mot · GO02Ju930 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju930av , ()Brottsoffren1 Förslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen lägger fram förslag om brottsoffers rätttill information vid gärningsmäns permissioner.2. beslutar återställa den ursprungliga ordningen avseendedispositionen av influtna medel till Brottsofferfonden i enlighet med vadi motionen anförs.3. begär att regeringen lägger fram förslag avseende ännu ickegenomförda, men av föreslagna,brottsofferstödjande åtgärder.4. begär att regeringen lägger fram förslag om ett 20-procentigtavdrag på fångarnas ersättning att användas till finansieringen avBrottsofferfonden.5. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i 45 §lagen (1974:03) om kriminalvård i anstalt.6. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring avdelgivningsreglerna.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om inställda huvudförhandlingar i brottmål.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om tredskodom.9. begär att regeringen lägger fram förslag till skärpning av straffför övergrepp i rättssak.10. begär att regeringen återkommer med förslag med anledningav departementspromemorian Ds 1995:1, Vittnen och målsäganden idomstol.11. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av reglerför ersättning till vittnen.12. begär att regeringen lägger fram förslag om ändring avrättegångsbalken i syfte att bereda målsägande och brottsoffer en rätt attyttra sig under huvudförhandling.13. begär att regeringen lägger fram förslag till ändrade regler förkränkningsersättning.114. begär att regeringen lägger fram förslag om förbättrademöjligheter till ersättning för ren förmögenhetsskada på grund av brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om brottsoffrens behov av uppgifter om omyndig lagöverträdaresvårdnadshavare.16.1 Yrkandena 13 och 14 hänvisade LU.2 Ge brottsoffren en starkare ställningDe många brottsoffren i vårt land är en bekräftelse på rättsstatensoförmåga att sörja för en av de mest centrala uppgifter, nämligen atttillförsäkra sina medborgare trygghet till liv och egendom. Brottsoffrenhar rätt att kräva att deras anmälningar utreds. Att straff döms ochverkställs är dessutom av stor betydelse för allmänhetens förtroende förrättssamhället och en upprättelse för brottsoffret.Varje brottsoffer bär på sin unika upplevelse av de mest skiftande brott.Oberoende av vad man upplevt bär man oftast med sig känslan av att ha blivitkränkt, skrämd och förnedrad.Även om intresset för brottsoffren sedan de borgerliga regeringsårenkommit allt mer i fokus i den kriminalpolitiska debatten återstår mycket attgöra. Samhället har en skyldighet mot varje brottsoffer att hittagärningsmannen.Genom lagstiftning och tillräckliga resurser samt insatser som främjar ochutvecklar de ovärderliga frivilliga insatserna som t.ex. brottsofferjourer,vittnesstödjare m.m. kan vi gemensamt hjälpa brottsoffren att komma tillbakatill ett normalt liv. Även en levande debatt om dessa frågor är en viktig del iden processen.Det måste finnas poliser som har tid att komma. Brottsoffrets trygghet ochskyddsbehov måste prioriteras. Genom brottsförebyggande åtgärder ochgenom att upptäcktsrisken ökas med hjälp av fler poliser kommer antaletbrottslingar att minska och därmed även antalet brottsoffer.Brottsoffret bör ha rätt att bli förvarnad inför de permissioner somgärningsmannen beviljas.Brottsoffer måste ha rätt till stöd och information. Insatser till förmån förbrottsoffren utgör en central del av den moderata kriminalpolitiken. Mot denbakgrunden presenteras i denna motion en rad förslag inom olika områden,som alla har till syfte att skapa bättre förutsättningar för att biståbrottsoffrenoch stärka deras ställning och självförtroende.3 Låt fångarna i större utsträckning vara medoch finansiera BrottsofferfondenUnder den borgerliga regeringen inrättades Brottsofferfonden i syfte attförbättra brottsoffrens situation. Finansieringen av fonden skulle ske delsgenom en avgift, dels genom att fångarnas ersättning minskades med ett20-procentigt avdrag samt genom en avgift, som tas ut av personer somdöms för brott där fängelse ingår i