mot · GO02L441 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:L441av Stafilidis, (-fp)Könsöverskridande personers situationFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behov av ändring av lagen om fastställelse av könstillhörigheti vissa fall.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behov av ändring av namnlagen.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om rättighet till retroaktivt namnbyte efter könsbyte.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om jämställdhetslagens diskrimineringsförbud och diskrimineringpå grund av upplevd könstillhörighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om bidrag till transpersoners organisationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av utredning av transpersoners situation samt uppdragåt att kontinuerligt följa utvecklingen förtranspersoners situation. 17.1 Yrkandena 1, 5 och 6 hänvisade till SoU.2 Yrkande 4 hänvisat till AU.InledningTill de mest grundläggande egenskaperna i den mänskligaidentiteten hör uppfattningen om könstillhörighet. Att varjemänniska själv borde ha rätt att avgöra vilket kön hon tillhörlåter som en självklarhet. Att varje människa också bör få kläsig och uttrycka sig som hon vill låter som än mer självklart.Men människor med könsöveskridande identitet ellerbeteende utsätts dock för osynliggörande, diskriminering ochi många fall förakt, enbart på grund av deras uppfattning omden egna könstillhörigheten. Vissa av våra lagar sätter ocksåhinder för transpersoners möjligheter, ochdiskrimineringslagar är inte skapade med könsöverskridandeproblem i åtanke. Vi vill med denna motion uppmärksammadessa frågor.Transpersonen som begreppI såväl vårt eget land som i världen i övrigt, om än medvarierande uttryckssätt och kulturella motiv, lever mer ellermindre anonymt en grupp människor som vi populärt uttrycktkallar "transpersoner". Det är ett samlande begrepp för allaindivider vars identitet, utseeende eller beteende elleralltid skiljer sig från samhällsnormen för deras vid födselnfastställda kön. Det kan vara svårt, för att inte säga omöjligt,att sammanfatta alla dessa olika yttringar under ettgemensamt begrepp. Deras behov, uttrycksmedel ochlivsstilar skiljer sig så markant liksom deras krav ochförväntningar på vad samhälle och omgivning förväntaskunna göra för dem att man svårligen kan samla dem allaunder en och samma hatt.Vi känner dessa individer under benämningar som transvestiter, kvinno-imitatörer, crossdressers, drag-queens, drag-kings etc.. Samtliga fall avserpersoner vilkas faktiska eller biologiska könstillhörighet aldrig ifrågasätts avvarken dem själva eller andra. De kan genomgående anses tillfreds med sittbiologiska kön och har egentligen aldrig för avsikt att på hormonell och/ellerkirurgisk väg ändra detta.Transsexuella brukar i dessa sammanhang också inkluderas underbegreppet transpersoner. Den stora skillnaden är emellertid att en transsexuellinte känner sig tillfreds med sitt biologiska kön. Han eller hon strävar därförefter att antingen tidigt i livet men i vissa fall även i sen ålder på olikasättförändra sin kropp och livsstil till motsatt det kön han eller hon fötts till.Enannan skillnad från exempelvis transvestiten är dessutom att omgivningen iden transsexuellas fall hamnar i bryderi visavi den transsexuellaskönstillhörighet. Omgivningen tar inte alltid för givet att den transsexuella defacto vill söka ändra sitt kön. Än mindre är förståelsen från andra inte alltidsjälvklar.För en transsexuell person kan såväl de personliga som de praktiskaproblemen bli oöverstigliga. Inte bara omgivningens oförstående attityd menän mer rent praktiska frågor som namn, personnummer, familj, barn ochäktenskap, medicinsk hjälp, hår- och bröstproteser, kirurgiska ingrepp,rehabilitering etc. innebär en stark