mot · GO02Ub816 · 2000-10-05 00:00:00 — Defritidspedagoger som i sin fritisverksamhet lärt känna barnen skulle om deockså var verksamma inom ungdomsverksamheten, t ex på en ungdomsgård,kunna bli en viktig resurs för ungdomar som av olika skäl tillhör en riskgruppmed tanke på alkohol, narkotika och kriminalitet. Betydelsen av en tryggkvarstående vuxenkontakt, etablerad , kan vara avgörande förden pojke eller flicka som under tonåren hamnar i sociala situationer som ärosäkra och riskfyllda. Denna samordningsmöjlighet bör uppmärksammas. Deformella förutsättningarna finns redan inom ramen för de olika sektorernainom kommunens verksamhet. Frågan bör emellertid belysas ytterligare ochförslag till praktiska lösningar tydliggöras för att underlätta för kommunernaatt utnyttja de fördelar som den utökade fritidsverksamheten vid skolorna kange för kommunernas ungdomsverksamhet utanför skolan. Arbetet med enförstärkning av ungdomsverksamheterna pågår på flera nivåer.Ungdomsstyrelsen kan inom ramen för sitt uppdrag närmare analyseramöjligheter och fördelar med en samordning mellan kommunalungdomsverksamhet utanför skolan och fritidsverksamheten inom skolan.Detta är naturligtvis en fråga och lösningarna blir olika för olikatyper av kommuner, men central stimulans och vägledning synes vara viktigtför att påskynda utvecklingen.Tillsyn av skolanBeslut och ansvar för skolans verksamhet har decentraliseratsoch ligger på kommuner och enskilda skolor. Dettagagnar möjligheterna till lokala initiativ och utnyttjande avlokala fördelar. Decentralisering av verksamhetsplaneringen,nya skolplaner och minskade resurser är, var och en,förändringar som borde leda till ökad uppmärksamhet påelevernas situation. Tillsynen borde i en sådan situationskärpas så att elevernas rättigheter till likvärdig utbildningoch trygghet i skolan kan garanteras.Skolverket har huvudansvaret för tillsynen av skolan. Kommunerna haransvar för att den direkta tillsynen sker. Tillsyn av undervisningens innehålloch kvalitet, förekomst av mobbning, möjligheter till elevdemokrati, resurserför barn med läs- och skrivsvårigheter, risk för otillbörlig indoktrinering,tillgång till god skolhälsovård, etc. förekommer ännu i alltför litenutsträckning. Det är naturligt att , med sitt övergripande ansvar,tillser att kommunerna får information om vad som förväntas av dem ochsedan kontrollerar att kommunerna verkligen bedriver en aktiv tillsyn enligtanvisningarna. har fått ett mycket tydligt uppdrag att förbättratillsynsarbetet. Detta arbete har påbörjats och bör vidareutvecklas i snabbtakt.Frågan om tillsyn aktualiseras i och med att många fristående skolortillkommit . Kommunerna har ingen tillsyn av friståendeskolor och , som ansvarar för tillsynen, har mycket glesa besök ochett alltför grovmaskigt bedömningsnät. Inte minst med tanke på de friståendeskolornas framtid och den ryktesflora som vuxit fram kring vissa av dessaskolor (speciellt de med skolans verksamhet förankrad i någon speciellreligion), borde tillsynen ske med extra stor omsorg. Elevernas rättigheter,enligt skollag och läroplan, måste garanteras vid alla skolor. ärför en mångfald av pedagogiska metoder och speciella inriktningar. Vi villemellertid inte medverka till skolor där samhällets tillsyn sviktar ochelevernas rättigheter och personliga integritet inte kan garanteras. Det ärviktigt att tillsynen även täcker undervisningens innehåll och socialaförhållanden vid skolan och att detta gäller tillsyn av såväl fristående somkommunala skolor.Fristående och kommunala skolor, en dynamiskorganisation av kommunens skolväsendeUtvecklingen av den kommunala skolan går i riktning motökad decentralisering av ansvaret, större frihet för denenskilda skolan att utveckla egna mål och undervisningssätt.Varje skola betraktas som en självständig enhet med egetekonomiskt ansvar och skall ha en egen arbetsplan.Föräldraaktiviteten skall stimuleras. har beslutatom möjligheter att inrätta styrelse med föräldramajoritet viden skola. De kommunala skolorna