straffskalan. Socialdemokraternamotsatte sig detta med motiveringen att fångarna behövde sina pengar.Trots sin tidigare inställning bibehölls avgiften efter densocialdemokratiska regeringens tillträde hösten 1994.Den 1 juli 1995 ändrades reglerna i syfte att ställa influtna medel tillregeringens disposition för brottsförebyggande arbete i stället för tillBrottsoffermyndighetens förfogande.Enligt vår uppfattning framstår regeringens omdisponering av fondmedlenfrån brottsofferinriktad verksamhet till brottsförebyggande insatser sommissriktad då brottsförebyggande arbete ligger inom polismyndighetensansvarsområde. Medlen till detta arbete bör åter inbegripas i den budget somställs till förfogande.Fångarnas ersättning har höjts, varför vi anser att det åter är dags att ta uppförslaget om ett 20-procentigt avdrag på fångarnas ersättning. Detta skulleockså vara en naturlig utveckling av kriminalpolitikens fokusering påbrottsoffrets situation. Avdraget skall som tidigare framgå av fångarnaslönebesked. Enligt vår uppfattning finns det en betydelsefull pedagogiskpoäng med denna ordning, eftersom den dömde regelbundet påminns om atthan betalar till Brottsofferfonden.Vi delar inte regeringens och tveksamhet till attavskaffa det nuvarande förbudet mot utmätning av den intagnesarbetsersättning i 45 § lagen (1974:03) om kriminalvården i anstalt. Enligt våruppfattning skulle ett avskaffande av förbudet inte bara stämma bättreöverens med den allmänna rättskänslan än vad den nuvarande ordningen görutan också kunna bidra till en ytterligare förstärkning av Brottsofferfondenoch det brottsförebyggande arbetet i stort. Därför bör regeringen snaraståterkomma till med kompletterande förslag.Brottsofferutredningen (SOU 1998:40) lade fram ett paket avbrottsofferstödjande åtgärder. En del av förslag ärfortfarande föremål för beredning inom . Vi vill understrykavikten av detta arbete och förväntar oss att regeringen återkommer tillriksdagen med resterande förslag.4 Misslyckade delgivningar och inställdabrottmål drabbar brottsoffrenEtt påtagligt problem inom domstolsväsendet är det stora antalet inställdarättegångar i brottmål. När den misstänkte gång på gång kan förhalarättegången genom att inte infinna sig till utsatt förhandling, leder dettainte bara till resursslöseri för domstolen, utan också till negativakonsekvenser för brottsoffret.Svårigheten att delge vissa misstänkta gärningsmän innebär kostnader ochmerarbete för rättsväsendet men orsakar framför allt onödigt lidande förbrottsoffren. I vissa fall har det gått så långt att misstänkta brott hunnitpreskriberas på grund av att gärningsmannen hållit sig undan för delgivning.För brottsoffret innebär detta - förutom oron och frustrationen över attgärningsmannen går fri - att möjligheten att få bistånd från åklagare vid talanom skadestånd på grund av brott går förlorad. Om brottet preskriberas återstårför brottsoffret att väcka skadeståndstalan enligt reglerna för civilprocessen.Idessa fall får brottsoffret med eller utan ombud själv föra sin skadeståndstalanmot gärningsmannen.En möjlig åtgärd för att komma till rätta med detta otillfredsställandeförhållande - för både brottsoffer och för rättsordningen i stort - vore attändra delgivningsreglerna så att den misstänkte skulle anses delgiven ochpreskriptionen därmed bruten redan när den misstänkte delgesförundersökningsprotokollet.Även om brottet inte hinner preskriberas kan gärningsmannensförhalningstaktik på grund av nuvarande delgivningsproblem leda till attbrottsoffret förlorar möjlighet att erhålla brottsskadeersättning frånBrottsoffermyndigheten, eftersom brottsskadeersättning som huvudregel intebetalas ut om förflutit från den tidpunkt då brottet begicks.