mot · GO02L406 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:L406av Tolgfors, ()AdoptionslagstiftningenFörslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen gör en översyn av den samladeadoptionslagstiftningen.2. begär att regeringen ser över 25-årsgränsen för adoption ienlighet med vad som anförs i motionen.3. begär att regeringen gör en översyn av ensamståendes rätt attprövas som adoptivföräldrar i enlighet med vad som anförs i motionen.4. begär att regeringen utreder situationen för internationellaadoptivbarn som adopterats av ensamstående, respektive par.15. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av forskning om adoptivbarns utveckling och hur detgått för de adoptivbarn som kommit till . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om adoptionskostnadsbidragets storlek.27.1 Yrkandena 4 och 5 hänvisade till SoU.2 Yrkande 6 hänvisat till SfU.Adoptionslagstiftningen behöver ses överVarje år adopteras ca 1000 utländska barn av svenska föräldrar. Genominternationella adoptioner får barn som fötts under och till svåraomständigheter nya och starkt motiverade familjer och därmedmöjligheter till bättre liv. Vuxna människor som längtar efter barn ochsom inte kan få egna barn eller som av andra skäl väljer att adoptera fårsina drömmar om föräldraskap uppfyllda. Bilden av internationellaadoptioner är därför rättmätigt väldigt positiv.Men som det står klart att det nya livet i blir bra för deflesta adoptivbarn måste det också konstateras att internationella adoptionerinte är utan komplikationer. Det finns svårigheter, som förtjänar attuppmärksammas. Allt för att våra möjligheter att stödja adoptivbarnen på rättsätt och utveckla vår lagstiftning skall förbättras.Det är dramatiskt för ett barn att byta land, kultur, språk och omgivning.Det är förmodligen en av de största och mest svårförklarliga förändringar somett barn kan genomgå. Gemensamt för alla adoptivbarn är ju att de tidigtsepareras från sina biologiska föräldrar, vilket undantagslöst är ett trauma.Varje adoption börjar med en tragedi för barnet.Via barnhem och lokala myndigheter kommer barnen småningom - ivarierande åldrar - till nya familjer i främmande länder. Där väntar i de allraflesta fall väl utvalda och starkt motiverade familjer på barnen. Men ändåkommer frågorna om utseende, annorlundaskap, identitet och biologisktursprung att finnas där, och de måste kunna hanteras både av barnet ochomgivningen.Adoptionen är inte bara en enstaka händelse i barndomen, utan en processsom pågår hela livet. Processen är olika intensiv och det ärförstås olika för olika personer, men den finns där. Man kan aldrig växa ifrånatt man är adopterad, bara in i det och göra det till en del av identiteten.Internationella adoptivbarn har en speciell situation och speciella behov.Det ändrar inte bilden av internationell adoption som någonting bra ochpositivt, men det innebär att vi i har ett ansvar att erkänna och sökakunskap om dessa adoptivbarns speciella behov för att på ett bra sätt kunnaförstå och stödja barnen.Allt större medvetenhetUnder var synen på internationella adoptioner medförlov sagt ganska naiv. Välviljan var stor, liksom tron på att adoption varett sätt att hjälpa både barn och blivande föräldrar. Det förekom att paradopterade av ideella motiv. Få problem diskuterades. De förstaföräldragenerationerna fick tämligen oförberedda på internationellaadoptivbarns speciella behov ta emot adoptivbarn. Det fanns fåinvandrare i och adoptivbarn med annat utseende betraktadesnästan som ett exotiskt inslag i gatubilden där de bodde.Idag kan det konstateras att de första internationella adoptionerna varnågot av ett socialt experiment, om än med de bästa ambitioner. Forskningen,diskussionen och medvetenheten om adoptivbarns speciella situation ochbehov har kommit först i efterhand.Ett exempel ger den medicinska behandlingen av de första generationernasadoptivbarn. Många barn som kom var sjuka i infektioner och svaga avundernäring. Sjukvården