mot · GO02Kr701 · 2000-10-05 00:00:00 — Vi har förut skrivit om hur vi ser påprofessionalism och amatörism som två syskon, och att det är när de mötssom det verkligt intressanta kan ske. Det är glädjande att se att ett sådantmötenu är i full gång, och att samarbetet över gränserna, mellan exempelvisRiksteatern, studieförbund, amatörscener och professionellt utbildadeskådespelare, leder till att nya publikgrupper strömmar till.Men mycket återstår. Låt mig ta ett exempel. Barnkulturcentrum iEskilstuna fångar upp barn till kulturaktiviteter både genom att vara ute iskolorna och erbjuda verksamhet i egna lokaler. Teaterlinjen på Mälardalenshögskola erbjuder eleverna på teknisk utbildning att också utbilda sig inomteater. Men däremellan finns ett vakuum. Och bilden ser liknande ut över helalandet. En tonåring eller en vuxen som vill fortsätta med sitt konstnärliga värvoch bli riktigt bra har inget utbud att söka. Här behöver amatörkulturens rollutvecklas till att också möta dem som vill vidare. Därför behöververksamhetsstödet till barn- och ungdomar ändras så att det, precis somtidigare, görs oberoende av kulturgruppens ålderssammansättning. Detta börges regeringen tillkänna.Det kan också ifrågasättas varför idrotten alltid åker gräddfil i allasammanhang medan kulturen får kämpa för varje förmån, tilldelad krona ochutrymme i media. De ideella idrottsorganisationerna har vissa skatteförmånervilka bör utvecklas till att även gälla inom kulturområdet. Detta bör gesregeringen tillkänna.Verksamheten på har utvecklats på ett positivtsätt, men även de har problem med hyreskostnaderna. Eftersom problemet ärså generellt förekommande driver frågan om att regeringen skasärbehandla avkastningskravet på kulturändamålsfastigheter.Det är verkligen roligt att så många människor börjar förstå den kraft somfinns i folkmusiken, och att Stallet verkligen blir av som samlingspunkt förhela landets folkmusik och för musik från andra kulturer. Men ytterligareinsatser kommer framöver att behövas för att stärka folk- och världsmusikensställning i Sverige.Regionala och lokala teater-,dans- och musikinstitutionerÄntligen kommer och att fålänsteatrar. Det gläder oss. Det är också roligt att notera attäven Länsmusiken kommer att kunna finnas i kommer att förhandla med och ytterligare 2 miljoner kronortillförs till verksamheten till år 2002.Även har fått ett permanent förstärkt stöd. Det ärverkligt glädjande eftersom den fyller en så viktig funktion i svenskt musik-och teaterliv genom att kunna ge praktik åt musiker, sångare,hantverkare, teatertekniker och andra som ännu är i färd att utbilda sig ellersom är nyutexaminerade. Hälften av sångarna på i harnågon sommar medverkat på i början av sin yrkesbana,vilket säger en hel del om den betydelse har för återväxten inomsvenskt musikliv.En annan unik kulturverksamhet finner vi på Festspelsscen. Baradet att en gammal nedlagd gruvindustri har kunnat byggas upp till en högtstående musikscen är smått fantastiskt i sig. Här har starka energier samverkattill att skapa en av bästa utomhusscener med en absolut unik naturligakustik som tillåter musiker, sångare och skådespelare att utöva sittkonstnärliga värv utan hjälp av tillstymmelse till sladdar eller mikrofoner.Vilken glädje att få uppträda på en sådan scen! Det här tycker vi är heltfantastiskt. Därför vill att regeringen återkommer med förslag tillett permanent stöd till Festspelsscen, så att den unika verksamhetentryggas och ger möjlighet att både inspirera andra och att själva utvecklasefter förtjänst. Detta bör ges regeringen tillkänna.De fria teatergrupperna får fortsatt endast en uppskrivning av stödet med1,. Detta är på tok för lågt, uppskrivningen räcker inte ens till attbibehålla befintlig standard. Uppskrivningen behöver minst fördubblas. Dettabör ges regeringen tillkänna.Boken och det skrivna ordetKonstens uppgift, menade demokraten och nobelpristagarenEyvind , är att länka samman erfarenheter ochrum. En stark konstnärlig gestaltning