har tagit ett första steg iriktning mot den frihet och egenansvar som tidigare bara defristående skolorna haft. Den nya friskolereformen har gettfriskolorna samma ekonomiska villkor som de kommunalaskolorna har men med bibehållen frihet. Genomförändringarna i det kommunala skolväsendet kommerfriskolorna och de kommunala skolorna att ingå i ettdynamiskt system med stora gemensamma intressen.Utvecklingen av den svenska skolan kan på så sätt ske genomsinsemellan fruktbärande samverkan mellan skolor med olikaverksamhetsprofiler.Fördelning av anslag till skolor sker inom kommunen enligt avkommunerna utarbetade resursfördelningsmodeller där fördelningen sker medhänsyn tagen till barnens behov. Anslagens storlek återspeglar olika socialafaktorer och antal barn med speciella behov. Genom den nya friskolereformengäller fördelningssystemet gemensamt för kommunala skolor och friståendeskolor. Eftersom systemet med resursfördelningsmodeller är relativt nytt och imånga kommuner ännu ej fått den tydliga utformning som avsetts finns det ettbehov av en skärpt kontroll av att kommunerna verkligen uppfyller kraven påatt ha tydliga och offentligt redovisade resursfördelningsregler förmedelstilldelning till skolor.Den fristående skolans pedagogiska verksamhet utgör ett viktigt bidrag tilldet pedagogiska arbetet inom kommunen och kan i det ömsesidiga utbytetofta fungera som banbrytare och anvisa nya alternativ för pedagogiken vid dekommunala skolorna. Det är därför också naturligt att kommunen upplåterutrymme för friskolorna att beskriva sin pedagogiska verksamhet i denkommunala skolplanen.Genom friskolereformen har en stabil grund lagts för en fortsatt gynnsamutveckling av fristående skolor. kan arbetet gå in i nästa fas, där dethandlar om att följa upp reformen och stimulera de positiva utvecklingsidéersom finns bland friskolorna. Man får ta upp och lösa de problem som återståreller dyker upp under vägs gång och lyfta fram och ta till vara det som är braså att det kan bli till glädje och nytta för andra skolor och komma mångaelever till godo. har en rad förslag inför detta arbete i form avettåttapunktsprogram. (En utförligare presentation av programmet gavs redan imotion 1998/99:Ub252 om fortsatt utveckling av fristående skolor). Förslagetinnefattar en särskild utvecklingsfond, åtgärder för att värna glesbygdsskolor,ordnad lärarutbildning för friskollärare, åtgärder för att underlättainternationellt utbyte, utredning av de konfessionella skolornas situation,utveckling av metodik för elever med speciellt behov av stöd, vissaregelförbättringar samt åtgärder för att underlätta finansiering avinvesteringari samband med start av nya friskolor.GymnasieskolanAllmänna målMiljöpartiet de Gröna anser att gymnasieskolan skall vara enskola för alla, där ungdomar med olika förutsättningar ochintressen, från olika miljöer och med olikareligionsinriktningar får möjligheter till en bra utveckling ochförberedelse inför vuxenlivet. Gymnasieskolan skall ge varjeelev en bra baskunskap i kärnämnena och därutöver varayrkesförberedande för såväl praktiska som mer teoretisktorienterade yrken. För vissa praktiska yrken skall gymnasietdessutom erbjuda en yrkesutbildning av mer omfattandekaraktär, fullständig eller förberedande beroende på yrketsart.Gymnasietiden infaller normalt av människans liv då haneller hon tar de första stegen in i vuxenlivet och dessutom är särskilt öppenför upplevelser av konst, litteratur, musik och fördjupar de socialarelationerna. Kamratskap och kärlek prövas och formas och de storalivsfilosofiska frågorna ställs, diskuteras och pockar på svar. Det är därförspeciellt viktigt att gymnasiet utformas så att det också kan ge ett bra stödfördenna viktiga fas i en människas utveckling. Detta kräver tid och utrymme fören rad aktiviteter utöver det rena kunskapsinhämtandet. Gymnasieskolan skallge generösa möjligheter för ungdomar att pröva, lyckas och också misslyckas.Goda vuxenkontakter behövs i skolan för att detta skall främja utvecklingentill