mot · GO02A278 · 2000-10-05 00:00:00 — Större flexibilitet i systemet efterfrågas bland arbetsgivarnaoch framför allt måste möjligheter öppnas för att forma programtyperna eftervarje persons individuella förutsättningar.För att minska antalet arbetsmarknadspolitiska åtgärder inrättades förraåret en ny åtgärd, arbetspraktik. Arbetslivsutveckling (ALU) ocharbetsplatspraktik (API) avvecklades därmed. Det är positivt.Arbetsgivare som anordnat arbetspraktik ska delfinansiera åtgärden. Efteren överenskommelse med länsarbetsnämnderna skall anordnaren som regelbetala ett finansieringsbidrag på och person. Det ärbra att grupper såsom utrikes födda och arbetshandikappade kan undantasfrån kraven på finansieringsbidrag, likaså ideella organisationer som anordnararbetspraktik. Vi menar att det dessutom är viktigt att statliga myndigheterundantas från finansieringsbidraget. Orsaken till detta är att det är sammahuvudman och pengarna därmed bara går runt i systemet samt att viktigaarbetsuppgifter som exempelvis naturvård inom ram troligenaldrig blir utförda om ett finansieringsbidrag ska betalas från dessamyndigheters knappa anslag.Det finns anledning att gå vidare i arbetet med att minska antalet åtgärder.Förslagsvis bör AMS förslag om en reducering till tre programtyper,aktivitetsstöd, anställningsstöd samt projektstöd, genomföras. Fördelen ärmindre detaljregleringar och administration. Vidare blir det lättare förarbetsförmedlare och arbetssökande att överblicka regelverket som då ocksåblir mer flexibelt.Tyvärr går utvecklingen inte entydigt mot ett enklare regelverk. Samtidigtsom vissa förenklingar görs ökas krånglet på andra håll. Ett typexempel ärinförandet av anställningsstödet. Denna åtgärd som ändrades fyragånger innehåller nu fem olika former av anställningsstöd med var sittregelverk. För arbetsförmedlaren, och i ännu högre grad för den enskilde, ärdet omöjligt att hålla reda på vilka regler som gäller för vilken variant avanställningsstödet.Arbetsmarknadspolitiska åtgärderDet faktum att det med nuvarande höga arbetslöshet uppstårbrist på arbetskraft inom yrkesgrupper som vårdpersonal,byggnadsarbetare, lärare etc visar på de gångna årensmisslyckade utbildnings- och arbetsmarknadspolitik.Stora ansträngningar måste göras för att komma till rätta med flaskhalsarnapå arbetsmarknaden. I annat fall kommer den höga arbetslösheten attpermanentas med stora sociala problem som följd. Det måste bli en bättrebalans mellan tillgången på utbildad arbetskraft och arbetsmarknadensefterfrågan. Det krävs en tydlig prioritering av sådan utbildning ochpraktikplatser som ökar utbudet av arbetskraft på de områden där bristyrkenfinns.Det är också nödvändigt att betona vikten av individuella handlingsplanernär det gäller att anpassa en arbetsmarknadspolitisk åtgärd till vad somefterfrågas på marknaden och till vilka förutsättningar den enskilde har. Utanindividuella handlingsplaner är det risk för att åtgärden inte får den väntadeeffekt som var meningen och det blir en större kostnad än nödvändigt bådeför individen och för staten. Bristen på resurser för aktiv förmedling är därförett stort problem.Vi vill reformera arbetsmarknadspolitiken genom att bland annat:- Utveckla ett lärlingssystem för ungdomar, så att möjligheterna att kommain på arbetsplatser ökar.- Öka den lokala samverkan och minska rundgången i åtgärder och därmedminska arbetslösheten. Kommunerna, arbetsförmedlingarna ochförsäkringskassorna bör samverka för att hjälpa de arbetssökande.- I högre grad samordna arbetsmarknadsutbildningen med det reguljärautbildningsväsendet. Den kvalificerade yrkesutbildningen måste utökas.- Införa en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring med högreegenfinansiering som ger starkare incitament till alla former av arbete, utanatt skapa nya sociala problem.- Stärka de lokala arbetsförmedlingarnas möjlighet att ge kompetent stöd tillden arbetslöse.- Stärka de arbetshandikappades ställning på arbetsmarknaden. börreformeras och lönebidragssystemet utvecklas.