inriktades på att snabbt bota sjukdomarna och få uppvikten. Resultatet av den goda ambitionen blev att barnen först utsattes förundernäring och därefter för övergödning, vilket resulterade i att många komför tidigt i puberteten och kroppslängdstillväxten stannade av för tidigt.Efterhand har vi lärt oss att hantera detta och andra problem.Adoptivbarns speciella situationGemensamt för alla adoptivbarn är att de tidigt separerats från sinabiologiska föräldrar. har detta skett ansvarsfullt genom att barnetöverlämnats till ett barnhem, sjukhus eller fosterfamilj. har barnenkommit till barnhem som hittebarn eller gatubarn och i vissa speciella fallefter tvångsomhändertaganden eller andra trauman.Barnen kan sedan ha bott på flera avdelningar, på flera barnhem underkortare eller innan de kommer till sin nya familj. Detta harstor betydelse för barnens utveckling eftersom det lilla barnet varje gång detsökt knyta an till och bygga en nära relation till någon vuxen snabbtseparerats från denne. kanske det lilla barnet inte ens harnågon vuxen att relatera till. Detta påverkar förmågan att bygga närarelationer senare i livet. Det påverkar och formar också barnetstrygghetskänsla. Vissa barn ger helt enkelt upp försöken att knyta an tillvuxna.Det centrala är att alla adoptivbarn genomgått ett antal separationer redannär de kommer till Sverige.I avsaknad av tillräckliga språkkunskaper och förmåga att kommuniceraom sina känslor inför den enorma förändring som adoptionen innebär kanbarnet efter ankomsten till adoptivfamiljen sluta sig inåt,regrediera eller bli aggressivt.Barnets ålder vid adoptionen spelar stor roll. För de flesta barn går deninledande och riktigt jobbiga fasen över. Men ju äldre barnet är när detkommer till adoptivfamiljen, ju svårare verkar övergången och risken försenare komplikationer vara. 18 månader verkar vara något av en vattendelare.Också kliniska erfarenheter tyder på att hög ålder vid adoptionen är enriskfaktor.Barnets tidiga erfarenheter försvinner inte, utan ligger kvar och kan görasig påminda senare i livet. Det gäller för alla barn.Sammantaget kan man konstatera att det är bra att de svenskaadoptivfamiljerna är så väl utvalda och stabilare än snittet. Det är viktigt attde nya föräldrarna är väl medvetna om det speciella i barnets ursprung ochhur det bäst kan bemötas och hanteras.En del barn känner till vilka de biologiska föräldrarna är och orsaken tillatt de lämnades bort. Men många barn gör det inte och ägnar många, långafunderingar åt vilka föräldrarna var och varför man lämnades bort föradoption. Detta är naturligt och gäller också om relationen till den svenskafamiljen är bra.Att vara adopterad är att vara utvald av en svensk familj, men det är ocksåatt vara övergiven av sina ursprungliga föräldrar. Varför övergavs man? Harman egen skuld i detta?Ursprunget är viktigt för det egna identitetsbyggandet. Frågor som vem ärjag, var kommer jag ifrån, hur kommer jag att se ut, vad vill jag? är denna process som starkast, men kan fortsättaatt påverka individen under de tidiga vuxenåren. Frågorna kan aktualiserasoch accentueras under vissa perioder, som när egen familjebildning börjar bliaktuell, dvs när man funderar över eller får egna barn.Adoptivbarn har också att hantera ett annorlunda utseende än majoriteten.Alla former av avvikelser är känsliga, särskilt under tonåren, speciellt de maninte valt själv. Man ser inte ut som sina föräldrar eller kompisar fast man villvara och på många sätt känner sig "lika". Många barn förnekar under perioderdet egna ursprunget. Man känner sig som svensk, men kan ändå bli behandladsom vore man invandrare. Den inre och den yttre identiteten kolliderar.Adoptivbarnets identitetsbyggande är mer komplicerat än andra barns.Man har helt enkelt fler svårare och annorlunda frågor och faktorer atthantera. Man skall få ihop känslan av att vara svensk, med vetskapen om attvara utländsk. Man skall få ihop sin familj, med vetskapen om att det funnitsen annan. Man skall fundera över