självständiga individer med respekt för sig själv och andra. Eleverna skalli praktisk verklighet få erfara värdet av genuint intresse, samverkan ochhjälpsamhet (i stället för sekundär motivation och konkurrens om betyg).Mycket av det som tidigare i motionen angivits som allmänna mål förgrundskolan gäller också gymnasiet och skall där närma sig en avslutningsom sedan skall utgöra en stabil grund för vuxenlivet och det livslångalärandet. I gymnasiet skall således kunskapsinhämtande gå hand i hand medutvecklingen av sociala och estetiska sidor, av hela personligheten. Här läggsgrunden för möjligheterna till ett vuxenliv med hög livskvalitet, somyrkesverksam samhällsmedborgare men också som kamrat i vänkretsen, somförälder, etc.Utbildningen skall utgå från en medveten kunskapssyn. All kunskap ochall undervisning rymmer värderingar och därmed ett mått av subjektivitet. Devärderingar skolan står för skall vara öppet redovisade och ifrågasättas.Eleverna skall själva söka kunskap på ett obundet kreativt sätt. Endemokratisk grundsyn som utgår från att människan till sin natur är aktiv ochvill vara deltagande skall enligt uppfattning prägla allutbildning. Varje elev skall aktivt delta i planeringen av sin egen studieplan.Eleverna på gymnasiet skall ha stort inflytande på verksamheten i skolan.Ingen elev skall lämnas utanför den gemensamma strävan att forma en godanda och ett bra samarbetsklimat på skolan.Genom den kraftiga utbyggnaden av vuxenutbildningen, medhög arbetslöshet, kom gymnasieutbildning för vuxna i form av Kunskapslyftetatt få en mycket stor tillströmning. har givit nya grupper avvuxna möjlighet att studera. En uppföljning av denna verksamhet skall ske påtvå sätt. Dels skall de som genomgått gymnasieutbildning nu ges godamöjligheter att fortsätta sin utbildning vid högskola eller universitet och delsskall den grupp som fortfarande efterfrågar gymnasieutbildning för vuxnaberedas möjlighet även framöver. Man kan dock räkna med en kraftigminskning av antalet sökande inom , vilket frigör resurser föranvändning i barn- och ungdomsskolan. Verksamheterna vid komvux ochfolkhögskolor kommer därvid att successivt återgå till normal omfattning ochinriktning.Problem och möjligheterGymnasieskolans organisation och innehåll har under 90-taletgenomgått stora förändringar. Den nya ordningen tillåter storvariation inom givna ramar. Detta skapar goda förutsättningarför lokala förändringar av gymnasieskolan med ledning av deerfarenheter som växer fram. Tyvärr genomfördes reformenalldeles för snabbt utan möjligheter för skolledningar ochlärare att anpassa organisation och undervisningsmetodiktill de delvis helt nya arbetsuppgifterna med nya kategorierelever. betänkande och Skolverketsrapporter visar att många gymnasieskolor har lyckats väl medsina nya uppgifter men också att det på många håll föreliggerbrister som behöver åtgärdas. Det är främst två grupper avelever för vilka gymnasieskolan inte fungerar bra. Den enagruppen är vissa elever på yrkesförberedande program som iundervisning i kärnämnen möter samma innehåll ochundervisningsform som det som utformats för elever på deteoretiska programmen och har svårigheter att tillgodogörasig undervisningen. Här handlar det i vissa fall om utslagningi stället för utveckling av unga människor. Den andragruppen utgörs av de elever som går teoretiska program meddirekt sikte på olika högskoleutbildningar. Många av dessahar på grund av konkurrensläget vid antagningen tilluniversitet och högskolor en mycket tung studiebörda, somlägger hinder i vägen för andra aktiviteter som ungamänniskor behöver för sin personlighets- och socialautveckling.Det arbetas för högtryck i gymnasierna för att komma till rätta medproblemen. För att underlätta detta arbete måste lärare och skolledare fåytterligare möjligheter till fortbildningar i organisatoriska och metodiskafrågor med exempel från gymnasier som lyckats bemästra problemen. Det börockså ske en metodutveckling med sikte på att anpassa undervisningen ikärnämnen