skapar en bryggamellan det förflutna och det närvarande, men också mellanverket och dess läsare.Idag har vi all anledning att åter lyfta upp romanen och det skrivna ordetsom en sammanlänkande kraft mellan och historien. Det var nämligenlänge sedan det skrevs så mycket goda och spännande böcker i . Påbokmässorna runt om i världen är skandinaviska författare hett eftertraktade,och i talar man om det stora nordiska undret. Det är därförMarianne böcker står utställda i varenda fönster i de tyskaboklådorna, och danska hamnade som första skandinaviskaförfattare sedan på bestsellerlistorna i . Norska författaresom och säljer i miljonupplagor, medanJon Fosses dramatik just nu spelas på scener över hela . Detta är någotsom inte enbart uppmärksammas på årets iGöteborg, utan även i tidskrifter som Ord & Bild och 00-tal, som satsat stort påatt introducera och debattera den nordiska litteraturen i särskildatemanummer. Men trots allt internationellt tal om en ny skandinavism är detegna internordiska kulturutbytet förvånansvärt eftersatt. Böcker och tidskrifterfrån våra grannländer finns inte att tillgå i svensk bokhandel, och det är dyrtoch krångligt att beställa böcker över gränserna. Det finns mycket att göra föratt förbättra de kulturella relationerna de nordiska länderna emellan, ettarbetesom i dessa tider bara kan ge ett positivt utfall. Detta bör ges regeringentillkänna.Kanske kan hemligheten bakom den nordiska litteraturens framgångarsökas i vår unika berättartradition, som värnar det episka berättandet utan attväja för att experimentera och skapa nya former. Liksom när det gällerbildkonsten vågar vi helt enkelt lite mer än andra. Här har det gedignaskolväsendet, studieförbunden och inte minst folkbiblioteken spelat engrundläggande roll för att bygga upp det kulturella självförtroendet och skapaett gynnsamt klimat för det skrivna ordet. I har vi inte enbart en långrad av duktiga författare som just nu går på export, vi är faktiskt ocksåvärldsbäst på läskunnighet. Det är därför vi i så starkt fortsätterbetona vikten av att biblioteksanslagen skrivs upp, tidskriftsstödet utökas ochtryckfriheten värnas. Vi tror liksom att konsten har enuppgift, och att denna är intimt sammanlänkad med människans förmåga attförstå sig själv och sin samtid. En kunskap utan vilken en levande demokratiinte är möjlig.Det är därför med växande besvikelse vi noterar att tendensen blandkommunerna att lägga ner bibliotek och biblioteksfilialer ännu inte minskat.Det finns uppenbarligen ännu många kommuner som inte alls förstår att ävende små biblioteksfilialerna ute i glesbygden och i förorterna är livsviktiga.Ettgott språk lär vi oss bäst genom att läsa böcker, tidningar, serier,tidskrifter,ja, allt som äger fiktionens magiska kraft. Att lära sig stava, förstå abstraktabegrepp, ta till sig främmande ord och nya uttryck lär vi oss om vi från tidigålder tillåts upprätta ett nära förhållande till det skrivna ordet. Vid sidan avskolan och hemmet är den plats där det är meningen att läslustenska stimuleras och behoven av böcker tillfredsställas. vet vi attbokläsandet har minskat. Framförallt är det barn tilllågutbildade föräldrar som minskat sitt bokläsande. Med hänvisning till degoda språkkunskapernas betydelse för demokratin, och med ytterligarehänvisning till artikel 31, ser mycket allvarligtpå nedläggningen av biblioteken.I och med att kommunanslagen har minskat har många bibliotek tvingatsatt ta ut avgifter för olika tjänster, bl.a. för lån av böcker som biblioteketsaknar och alltså måste beställa. Detta slår hårt mot dem som bor i mindreorter och på glesbygden där biblioteken inte är så stora. I praktiken harbibliotekslagen där förlorat sin funktion, vilket är helt oacceptabelt.Miljöpartiet menar att oavsett var man bor ska man ha kostnadsfri tillgång tillsamma utbud som alla andra.Vad kan man göra för att vända trenden? I sammanhanget vill vi gärnalyfta fram alternativen. I tänker man nytt, och satsar på att byggaut nya filialer istället