.Försäkringsläkarna deltar i beslutsprocesser som omfattarmångmiljardbelopp. Det borde därför vara ett naturligt krav attförsäkringsläkarna har någon form av utbildning inom försäkringsmedicinsamt att kvalifikationskraven är likvärdiga över hela landet. Det bör såledesfinnas nationellt tillämpade kriterier och rekommendationer vid nyanställningav försäkringsläkare. En utvecklad försäkringsmässig utbildning ochforskningsverksamhet enligt ovan angivna riktlinjer kommer att skapa grundför en bättre struktur gällande försäkringskassornas användning ochrekrytering av försäkringsläkare.Stockholm den 3 oktober 2000Margit ()()()()()()()()()