efter de olika programmens innehåll och metodik. På de teoretisktinriktade programmen bör kravet på kunskapsinhämtande minska ochläsningen för betyg ersättas med studier av intresse för ämnet. För helagymnasiet gäller att undervisningen bör bättre anpassas efter den enskildeelevens intressen och förutsättningar. En sådan individualiserad undervisningkräver emellertid mindre undervisningsgrupper, d v s fler lärare, vilket i sintur kräver ökade resurser till skolan. De ekonomiska förutsättningarna ikommunerna för en sådan resursförstärkning kommer under de närmaste årenatt förbättras avsevärt.Elevens val och kommunens kostnadEn ofta nämnd målsättning för gymnasieskolan gäller elevensmöjligheter att fritt välja program och skola. Det är inte lättatt utforma ett väl fungerande system för det fria valet.Informationen till eleverna om vilka alternativ som finns attvälja mellan har brustit i en del kommuner och bristernasammanhänger ofta med att kommunen endast har möjlighetatt erbjuda ett mindre antal program och inriktningar och intealltid har intresse av att informera om möjligheter att sökaplatser utanför kommunen. Den regionala fördelningen avgymnasier och program är mycket ett resultat av frittagerande på nivå, vilket i sig har stora fördelarmen också kan leda till nackdelar för elevens val. Nuvarandesystem för startande av nya gymnasieskolor har inteutformats för att nå en optimal fördelning av program ochinriktningar eller en god användning av samhällets samladeresurser. Samordningen mellan kommuner vid inrättande avnya gymnasier liksom nya program har blivit bättre mensamverkan mellan kommuner kan fortfarande ytterligareförbättras. Ett problem som inte lösts i nuvarandebestämmelser är de ur elevsynpunkt artificiella effekterna avbostadens läge relativt kommungränsen. Möjligheterna attvälja den närmast belägna skolan bör ses över, gärna ianslutning till en översyn av reglerna för kommunavgifter förelever vid ett gymnasium i annan kommun. Antalet friståendegymnasieskolor har ökat kraftigt , ochdetta har på sina håll vållat problem inom skolväsendet somhelhet. Orsakerna till problemen är skiftande. Ett problemutgör den så kallade riksprislistan som bör ses över. Enutredning är tillsatt för att belysa utvecklingen avgymnasieskolor i landet och kommer att lämna ett underlagför en förbättring av den övergripande organisationen avgymnasieskolor, program och inriktningar.BetygssystemetNär betygssystemet infördes motiverades det med att betygskulle ha två viktiga funktioner, dels som motivationshöjandepedagogiskt inslag och dels som urvalsinstrument förantagning till högre studier.Betyg som belöning vid inlärning är en indirekt, sekundär, belöning. Denär, om man ser till hastighet och kvalitet i studierna, helt underlägsen denmotivation som kommer av personens direkta intresse för det som skallstuderas. Nyfikenhet, upptäckarglädje och lyckan av att förstå eller kunnanågot nytt är den drivkraft som mångfalt överglänser sanktioner och indirektabelöningar i nästan alla studiesituationer. Visst kan det vara roligt att få brabetyg, och sorgligt att få dåliga betyg. I viss mån kan betyg stärka själv-förtroendet för de elever som av läraren förklaras duktiga i form av ett brabetyg, men det är långt ifrån självklart att det är den sortens självförtroendesom den svenska skolan skall utveckla och uppmuntra. Och på motsvarandesätt kan självförtroendet naturligtvis sjunka hos den elev som får ett dåligtbetyg. Att höra till dem som förklaras "icke godkänd" kan lätt föda känslan avatt inte duga med det mått mätt som samhället använder, ett första steg påvägen till det utanförskap som sedan i vissa fall också leder vidare till en motsamhället negativ grundinställning.Vissa negativa effekter av betygssystemet är redan påtagliga och välkända. Betygshetsen på de teoretiska programmen försämrar studiemiljön,elever väljer ibland kurser efter hur lätt det är att få konkurrenskraftigabetyg(i stället för efter intresse), och på andra program ser vi en direkt