mot · GO02Sf606 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sf606av , ()Dublinkonventionen1 Förslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om kriterier för att avgöra vilken medlemsstat i EU som skall haansvaret att pröva en asylansökan, som en medborgare i tredje land hargett in i någon medlemsstat.2 InledningNär ratificerade avfärdadesVänsterpartiets invändningar och farhågor.Vänsterpartiet ansåg att den underliggande förutsättningen förDublinkonventionen var antagandet att en asylansökning leder till sammabeslut i alla medlemsstater, något som alla visste inte stämde. Det skulle fåtillkonsekvens att konventionen i vissa fall inte skulle kunna tillämpas, eller attstaterna skulle göra sig skyldiga till brott mot Genèvekonventionen.En annan nackdel var att konventionen skulle leda till en mer ojämnfördelning av asylsökande mellan medlemsländerna. De stater som hadeyttergränser i syd eller öst skulle få ansvaret för oproportionerligt mångaasylsökande. I sin tur skulle det logiskt sett leda till att de länderna söktebygga sina murar mot omvärlden allt högre.Ytterligare en allvarlig konsekvens av konventionen som partiet förutsågvar att den skulle kunna leda till att asylsökande familjer riskerade attsplittraspå två eller flera EU-länder.3 Amsterdamfördraget1 artikel 63 1 (a) åläggs kommissionen att lägga ett förslag till ettgemenskapsrättsligt instrument för att avgöra vilket medlemsland somskall vara ansvarigt för att handlägga en asylansökan.Kommissionen har börjat förbereda ett sådant förslag genom att våren2000 presentera ett arbetsdokument som utvärderar sättatt fungera, och diskuterar alternativa lösningar för framtiden.Kommissionen konstaterar i arbetsdokumentet att konventionen fungeratmycket dåligt. Vi kan med beklagande konstatera att de flesta farhågor somVänsterpartiet framförde har bekräftats.Kommissionen konstaterar att konventionen kraftigt fördröjerhandläggningen av de ärenden där den tillämpas. Svårigheterna när det gälleratt styrka i vilket EU-land den asylsökande först inreste är nästanoöverstigliga. Dessutom utgör de ett starkt incitament för den asylsökande attförstöra sina resehandlingar. Reglerna mot familjesplittring är svaga ochbegränsade. EU-länderna har inte lyckats komma överens om hur man skallförhindra att familjer splittras på flera länder. Konventionen har ocksåmotverkat en jämn fördelning av asylsökande mellan medlemsstaterna.Tvärtom visar det sig att länder med yttre gräns mot syd eller öst har varitnettomottagare av asylsökande när konventionen tillämpats.4 Den kommande hanteringen av fråganKommissionen planerar att lägga ett direktivförslag ellerjanuari. I arbetsdokumentets slutsats sägs att det egentligen bara finns tvåalternativ. Det första är att lappa och laga på den gällande konventionenoch försöka mildra de värsta nackdelarna. Men i grunden går det inte attgöra mycket åt dem, de är inbyggda i de grundprinciper konventionenvilar på. Det andra alternativet är enkelt och lättillämpat, den asylsökandefår själv avgöra i vilket land han/hon vill lämna sin asylansökan.Immigration ' Association ( ILPA) har lämnat ett mycketgrundligt, omfattande och välunderbyggt remissvar på kommissionensarbetsdokument. Sammanfattningen lyder (i preliminär och inofficiellöversättning):Efter att Amsterdamfördraget trätt i kraft skall Dublinkonventionenersättas av ett gemenskapsrättsligt instrument. Detta ger ett perfekttillfälle att utvärdera principer och ändamål.Grundat erfarenheter av konventionens tillämpning tycksföga tvivel råda om att de nuvarande arrangemangen ärotillfredsställande. De leder till förseningar, är svårbegripliga ochineffektiva. Principen att straffa stater för att de ger skydd är djuptstötande och fullständigt i strid med Genèvekonventionen.Som Kommissionen påpekat finns det egentligen två alternativ. Detförsta är att "lappa" på de nuvarande arrangemangen och hoppas att denframtida utvecklingen löser vissa problem, trots att medlemsstaternablivit allt mindre samarbetsvilliga och att domstolarnahar blivit alltmer misstänksamma mot förvaltning och domstolar i andramedlemsstater. Detta sliter sönder solidariteten i gemenskapen, vilkenutgör EU:s grund.Det andra alternativet är att tillämpa en fördelningsmekanismberoende på var asylansökan lämnats in, vilket tillåter ett inslag av val förden asylsökande. Denna lösning tillgodoser rimliga och realistiskaönskemål som tidigare angivits. Det skulle leda till större förutsägbarhetoch minska sannolikheten av sekundärförflyttningar och det viktigaste,stämmer med staternas internationella förpliktelser, särskiltskyddsprincipen som grundas på . Det är i dennariktning gemenskapen börjat röra sig, med tillskapande av enflyktingfond, och att flytta pengar inte människor.5 SlutsatsVänsterpartiet anser att regeringen i EU bör verka för att ett direktiv somersätter grundas på principen att det land däransökan lämnats in skall vara ansvarigt att handlägga en asylansökan.Därmed undviks bl.a. de flesta av den nuvarande konventionens nackdelarsom koncentration av asylsökande till vissa medlemsstater, konfliktermellan konventionen och staternas åtaganden enligt internationell rätt,förlängda handläggningstider, familjesplittring och motiv tilldokumentförstöring.Stockholm den 25 september 2000Gudrun ()()()()()()()()()()()