mot · GO02A230 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:A230av , ()Arbetsmarknadspolitik för en hållbar integrationFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en arbetsmarknadspolitik för hållbar integration.MotiveringArbetsmarknadspolitikens huvuduppgifter är att förmedla arbete tillarbetslösa och arbetskraft till företag, öka de arbetslösas kunskaper och attstödja dem som har svårt att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden.Riksdagen fastslog 1996 som mål att skall ha halveratden öppna arbetslösheten till . Arbetslöshetsmåletkompletterades med målet att andelen reguljärt sysselsatta avbefolkningen skall öka till år 2004.Målsättningen att stödja dem som har svårt att få jobb på den reguljäraarbetsmarknaden och "förebygga segregation och permanent utslagning"innebär att särskild hänsyn skall tas till de grupper som har en svagställning på arbetsmarknaden. Till dessa prioriterade grupper hörungdomar, äldre, arbetshandikappade, långtidsarbetslösa samt"utomnordiska medborgare".Det har därför varit en prioriterad uppgift inom arbetsmarknadspolitikenatt minska den öppna arbetslösheten bland "utomnordiska medborgare".Utomnordiska medborgare utgör bara av samtligautrikesfödda. Exempelvis har av alla födda i numerasvenskt medborgarskap. För födda i är andelen och blandfödda i är naturaliserade. "Utrikesfödda" snarare än "utomnordiska medborgare" bör vara enprioriterad grupp i arbetsmarknadspolitiken. Sysselsättningsmålet är generellthållet och gäller hela befolkningen och riktar sig ocksåmot de "latent arbetslösa" i arbetsför ålder som fortfarande står utanförarbetsmarknaden. Det går givetvis att uppnå målet om igenomsnittlig sysselsättningsnivå och att vissa grupper fortfarande har enlägre sysselsättningsnivå. Det är därför viktigt att se överarbetsmarknadspolitikens mål. Sysselsättningsmålet måste prioriteras.Sysselsättningsmålet måste kunna brytas ned i kvantitativa mål för enminskad segregation. Gruppen icke-sysselsatta eller latent arbetssökandemåste synliggöras i arbetsmarknadspolitiken. Effekterna av dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna måste utvärderas inte bara utifrån om deger jobb utan också vilken slags jobb de ger.Det bör därför finnas en uttrycklig målsättning att minska klyftan isysselsättning mellan utrikesfödda och infödda svenskar. Arbetslöshetsmåletär problematiskt ur integrationssynpunkt. Att arbetslösheten inte sjunkersnabbare än den gör har till stort berott på att många, däriblandmånga invandrare som inte sökt arbete därför att det har verkathopplöst att få ett jobb, nu söker sig in på arbetsmarknaden.I en underrapport till revisorer konstateras att den bådeopreciserade och snäva prioriteringen av "utomnordiska medborgare" lett tillfaktiska snedprioriteringar inom arbetsmarknadspolitiken (, ).Utomnordiska medborgare har prioriterats i den meningen att deras andel avde arbetsmarknadspolitiska åtgärderna varit större än deras andel av dearbetslösa. Däremot har utomnordiska medborgare från t ex , sombott länge i och tillhör arbetskraftsinvandrarna, inte prioriterats.Dettagäller också medborgare från som invandrade redan under70- eller 80-talen.Arbetsförmedlingarna har prioriterat sent anlända invandrare på bekostnadav dem som kom . Arbetslösa invandrare från ,, och som invandrade har haftmindre chans än infödda svenska arbetslösa att vara i enarbetsmarknadspolitisk åtgärd. Naturaliserade invandrare har däremot fått delav arbetsmarknadspolitiska åtgärder i mindre utsträckning än vad sommotsvarar deras andel av de arbetslösa. Likaså har nordiska invandrare fått enlägre andel av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna än infödda svenskar.Utomnordiska medborgare utgör dock bara en tredjedel av de utrikesfödda.Det är viktigt att åtgärder