utslagningav grupper av elever som inte klarar den betygsfixerade studiesituationen.Ser man till betygen som urvalsinstrument för fortsatt utbildning såförvånas man över hur dåliga mätinstrument betygen vid tidigareundersökningar visat sig vara. De har för det första låg reliabilitet, d v s defungerar ungefär som en måttstock gjord av gummiband. Olika lärare sätterolika betyg på samma prestation och samma lärare sätter dessutom olikabetyg vid olika tillfällen på en och samma prestation. Betyg har en mycketstor felmarginal. Dessutom har t ex gymnasiebetyg visat sig vara dåliga närdet gäller att förutsäga en individs framtida yrkes- eller studieframgång.Dessa erfarenheter gäller de gamla betygssystemen med bokstavsbetyg ellersifferbetyg. Några studier av reliabilitet eller prognosvärde har inte utförtspådet nya betygssystemet. De betygskriterier som används i det nya systemet äremellertid så vaga och svepande jämfört med tidigare kriterier att allt talarföratt situationen med det nya systemet i varje fall inte förbättrats. Enarbetsgrupp tillsatt av departementet med uppgift att utvärdera det nyabetygssystemet har just avgivit en rapport. Där finns tyvärr inte redovisatnågra som helst försök att studera vare sig betygens reliabilitet ellerprognosvärde.Betyg används fortfarande för antagning till högre studier. På vissautbildningar är konkurrensen om platser hård och ett betygssteg i ett ämnekan vara helt avgörande för om man kommer in eller ej. Med tanke påbristerna i betyg som mätinstrument så innebär det att den enskilde individenutsätts för ett stort godtycke inom ramen för något som offentligt framställssom rättvist och riktigt. Det finns heller inget som talar för att den som harhögst betyg är särskilt lämpad som t ex psykolog, läkare eller forskare.Det är förvånande att man inte ägnat antagningen till högre utbildningar ettmycket större intresse. För den enskilde individen betyder antagningen till enutbildning ofta att valet blir avgörande för hans eller hennes hela framtidayrkesliv. Dessutom medför utbildningen en skuldsättning med ett stort ochnästan livslångt återbetalningsansvar. Det är både med hänsyn till den somstår inför valet att påbörja en utbildning och med hänsyn till samhällets bästaviktigt att urvalet sker med stor omsorg. Den sökande bör ges godinformation om utbildningens innehåll och yrkets krav och möjligheter.Bedömningen av den sökandes lämplighet borde grundas på tidigaregenomgångna utbildningar, samtal, intervjuer, ev. prov och i vissa fallförberedande kortkurser. För många utbildningar sker detta bäst på deninstitution som också handhar utbildningen. Liknande system används i fleraländer, så har t ex använt ett sådant mer utvecklat antagningssystem,och erfarenheterna borde kunna läggas till grund för ett genomförande även iSverige.Frågan om ett nytt antagningssystem för högre utbildningar och ettsuccessivt avskaffande av det graderade betygssystemet i gymnasieskolan ärkomplicerad och bör utredas närmare.Studiernas innehåll och uppläggningAllmänt sett är gymnasiestudierna överbelastade medkunskapsstoff i de traditionella kärnämnena och alltför litetutrymme finns för estetisk verksamhet, studier av livs-filosofiska frågor, etc. Detta är allvarligt med tanke på attgymnasiestudierna gäller en period i människans liv då hon ärsom mest öppen för konstnärliga upplevelser, sökande ochundrande inför de stora livsfrågorna och i färd med att ta detstora klivet in i vuxenvärlden. Det är därför viktigt attinnehållet i program och kurser ses över. Inte minst gällerdetta de stora kärnämnenas omfattning. Kärnämnena måsteockså infärgas, d v s anpassas till innehåll och metodik efterde program de skall ingå i. Relevant matematik, engelska etcser ganska olika ut för den som läser på industriprogrammet,textil, hotell och restaurang eller ett naturvetenskapligtprogram. Denna infärgning och därmed sammanhängandevariationer i betygskriterierna ryms helt inom ramen förgällande läroplaner och kräver inga ändrade lagar eller