för att stänga ner de gamla. På Ängelnerbjuder man vernissager, utställningar, nya datorer och en fräsch miljö somtilltalar barn och ungdomar. Vår förhoppning är att fler kommuner inom kortser som förebild för sin biblioteksverksamhet. Detta bör gesregeringen tillkänna.Bokmomsen har ända från början varit en kardinalsfråga för Miljöpartiet.Som enda länder i världen har och bokmoms. Iövriga EU-länder ligger bokmomsen på mellan . I grannlandetNorge har man exempelvis ingen moms alls på böcker. villpåminna om att den kulturutredning som föranledde beslut om en nykulturpolitik med enad röst sade att om genom EU-tillträde tvingades införa kulturmoms så skulle den ligga på lägsta sats, detvill säga på , och inkludera boken. Vi vill även påminna om attmomsen inte är konkurrensneutral eftersom man kan beställa böckergenom Internet utan någon moms alls. tror att det är viktigt att gestöd till bokhandeln, men att ett ännu bättre sätt att stimulera bokhandeln äratt sänka momsen. Billigare böcker ger ökad omsättning, vilket inte minstgynnar de små boklådorna som får det allt svårare att gå runt. Detta börges regeringen tillkänna.TidskrifterTidskrifternas betydelse för det kulturella klimatet får inteunderskattas. Trots att den rika flora av artiklar och textersom tidskrifterna producerar är den kanske största källantill mer ingående kunskap om svenskt och internationelltkulturliv, så kämpar många av de etablerade tidskrifterna föratt överleva. Många drivs helt ideellt eller av ett litet antalunderbetalda eldsjälar. Detta är skandalöst. Ett bra sätt förtidskrifterna att låta höra av sig och locka till sig nya läsare äratt ordna kulturella evenemang, som exempelvis Gläntasfilosofibarer och 00-tals lyrikkvällar. Evenemang somGläntas filosofibar har inte bara varit exempellösaframgångar med fullsatta hus och långa köer utanför, utan dethar även visat sig dra en helt ny publik. Därför villMiljöpartiet att regeringen ger ökat stöd till de årligtåterkommande evenemang som kulturtidskrifterna såframgångsrikt har arrangerat. Detta bör ges regeringentillkänna.En ny form av kultur- och kunskapsspridning är tidskrifter på Internet. I ettantal artiklar i dagspressen har de Internetbaserade tidskrifternas växandebetydelse - inte minst för den unga generationen - framhållits. Antaletelektroniska tidskrifter ökar . Särskilt glädjande att notera är attdet imånga fall är de politiskt aktiva ungdomarna som med Internet funnit ett nytttidskriftsmedium för att sprida sin kultur och sina idéer. Av den häranledningen vill vi att det upprättas ett produktionsstöd för elektronisktpublicerade tidskrifter. Detta bör ges regeringen tillkänna.När det gäller invandrar- och minoritetsmedia, med undantag för denationellt erkända minoritetsmedierna som erhåller eget stöd, är deprofessionella språkrör för sina respektive språk och etniska grupper. Men pågrund av de många olika språken vet vi alla väldigt lite om vad somegentligen står i dessa olika tidskrifter eller vad som sägs i radio- ochteveprogram. Debatterna som förs stannar alldeles för ofta kvar som en internangelägenhet - detta trots att integrationsfrågor har en mycketframflyttad plats i det offentliga samtalet och i det svenska samhällsbygget.Integration i ett mångkulturellt samhälle betyder inte endast integrationmellan majoritets- och minoritetsgrupper utan i allra högsta grad ävenintegration minoritetsgrupper emellan. Den här uppenbara bristen i detoffentliga samtalet medför att åsikter inte bryts mot varandra och attkommunikation inte sker. Ett sätt att öka tillgängligheten till dessa medier kanvara att öronmärka pengar för professionell översättning av avmaterialet som referat eller pressreleaser. Tidskrifterna behöver också stöd förutveckling av pressetik, journalistisk och kunskap om det fria ordet ochdemokratins grundprinciper. Detta bör ges regeringen tillkänna.Folkmusik, folkdans ochvärldskulturFolk- och världsmusikområdet erhåller sin första egnainstitution vilket kan ses som