- Se över arbetsmarknadspolitiken så att den anpassas till marknadens krav.Det behövs ett nära samarbete mellan näringslivet ocharbetsförmedlingarna runt om i landet för att de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna ska få den genomslagskraft som är önskvärd.Arbetsmarknadsutbildningar somkompetenshöjande medelKunskapslyftet är ett bra verktyg om den fortsatta ambitionenär att ge alla gymnasiekompetens. Det är viktigt attKunskapslyftet innehåller kvalitet. Utbildningarna ska inteuppfattas som meningslösa, och de ska inte fungera sominkörsport till en rundgång av åtgärder mellan arbetslöshetoch diverse lågbudgetutbildningar innan man får nästa periodav arbetslöshetskassa. Vi vill satsa resurserna på gymnasiet,Komvux, den högre utbildningen och kvalificeradeyrkesutbildningar som visat sig leda till att flera får jobb efterdet att utbildningen är avslutad.Vi anser att arbetsmarknadsutbildningen bör knytas närmare det reguljärautbildningsväsendet. Det reguljära utbildningsväsendet får på detta sätt ennaturlig koppling till arbetsmarknaden. Arbetsmarknadsutbildningens roll börvara att underlätta strukturomvandlingar i samhället, inte att ersätta detordinarie utbildningssystemet. En ökande del av de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna bör utgöras av yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningar.Ska utbildningsväsendet och omskolningen fungera på ett bra sätt måsteutbildningsersättningarna samordnas. varierar ersättningen medhuruvida man jobbat tidigare, om man ingår i en arbetsmarknadspolitiskåtgärd eller studerar på egen hand.Ett sätt att förbättra finansieringen vid studier är att införa ettutbildningskonto där arbetstagare och arbetsgivare investerar i framtidakompetenshöjning. Se vidare kapitel 8. Studiemedelssystemet och förslagettill utbildningskonto bör utformas så att det blir mer enhetliga ekonomiskavillkor för alla studerande, oavsett anledning till studierna.Lärlingsutbildning och företagsförlagdutbildningKraftiga insatser måste göras för att sänka trösklar för inträdei arbetslivet. Dessutom har gymnasieskolan blivit alltmeranpassad till elever med teoretiska färdigheter, vilket lett tillatt många inte trivs i den nuvarande gymnasieskolan. Därförbehöver vi ett modernt, väl fungerande lärlingssystem inomgymnasieskolan och inom arbetsmarknadspolitiken.Inom gymnasieskolan bör ett nytt lärlingsprogram inrättas. Ävenkommuner som saknar egen gymnasieskola kan arrangera detta programgenom att köpa den teoretiska delen hos en grannkommun. Det bör ävenfinnas ett lärlingsprogram inom arbetsmarknadspolitiken.Lärlingsutbildningen ska knytas nära det lokala näringslivet. Att ungdomari tidig ålder får fäste på den lokala arbetsmarknaden ger möjlighet till ettfortsatt boende på orten, vilket ger positiva regionalpolitiska konsekvenser.Ett visst mått av flexibilitet måste även byggas in i läroplanerna. Utbildningenska mestadels vara förlagd till ett företag.Avtal beträffande lärlingslön, försäkringsfrågor med mera träffas isamarbete mellan arbetsförmedling, arbetsgivare och berört fackförbund.Utbildningen ska vara mycket individinriktad och kan följaktligen ta olikalång tid. Ett tak bör dock sättas för utbildningstiden, förslagsvis på 3 år.Undantag kan dock göras när utbildning utformas för att kvalificera tillfortsatta studier vid universitet/högskola.Företagen får ersättning från arbetsförmedlingen för utbildning/handled-ning . För både lärlingsutbildningen inomgymnasieskolan och inom arbetsmarknadspolitiken gäller att denkvalitetssäkras, gärna med yrkesexamen efter branschens önskemål.Utbildningen avslutas med ett gesällprov/yrkesprov. Yrkesbevis utfärdas.Alla elever med avslutad utbildning har behörighet till fortsattyrkesutbildning på yrkeshögskola. Företagen har inget anställningstvång närlärlingen avslutat utbildningen. syn på lärlingsutbildningoch yrkeshögskola utvecklas i särskilda motioner.VaggerydsmodellenDen s.k. Vaggerydsmodellen