mot · GO02K304 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:K304av , Inga (-m)Konkurrens mellan offentlig och privat verksamhetFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om tydligare regler för den kommunala verksamheten medutgångspunkt att kommersiellt företagande är främmande förkommunerna.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av att ändra reglerna för överklagande av beslut ikommunala bolag.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att förvaltningsformen är den naturliga formen har konkurrensproblemen mellan offentlig och privatverksamhet blivit större. Detta beror dels på att staten, landstingen ochkommunerna upphandlar varor och tjänster av privata företag oftare änförr, dels på att de offentliga aktörerna i högre grad än tidigare själva gårut på konkurrensmarknader och erbjuder varor och tjänster. Det kan gällatill exempel tvättjänster, fastighetsskötsel, gym, städning eller catering.Inte minst inom kommunerna finns en tendens till ökat företagande i egenregi.Det finns flera exempel på detta, inte minst från den kommunalabolagssektorn. bedriver näringsverksamhet via dethelägda aktiebolaget och Grönt i . Bolaget svarar för bl.a.anläggning och underhåll av gator, vägar, ledningar, park- och grönområden,avfallshantering och transportverksamhet samt tekniska konsulttjänster.Kommunen är den största beställaren men bolaget åtar sig även externauppdrag. Bland uppdragstagarna hittar man således andra kommuner,landsting, bostadsföretag, privatpersoner och privata företag. Verksamhetenhar granskats av , ett statligt råd för konkurrens på likavillkor mellan privat och offentlig sektor, som uppmanade bolaget att upphöramed den externa verksamheten.Det finns olika orsaker till att det kommunala företagandet ökar.Kommunerna har genom den kommunallag som trädde i kraft den 1 januari1992 fått större frihet att organisera sin verksamhet. På flera håll harkommuner sökt skapa organisationer som bättre utnyttjar fördelarna medkonkurrens och har därigenom minskat kostnaderna för sin verksamhet. Mendet har växt fram en missuppfattning att kommunerna själva kan sälja varoroch tjänster på de öppna marknaderna. Denna tendens har förstärkts av detökade ekonomiska trycket på kommunerna. Övertalig personal har sysselsattsi olika former av näringsverksamhet. Den kommunala bolagiseringen - detfinns mer än 1 500 kommunala bolag - har verkat i samma riktning.Kommunala bolag uppfattar sig ibland som obundna av kommunallagen,vilket är en helt felaktig föreställning.På så sätt har vi fått fler marknader där offentliga och privata aktörerkonkurrerar sida vid sida och därmed har det också blivit allt viktigare attdessa konkurrerar på lika villkor. Det finns dock flera orsaker till attkonkurrensen inte är lika utan snedvriden.Till att börja med har staten, landstingen och kommunerna tillgång tillskattemedel och kan på så sätt försäkra sig om kapital på andra villkor änprivata företag och kan därför driva näringsverksamhet utan de krav påavkastning och vinst som gäller för privat företagande.Därmed kan de offentliga enheterna även sätta priser på sina varor ochtjänster som inte är i nivå med marknadens. I linje med detta kan staten,landstingen och kommunerna ge sina bolag möjlighet att låna kapital påförmånliga villkor genom att gå i borgen för deras lån. Dessutom kan vissamyndigheter kombinera myndighetsutövning med företagande, såsom närräddningstjänsten både inspekterar brandskyddet och säljerbrandskyddsmaterial. I alla dessa fall har de offentliga aktörerna fördelarframför de privata.Snedvriden konkurrens leder till förluster för samhället. Resurser kommeratt användas mindre effektivt än vad som vore fallet vid lika konkurrens. Desom köper varor och tjänster får betala mer för dessa än vad som vorenödvändigt, privata företag som producerar varor och tjänster tapparmarknadsandelar till mindre effektiva konkurrenter. I förlängningen försvagardetta också grunden för den offentliga verksamheten eftersomskatteunderlaget för denna minskar när det privata näringslivet försvagas.Problemen med snedvriden konkurrens har blivit väl belagda under senareår. Så har till exempel i en rapport (Småföretag - Förslagför ökad tillväxt, 1997:3) behandlat frågan. Småföretagsdelegationen harbelyst frågan i ett betänkande (SOU 1998:94, Förslagskatalog) och i dettakrävt lagändringar, bl.a. i kommunallagen (1991:900) för att reglerna förkommunal näringsverksamhet ska bli tydligare och lättare att upprätthålla.Även den s.k. har utrett frågan och lagt framförslag som ska skydda konkurrensen (SOU 1995:105).Trots att problemen är väl kända har inga effektivalagstifningsåtgärder kommit till stånd. har flera motionerlagts fram i frågan.Regeringen har tagit vissa initiativ för att komma till rätta med problemen.I slutet av 1997 inrättades Rådet för konkurrens på lika villkor mellan privatoch offentlig sektor (N 1997:08). Rådet ska verka och ska sökaröja undan de konkurrens-problem som finns mellan offentlig och privatsektor.I rådet finns representanter för både den offentliga sidan och den privata.Rådet har emellertid inga sanktionsmöjligheter utan är hänvisade till att gerekommendationer till aktörerna på marknaden, med förhoppning om attdessa ska följas.Detta initiativ är dock otillräckligt. Problemet med snedvriden konkurrensmellan offentlig och privat verksamhet har funnits och orsakarstor skada, inte minst för de mindre företagen. Regeringen har i propositionen(1999/2000:140) Konkurrenspolitik för förnyelse och mångfald talat om attoffentliga aktörer inte får agera på konkurrensmarknader så att det privataföretagandet hämmas. Den föreslår dock inte några åtgärder på området, trotsatt det är väl belagt att det offentliga ibland agerar just så att privatföretagande skadas. Detta framgår bland annat av Statskontorets rapport2000:16, Staten som kommersiell aktör - omfattning och konkurrenseffekter.Därför är det angeläget att se över reglerna för offentlignäringsverksamhet, framförallt den kommunala. Kommunallagen säger redanidag att kommuner bara får driva allmännyttig näringsverksamhet somdessutom inte får ha vinstsyfte. Men sanktionerna mot kommuner somöverträder gränserna är svaga. Det är bara kommunmedlemmar, inga andra,som kan begära att en domstol prövar om ett kommunalt beslut är lagligt.Överklagandet måste ske efter det att beslutet är justerat. Och detfinns inga bra medel att få kommunerna att följa domstolens utslag.Den kommunala näringsverksamheten bör därför ses över frånutgångspunkterna att kommersiellt företagande är främmande förkommunerna, att de bestämmelser som reglerar verksamhetoch konkurrens mellan offentlig och privat verksamhet inte sätter tillräckligttydliga ramar för sådan verksamhet, att förvaltningsformen och intebolagsformen är den naturliga formen för verksamhet ochslutligen att sådan verksamhet alltid ska vara knuten till ett intresse inomkommunen.Stockholm den 25 september 2000Inga Berggren ()()()()()()()()