Även av det skälet är det således angeläget att delgivningsreglerna ändrasenligt ovan angivna förslag.För att komma till rätta med inställda huvudförhandlingar kan detcivilrättsliga systemet med tredskodom införas även i brottmål, där det rör sigom strafftider upp . I de fall där den åtalade inte infinner sigskall det vara möjligt för domstolen att tillämpa tredskodom och därmedavkunna dom i den åtalades frånvaro. Den åtalade ska givetvis kunnaöverklaga genom att söka återvinning inom viss angiven tid. Det torde sedanligga i den tredskodömdes intresse att inställa sig till en ny förhandling.Redan för tre år sedan föreslog Moderata samlingspartiet i en motion attnuvarande regler skulle ändras i syfte att komma till rätta med inställdahuvudförhandlingar i brottmål (1997/98:Ju407 av m.fl. (m)). Viupprepar nu vårt krav i avsikt att förmå regeringen att skyndsamt åtgärdaproblemet med inställda huvudförhandlingar i enlighet med vad vi tidigareföreslagit.5 Förbättra situationen för vittnen ochbrottsoffer i domstolMänniskor verksamma inom rättsväsendet vittnar samstämmigt om att detskett en förändring bland kriminellt benägna personer de senaste tio tillfemton åren. Allt fler vägrar att medverka vid brottsutredningar. Även närbevisen är överväldigande förnekas brotten och den senaste tidenshändelser ger en skrämmande bild av hur livet kan te sig för dem somvågar ställa upp och vittna om brott. Tendensen är sådan att uttalade hotockså sätts i verket.Vittnen spelar en central roll för det svenska rättsväsendet, vilket blirsärskilt påtagligt i brottmål då uppgifterna som framkommer vidvittnesförhören ofta är av stor vikt för utgången av målet. Av bl.a. det skälettog justitieministern under de borgerliga regeringsåren initiativ till enutredning om hur vittnens och målsägandens situation i domstol skulle kunnaförbättras. (Ds 1995:1, Vittnen och målsägande i domstol)Av utredningens förslag har regeringen bara följt upp förslaget skärpningav straff för övergrepp i rättssak, en skärpning som enligt vår mening inte vartillräcklig (prop 1996/97:135, 1996/97:JuU34). Vi anser fortfarande attstraffvärdet för brottet övergrepp i rättssak bör vara lika högt somstraffvärdetför mened. Båda brotten utgör allvarliga angrepp på såväl rättssamhället somenskilda. Vid övergrepp i rättssak utsätts den enskilde för repressalier ellerhot om sådana i syfte att förmå henne eller honom att tiga om t.ex. ettbegånget brott. Mened kan i värsta fall innebära att en medborgare bliroskyldigt dömd för ett allvarligt brott och att ett brottsoffer går miste om ettskadestånd då gärningsmannen felaktigt friats från ansvar för brott. I bådafallen hotas rättssäkerheten och förutsättningarna för att skipa rätt. Övergreppi rättssak och mened tillhör således samma art av brott och bör bedömas likaoch därmed tillmätas samma straffvärde.I då vittnens benägenhet att fullgöra sin vittnesplikt minskar pågrund av rädsla för repressalier från misstänkta gärningsmän, och dåbrottsoffrens ställning - trots de initiativ som tagits för att på olika sättstärkabrottsoffrens situation - är svag, är det enligt vår meningangeläget att regeringen skyndsamt går vidare även med de förslag somlämnats i ovan nämnda departementspromemoria. Ett exempel på ett sådantförslag är möjligheten för domstol att förordna en stödperson för särskiltutsatta vittnen.Inte sällan tvingas vittnen sitta och vänta i timmar för att få avge sittvittnesmål inför domstol. Ytterligare ett sätt att stärka vittnens ställningskulledärför vara att införa en regel som, utöver nuvarande vittnesersättning, gervittnet rätt till ersättning även för förlorad arbetsinkomst för det fallvittnetbehöver vänta mer än förslagsvis . En sådan ordningskulle sannolikt också kunna stimulera domstolarna till att göra bättretidsplaneringar. Mot bakgrund av vad som här anförts bör regeringenåterkomma med förslag till ändrade regler för ersättning till vittnen.6 Uttrycklig rätt att yttra sig i domstolAllmänhetens respekt för vårt rättsväsende är beroende av att rättegångenuppfattas som rättvis och balanserad.Först har målsäganden, brottsoffret, getts tillfälle att underhuvudförhandlingen beskriva sina erfarenheter av gärningen och då underförutsättning att det finns skadeståndsanspråk i målet. Detta är en utvecklingsom vi moderater välkomnar. Det är befogat att som i ochbrandrättegången i låta den tilltalade få höra dessa berättelser avsorg och ilska.Målsäganden måste med egna ord få instämma i åklagarens påståenden.Någon uttrycklig rätt för målsäganden att uttala sig underhuvudförhandling finns inte upptagen i , varför en sådanrättighet skyndsamt borde föras in. Målsägandes