det egna livet i , och det som kundeha blivit i ett annat land.Till detta skall läggas effekterna av de ofta många och svåra separationernasom många adoptivbarn gått igenom som små, med allt vad de kan innebäraför förmågan till nära relationer senare i livet. För många blir resultatet ettlivslångt sökande, för andra en känsla av tomhet och identitetslöshet.Kliniska erfarenheterAtt situationen kan vara svår att hantera visas av att internationellaadoptivbarn är överrepresenterade som patienter inom barn- ochungdomspsykiatrin. Enligt olika undersökningar är ungefär dubbelt såmånga adoptivbarn patienter där som det borde vara fråga om, sett till hurmånga adoptivbarn det finns. En tredjedel av dessa hade så svåra problematt de varit inlagda på klinik för att få hjälp.Adoptivbarn är vidare överrepresenterade på §12-hemmen. Där finns 2,6gånger fler adoptivbarn än det statistiskt sett borde göra.Det förefaller - vilket också kunde förväntas - att särskilt tonårsperiodenär svår för många adoptivbarn. I dygnsvård för tonåringar är adoptivbarnen2,4 gånger överrepresenterade jämfört med en normalpopulation. De finns därockså av andra skäl än icke-adopterade ungdomar. Psykiska skäl och intebristande hemförhållanden dominerar.Samtidigt är det viktigt att poängtera att av landetsadopterade tonåringar fanns i dygnsvården. till den totala gruppenadoptivbarn finns det tecken som tyder på att den inte är överrepresenteradbland dem som söker barn- och ungdomspsykiatrisk vård. Förmodligen är detistället så att de flesta adoptivbarn klarar av att med hjälp av väl utvalda ochstabila familjer hantera den ökade belastning det innebär att vara adopterad.Men de adoptivbarn som inte klarar av situationen får som det verkar mycketallvarliga problem, varför adoptivbarnen ändå blir överrepresenterade i denbarn- och ungdomspsykiatriska vården.Det man söker hjälp för är aggressioner, relationsproblem och socialaproblem. De barn och ungdomar som är adopterade har en annanfamiljesituation än övriga barn med problem. De kommer från stabilarefamiljer som är tämligen socialt välanpassade när övriga berörda barn oftakommer från socialt belastade familjer. Mycket tyder på att adoptivbarnensöverrepresentation inom barn- och ungdomspsykiatrin skulle vara betydligtstörre om adoptivfamiljerna inte var så väl utvalda.Kunskapen ofullständigKunskapen om adoptioner och adoptivbarns utveckling är ännuofullständig. Det behövs mer forskning om adoptivbarns utveckling ochom hur det gått för de adoptivbarn som kommit till Sverige.Det har förekommit internationella adoptioner till i större skala ica . De första adoptivbarnen har hunnit bli vuxna och vissa har bildatfamilj. Det saknas dock i huvudsak longitudinella studier om hur barnens livoch situation ser ut . Den forskning som finns har mer karaktären avögonblicksbilder vid en given ålder. Vi vet ännu inte hurfamiljebildningssituationen och föräldraskap fungerar.Regler för gifta pars adoptionerGifta par kan adoptera gemensamt i . Den som adopterar måste hafyllt . En make kan också under vissa förutsättningar genom såkallad styvbarnsadoption adoptera den andre makens barn. Då klippsbarnets juridiska band till den andre biologiske föräldern.Det förefaller inte självklart att 25-års gränsen längre är motiverad.Socialnämnden måste ge sitt medgivande till den eller dem som önskaradoptera. Om en person är lämplig att bli adoptivförälder avgörs alltså alltidefter hemutredning i det enskilda fallet, varför en generell åldersgräns som ärhögre än myndighetsåldern inte ter sig motiverad. Regeringen bör se över omannan åldersgräns än myndighetsåldern verkligen är motiverad.Beslut om att godkänna adoptioner fattas av tingsrätten, om adoptioneninte gjorts klar utomlands. Adoption kan bara godkännas om den är till fördelför barnet. Det är viktigt att understryka att adoption inte är en rättighet förvuxna människor, utan alltid måste vara en fråga om vad som är det bästa förbarnet i fråga.I domar från länsrätter och