ett erkännande av en egensjälvständig genre. Med det följer också önskemål om attKulturrådet följer upp utvecklingen med ökad egenkompetens inom området.Det är också glädjande att notera att i nu får etteget permanent nationellt stöd. Vi anser dock att nivån kan behöva justerasuppåt och har för avsikt att återkomma i frågan till vårbudgeten.Miljöpartiet vill också att regeringen går in och undersöker möjligheten avatt upprätta fler Folkmusikcentrum. är redan igång med sittfolkmusikinstitut. I pågår ett samarbete med om attutveckla ett gemensamt centrum. Även i håller folkmusikens ställningpå att stärkas. I grannländerna och har utspriddafolkmusikcentra verkat stimulerande. Folkmusiken är en högst levandekonstform, som både återskapas och utvecklas ständigt. Dess kulturella statusstärks stadigt, inte minst bland unga människor. Och erkänns allmäntfolkmusiken som en professionell genre inom svenskt musikliv. Därför villMiljöpartiet att regeringen kommer med ett förslag till om hurytterligare stöd kan utverkas till de befintliga och framväxandefolkmusikcentrum så att de kan driva sin verksamhet. Detta bör gesregeringen tillkänna.Miljöpartiet har yrkat på att den helt unikanyckelharpan skall få sin rättmätiga plats i svensk kultur. Vi tror att ett brasätt att upphöja dess särställning på är att kora den till svensktnationalinstrument. Detta bör ges regeringen tillkänna.När det gäller festivaler och spelmansstämmor har vid flertalettillfällen påtalat vikten av att höja deras kulturella status. Festivalernatvingasi dag till att locka allt större publik för att överleva och får med det enalltmerkommersiell inriktning.Spelmansstämmans unika roll som mötesplats för både utövare avfolkmusik, dansare och publik medför att framtida stöd behöver utformas påett annorlunda sätt än i dag.När nu festivaler och spelmansstämmor utvecklas är det viktigt att befästaockså deras konstnärliga och social kvalitéer. Vi vill att regeringen studerarutvecklingen lite närmare så att spelmansstämmornas och festivalernas roll ikulturlivet kan beskrivas utifrån den aktuella utvecklingen. Detta bör gesregeringen tillkänna.Även folkdansens ställning behöver stärkas genom ett utvecklingsstöd.Detta kan lämpligen göras genom att ansvar utökas.Utbildningar i folkdans och i många kulturers dans bör utformas så att de påsikt kan infogas i existerande danspedagogutbildning. Detta bör gesregeringen tillkänna.De flesta grupper som framför folkdans befinner sig i en gråzon mellanproffs och amatörer. Förlegat sätt att tilldela medel kan medföra att det ivissafall är bättre att vara arbetslös artist än verksam som danspedagog på deltidoch artist på deltid. Orsaken kan bero på ren okunskap om verklighetensutveckling men resultatet blir absurt och behöver därför justeras.Detta bör ges regeringen tillkänna.Bild- och formområdetSverige har utmärkt sig i internationella ikonstsammanhang. Liksom i fallet med svenska författaresverk så ökar efterfrågan på svensk konst utomlands. Ungsvensk konst anses fräck och uppstickande. Vi vågar lite merän andra. Det är heller inte så underligt. Vi håller en hög ochjämn standard på våra konstnärliga utbildningar, och vi harunder värnat våra offentliga institutioner. Likvälfortsätter de ekonomiska villkor konstnärer i allmänhet leverunder att vara skandalöst eftersatta.Vi vill slå hål på den seglivade myt som säger att en svältande konstnär ären god konstnär. Att skapande och ekonomiskt armod på något sätt skullevara en bra kombination är en gammal romantisk föreställning som inte hörhemma i det moderna samhällsbygget. I ett modernt samhälle ska enkulturproducent kunna få en rimlig lön för sitt arbete. Sådana saker som är ensjälvklarhet för medborgaren i allmänhet måste också bli självklar förkonstutövaren.Vi ska inte längre behöva läsa i undersökning efter undersökning attbildkonstnärer och formgivande konstnärer har högreutbildning än befolkningen i gemen, och landar på en genomsnittligbruttoinkomst på . En så stor