mot · GO02Fö326 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fö326av , ()Ledning inom FörsvarsmaktenSammanfattningDen framtida försvarsmakten får allt färre förband. Detta medför i sig attdet är försvarbart med en stor och trög ledning. Det är inteheller ändamålsenligt att som dela upp ledningen i enoperativ/taktisk del och en utbildningsdel. Våra förband bör ledas i ettspår. Taktiska chefer skall sålunda inte "tjäna två herrar".Denna förändrade syn gör det nödvändigt med samma ledningsstruktursåväl i den normala verksamheten som vid en svår påfrestning eller i krig.Försvaret skall utformas så att det redan i fred kan utgöra stöd åt samhället.En del av Försvarsmakten skall därför vara en fredsutnyttjad insatsdel. Dettainnebär att ledningen under Överbefälhavaren, oberoende av om det handlarom utbildning, underhåll och övervakning eller fredstida insatser, bör utövasav en (operativ) chef. Den taktiska ledningen av respektive mark-, marin- ochflygstridsförband bör utövas direkt under chefen för den operativainsatsledningen av taktiska chefer för respektive stridskrafter med det direktaansvaret för all verksamhet inom respektive ansvarsområde.Den beslutade ansvarsfördelningen där grundorganisationsledningenansvarar för förbandsutbildningen och där operativa insatsledningen ansvararför utnyttjandet av förbanden måste omprövas. Den operativa insatsledningenbör ha ett samlat ansvar för all verksamhet vid förbanden.De taktiska cheferna skall heller inte ha rollen som generalinspektör avförbanden och deras verksamhet. Generalinspektörerna skall, direkt underÖverbefälhavaren, utöva tillsyn inom respektive fackområde samt leda ochansvara för personalrekrytering, utbildning och fackmässig utveckling avpersonal på alla nivåer samt för utveckling av stridsteknik och taktik förrespektive stridskrafter.Förslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen lägger förslag till ändring av operativainsatsledningen och grundorganisationsledningen inom Försvarsmakten.2. begär att regeringen lägger förslag till ändring avgeneralinspektörernas uppgifter och ansvar inom Försvarsmakten.Motiv till förslagenFrågan om ledningen inom Försvarsmakten har varit föremål förriksdagsbehandling vid ett flertal tillfällen under de senaste åren.Försvarsutskottet påpekade i sitt betänkande (1999/2000:FöU2) attmilitära operationer, dvs. integrerade mark-, sjö- och luftstridsinsatser,bör planeras och ledas från en nivå, nämligen central nivå. Taktiskverksamhet bör ledas av respektive förbandschef på olika nivåer.Försvarsutskottet ansåg vidare att det inte går att se Försvarsmaktensledning isolerad från myndighetens hela struktur och arbetssätt eller fråntotalförsvarets ledning i övrigt. Utskottet ansåg därför att relationerna mellanhögkvarteret och den operativa insatsledningen behöver beskrivas tydligare.Ansvar måste tydligt framgå. Det finns därvid skäl att pröva om den nutillämpade ledningsmodellen där den operativa och taktiska ledningen är skildfrån ledningen av förbandsproduktionen är ändamålsenlig eller om inte cheferpå olika nivåer bör ansvara för att såväl utbilda förbanden som använda dem.Vid de senast beslutade förändringarna (1994, 1998 och 2000) avförsvarets ledning ökade den centrala ledningens ansvar. Lednings- ochansvarsförhållandena har blivit oklara. Verksamhetsledningen inomFörsvarsmakten kan beskrivas som "en planekonomisk, centraliserad"enhetlig ledningsstruktur med direktiv och order från Högkvarteret direkt tillgenomförandenivån. Den beslutade förändringen är en ytterligareskärpning av den centraliserade enhetligheten på bekostnad av ett effektivttillvaratagande av de särarter som för utvecklingen framåt.Enhetligheten, en myndighet, en chef, en stab, ett anslag och ett enhetligtagerande har negativt påverkat Försvarsmaktens ledning, vitalitet och inre liv.Utvecklingen har av den av regeringen tillsatta utredningen som "federalism" med förhandlingsspel, inlåsningar ochoklara ansvarsförhållanden. De anställda förstår inte hur det kan komma sigatt man centralt i Högkvarteret (grundorganisationsledningen) bäst vet hurman leder verksamheten lokalt. Lika lite går det att förstå varför de"försvarsgrensvisa ledningsfunktionerna" (f.n. taktiska kommandona) inte ärbetrodda att fullt ut verksamhetsleda i