påfrestning för den transsexuella. I mångaav dessa senare fall saknas i en betryggande och stödjandelagstiftning.Bristande kunskapTranspersoner finns och har funnits genom hela historien, ialla delar av världen och i de flesta kulturer om än med olikauttryckssätt och medel. Liksom homosexuella haräven transsexuella, transvestiter och motsvarande tillsalldeles tvingats till ett liv i ensamhet, utsatt- ochutstötthet. Sjukdomsstämpeln för homosexualitet togs bort iSverige först . Transsexualism har också på motsvarandesätt getts en prägel av psykosocial defekt eller sjukdom.Homo- och bisexuella har i vårt land fört enmålmedveten och samlad kamp för sina samhälleliga och mänskligarättigheter. Synen på homo- och bisexuella, inte bara i vårt land, förändrats ipositiv riktning även om vissa grupper med både våld och asociala metoderalltjämt visar de homo- och bisexuella sitt förakt.För transpersoner som av olika skäl inte kan vara öppna med sin köns-identet har utvecklingen inte varit lika självklar. Att som transperson, oavsettuttrycksmedlen, utåt leva ett synbarligen tryggt liv som stadgad familjefareller som kvinna, hustru eller kanske ensamstående mor ställer helt andra kravpå integritet och värn för den enskilde. Skammen att avslöjas, rädslan övergrannarnas, vännernas eller familjens upptäckt och fördömande har inte gjortkom ut-processen lika självklar för transpersoner.Vad har gjorts?Grundläggande för de transsexuella i är den lag medändringar som tillkom 1972 (lagen 1972:119) omfastställande av könstillhörighet. Lagen kan i mångaavseenden uppfattas som obsolet. Inga andra utredningar ellerundersökningar rörande transpersoner eller specifika grupperinom detta begrepp har någonsin gjorts i Sverige.Inofficiella uppgifter, som hämtats från de universitetskliniker i Sverigesom gör könsbytesutredningar, ger viss vägledning om dels frekvensensökande, dels hur många som beviljas könsbyte resp hur mångasvenskar som lever i ny könsidentitet.Några utländska rapporter kan ge viss fingervisning om de problem i förstahand transsexuella möter och den hotbild som drabbar dessa människor. Trotsderas annorlunda kulturella bakgrund (resp. ) kanslutsatserna i viss mån sägas äga giltighet även för svenska förhållanden. Derapporter som åsyftas är dels den amerikanska "Survey ofTransgender Violence" av The Gender Public Advocacy Coalition,Inc., dels den av brittiska inrikesministeriet beställda "Report of theInterdepartemental on Transsexual People" från april 2000.Den förra redovisar statistiska fakta kring våld mot transpersoner ochdiskriminerande erfarenheter för transpersoner på den amerikanskaarbetsmarknaden. Den senare är en faktaredovisning kring de juridiska ochsociala villkor som gäller transsexuella i Storbritannien.Svenska förhållandenEtt av de stora problem som transpersoner lever med ärokunskapen om vilka de är och inte minst hur många de ärinom de olika kategorierna. Vad man med säkerhet vet ochhar kunskap kring är de medlemmar som finns inskrivna hosde olika nationella föreningar som samlar transpersoner. (Full Personality , som är en fristående utbrytarorganisation urFPE-NE) har närmare 300 medlemmar. De transsexuella ärorganiserade i första hand inom förTranssexuella (RFTS) med omkring 100 medlemmar.Transpersoner ur alla schatteringar finns också . RFSL harhistoriskt arbetat främst för homo- och bisexuella kvinnoroch mäns frågor, men har uttalat en ambition atti högre utsträckning även företräda transpersoner.Antalet nu levande svenskar som genomgått könsbytesutredning och avSocialstyrelsens rättsliga råd också tillerkänts ny könstillhörighet uppgår tillca 400 personer. Omkring 20 personer erhåller beslut om nykönstillhörighet.Genom brev och samtal, ofta anonymt, till nämnda föreningar och förbundkan med stor säkerhet antas att mörkertalet