mot · GO02Sf637 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sf637av Pekgul, ()StorstadsbarnenFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om vikten av att särskilt uppmärksamma barnens situation istorstäderna.MotiveringDen socialdemokratiska regeringens förslag till budget för2001 är viktig, inte minst för barnen. Genom olika insatserförbättras barnens situation och familjernas ekonomi. Meden allmän förskola som aviseras till 2003 får alla barn del avförskolans pedagogik. Genom den förlängdaföräldraförsäkringen får barnen mer tid med sina föräldrar.Med satsningar på skolan ges eleverna bättre förutsättningaratt klara sin skolgång. Genom de insatser staten stödjergenom storstadssatsningen kan barn i utsattabostadsområden få bättre chanser i livet.Samtidigt vet vi att många barn far illa. I en tidnings reportageserie i årfick vi ett skrämmande besked: Ungefär 1.600 tonåringar i bär påtankar om att ta sitt liv. Av dessa hade hälften gjort allvarliga försök. Varjeårdör det åtta ungdomar i länet på grund av självmord. Det är åtta för många.Undersökningar som regelbundet görs av på Centrum förBarn- och Ungdomshälsa i visar på allvarliga problem för barnen ilänet, inte minst de barn som bor i och i några avStockholms stads ytterområden. När man mäter olika faktorer somfödelsevikt, hur barnen klarar fyraårskontrollen, var i länet som de mestutagerande barnen finns och var andra faktorer som pekar på utsatthet avnågot slag finns, så är det i samma områden som barnen har detsvårast.Under 90-talet har också den ekonomiska krisen gjort att just de barn medbehov av ett extra stöd på något sätt har kommit i kläm. Här har ocksåarbetslösheten varit hög och ofta har det lett till att barnen inte fått vara pådagis, något som ytterligare försvagat dessa barns förutsättningar.Också inom skolan ser vi hur storstadsbarnen i utsatta områden får sämreförutsättningar än andra. Rapporterna om betygsresultaten i visari vissa områden att ungefär hälften av eleverna inte klarar det uppställdamålen. I andra stadsdelar skulle ett sådant resultat väcka invånarna tillkraftfulla protester. Men även om föräldrar som bor i utsatta områden harsamma omtanke om sina barn som andra föräldrar så verkar inte den politiskakraften att föra fram sina åsikter finnas i tillräcklig utsträckning. Som påmånga andra områden är det de som är mest beroende av politiken och avsamhällets insatser som är tystast.I de kommuner som omfattades av arbete lever andel barn.I de utsatta bostadsområden som studerades lever ungefär en tredjedel avkommunernas barn. Den utveckling vi ser för barnen i dessa områden handlarsåledes om en stor andel av morgondagens vuxna. Det finns skäl att varaorolig . De barn som går i "högstadiet" tillhörde en kullav barn som i många kommuner var den sista som hade det där extrastödet iform av specialträning eller hemspråksträning. Sådana stödinsatser kundesannolikt i någon mån bidra till bättre förutsättningar inför skolgång ochvuxenliv. drabbades inte minst skola och förskola avkraftiga besparingar. Det var framför allt det där extra stödet som försvann.För de barnen som inte kunde få den hjälpen redan i förskolan blir skolantuffare och förutsättningarna sämre i områden som redan har det svårare änandra.Ett förhållande som måste uppmärksammas är när resursfördelningar görsutifrån medborgarskap som faktor. I de bostadsområden som är föremål förstorstadsarbetet finns väldigt många barn med utländsk bakgrund men medsvenskt medborgarskap som egentligen har stora behov av ett extra stöd.Samtidigt är detta också behovet som finns hos de svenska barnen som borhär som för sin utveckling kräver ett extra stöd. Det finns all anledning attuppmärksamma barnen i , , , och andrabostadsområden i storstadsregionerna. De är vår framtid och vi kan genom ettgemensamt "kontrakt mellan generationerna" enas om att det är framtiden viska satsa på.Stockholm den 3 oktober 2000Nalin Pekgul (s)()()