för att öka integrationen så långt möjligt är endel av de generella åtgärder som omfattar alla arbetslösa.Arbetsmarknadspolitiken får inte stämpla utrikesfödda som en problemgrupp.Högkonjunkturen innebär ökade chanser att få jobb både för infödda svenskaroch för invandrare. Invandrare har kanske högre arbetslöshet men de står inte"utanför" arbetsmarknaden. Utrikesfödda utgör ungefär en fjärdedel av demsom varit inskrivna på arbetsförmedlingen längre än . Detta innebär att deär överrepresenterade bland de långtidsinskrivna men att i tre fjärdedelar avde långstidsinskrivna ändå är infödda svenskar. Andelen utrikesfödda ökarinte bland dem som varit inskrivna på arbetsförmedlingen 3 eller 4 år.Risken att hamna i långvarig arbetslöshet är ungefär lika hög förinvandrare som blir arbetslösa och skrivit in sig som sökande påarbetsförmedlingen som bland arbetslösa infödda svenskar - men eftersomarbetslösheten bland invandrare varit högre än i totalbefolkningen, och mångaarbetslösa invandrare inte uppbär a-kassa, så är det väsentligt urintegrationssynpunkt att både kunna arbeta förebyggande med tidiga insatseroch att rikta insatser mot långvarigt arbetslösa.Ur ett integrationsperspektiv skulle arbetsmarknadsutbildningen kunnabidra till en högre och jämnare kunskapsnivå, göra det möjligt för invandrareatt skaffa sig en yrkeskompetens avpassad efter behoven på den svenskaarbetsmarknaden och bryta yrkessegregationen. Kombinerasarbetsmarknadsutbildning med arbetsplatsförlagda moment så ökar dendessutom den enskildes möjligheter till kontakter med arbetslivet.Arbetsmarknadsutbildningen skall i huvudsak vara yrkesinriktad meninnehåller också moment av studiemotiverande eller förberedande karaktär.Arbetsmarknadsutbildning inom det reguljära utbildningsväsendet ärtillgänglig endast för arbetslösa invandrare som har en sammanhängandeinskrivningstid vid förmedlingen om samt för arbetslösaarbetshandikappade.Utrikesfödda som anlänt efter 1980 är i större utsträckning iarbetsmarknadsutbildning än i andra typer av arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Om vi antar att det finns ett stort genomsnittligt behov blandarbetslösa som är utrikesfödda av såväl språkutbildning som grundläggandeskolutbildning och kompletterande yrkesutbildning så kan givetvis betoningpå utbildning framför andra insatser vara något positivt - i synnerhet om manutgår från att subventionerade anställningar alltid innebär ett inslag avutträngning av riktiga jobb och snedvridning av konkurrensen. Dettaförutsätter dock en hög kvalité på utbildningen. AMS åtgärdsenkät från 1998fann dock att de som gått arbetsmarknadsutbildning var mycket mer nöjdaoch ansåg i högre grad att åtgärden stärkt deras möjligheter påarbetsmarknaden än de som hade gått andra typer av arbetsmarknadspolitiskaåtgärder.Den arbetslöse har lättare att få arbete om hon eller han har tidigare yrkes-erfarenhet eller kan få också tillfälligt kontakter med arbetsplatser så att denarbetsökande kan visa vad hon eller han går för. är det viktigt attdirekta subventioner av anställningar förbehålls de arbetssökande som ävenunder full sysselsättning har svårt att få jobb. Stora volymer avsubventionerade anställningar tränger undan riktiga jobb, snedvriderkonkurrensen och innebär ofta en subvention av låglöneföretag. En bättreanpassning av arbetsmarknadspolitiken mot individuella och lokala behovkräver ett direkt och nära samarbete mellan arbetsförmedling, socialtjänst ocharbetsplatser.Arbetsmarknadspolitiska åtgärder är positiva om de har ett stort inslag avomskolande utbildning och riktar sig till enskilda som löper uppenbar risk attvara arbetslösa oavsett konjunkturläget. Den undanträngning av "riktiga jobb"som då sker kan vara positiv ur ett rättviseperspektiv.Stockholm den 3 oktober 2000Lena ()()