mot · GO02Ju821 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju821av , ()Rättegångskostnaderna vid domstolarnaFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen beslutar om ändring av sättet att bestämma rättegångskostnadvid domstolarna i enlighet med av utskottet framlagt lagförslag medanledning av motionen.Motiv för mitt förslagNyligen har en debatt förekommit i media med anledning av huradvokaterna i samband med mordbrandsrättegången i framlagtsina anspråk på arvoden i form av handskrivna lappar utan specifikation.Kritikerna förefaller emellertid inte ha känt till att rättegångsbalkenföreskriver att dessa räkningar måste läggas fram just vidrättegångens slut. Annars går rätten till ersättning förlorad.Vidare förväntas, när det gäller mål med två motstående parter,advokaterna genast meddela sin inställning till motpartens yrkande. Derasuppdragsgivare bereds alltså normalt inte någon möjlighet att ta ställning tilldetta.Vid tvistemål är det ju två parter som tror att de skall vinna, och bådalägger då genom sina ombud fram var sitt anspråk på ersättning förrättegångskostnad. Normalt vinner bara den ene, och den andres anspråk påersättning för rättegångskostnad är alltså totalt fåfängligt.Mitt förslag går ut på att rätten i stället i sin dom skall fastställa vem somskall betala rättegångskostnad - eller för den delen att parterna skall bäravardera sina egna kostnader, något som inte är ovanligt. Först därefter, alltsåefter det själva rättegången avslutats, skall då den part som tilldömtsrättegångskostnader lägga fram sin räkning. Helt naturligt skall den andre,förloraren, inte lägga ned arbete på att göra en kostnadsräkning. Förlorarenfår då däremot tillfälle att yttra sig över den vinnande motpartenskostnadsräkning, som rätten därefter får pröva i ett särskilt beslut.Det förtjänar nämnas att det jag föreslår överensstämmer med vad somgäller i , med undantag av att man i har en särskildtjänsteman i rätten, som prövar kostnadsräkningen, vars beslut sedan kanöverklagas till samma domstol som dömt i huvudsaken.En första fördel med mitt förslag är att rättegångsombuden (advokaterna)ges tillfälle, att utan krav på den sorts omedelbarhet som måste tillåta dåligexakthet, ge in tillförlitliga och specificerade räkningar över egen kostnadoch, såvitt avser civilmål, partens eventuella kostnad för arbete ochtidsspillan, vilka därmed blir specificerade och kan kontrolleras.En andra fördel är att den förlorande parten över huvud taget inte besvärasmed att alldeles onödigtvis lägga ned arbete på att beräkna en kostnad ochutfärda en kostnadsräkning som inte skall betalas av någon annan än just denförlorande parten. Lika onödigt är givetvis att den som det visar sig vinnandeparten haft att yttra sig över skäligheten av denna kostnadsräkning.Mitt förslag innebär att bl.a. (RB) 18:14 och 31:9, somföreskriver att anspråk i kronor och ören skall framläggas vid rättegångensslut, måste ändras.Mitt förslag kan inte innebära någon nämnvärt ökad administrativ kostnadför staten men eliminerar något som av allmänheten med rätt eller orättuppfattats som störande och oskäligt. Med hänsyn till att det ärsällsynt att tvister uppstår beträffande skäligheten av yrkaderättegångskostnader finns ej heller någon anledning att tro att mitt förslagskulle föranleda något större merarbete för våra domstolar. Däremot torderisken avsevärt minska att oskäliga belopp framläggs eller fastställs medhänsyn till att det blir såväl krav på specifikation som tid att specificeraräkningen.Förslaget innebär dessutom en minskad pålaga totalt för parter somuppträder inför våra domstolar.Jag föreslår med hänvisning till det anförda att beslutar omsådana ändringar i rättegångsbalken- att beloppsyrkande om rättegångskostnad ej framläggs förehandläggningens avslutande utan uppskjuts till dess rätten meddom i huvudsaken fastställt skyldighet att erlägga ersättning förrättegångskostnad och- att räkning för rättegångskostnad först därefter behöver framläggas förprövning av den som tilldömts rätten till sådan ersättning, möjliggörandeen skälig specificering och en möjlig prövning och eventuell invändningav den enligt tidigare dom betalningsskyldige, som kan vara en privat parteller vid vissa typer av mål ofta de facto statsverket.Det får ankomma på det berörda utskottet att framlägga erforderlig lagtext.Stockholm den 5 oktober 2000Lennart ()