övrigt underställt förband. Att utvecklaett förband omfattar ju såväl utbildning av personal och genomförande avvidmakthållande underhåll som att använda förbanden. Det är en avsevärdskillnad på att verksamhetsleda en mekaniserad bataljon, en ytfartygsflottiljoch en JAS 39-division under utbildning. Generaliseringen av beteendet inomFörsvarsmakten har passerat en gräns som snabbt riskerar att leda till nedgångoch fall. Pendeln till förmån för det "försvarsmaktsgemensamma" har slagitöver och fastnat i ett extremläge. Denna utveckling bör brytas.Om morgondagens ledningsförmåga skall bli effektiv och trovärdig räckeren god ledningsdoktrin inte långt, utan hela ledningskedjan måste ständigtutsättas för övning, prövning och utveckling. En nyckelfråga är hurförhållandet mellan den operativa insatsledningen och de taktiskakommandona utformas. Härvid torde ett stort mått av självständighet för dentaktiska nivån liksom dess intima koppling till förbanden vara av störstabetydelse. Därvid är en självständig och om möjligt rörlig lokalisering engrundläggande förutsättning.Det bör särskilt understrykas att även divisionschef, fartygsflottiljchef ochflygdivisionschef utövar taktisk ledning. Denna förmåga måste bibehållas ochutvecklas. De blivande taktiska kommandona bör mot denna bakgrund övertaoch vidmakthålla (för markstridskrafter överta MB:s tidigare ansvar)respektive centras förutvarande ledningsansvar att operativt/taktiskt ledamark-, marin- och flygstridskrafter. Vid ett taktiskt uppdrag skall dekontinuerligt skapa bästa förutsättningar för uppdragets genomförande sombäst kan uttryckas med begreppen (inom Marinen) företagsledning ochföretagskontroll.Det radikalt minskade antalet operativa insatsförband samt ökat krav påinsatsledning redan i fred är tillräckliga motiv för detta. Om man därtillläggeratt Överbefälhavaren har övergripande uppgifter i nära samarbete med denpolitiska ledningen så är det naturligt att de direkta operativa och taktiskabesluten samt ledningen av förbandsutbildningen överförs till en insatsledningdirekt underställd Överbefälhavaren. Utnyttjandet av samhällets totalaresurser vid kriser i fred ställer krav på att de militära förbanden som ärunderutbildning kan medverka vid sådana insatser som övervakning, inteminst av miljöskäl, av vårt territorium och vår omgivning kräver en ökadsamverkan mellan militära och civila enheter. Att mot denna bakgrund delaupp "grundorganisationsledning" och "insatsledning" i två separata delarspeglar vare sig dagens eller framtidens ledningsbehov. En sådan uppdelningförsvårar dessutom den nödvändiga samverkan som behövs för att samhälletstotala resurser skall kunna utnyttjas på ett effektivt sätt.Det är också väsentligt att skilja mellan att leda och att genomföra. Dettainnebär att de funktioner som är Överbefälhavarens rådgivande ochberedande organisationer också skall utgöra Överbefälhavarens staber, medande som centralt genomför Överbefälhavarens uppdrag måste varasjälvständiga chefer med entydigt genomförandeansvar. Det finns således intenågot behov av en särskild grundorganisationsledning. Den kan utgå och desshuvudsakliga uppgifter övertas av den operativa insatsledningen.Den fackmässiga kompetensen i militär verksamhet och konkurrensenverksamheterna emellan lyfts tillbaka dit den hör hemma.Generalinspektörerna bör bli "främste företrädare" inom sina respektivefackområden och som sådana direkt underställda Överbefälhavaren. Deansvarar för kontroll av förbandsutveckling och -utbildning samtpersonalutvecklingen inom respektive område. Detta ansvar bör antingenutövas självständigt eller inom ramen för krigsförbandsledningens roll.Det handlar således inte om att återupprätta försvarsgrenarna i deras gamlaroll. Den försvarsmaktsgemensamma avvägningen och prioriteringen skallbehållas. Däremot är det nödvändigt att officeren har en grundläggandekunskap om de byggklossar som förbanden utgör när dessa sätts in igemensamma operationer. Denna kunskap, på alla nivåer, tillgodosågstidigare bl.a. genom uppdelningen i försvarsgrenar. I och med att dennaindelning, på goda grunder, avskaffats måste ändock denna kunskapbibehållas och vidareutvecklas. Detta är den viktigaste uppgiften förgeneralinspektörerna.Stockholm den 4 oktober 2000Henrik ()()()()()()()()()()()()