mot · GO02So376 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So376av , ()Ortopedisk medicin som specialitetFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om inrättande av specialitet inom kunskapsområdet ortopediskmedicin.MotiveringSmärtor i rörelseorganen, speciellt rygg- och nackbesvär, utgör ett mycketstort problem, som vållar höga kostnader för individer, företag ochsamhälle och dessutom förorsakar stora mänskliga lidanden i form avsmärtor och försämrad livskvalitet.Totalkostnaderna för sjukskrivning, rehabiliteringsersättningar,förtidspensioner och arbetsskador uppgick till 57 miljarderkronor, varav beräknas utgöra kostnader för rygg- och nackbesvär.Statistik från AGS, omfattande 2,4 miljoner LO-medlemmar, visar att icke-ortopedkirurgiska rygg- och nackbesvär står för avsjukskrivningsdagarna. 1997 visar statistik från att bland 1,7 miljonertjänstemän var sjukdomar i rörelseorganen det största enskildadiagnosområdet av samtliga diagnoser.Sjukdomstillstånd, vanligen smärtsamma och belastningsberoende,utgående från muskler, senor, leder och ledkapslar där ortopedkirurgisk,reumatologisk och neurologisk diagnostik inte kan finna en vävnadsskada attbehandla, utgör, enligt 1994:4, av allasmärttillstånd som kan utgå från . 1997 beviljades avalla förtidspensioner på grund av sådana smärttillstånd. Utredning genombland annat AMF har visat att av dessa hade fått erbjudandeom specifik rehabilitering före beviljande av förtidspension (referensSektionen för personskadeprevention). Statistik från olika källor visar attlångvariga, invalidiserande smärttillstånd oftare drabbar människor med låginkomst, små egna resurser, tunga arbeten och knappa sociala förhållanden. Igruppen smärtpatienter ser man att är kvinnor. siffror frånRFV bekräftar detta.Primärvården har ansvar för utredning och behandling av alla medicinskaoch kirurgiska sjukdomstillstånd. Det finns ett stort behov avkunskapsstöd i form av ortopedmedicinsk verksamhet för den storapatientgrupp som har smärtor i rörelseorganen men ej skall behandlas medkirurgiska, reumatologiska eller neurologiska behandlingsmetoder. Det finnsinga andra specialiteter i öppen vård dit dessa smärtpatienter kan remitteras.Ett intressant undantag är , där man planerarför ett organiserat samarbete mellan primärvården, ortopedisk medicin ochortopedisk kirurgi.Smärtlindring är den senast tillkomna läkarspecialiteten. Enligtspecialitetens egen målbeskrivning krävs ingen utbildning i rörelseorganenssjukdomar. Rehabiliteringsspecialisterna är i stort sett sjukhusbundna, liksomreumatologer, och har generellt, med några undantag, inte visat intresse förortopedisk medicin. Neurologer är inriktade på sjukdomstillstånd inervsystemet. Tillsammans har dessa specialiteter hand om en mindre del avalla smärtlidande personer i befolkningen.Ortopedisk medicin är ett organspecifikt kunskapsområde, som innefattarkunskaper om rörelseorganens sjukdomar vid sidan om de ortopedkirurgiska,reumatologiska och neurologiska specialiteterna. Ortopedisk medicin börsåledes inrättas som en tilläggsspecialitet, som komplement till redan avlagdspecialistexamen. Detta skulle ge en reglerad utbildningsgång för intresseradeunga läkare och vi skulle få en yrkesgrupp med genuint förstahandsintresseför denna stora, intressanta men ibland svårbehandlade och ofta missförståddapatientgrupp. Vi skulle med stor sannolikhet kunna reducera nuvarande storakostnader och vi skulle säkerligen kunna reducera den frustration ochbitterhet, som tyvärr ofta föreligger på grund av bristfälligt omhändertagande.Ortopedisk kunskap finns som specialitet i bland annat ,, , och Kanada.Stockholm den 4 oktober 2000Karin ()()()