med flera tusen överstiger detkända antalet medlemmar. Okunskapen om dessa individer skrämmer.Rädslan för avslöjande är stor och de vägar dessa individer går i syfte att lösasina transproblem är ofta rent ofattbara. Med stora mänskliga och ekonomiskauppoffringar reser man flera mil i syfte att söka en psykolog eller läkare långtutanför den egna husläkarmottagningen. På samma sätt och med lögner letarman sig till våra få storstäder för att anonymt köpa det andra könets tillbehör.För alla transpersoner finns ett gemensamt och självklart intresse för enlagstadgad trygghet på olika områden såväl offentligt som privat. Det kan ivissa avseenden ifrågasättas om existerande diskriminerings- ochtrygghetslagar i tillräcklig grad tillfredsställer dessa intressen. Man börställasig frågan om de antidiskrimineringslagar som finns verkligen skyddar enperson från att bli diskriminerad eller trakasserad på grund av sittkönsöverskridande. Än finns mycket lite juridisk praxis, det enda vi vet är attfrågorna knappast behandlats i lagarnas förarbeten.Lagen om fastställelse avkönstillhörighet i vissa fallDe viktigaste bestämmelserna om könsbyte finns i lagen(1972:119) om fastställelse av könstillhörighet i vissa fall.Denna lag har flera allvarliga brister som gör att den i vissafall försvårar transsexuellas situation i stället för attunderlätta den.Lagen kräver exempelvis att den som skall genomgå könsbyte skall varaogift, något som i praktiken tvingar många transsexuella till familjesplittringför att kunna genomgå det efterlängtade könsbytet. I 3 § stadgas attfastställelse av könstillhörighet "får meddelas endast för ogift svenskmedborgare". Paragrafen har sin grund i 1 § "Äktenskapingås mellan en kvinna och en man. "Det gifta par som vill fortsätta att leva tillsammans efter att ena parten byttkön måste alltså först genomgå äktenskapsskillnad och sedan ingå registreratpartnerskap. Att lagen på detta sätt tvingar transsexuella tillfamiljesplittringär både onödigt och direkt inhumant.Den som, å andra sidan, väljer att leva vardagen i enlighet med sinupplevda könstillhörighet utan att genomgå kirurgisk behandling stöter påandra problem. Ett sådant problem är namnfrågor. Enligt praxis tillåts intepersoner som juridiskt sett är män att byta till kvinnliga förnamn och viceversa. Detta sker genom den hänvisning som görs i praxis till 34 § inamnlagen (1982:670), som lyder: "Som förnamn får inte godkännas namnsom kan väcka anstöt eller kan antas leda till obehag för den som skall bäradet eller namn som av någon annan anledning uppenbarligen inte är lämpligtsom förnamn. "Det finns inga rimliga skäl att förbjuda personer att bära ett visst förnamnenbart för att det förknippas med det andra könet. Den principiella fråganpåverkas inte av att det finns ett begränsat antal "könsneutrala" förnamn somär tillgängliga för alla oavsett könstillhörighet. Att byta från manligt tillkvinnligt förnamn, eller vice versa, är inget som görs av okynne. De nämndabegränsningarna i reglerna för förnamnsbyte minskar inte den storaallmänhetens valfrihet men upplevs som en stor begränsning för mångatranssexuella.Könsbyte och identitet iäldre handlingarI lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissafall och i förarbetena till lagstiftningen finns ingen särskildreglering som ger rättighet för en person som genomgåttkönsbyte att få sin identitet i betyg, anställningspapper etc.