plädering skall hållas ienlighet med de ordningsregler som föreskrivs.Brottsoffren eller deras anhöriga skall veta att de i rättegången kan fåmöjlighet att till rätten och de tilltalade beskriva de personliga konsekvensersom det aktuella brottet lett till. kan denna rätt att yttra sigvaraberoende av domarens välvilja eller vilket intresse som media visar målet.Detta är inte acceptabelt. Därför föreslår vi moderater att lagen ändras så attden ger målsägande en uttrycklig rätt.7 KränkningsersättningEtt brottsoffer har enligt skadeståndslagen rätt till kränkningsersättning,dvs. ersättning för det lidande brottsoffret åsamkats denbrottsliga gärningen pågår.Kränkningsersättningen utgör brottslingens sonande av sitt brott gentemotbrottsoffret och utgör i många fall en stor del av det totala skadestånd sombrottsoffret erhåller.Kränkningsersättningen är emellertid, liksom ersättning för sveda ochvärk, ett ideellt skadestånd. Ideellt skadestånd utgår inte till en person somärdöd, emedan det är tänkt som en personlig ekonomisk kompensation till ettbrottsoffer för det lidande han har åsamkats. Detta leder till det märkligaförhållandet att gärningsmannen är skadeståndsskyldig för kränkningen ombrottsoffret överlever, men denna ersättningsskyldighet bortfaller om han tarlivet av sitt offer.Enligt vår uppfattning är det inte rimligt att en gärningsman skall kunnaundkomma sin skadeståndsskyldighet genom att förgrova brottet så attbrottsoffret bringas om livet. Mot denna bakgrund bör regeringen se övernuvarande regler med inriktningen att dödsboet i förekommande fall skallkunna överta kravet gentemot gärningsmannen.8 Ersättning för ren förmögenhetsskadaOffer för ekonomisk brottslighet har svårt att få ersättningför den skada de åsamkats. Visserligen skall även en renförmögenhetsskada ersättas enligt skadeståndslagen när den tillfogasgenom brott. Sådana ersättningsanspråk skall emellertid i första handriktas mot brottslingen, som på ett förslaget sätt har gömtundan alla sina tillgångar. Ett i domstol utdömt skadestånd är därförmycket svårt att erhålla direkt från brottslingen.Ett offer för ekonomisk brottslighet kan heller inte i samma utsträckningsom övriga brottsoffer vända sig till för att fåersättning enligt brottsskadelagen. Ersättning för ren förmögenhetsskada utgårnämligen endast i undantagsfall. För att sådan skada skall ersättas krävs attden har äventyrat den skadelidandes möjligheter att försörja sig och sin familjeller att ersättningen annars framstår som särskilt angelägen.En ytterligare komplikation inträder för det brottsoffer som harskadeståndsanspråk på en gärningsman som avtjänar ett fängelsestraff ochdärefter utvisas. som gärningsmannen avtjänar sittfängelsestraff kan ingen utmätning göras. När utvisningen verkställts saknarkronofogdemyndigheten möjlighet att verkställa utmätning.Brottsoffret är i sådana fall beroende av att den stat till vilkengärningsmannen utvisats erkänner verkställighet av utländsk dom. I annat fallär samtliga möjligheter att få ersättning uttömda.Enligt vår uppfattning bör även den som har utsatts för ekonomiskbrottslighet ha möjlighet till ersättning. Mot denna bakgrund anser vi attregeringen skyndsamt bör återkomma med förslag i denna riktning.9 Uppgift om vårdnadshavares identitetEn vårdnadshavare kan bli skadeståndsskyldig för den skada som barnorsakar om vårdnadshavaren kan misstänkas för att uppsåtligen eller avvårdslöshet ha försummat sitt tillsynsansvar över barnet.Om en omyndig person begår brott och utredningen läggs ned kan detinnebära stora svårigheter för brottsoffret att väcka skadeståndstalan motvårdnadshavaren om dennes identitet är oåtkomlig för brottsoffret, vilket intesällan är fallet. Denna olägenhet för brottsoffret skulle emellertid kunnaavhjälpas genom att polisen meddelade brottsoffret uppgifter om en omyndiglagöverträdares vårdnadshavare, om polisen har tillgång till dessa uppgifter.Detta vore en förhållandevis okomplicerad åtgärd som skulle kunna avhjälpaett för brottsoffret onödigt problem. Regeringen bör vidta de åtgärder sombehövs för att lösa den påtalade olägenheten med nuvarande ordning.Stockholm den 5 oktober 2000Gun ()(m)()()()()()()