mot · GO02N318 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:N318av Runegrund, ()Den svenska skärgårdenFörslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen lägger fram förslag om en samlad politikför utveckling av de svenska skärgårdsområdena.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om samordningsansvaret för statlig verksamhet i skärgården.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om skärgårdsfiskarnas möjligheter att hålla skarv- ochsälbeståndet på en för näringen acceptabel nivå.14. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om och samlade ansvar för attutarbeta förslag om enhetliga regler för statens färjetrafik.25.1 Yrkande 3 hänvisat till MJU.2 Yrkande 4 hänvisat till TU.MotiveringDen svenska skärgården, på väst- och ostkusten, utgör unikanaturvärden och en oersättlig livsmiljö för människor, såvälbofasta som besökande. Det finns en berättigad oro överatt sådana värden går till spillo i brist på en aktiv ochsammanhållen skärgårdspolitik. Behovet av en samlad ochgenomtänkt skärgårdspolitik är uppenbart. Det är inte enbartett lokalt intresse utan ett starkt riksintresse att de storasvenska skärgårdsområdena hålls levande. Det handlar omrimliga villkor för näringsverksamhet och boende förskärgårdsbefolkningen men också om att tillvarata den unikamiljön för turism och rekreation. Dessa båda intressen tordedessutom i långa stycken vara samverkande. En levandesvensk skärgård måste få vara ett starkt riksintresse iframtiden.Den statliga skärgårdsutredningen (SOU 1994:43) ledde beklagligtvis intetill någon proposition. Flera kristdemokrater har motionerat om enmera sammanhållen skärgårdspolitik och i några avseenden har riksdagenlyssnat och vidtagit åtgärder. En sittande utredning ser över jordförvärvslagensom exempelvis berör såväl boende- som sysselsättningsfrågor vidfastighetsöverlåtelser. För skärgårdsbefolkningen är fastighetsbeskattningensvillkor och nivåer helt avgörande frågor. De regionala miljö- ochhushållningsprogrammen pekar på att för de människor som har sinförsörjning i de traditionella skärgårdsnäringarna är taxeringsvärdena ochfastigshetsskatten betydande problem.Trots många framställningar i saken och det arbete som lagts ned har denspecifika problembilden för skärgårdsfastigheterna ännu inte fått entillfredsställande lösning. Orimligt höga taxeringsvärden leder i många falltillatt sedan generationer bofast befolkning tvingas bort till förmån förpenningstarka fastighetsspekulanter. Detta är oacceptabelt. Möjligheten att booch verka i skärgården måste stärkas. Införandet avboendeplikt i förvärvslagstiftningen är en möjlighet som närmare bör utredas.Det finns anledning att fästa uppmärksamhet på några tidigare framfördakrav kring skärgårdsbefolkningens villkor. betänkande frånfebruari 1999 visar att frågan om en samlad skärgårdspolitik har bollatsmellan olika utredningar och hanterats av såväl somregeringen utan att leda till konkreta förslag. Detta förhållande pekar påbehovet av ett samlat grepp där en tydlig aktör också agerar som ensammanhållande kraft. När det saknas en tydlig statlig samordning leder dettill stora bekymmer i skärgårdsområdena, bl.a. i form av förloradearbetstillfällen.De svenska skärgårdarnas villkor är starkt beroende av ett antal statligaverksamheter. Försvaret, , polisen, posten och ärexempel på sådan verksamhet som i sin tur är beroende av att det finnsboende och yrkesverksamma i skärgården. Det stora antalet statliga aktöreraktualiserar behovet av en tydlig samordning. Ett skäl till sådan samordningär att värna om de arbetstillfällen som finns och som kan tillkomma iskärgårdsområdena. Kristdemokratiska motionärer har tidigare föreslagit ettsärskilt statligt skärgårdsråd som en väg för att åstadkomma en bättresamordning.Det är positivt att medverkat till ett vidgatskärgårdsbegrepp. Det är nu ytterst angeläget att verkar för att dessabegrepp också får genomslag inom EU och leder till att EU:s strukturfonderpå ett effektivare sätt än kan medverka till en utveckling avskärgårdsnäringarna.I utvecklingen av en levande skärgård har kommunikationsfrågorna enavgörande betydelse. Även på detta område är samordningsbehovet påtagligtmellan olika slags transporter. Skärgårdstrafiken måste värnas och utvecklasför att möjliggöra kvarboende och stimulera näringsverksamheten i området.Det måste också skapas förutsättningar för människor att bo i skärgården menarbeta på fastlandet. Färjetrafiken är livsavgörande för de boende på öarnaoch därför måste reglerna och deras tillämpning vara enhetliga och tydliga.Det bör åligga och att ta ett samlat grepp påregelverket samt klargöra statens ansvar för färjetrafiken i skärgårdarna.Det finns exempel på en rad andra skärgårdsfrågor av stor vikt främst förden bosatta och yrkesverksamma befolkningen. Det gäller det fria fisket,ejderjakten, att minska skarvarnas skadeverkningar och att begränsasälstammens ökning. Skarv- och sälbeståndet måste hållas på rimliga nivåer.Det är inom ramen för en samlad skärgårdspolitik som också dessa mycketkonkreta frågor kan få tillfredsställande lösningar. I avvaktan på en sådansamordning, inom ramen för ett skärgårdsråd eller liknande, är det av störstavikt att ha en lyhördhet för de människor som är beroende av skärgårdsfisketför sin försörjning och i förlängningen för sina förutsättningar tillkvarboende.Stockholm den 2 oktober 2000Rosita Runegrund (kd)()