del som avbildkonstnärerna har dessutom en inkomst som understiger perår. Detta skall ställas mot gemene mans genomsnittliga bruttoinkomst på . Här får inte heller genusaspekten glömmas bort. En majoritet avbildkonstnärerna utgörs av kvinnor.Samhället har inte råd med det resursslöseri som eftersatt efterfrågan ochekonomiskt utnyttjande leder till. Istället för att betala ut miljontalskronor i olika former av bidrag och understöd till arbetslösa konstnärer såanser vi att samhällets efterfrågan av konstnärernas alster och tjänster skaöka.Sedan 1937 finns en rekommendation om att avbyggnadskostnaderna skall avsättas till utsmyckning för offentliga byggnader.Miljöpartiet vill att regeringen återkommer till med ett förslag tillprincipbeslut om att av den totala investeringskostnadenavsätts till estetisk utsmyckning även vid infrastruktursatsningar, sombyggande av vägar och broar, och vid all ny- och ombyggnation av offentligalokaler, hyresbostäder och bostadsrätter som stöds med någon form av statligtstöd. Detta bör ges regeringen till känna.Vi noterar med glädje att det är en av staten prioriterad del avkulturpolitiken att förbättra konstnärernas arbetsvillkor.Vi har sett enpermanentning av centrumbildningarna och verksamhet, ochvi har sett att visningsersättning kommer få förstärkt stöd. De brister somfortfarande är akuta är frågorna om pensions- och sjukförsäkring för utövandekonstnärer. Här återstår ännu mycket att göra. Vi ser positivt fram emot attregeringen tar tag i problematiken och kommermed ytterligare förslag på hur pensions- och sjukförsäkringsfrågorna förkonstnärer skall lösas på ett långsiktigt tillfredsställande sätt. Detta bör gesregeringen tillkänna.När det gäller förslagsrätten till och är det glädjande att regeringen nu utvidgat denna rätt utifrånkulturutskottets önskemål. Här vill vi betona att det är viktigt med en bred ochgenreövergripande kompetens i styrelserna.FormDet är roligt att se att det nordiska samarbetet mellankonstnärer som arbetar med form åter ökar, men det behövsfler insatser för att öka den internationella spridningen. Äveninom form så intar nordiska konstnärer en unik position. Detär viktigt att tillsammans med de nordiska grannländernaarbeta för en bättre exponering av vårt konsthantverk, och dettror vi man gör bäst genom att inrätta fler utställningslokalersamt stödja dem som redan finns. Ett gott exempel på hursvensk konst sprids utomlands är det svenska iParis verksamhet. Detta är en verksamhet vi vill värna, ochsom vi gärna ser utvecklas på fler ställen i världen. Vi har såmycket att ge. Detta bör ges regeringen tillkänna.Svenska InstitutetSvenska Institutet har gjort ett utomordentligtgott arbete för att förmedla och sprida svensk kultur. I storainternationella sammanhang där svensk kultur är en del av ettstörre sammanhang vill vi framhålla att Svenska Institutetsställning behöver stärkas. Detta bör ges regeringen till känna.Kulturmiljön ochRiksantikvarieämbetetKultur är en viktig kunskapskälla. Den ökar förståelsenmänniskor emellan, och den bidrar till en växande kunskapom hur vi har levat och verkat och på skildaplatser. vill värna om det inhemska kulturarvetsamtidigt som vi strävar efter kulturell mångfald, eftersom vibåde vill värna traditionen och önskar att det svenskasamhället ska vara öppet för impulser, idéer ochkulturyttringar från hela världen.I har kulturmiljöns ställning stärkts. Det finns möjligheter attinrätta kulturreservat, och tycker att det är glädjande attanslagetför detta ändamål nu fördubblats. Dock återstår ännu mycket att önska.Framför allt skulle vi vilja se ett ökat samarbete mellan dem som arbetar mednatur- respektive kulturmiljö. Båda professionerna härstammar från olikautbildningstraditioner, och ser på natur- och kulturmiljö utifrån olikakompetenser. Men när det gäller att skydda och vårda natur- och kulturmiljönså krävs samarbete, och därför måste det ges utrymme inom de båda verkenför ett ökat samarbete. Detta bör ges regeringen