innehåller inslag avlärlingsutbildning, och en nära knytning till det lokalanäringslivet. I kombination med en yrkesinriktadutbildningsinsats får den arbetssökande möjlighet till praktikpå flera företag.Grundfaktorerna i denna modell är att- arbetsförmedlingen håller samman och leder utbildningen, de lokalaarbetsgivarna har inflytande över utbildningens innehåll och mål,- de lokala fackliga organisationerna medverkar,- arbetsgivarna tar emot det antal elever som man kan se ett eventuelltrekryteringsbehov av. Det är dock viktigt att påpeka att det inte är någottvång för arbetsgivaren att anställa någon efter det att utbildningen äravslutad,- arbetsförmedlingens arbetssökande får en möjlighet att kompetensutvecklasig i relation till den lokala arbetsmarknaden, och visa upp sig för ett antalarbetsgivare,- antalet elever som utbildas ska vara relevant för den lokalaarbetsmarknaden och någon större överutbildning bör inte ske,- flexibiliteten inom de arbetsmarknadspolitiska programmen måste öka föratt arbetsförmedlingarna på ett bättre sätt än ska kunna finna merindividanpassade lösningar.Efter genomförd utbildning erhåller eleven ett slutintyg frånkursen där varje genomfört delmoment ingår. Vidare kommerintyget också att innehålla en beskrivning av de praktiskadelarna som varje person har genomgått hos respektivearbetsgivare. Det blir alltså både ett studieintyg och ett"arbetslivserfarenhetsbetyg". Denna modell har visat sig varaett mycket effektivt redskap i matchningen mellanarbetssökande och arbetskraftsbehov.Sabbatsår/friårEnligt budgetpropositionen avser regeringen att utreda för-och nackdelar med att införa ett s.k. friår. I arbetet ska bl.a.ingå att närmare se över effekterna av den danskafriårsmodellen och Trelleborgsförsöket. Kristdemokraternahar krävt en sådan utredning, varför den välkomnas.Friåret/sabbatsåret bör omfatta personer mellan 45 och 55 år.Detta skulle ge möjlighet för många att komma in på en nyyrkesmässig bana som möjligheten till vikariatskulle minska arbetslösheten. Om detta ska komma i frågamåste företaget som beviljar ett sabbatsår tillsätta en arbetslössom vikarie. Ett sabbatsår skulle också kunna bekostas av denenskilde individen genom förtida pensionsuttag.Datortek och datautbildningKvaliteten och effektiviteten i datortekverksamheten harifrågasatts på många håll. Statskontoret bör genomföra enstudie av datortekverksamheten för att skapa ett säkrareunderlag för en bedömning av den fortsatta verksamheten fördatorteken.Alla arbetslösa utan dataerfarenhet bör erbjudas utbildning igrundläggande datakunskap som leder fram till att man tar ett datakörkort.Det finns ett speciellt europeiskt datakörkort (European Computer DrivingLicence) framtaget av i tillsammans med andradataföreningar i . Datakörkortet är standardiserat så att samma kravgäller för datakörkort i de länder som anslutit sig till ECDL. Dataerfarenhetökar möjligheterna till ett framtida jobb.Starta-eget-bidragStarta-eget-bidraget är ett förhållandevis effektivtarbetsmarknadspolitiskt medel, eftersom det inneburit attmånga människor som annars skulle ha varit arbetslösa nuvågar att pröva på en företags- och affärsidé man kanske buritpå . Uppföljningar av åtgärden visar också att mångasom startar eget med hjälp av detta stöd också fortsätter somegen företagare en längre tid.Det finns anledning att understryka vad revisorer sagt omrisken för att starta-eget-bidrag kan bidra till att tränga undan ordinariearbetstillfällen. När myndigheterna beslutar om dessa bidrag måste det ståhelt klart att det inte handlar om snedvridande konkurrens.FlyttningsbidragI konsekvens med våra tidigare förslag vidhåller vi attflyttningsbidraget ska avskaffas. Bidraget har ingenavgörande inverkan på människors benägenhet att flytta tillett arbete. Istället bör reseavdrag för pendling med bilunderlättas genom höjningar av milersättningen samtsänkning av gränsen för att kunna göra avdrag för resormellan arbete och bostad. Vi beräknar därmed en besparingpå . Reseersättning föranställningsintervju och/eller studiebesök för enarbetssökande bör dock finnas kvar.ArbetslöshetsförsäkringenI en särskild motion presenteras syn påarbetslöshetsförsäkringen. Våra övriga förslag på näringslivs-och arbetsmarknadsområdet leder till att arbetslöshetensjunker vilket innebär minskade kostnader förarbetslöshetsersättning. Vårt budgetförslag innebär bl.a. ensatsning på sänkt skatt inom tjänstesektorn och enförstärkning av kommunernas och landstingens ekonomiskaresurser som kommer att innebära personalförstärkningar utei verksamheterna. Till detta kommer en radföretagsfrämjande och tillväxtorienterade åtgärder som bidrartill att ytterligare sänka arbetslösheten och därmedarbetslöshetsersättningen.I Ds 1999:58, Kontrakt för arbete - rättvisa och tydliga regler iarbetslöshetsförsäkringen, betonas värdet av en strukturerad sökprocess.Arbetsgruppen som gjort utredningen menar att de krav som ställs på enarbetssökande måste bli tydligare och mer strukturerade . Målet är attsöktiderna förkortas och därmed också den totala omfattningen påantalet ersatta dagar. stöder de förslag som läggs fram iutredningen. Ett genomförande av utredningens förslag skulle minskakostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen.Sammantaget innebär detta att vi bedömer att anslaget 22:2 kan minskasmed år 2001.Anslag till arbetsmarknadsutbildning,anslag 22:3Vårt budgetförslag innebär en förnyelse av näringspolitiken,sänkt skatt på arbete, kraftig stimulans av tjänstesektorn ochen förstärkning av kommunernas och landstingensekonomiska resurser som kommer att ge effekter påsysselsättningen inom vården, omsorgen och skolan. Till destatistiska beräkningarna kan läggas att de som kommer ireguljärt arbete kommer att generera ytterligare nyaarbetstillfällen och skatteinkomster till stat och kommunvilket i sin tur ger effekter i form av sysselsättning etc.Vi bedömer att om vår politik får genomslag innebär det ett minskat behovav arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Dessutom förordar vi en rejäl förenklingav de arbetsmarknadspolitiska regelverken. Sammantaget innebär detta att vibedömer att anslaget 22:3 kan minskas med år 2001.Särskilda åtgärder förarbetshandikappadeDet är nödvändigt att tillförsäkra de arbetshandikappademöjligheten till ett fortsatt aktivt arbetsliv. Inte minst närarbetsmarknaden har vänt uppåt gäller det att dearbetshandikappade får fäste på den ordinariearbetsmarknaden. Lönebidragen är då ett effektivt instrument.Regeringen har haft dålig kontroll på sinamyndigheter, varför panikbromsningar fick göras 1999, då enutlovad satsning på i praktiken blev enindragning på bl.a. på grund avövertrasseringar . ökas anslagen till lönebidrag,men osäkerheten är betydande om den långsiktigainriktningen av regeringens politik.Kristdemokraterna anser det rimligt att ytterligare förstärka lönebidraget idet konjunkturläge som råder, och anslår därför ytterligare 100 miljonerkronor för detta under anslag 22:4.I förordningen för lönebidragsanställda bör på nytt införas en paragraf sominnebär att om risk för uppsägning föreligger ska en sänkning av lönebidrag ejgenomföras. Möjlighet till en ersättning på vid anställning i ideellaorganisationer ska gälla såväl vid nyanställningar som för dem som innehadeanställning efter den 1 juli 1995.Samhall ABSamhall AB får ett statsbidrag på 4 300 miljonerkronor för de merkostnader som bolaget har jämfört medandra företag, t.ex. för den anpassade arbetstakten, attverksamheten finns i hela landet och anställningstrygghetenför arbetshandikappade anställda. har 30 000anställda.Under senare år har kritik riktats mot att affärsmässigheten i bolagetdominerar för mycket och att rekryteringen från de prioriterade gruppernaminskat. Även andelen övergångar från till ordinarie arbeten harminskat, trots den goda konjunkturen. , som startade , hargenomgått stora förändringar . Affärsmässigheten och kundfokushar blivit bättre, som kostnaden per arbetshandikappad