mot · GO02Ub324 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ub324av , ()FriskolorFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som imotionen anförs om behovet av en översyn av regelsystemet påskolområdet för att tillförsäkra offentliga skolor samma grad av frihetoch självbestämmande som friskolorna har redan i dag.Motiv för mitt förslagDet svenska skolsystemet kännetecknas av en kombination av extremcentralstyrning i vissa avseenden (lär- och kursplaner, lärarutbildningm.m.) och ett betydande mått av lokalt självbestämmande.Alltsedan kommunalisering av skolan har de kommunaltengagerade beslutsfattarna fått större utrymme. Inledningsvis påbekostnad av den statliga styrningen, men i praktiken också genom att deenskilda skolornas självbestämmande på många håll minskat.Kommunerna och de kommunala barn- och utbildningsnämnderna styrskolan i stället för staten. Frågan är vad som vunnits på detta?En ny folkrörelse håller på att växa fram i . Att starta och drivaskolor är en av verkliga tillväxtbranscher. Många hundra otåliga ochentusiastiska lärare och skolledare har skapat "egna" skolor. Skolor som kanutvecklas efter deras egna intressen och önskemål och skolor som måste varaefterfrågade av elever och föräldrar både för att kunna starta och leva vidare.I friskoledebatten har inte sällan kritiska röster hörts. På vänsterkanten,men också bland skeptiska borgerliga kommunalpolitiker, ifrågasätts om intefriskolor utarmar den offentliga skolan. En vanlig tvistefråga är hur denkvarvarande kommunala skolan skall klara sig när den blivit av med bådeelever och pengar. Jag menar att denna föreställning är helt felaktig.Självklart måste de skolor som förlorar elever också förlora resurser. Ochfriskolorna får inte pengar på de andra skolornas bekostnad. Skolpengeninnebär att pengarna följer elevens val i stället för kommunalpolitikernas. Detär ett förhållande som elever och föräldrar i allmänhet är tacksammaför.Orättvisan ligger på ett helt annat plan än de ekonomiska förutsättningarna.De är lika eller likvärdiga i enlighet med nuvarande - av en socialdemokratiskregering föreslagna - bestämmelser. Friskolorna gynnas inte på något sättäven om en del naturligtvis fått det bättre sedan reglerna om 85 respektive 75procent av kommunens kostnad för motsvarande undervisning var gällande.Orättvisan handlar snarare om möjligheten att själv forma sin verksamhet.Det är de kommunala skolornas verkliga konkurrensnackdel och det somkritikerna borde fokusera på. Friskolor och kommunala skolor har helt enkeltolika spelregler.Friskolorna kan i princip göra vad de vill med de ekonomiska resurser,som på grundval av elevantalet, tilldelas dem. På ett vitt ark papper kanpionjärerna skapa sin egen skola och i varje läge avväga mellan olikakostnader. Är datorer viktigare än lokaler? Är lärare viktigare än läromedel?Är färre högutbildade och högavlönade lärare bättre än fler med lägre lön? Ärläroböcker viktigare än skolmat? Frågorna är många men svaren ges på dennivå som har överblick, engagemang och kunskap över verksamheten på justden friskola som berörs. Däri ligger mycket av hemligheten bakomfriskolornas förmåga att även med knappa ekonomiska resurser prestera godaeller mycket goda resultat.Mina egna erfarenheter av friskoleverksamhet är tydliga. Även med enmindre summa pengar än vad kommunala skolor får kan man bedriva bättreverksamhet. Jo, friheten att få göra avvägningarna på skolnivå, därman känner problemen, gör att man får mer för pengarna. Och det innebäralltså att skattebetalarna (och kommunen) får mer för pengarna än med cen-tralstyrd resurstilldelning. Marknadsekonomins lagar gäller nämligen ocksåpå detta område. För en tusenlapp kan man få väldigt olika resultat beroendepå hur man använder pengarna. På samma sätt kan man nå samma resultatmed olika summor pengar. Det gäller att hitta mekanismer som möjliggörbästa möjliga användning av pengarna. De flesta svenska kommuner tillämpartyvärr system för resursfördelning som mer liknar det gamla Sovjetunionens.Lösningen på det problem som framför allt socialdemokratiskakommunalpolitiker beskrivit, är varken att stoppa friskolorna eller att skyddade offentliga genom särskilda insatser. Det skulle resultera i att eleverhänvisades till skolor som de och deras föräldrar valt bort. Tvång ochplanhushållning förvärrar bara problemen. Lösningen är att införa ettskolpengssystem som ger rättvisa också åt de kommunala skolorna. Om vitillåter att de får jobba lika fritt som friskolorna är jag övertygad om att detengagemang och den skaparkraft som finns hos dem som arbetar i offentligaskolor snabbt skulle ge resultat.Ett konkret förslag är att alla kommunala skolor i kunde få sammafrihet som friskolorna. Det är orättvist att friskolorna styr och ställer helteftereget huvud, som de kommunala skolorna styrs hårt av politiskabeslut. Hur skall man kunna göra ett bra jobb med händerna bakbundna avbeslut på högre nivåer? Hemligheten bakom friskolornas framgång är varkenmer pengar eller "duktigare" elever. Hemligheten är ett starkt engagemang -hos elever, föräldrar och lärare - och fullständig frihet att använda de knapparesurserna som man själv vill. Regeringen bör därför ges i uppdrag attåterkomma till med förslag om hur regelsystem och frihetsgrad kanenas mellan de "fria" friskolorna och de "ofria" offentliga skolorna. På så sättskulle lika villkor tillförsäkras även de kommunala skolor som fortsätteratt vara systemets fångar.Dagens system - där friskolorna får skolpeng per elev under det att dekommunala skolornas resurser är hårt styrda uppifrån - är väldigt orättvist.Om alla skolor fick skolpeng per elev så skulle problemet lösas. Då skulleockså de kommunala skolorna bli fria att använda resurserna på bästa sätt.Stockholm den 5 oktober 2000Henrik ()