mot · GO02N319 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:N319av Saarinen, ()Kompensation till glesbygdsborFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad som imotionen anförs om behovet av en utredning om en modell förkompensation till glesbygdsboende.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad som imotionen anförs om att stimulera framtagningen av ett administrativteffektivt system för samåkning, samtransporter etc.13. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behov av en långsiktig plan för att höjastandarden på grusvägnätet i landet, framför allt vad gällerglesbygdskommunerna.14.1 Yrkandena 2 och 3 hänvisade till TU.MotiveringEn viktig utgångspunkt för en modern trafikpolitik är miljöperspektivet.Alltfler inser att vi måste anpassa vår civilisation till vad som ärlångsiktigt hållbart. En fråga som måste ställas är därför hur ett uthålligtsamhälle ser ut. Hur ska vi organisera samhället ? Landsbygdoch glesbygd är viktiga i ett ekologiskt framtidsperspektiv. Det är mycketsom talar för att fler människor kan leva och försörja sig pålandsbygden. Storstäder kan inte heller fungera utan ett betydandeomland. Landsbygden bidrar med betydande värden och är en viktig basför att bygga ett långsiktigt uthålligt samhälle. Den konflikt som iblandverkar uppstår mellan storstad och glesbygd måste därför hanteras så attvi inte får en fortsatt utarmning av glesbygden.De som får bära de största direkta kostnaderna för fungerandekommunikationer är människor i glesbygden. Om beroendet av bil är stortinnebär det också att de miljöskatter som samhället tar ut för att begränsabilismen och styra mot kollektiva transportlösningar kan bli betungande i defall där det inte finns något alternativ till bilen.Tidigare diskuterades kommunikationerna i med utgångspunkt isituationen i de större städerna och kommunikationerna mellan störrebefolkningscentra. Landsbygdens och glesbygdens kommunikationer har nuhamnat i centrum. Det är kanske naturligt med tanke på att varken tåg, flygoch ofta inte ens bussar är ekonomiskt försvarbara alternativ i glesbygden.Ändå bor en inte ringa del av befolkning i vad som kan betraktassom glesbygd och dessa människors behov är en viktig del av en modernkommunikations- och trafikpolitik.Å ena sidan måste vi minska miljöskadliga transporter, uppmuntraenergieffektivare teknik och energisnålare bilar - å andra sidan finns det förvissa människor i glesbygd inga alternativ. De rimliga slutsatserna av dettafaktum är att höga miljöskatter är nödvändiga och att det är riktigt att införaekonomiska styrmedel som begränsar användandet av fossila drivmedel. Mendet är också rimligt att genom politiska beslut göra det möjligt för människoratt bo kvar i glesbygden, även om priset för drivmedel skulle öka kraftigt.Om inget görs för att kompensera glesbygdsboende är riskerna stora attmänniskor i större utsträckning vänder sig mot en nödvändig miljöpolitik. Detskulle försena omställningen till ett ekologiskt anpassat samhälle och denmobilisering som krävs av alla för att hejda de hotande klimatförändringarna.En lösning som en del framhållit är att införa lägre skatter på bränsle i dedelar av landet där vi har en glesare befolkning. Det här är dock praktisktsvårt om vi ska undvika problem i gränsområdet mellan högre och lägreskatter. En annan nackdel är att incitamenten för att byta till mer energisnålafordon eller andra drivmedel minskar.Glesbygdsavdrag - eller glesbygdsbidragEn metod skulle kunna vara att införa någon form av bidrag eller avdragpå skattsedeln för de som bor i glesbygd. Bidraget alternativt avdragetskulle kunna utformas så att barn inräknas genom att föräldrarna fårbidrag eller får göra avdrag även för dem. Svårigheterna med dennamodell ligger i gränsdragningen för när man ska erhålla kompensationenoch i det faktum att alla inte förvärvsarbetar. Det finns många olikalösningar men rimligen bör en modell utvecklas som utgår från ett visstavstånd till viktig service. Den lösning man väljer får dock inte försvagaglesbygdsbefolkningens vilja att anstränga sig för att få behållaglesbygdsbutiken eller närmaste busslinje. Vi anser att det är hög tid attregeringen får i uppdrag att utreda frågan om hur ett särskiltglesbygdsbidrag eller glesbygdsavdrag skall utformas för att ge bättremöjligheter för människor att bo kvar och verka i glesbygd.Använd modern teknik för samåkningstjänsterÄven om avstånden är långa och människorna få kan det finnassamordningslösningar på transporter i en del fall. En statlig innovativteknikupphandling av ett administrativt system för att främja samåkninginom kollektivtrafik, privattrafik, taxi etc borde initieras för att göraresande och transporter effektivare. Med ökad tillgång till datateknikenbör samåkning kunna stimuleras och underlättas vilket också skulleunderlätta boendet i glesbygd för kanske framförallt den äldre och yngregenerationen.Även gemensamt ägande av fordon i s k bilpooler för effektivarefordonsutnyttjande bör stimuleras.VägarnaEtt annat problem är att standarden på stora delar av landets mindre vägarde blivit alltmer eftersatt. Grusvägarna i exempelvisNorrlands inland trafikeras av stora och tunga fordon och måstekontinuerligt underhållas för att vara farbara året runt. Tendensen är dockatt det inte längre går att upprätthålla en rimlig standard på grusvägarnaoch värst utsatta är glesbygdskommunerna i p g a de långaavstånden. Vi anser att det måste till en förbättring som innebär att dessaproblem blir lösta. bör därför ta initiativ till en långsiktig planför att upprusta grusvägnätet. Finansiering kan ske genom omprioriteringså att en större del av väganslagen förs över från motorvägsbyggen tillupprustning och tjälsäkring av befintligt vägnät.Stockholm den 3 oktober 2000Ingegerd Saarinen (mp)()()