sjunkit.Problemet för ett företag som är balansen mellan det socialauppdraget och att driva verksamheten så effektivt som möjligt. Frågan är ominte volym bör minska något och en ökad tonvikt läggas pålönebidraget som instrument för att hjälpa de arbetshandikappade, inte minstnär arbetsmarknadsläget är bättre.Vi föreslår i ett första skede att av bidraget tillSamhall förs över till lönebidrag, anslag 22:4.I budgetpropositionen vill regeringen få godkännande för attändra i bolagsordning när det gäller vilka branscher som bolaget skaverka inom. Rimligen bör underställas alla ändringar avbolagsordningen. Däremot kan bolagsordningen formuleras så att regeringenges ett mandat att avgöra vilka branscher ett bolag som ska verkainom. Det finns också anledning till en bredare utvärdering av Samhallsinriktning och uppdrag, däribland bolagsordningen, enligt vad som ovananförts. Regeringen bör ta initiativ till en sådan översyn av Samhall.KompetensutvecklingFramtidens arbetsliv kan te sig motsägelsefullt. Dels kan manse tendenser till flexiblare anställningsformer inomnäringsliv, vilket innebär att arbetstagaren byter jobb oftareän vad som gjordes . I morgondagens samhälle kommernästan alla under sitt yrkesliv att avsätta tid för att uppdaterasitt kunnande inom yrkesområdet eller att lära sig något heltnytt. Dels kan man se att specialiseringen blir allt tydligareoch personlig kompetens allt viktigare.Att välja yrke innebär inte att man kan förutsäga hur yrket ser ut om15 år. Arbetsvillkor, teknik och miljö är svåra, för att inte säga omöjliga, attförutsäga. Utbildning och kompetens är nyckelord för det nya samhället. Denenskildes kompetens kommer att vara utslagsgivande för att få jobb.Utbildning är en färskvara. Gamla yrken försvinner och nya tillkommer ien allt snabbare takt. Länder som vill hävda sig i den internationellakonkurrensen måste anpassa sina utbildningssystem till denna utveckling. Deländer som inte förmår att genomföra denna förändring kommer att hänvisastill en hög arbetslöshet och får inrikta sig på att konkurrera om låglönejobben.I är en stor del av industrin extremt exportberoende då landet haren liten folkmängd. Det gäller att ha goda villkor för företagande.Konkurrensen är omöjlig vad gäller billig arbetskraft. möjlighet äratt exportera med hjälp av kompetens och högförädling. Detta ställer storakrav på enskilda medarbetares kontinuerliga kompetensutveckling ochkompetensförnyelse. Staten, företagen och den enskilde har ett gemensamtintresse av och ansvar för detta.En väg att stimulera kompetensutveckling är via utbildningskonton.Förslaget innebär att arbetstagare och arbetsgivare skulle få möjlighet att, upptill en viss nivå, avsätta pengar till ett avdragsgillt utbildningskonto. Understudietid skulle man kunna ta ut pengar från kontot för att finansieraarbetsuppehållet. Det uttagna beloppet skulle då belastas med inkomstskatt.För den enskilde innebär ett individuellt utbildningskonto en möjlighet att ökadet egna ansvaret.Genom skattefri avsättning kan man själv välja tidpunkt för att utanekonomiskt avbräck genomföra studier. Anställda kan genom ett växandekonto själva söka efter lämpliga utbildningsvägar som ger möjlighet till nyaarbetsuppgifter, till avancemang och högre lön. Det ligger i den anställdeseget intresse att finna utbildningar som leder till ett kunnande som efterfrågaspå arbetsmarknaden.Säkerligen kan en del av dagens betydande flaskhalsproblem undvikas.Det vill säga det faktum att vi trots en hög arbetslöshet och förhållandevisomfattande utbildning av arbetslösa har en uppenbar brist på visstyrkeskunnande.En annan viktig fördel är att det underlättar för den äldre arbetskraften attkonkurrera med yngre personer med en mer aktuell utbildning. Förarbetsgivaren ger utbildningskontot tillgång till personal med uppdateradekunskaper och större engagemang. Det ger möjlighet att utnyttja tider av lågbeläggning för studier och att behålla personal.En självklar effekt blir att produktiviteten ökar