tillkänna.När nya infrastrukturer planeras finns en klar tendens att glömma bort ellerhelt negligera kulturmiljön. Ett exempel är när föreslog att enflygplats skulle byggas i , och i sitt remissmaterial ut till kommunernainte med ett ord nämnde att den planerade flygplatsen skulle komma attbyggas rakt ovanpå ett gammalt gravfält. Detta bara som ett exempel på hurmycket som återstår för att stärka kulturmiljöns plats i samhällsplaneringen.Ansvarig för att sprida kunskap om kulturmiljön är Riksantikvarieämbetet.Miljöpartiet vill att informationsverksamhet ombefintlig lagstiftning stärks. Detta bör ges regeringen tillkänna.MuseernaMuseernas ekonomiska situation har under många årförvärrats. Därför är det glädjande att se att det nu finns vissaförstärkningar av anslagen. Likväl återstår det mycket attgöra för att stärka de centrala museernas ställning. Det kaninte få lov att vara så att en stor del av ett museums möjlighetatt producera utställningar vilar på att det kommer insponsringspengar. Därför vill att regeringen skasärbehandla frågan om avkastningskravet påkulturändamålsfastigheter och att de pengar som annars gårtill orimligt höga hyror får lov att stanna kvar inommuseernas egen verksamhet.Vi ser extra positivt på att de regionala museerna nu erhåller medel tillmuseipedagogiska satsningar som innebär att de kan höja ambitionsnivån ochöka antalet samarbetspartner. Vi vet att kulturskatterna runt i landet ärväldigtstora. Genom dessa satsningar ökar möjligheten för skolor och allmänhet attdel av dem.Utvecklingsbidraget för de regionala museerna har legat jämförelsevis lågt.Nu är vi glada för att det har fått en permanent ökning.Vi ser även positivt på att regeringen tillsätter en arbetsgrupp som isamarbete med universitet och högskolor utreder hur genusaspekten ska fåstörre genomslag i museernas verksamhet. Historien har alltsedantryckpressen kom i bruk skrivits av och för män. Det räcker med att titta påillustrationerna i ett historiskt uppslagsverk för att bli övertygad om attkvinnans roll för samhällets utveckling grovt underskattats, för att inte säganegligerats helt. Bilder på kungar, riksdagsmän och manliga representanterför näringslivet fyller sida upp och sida ner i stort sett varje svenskhistorieskrivning. På samma sätt har våra museer genom historien fokuseratpå en enkönad utvecklingshistoria. ökar medvetenheten om den bristandegenusaspekten i den offentliga kulturella representationen. För att museernaska kunna belysa vidden av ojämställdheten är det möjligt att ett särskiltkvinnomuseum behöver inrättas. I ett sådant skulle man ur olika aspekter, ochur ett såväl feministiskt som ett mer generellt hållet perspektiv, kunna gekvinnan hennes rättmätiga utrymme i historien. Vi i tror det äroerhört viktigt för jämställdheten att belysa hur kvinnan som exempelvissjälvständig husfru i bondesamhället, kulturbevandrad hemmafru i 1800-taletsborgerliga kärnfamilj, dubbelarbetande mor i vårt moderna samhälle, spelaten betydligt större roll för samhällsutvecklingen än som tidigare framhållits.För att föra vidare vår demokratiska vision om ökad jämställdhet mellankönen till morgondagens samhälle är det av avgörande betydelse att våra barnoch ungdomar får möjlighet att skapa sig en modern bild vårt lands och vårvärlds historia. En bild där inte bara mannens, utan också kvinnans olikaroller och insatser i samhällsbygget belyses. Med detta i åtanke inväntar vi numed spänning på vad den tillsatta arbetsgruppen för ökade genusperspektivkommer fram till i frågan om hur genusaspekten kan tas till vara på museer iallmänhet, och på ett separat kvinnomuseum i synnerhet.FolkbildningenFolkbildningstraditionen är en av grundstenarna i det svenskademokratibygget eftersom den värnar om att kunskap skallspridas till så många som möjligt. Om vi ska få en utveckling,ekonomiskt såväl som kulturellt, så är det absolut nödvändigtatt kunskap och information sprids till alla. Men liksomkulturen har kunskapen även ett värde i sig.