ändrad retroaktivt. Det är upp till respektive skola ellerarbetsgivare att tillmötesgå ett sådant önskemål. Det har visatsig att personer som genomgått könsbyte haft svårigheter attfå sådana önskemål tillgodosedda varför det i lagen börinföras en rättighet till retroaktivt namnbyte.Frågan har behandlats i lagutskottet under förra rikmötet genom förslag iBarbro motion 1999/2000:So203, Transsexuellas situation.Lagutskottet anförde så i betänkande LU16: "Enligt utskottets uppfattningkan det inte komma i fråga att i lag införa en tvingande skyldighet för densom , kanske långt tillbaka i tiden, utfärdat betyg, intyg ellerliknande, att göra ändringar i ett dokument som vid tiden för utfärdandet varhelt korrekt. Det problem som motionären tar upp får enligt utskottetsuppfattning lösas på annat sätt än genom lagstiftning. "Det finns, som utskottet påpekar, problem med att sätta gränser för hurlångt retroaktiviteten kan sträcka sig mm, men vi anser att problemet inte kanavfärdas med att "det får lösas på annat sätt". På vilket sätt ska problemetlösas utan att det finns stöd i lag? Vi anser att regeringen ska återkomma medförslag till lagstiftning eller med förslag om hur problemet kan lösas utanlagstiftning. Detta bör ges regeringen tillkänna.Attityder och diskrimineringFör transpersoner kan det vara mycket varierande hur de blirbemötta av andra människor. En del förstår deras svårasituation och ger dem sitt fulla stöd. Andra reagerar medrädsla, obehag och fientlighet. Följden av detta blir att dentranssexuella ofta hamnar i ett psykologiskt underläge ochblir mycket känslig för omgivningens reaktioner. Det är inteovanligt att transsexuella tvingas sluta sina jobb ellerutbildningar. Att få en anställning som entranssexuell genomgår sin medicinska behandling är praktiskttaget omöjligt - dels eftersom personen kan ge ett tvetydigteller säreget intryck utseendemässigt (även om arbetet intehar något med utseendet att göra), dels för att personenssociala och psykologiska könsroll är under förändring vilketytterligare försvårar en eventuell anställning, oberoende avvilken könsroll som personen väljer att presentera sig i.Lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund avsexuell läggning ger inget skydd mot diskriminering på grund avkönsöverskridande. Inte heller förbud mot olaga diskriminering(16 kap. 9 §) skyddar transpersoner.Utredningen som föregick införandet av lagen mot förbud motdiskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning (SOU 1997:175)hävdade att diskriminering på grund av transsexualism kunde anses omfattasav jämställdhetslagens förbud mot diskriminering på grund avkönstillhörighet. Det är dock oklart om så verkligen är fallet. Regeringen bördärför få i uppdrag att utreda om jämställdhetslagens diskrimineringsförbuduttryckligen skall gälla även förbud mot diskriminering på grund av upplevdkönstillhörighet.Bidrag till transsexuellasorganisationerHittills har organisationerna för transpersoner inte erhållitnågon form av offentligt stöd för sin verksamhet, trots attdenna är av mycket stor betydelse för de transsexuella somgenom föreningen kan få stöd, information och kontakt medandra i samma situation. Det bör undersökas på vilket sättstaten kan ge ekonomiskt stöd åt transsexuellasorganisationer.Behovet av en utredning omtranspersoners situationDet behövs en utredning som ur ett helhetsperspektiv belysertranspersoners situation i det svenska samhället. Utredningenbör omfatta både lagstiftningsfrågor, behandlingsfrågor (t.ex.Hälso- och sjukvårdens bemötande och proceduren kringkönsbytesoperation) och sociala frågor (t.ex. diskriminering,attityder och organisationsstöd). Utredningen skall ha tätkontakt med såväl transpersoners organisationer som medövrig expertis på området och bör ha ett allmänt hålletmandat att lämna de förslag som anses behövliga för attförbättra transpersoners situation i samhället.Folkhälsoinstitutets uppdrag bör också utvidgas till att kontinuerligt följautvecklingen för transpersoner och aktivt genomföra informationsverksamhetriktad gentemot såväl offentlig förvaltning som samhället i stort.Stockholm den 5 oktober 2000Tasso Stafilidis (v)()()()()()()()()()()()()()()(v)()()()()()()