regler.Det är också tydligt att timplanerna på många håll haft en alltför styrandeinverkan. Den av beslutade övergången från beskrivning avkursomfång i timmar till poäng är en bra markering av att studierna skall varamålrelaterade och inte bestämmas i timtal för en viss kurs. Formellt sett ärförändringen inte så stor då ju poängen definieras av den tid som krävs för attnormalt nå godkänt. Den kan väl ses som ett försök att ta ett steg i rättriktning men har ännu knappast lämnat några större spår i det pedagogiskavardagsarbetet i gymnasieskolan. Syftet är bra: Studierna skall vara målstyrdaoch den tid som en elev behöver för en viss kurs skall kunna anpassas efterden enskilde elevens behov.Ökat elevinflytande och nya undervisningsformer med individualiseradundervisning är två viktiga inslag i gymnasieskolans utveckling.Omställningen ställer stora krav på skolledning och lärare. Särskilda resurserför utvecklingsarbetet har anslagits i budgeten, och det är viktigt attresurserna verkligen når ut till skolorna så att elever med behov av särskiltstöd också får detta och att studiegrupperna kan minskas så att lärarna får enrimlig möjlighet att individualisera undervisningen för alla elever.APUEn viktig del i gymnasieutbildningen utgör denarbetsplatsförlagda utbildningen (APU). Den har särskildbetydelse för de yrkesförberedande programmen och börbyggas ut ytterligare och gälla alla program. En delgymnasieskolor har haft problem med att bygga upp en braAPU. Svårigheterna gäller speciellt APU inom vissabranscher. som skolledning saknar tradition påområdet och det behövs information och vägledning om hurett effektivt samarbete med ortens företag byggs upp.APU skall ses som ett första steg att öppna gymnasieskolan mot detomgivande samhället och ge eleverna större möjlighet till den för dennaåldersgrupp så viktiga direktkontakten med vuxenlivet. ser detsom önskvärt att denna typ av verksamhet byggs ut och får olika omfattningoch former beroende på olika elevers intressen och förutsättningar.Lärlingsutbildning är ett sådant exempel där den arbetsplatsförlagda delen avstudierna skulle vara mycket omfattande. Vi gör emellertid bedömningen i första skedet bör koncentrera insatserna på att få den redan beslutadeAPU att fungera väl vid alla gymnasieskolor och först därefter utökaromfattningen och alternativen.ModersmålMånga elever har ett annat språk än svenska som modersmål.Deras situation bör uppmärksammas speciellt. Mycket av detsom anförts om modersmålsundervisning för idenna motion gäller även gymnasieskolan. För den gruppgymnasieelever som ännu ej tillägnat sig svenska språket såväl att de kan följa undervisningen i alla ämnen är det viktigtatt stöd kan ges i de ämnen där så behövs. Modersmåls-undervisning, som ett av flera ämnen som kan väljas inomramen för individuellt val, bör också ägnas specielluppmärksamhet. Det är väl känt att elever med invandrar-bakgrund hör till den grupp som har speciella svårigheter attklara gymnasiestudierna. Detta är ett uttryck för attgymnasieskolan ej kan erbjuda tillräckligt stöd och en brastudiemiljö för denna grupp. Bristerna är allvarliga då deutgör en viktig del av de allmänna problem somintegrationspolitiken konfronteras med.Högre utbildning ochforskningAllmänna målForskning och utbildning är universitetens och högskolornashuvuduppgift. Utbildningen skall tillgodose fyra olika behovsom vart och ett ställer speciella krav på tyngdpunkten iundervisningen. Det gäller behovet av1. Det moderna samhället ställer ökade krav på den allmännabildningsnivån. Många arbeten i samhället kräver god allmänbildninginom vissa för arbetet centrala kunskapsområden. Dessutom blir utrymmetför en ökad livskvalitet i form av tillgång till studier och kunskaptillgängligt för allt fler människor. Den är också en viktig förutsättning fören fungerande demokrati i ett samhälle där de nya kunskaperna kraftigtpåverkar samhällets utveckling.2. Universitet och högskolor svarar för huvuddelen av denkvalificerade yrkesutbildningen.