och att företagetskonkurrenskraft förbättras. har inte företag möjlighet att skattefrittavsätta medel för framtida utbildning. Likaväl som man kan periodiserakostnader för maskininvesteringar bör det vara möjligt att periodiserainvesteringar i utbildning. En förändring enligt vårt förslag skulle medföra eliminerar det kända problemet att företagen inte har råd med utbildningunder lågkonjunktur, medan man inte har tid under högkonjunktur.För staten och arbetsgivaren är utbildningskontomodellen främst ett sätt attbidra till kompetenshöjning och därmed till att begränsa arbetslösheten. Detförstärker landets förmåga att stå emot djupgående ekonomiska kriser. med hög produktivitet och goda löner bidrar till att ökaskatteintäkterna utan att skatten behöver höjas.För statens del handlar det inte om bidrag. Istället handlar det om att ge enskattekredit på ungefär samma sätt som man ger skattekredit försparande i pensionsförsäkringar. Denna investering får staten tillbaka genomstörre skatteintäkter och till följd av lägre arbetslöshet.Självfallet måste systemet omgärdas av vissa regler. Det måste till exempelregleras hur stora avsättningar som får göras, hur stora uttag som ska varamöjliga och vad som ska hända med medel som inte utnyttjats för studier.Vårt förslag är att den anställde ska får göra avsättningar som motsvarar 5procent av tjänsteinkomsten. Samma tak ska gälla för arbetsgivarensavsättningar. Ett högsta belopp som berättigar till skattekredit börfinnas. Arbetstagaren förfogar givetvis fritt över "sin del" i utbildningskontotmedan samråd bör ske med arbetsgivaren om hur den del som denne avsattska användas. När det gäller uttag ska inte större uttag än det som motsvararden tidigare tjänsteinkomsten få göras under ett studieår. Eventuella medelsom inte används för studier ska kunna användas till att förstärka pensionen.Arbetstagaren kan ta med sig sitt konto om han eller hon byter arbetsgivareeller startar eget.En fråga som blir aktuell är vem som ska administrerautbildningskontomodellen. Vi vill låta arbetstagare och arbetsgivare fritt väljabland försäkringsbolagen att administrera deras konton. Fördelarna är tydliga.Försäkringsbolagen har administrativa system uppbyggda för försäkringar.Vidare är arbetstagare och arbetsgivare väl bekanta med de rutiner som gällerför administrationen av gruppförsäkringar. En väl fungerande modell finnsalltså . Förslaget innebär att kapitalet sprids på många händersamtidigt som valfrihet skapas. Pengarna placeras som ett fondsparande ochger därmed avkastning. Enligt försäkringsbolaget beräkningar tardet för en löntagare att genom att avsätta avlönesumman betala ett studieår med oförändrad inkomst. Exemplet bygger påen real avkastning på kapitalet om per år.Vår modell fordrar en del lagändringar för att kunna genomföras. Detgäller bland annat att skapa lagrum för avdragsrätt både för företag ochprivatpersoner, att skapa lagar till skydd för medlen vid eventuellföretagskonkurs och regler för uttag. Vårt förslag innebär inte en lagregleradskyldighet att införa utbildningskontomodellen på varje företag och inom denoffentliga sektorn, men väl att möjligheten öppnas.Till varje konto knyts en enkel försäkring för att säkra medlen videventuellt dödsfall, långvarig sjukdom eller företagskonkurs. Den modell somvi förordar tror vi skulle bidra till ett som är bättre rustat att mötaframtidens utmaningar. Företagens internationella konkurrenskraft skulle öka,de anställdas arbetsuppgifter skulle bli mer stimulerande och naturligtvisbättre betalda. Samhällsekonomiskt skulle det medföra betydande vinster.Arbetslösheten kan hållas på en låg nivå och välfärden i vid mening kanstärkas.Under 2000 avsatte regeringen i form av enskattereduktion för kompetensutveckling. Dessa medel har ännu ej utnyttjatseftersom regeringen fortfarande utreder hur den ska utforma sitt förslag tillkompetensutveckling. Medlen som avsattes finns därför på ettkonto i . avsätts en motsvarande summa för dettaändamål.