kammarrätter - efter det att beslut frånsocialnämnder och har överklagats - har det framgått att lagen inteinnehåller tydliga kriterier för när adoption skall medges. Domstolarna hartolkat lagen vidare än , för Internationella Adoptioner.NIA har därför sagt att lagen borde förtydligas och utvecklas vad gäller dekrav som ställs på adoptivföräldrar. Detta förhållande bör ingå i en översyn avdet samlade regelverket för adoption.Adoptionskostnadsbidraget är , men en adoption kan kostadet fyrdubbla. Möjligheten till adoption får inte bli en klassfråga, utan skallstyras av lämpligheten hos de ansökande föräldrarna. Det är därför viktigt attadoptionsbidraget följer kostnadsutvecklingen.Par som väljer att söka medicinsk hjälp för att bli fertila får i många fallhjälp av staten med detta, varför det inte förefaller orimligt att infertila parsom istället önskar adoptera får hjälp med detta.Ensamståendes adoptionerI dag har ensamstående vuxna som inte är registrerade partner möjlighetatt adoptera. Det som är unikt med den rätten är att det alldeles saknasförarbeten som utreder eller problematiserar den möjligheten.Det enda motivtext som finns är något enstaka stycke i förarbetena till1917 års adoptionslag, då internationella adoptioner över huvud taget inte varaktuella. hade man inte det barnperspektiv vi har idag.Adoptionsrätten för ensamstående handlade från början om möjligheten tillinhemska adoptioner, men kom efterhand att omfatta också internationellaadoptioner.Av tillgänglig forskning och statistik framgår att barn adopterade avensamstående i än högre grad än barn som är adopterade av par äröverrepresenterade i barnpsykiatrisk vård. Barn som adopterats avensamstående har i olika studier varit fyra gånger överrepresenterade i barn-och ungdomspsykiatrisk vård, jämfört med en normalpopulation. Dettaantyder att här kan finnas problem som ännu inte är tillräckligt kända och sommåste utredas.Det faktum att ensamma adoptivföräldrar i alla fall tidigare fick ta emotbarn som var äldre än snittet och ibland hade andra typer av problem redanvid ankomsten kan vara en delförklaring. Men det kan också vara så att dethelt enkelt är svårare för en ensam person att klara att hantera ettinternationellt adoptivbarns speciella behov och förutsättningar. Om kraven ärstora på ett par som adopterar gemensamt är kraven än mycket större på enensam person.Det förekommer också att barn adopteras bort av ensamstående mammor iländer där det är socialt oacceptabelt för en kvinna att vara ensamståendemor. Det kan i vissa fall därför vara problematiskt att som ensamadopteradsöka sitt ursprung i hemlandet.Alla ursprungsländer tillåter inte ensamstående att adoptera och de flestaprioriterar par, därför att de bedömer det vara bättre för barnen.Sammantaget kan man konstatera att det saknas tillräcklig kunskap omsituationen för barn som adopterats av ensamstående. Det saknas ocksånärmast helt förarbeten i frågan. finns tecken som kan indikera attdet finns problem, varför situationen för dessa barn liksom rätten förensamstående att adoptera bör ses över.Adoption är ett löfteAdoption är i princip enda gången staten officiellt välsignar ettföräldraskap och slår fast att en viss familjesituation är den bästa tänkbaraför ett visst barn. Det är ett oerhört tungt ansvar staten tar på sig när manpå detta sätt avgör ett barns framtida livsöde.Adoption är ett löfte som staten ger till ett barn. Det är ett löfte inte baraom ett bättre liv, utan ett löfte om att skapa bästa tänkbara förutsättningarfördet berörda barnet. Det säger sig självt att hela frågan om internationellaadoptioner måste hanteras med stor ödmjukhet och stor försiktighet.Redan av detta skäl finns det anledning att löpande följa upp ochundersöka hur det gått för de adoptivbarn som kommit till Sverige.Likaså finns det anledning att löpande se över adoptionslagstiftningen för atttillse att den är väl fungerande och välanpassad till samhällets utveckling.Stockholm den 3 november 2000Sten Tolgfors (m)