mot · GO02N2 · 2000-10-04 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:N2av Flyborg, ()med anledning av skr. 1999/2000:120 redogörelse för företag med statligt ägandeFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en systematisk försäljning av de statligt ägda företagen.Sälj de statliga bolagenStaten är den störste företagsägaren i . I den statligaföretagssfären är över 200 000 personer anställda. Värdena i företagen ärmycket stora och i sfären ingår några av största företag. Det ärdärför en viktig fråga för och för svensk ekonomi hur dessaföretag sköts.Det övergripande målet för regeringen är att företagen skall skapavärde. (Regeringens skrivelse 1999/2000:120 redogörelse för företagmed statligt ägande)Regeringen besvarar inte den grundläggande frågan: Varför ska statenöverhuvud taget driva företag? Varför ska dessa dryga femtiotalet företagägas och drivas av just staten när det mål som regeringen främstframhåller är det angivna: "... att skapa värde." Om detta begrepp ska hanågon reell innebörd är det att företagen ska gå med vinst. Men just dettaär målsättningen för de privata företagen. Vad gör regeringen särskiltlämpad att driva verksamhet med vinstmotiv?Folkpartiet liberalerna anser tvärt emot regeringens uppfattning att stateninte, annat än i ett fåtal undantagsfall, ska driva företag. Skälen för detta ärföljande.Staten ska inte både vara domare och spelare. I en väl fungerandemarknadsekonomi fyller staten en oundgänglig funktion som stiftare av delagar och regler som ska följas, beslutsfattare om de skatter som ska betalasoch som myndighetsutövare i form av rättsvårdande och marknadsvårdandeinstanser som ser till att reglerna efterföljs. Att på samma gång vara aktör påmarknaden blir en orimlig sammanblandning av roller.Marknadsekonomi förutsätter privata ägare. Vi liberaler vill att flermänniskor skall vara ägare av företag. En privatisering av statens ägandeerbjuder en möjlighet att sprida privat ägande av företag till flera.Andra företag diskrimineras. Det finns många exempel på att statligt ochkommunalt ägande snedvrider konkurrensen genom en öppen eller doldsubvention och diskriminerande offentlig upphandling. Därigenom får privataföretag sämre lönsamhet och expansionsmöjligheter, och några tvingas lägganed sin verksamhet. Politiskt subventionerade konkurrenter skapar också enextra osäkerhet för privata företag som för sin försörjning enbart är hänvisadetill att tillfredsställa kundernas efterfrågan, och som inte kan falla tillbakapåatt tillfredsställa politiska önskemål.Effektivitet kräver tydlig rollfördelning. Företagsekonomisk lönsamhet ärfint, något att sträva efter, och som skall maximeras. Det är villkoren förprivatägda företag. Målet är glasklart. Med statligt ägande kommer andra målin i bilden som staten som ägare inte kan ducka för: Antingen tvingas detstatliga företaget acceptera sämre företagsekonomisk lönsamhet, ibland pågrund av ägarnas politiska önskemål, eller - vilket kan vara lika illa -kommer det alltid att misstänkas att företagsledningen måste ta hänsyn tillstatens bredare mål, och i återkommande krislägen inte tillåtas koncentrerasig på företagsekonomisk lönsamhet genom t ex nedläggning, konkurs,försäljning till annat företag, etc. Det finns alltid en misstanke om att andramål som nationell kontroll, sysselsättning, osv. kommer i spel, samt att statenkan skjuta till medel för att täcka förluster, stödja företag eller införa defacto-konkurrensbegränsningar som gynnar statliga företag. Det illustrerar kravetpå skilda roller för stat och näringsliv: Den vars verksamhet är beroende avgällande regler - företaget - skall inte själv direkt eller indirekt vara medochbestämma vilka regler som skall råda.Den senaste tidens debatt omkring AB:s försäljning av ettdotterbolag på ett sådant sätt att skatten minimerades har på nytt illustreratvilka problem som uppstår när staten ska både bevaka skatteintäkter ochsamtidigt försöka vara en ägare som agerar på marknadens villkor. I det nuaktuella fallet blir konflikten särskilt svår eftersom det finns andra delägareiTelia vars intressen måste värnas.Telia är ett exempel på att ett företag blir mindre värt i statligägo därför att det råder osäkerhet om hur mycket politikerna kommer attlägga sig i företagets verksamhet, den s.k. "politikerrabatten".Skilj på demokratisk styrning av och lönsamhetsstyrning avföretagen. Statens göranden och låtanden skall kontrolleras genom öppenhetför insyn för medborgare, media och , dvs ses som en del av detdemokratiska statsskicket. Det gäller emellertid inte företag. De är varkendemokratiskt utsedda, de hanterar inte andras pengar, och företagen är inteheller tänkta att göra det. De skall till lägsta möjliga kostnad tillfredsställakundernas efterfrågan. Eftersom staten bör vara underkastad demokratinsspelregler blir det med nödvändighet udda och problematiskt med privataföretag som inte kan ägas eller ledas efter demokratiska principer. Precissamma principiella problem finns beträffande styrning av säkerhetspolisen,utrikessekretessen, militära hemligheter osv., men till skillnad mot företag ärdessa centrala delar av statens uppgifter ("nattväktarstaten"), och kan inteknoppas av från statens kropp.Regering och riksdag har viktigare saker att syssla med. Regeringen,staten, har tagit på sig en lång rad viktiga uppgifter som ingen annan isamhället kan eller bör utföra. Regering och riksdag skulle fungera bättre omde koncentrerade sig på dessa uppgifter, och bl a avbördade sig ägandet avföretag, som dessutom privata ägare sköter bättre. Att i offentlig regi skötadessa bolag stjäl uppmärksamhet från det som är det offentligashuvuduppgift: att erbjuda en god vård, ett bra utbildningssystem, ett välfungerande försvar, och en generell politik för att främja tillväxt ochsysselsättning.Det har tidigare anförts som skäl mot en försäljning av statliga företag attkapitalmarknaden inte kan absorbera ett sådant utbud av tillgångar. , medden globaliserade kapitalmarknaden, är inte detta ett argument. Till dettakommer att såväl AP-fonderna som de nya pensionsfonderna under 2001kommer att börja placera pensionsmedel i aktier.Det innehav som bör vara aktuellt för försäljning motsvarar ettmarknadsvärde om ca . Försäljningsintäkterna böranvändas för att minska statsskulden. Den minskning av räntebetalningarnasom då uppkommer är en långsiktig besparing.Försäljningen bör ske successivt. Bland de företag som bör ligga långtframme när det gäller är hela det statliga innehavet i , innehavet i MeritaNordbanken (), (bl.a. ),V & S , , , , , , , , , AB.Stockholm den 4 oktober 2000Eva Flyborg (fp)()()