mot · GO02Ub12 · 2000-10-04 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ub12av , ()med anledning av prop. 2000/01:3 Forskning och förnyelse1 Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att införa en kvalificeringstrappa för högskolorna.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att utarbeta en strategi som anger hur rekryteringen avhögskolelärare kan ökas.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om användningen av resurstillskottet till underden kommande perioden.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att de fasta forskningsresurserna till högskolor och universitetskall öka i såväl reella som relativa termer.5. Med avslag på regeringens förslag bör begära nytt förslag hosregeringen i linje med vad som i motionen anförs.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om lägsta påslag för indirekta kostnader.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om hur forskning inom humaniora och samhällsvetenskaplångsiktigt kan stärkas.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om forskarstuderandes sociala situation.9. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en samlad forskningsbudget.10. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om fortsatt diskussion kring forskningsfrågorna.11. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om studiemedelssystemet och social snedrekrytering.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om kvalitet framför ytterligare kvantitativ utbyggnad av den högreutbildningen.13. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en studiesocial utredning.2 InledningKunskap är en av de pelare som samhällets trygghet och välfärd vilar på.Den är också viktig för människors livskvalitet och personliga utveckling.Centerpartiets mål är att skapa ett decentraliserat kunskapssamhälle. Meddet menar vi att tillgängligheten till utbildning ska:- nå hela folket, inte bara de redan kunskapsprivilegierade,- nå ut i hela landet, inte bara i några expansiva områden,- ske under hela livet, inte bara under någon period.Flera åtgärder behövs för att klara detta. Det är stora skillnader iutbildningsnivåer mellan olika regioner i . De nya högskolornakan motverka den sociala och geografiska snedrekrytering som finns tillden högre utbildningen. Alla har inte möjlighet att flytta till orter medutbildning. Istället måste utbildning flyttas ut till de som har behov ochönskemål om utbildning. Högskolepolitiken måste ta sin grund istudenternas rätt till en god utbildning och deras krav och förväntningarpå sin studietid. Den enskilda studenten måste stå i fokus förutbildningspolitiken. Vi beskriver i denna motion syn på:- akademisk kvalitet och forskning,- tillgänglighet till högre utbildning,- studiesociala frågor,- samverkan med det omgivande samhället.Centerpartiet har under de senaste två mandatperioderna medverkat till denstörsta utbyggnaden av den högre utbildningen i . Under desenaste 10 åren har antalet högskoleplatser ökat . Det viktigaste justnu är att matcha den utbyggnad som sker med resurser för att säkrautbildningens kvalitet. Nyrekryteringen av lärare har inte ökat i samma taktsom utbyggnaden av antalet studieplatser. Högskolorna behöver därför ettandrum för att besätta lärartjänster och höja forskningsandelen. Centerpartietanser att det är mer prioriterat att satsa på att stärka kvaliteten inom denhögreutbildningen än att ytterligare bygga ut antalet platser inomgrundutbildningen.3 Akademisk kvalitet3.1 En kvalificeringstrappa högskolereform innebar flera viktiga förändringar av den högreutbildningen i . Bland de mest betydande inslagen i reformen framstårinförandet av en examensordning. Som generella examina finns dels doktors-respektive licentiatexamen i forskarutbildningen, dels magister-, kandidat-och högskoleexamen för den grundläggande högskoleutbildningen. Därutöverfinns specifika yrkesexamina med drygt 40 olika inriktningar.Införandet av en examensordning resulterade i ett principgenombrott för demindre och medelstora högskolorna. En rutin för prövning av examensrätt harutvecklats som innebär att kriterier ställs upp för att erhållaexamensrättigheter. Vi finner det rimligt att ytterligare utveckla systemet medprövning av examensrättigheter. Systemet ger stora frihetsgrader för detenskilda lärosätet att efter lokal prioritering kvalificera sig förexamensrättighet på allt högre nivåer. har i återkommandemotioner förespråkat ett etablerande av en kvalificeringstrappa med klarakriterier för att mindre och medelstora högskolor också skall kunna utdelaexamina inom forskarutbildningen. Vi förespråkar för samtliga universitetoch högskolor en övergång till ett enhetligt anslag för grundutbildning ochforskning. Genom ett enhetligt anslagssystem skapas förutsättningar för etthöjt och sammanhållet basanslag för forskning, som helt enkelt följer av detutbildningsuppdrag lärosätet tilldelats.Det första trappsteget omfattar således all högskoleutbildning och allahögskolor. Detta medger ökade möjligheter för samtliga högskolor att bedrivaforskning. Därmed uppnås högskolelagens krav om nära samband mellanutbildning och forskning. I det andra trappsteget kompletteras basanslagetmed ett tilläggsanslag. De högskolor som erhållit rätten att utfärdamagisterexamen i ett ämne skall även ha fasta forskningsanslag för detämnesområdet. Det tredje steget i vår kvalificeringstrappa innebär att dehögskolor som uppnått bredd och djup i utbildning och forskning, efterprövning av , skall kunna erhålla examensrättigheter förlicentiat- och doktorsexamen. Närmare kvalitativa och kvantitativa kriterierför detta bör fastställas av . Kriterierna skall vara kända enligtsamma princip som gäller för magisterexamen. En del i prövningen skall varaatt högskolan getts rätt att inrätta professur.Med förslaget om kvalificeringstrappa skapas förutsättningar förhögskolan att successivt utveckla bredd och djup. För högskolor som erhållitexamensrättigheter skall det vara möjligt att, efter prövning, inrättavetenskapsområde och vidare att uppnå universitetsstatus eller att utvecklastill en profilhögskola. Regeringen bör återkomma med förslag kring hur ettanslagssystem utarbetas som bygger på förslaget om högskolornaskvalificeringstrappa. Detta bör ges regeringen till känna.3.1.1 LärarnaDen centrala resurs som vetenskapligt och pedagogiskt skickliga lärareutgör inom den högre utbildningen bör tas tillvara bättre än i dag.Fortfarande lägger många institutioner betydligt större vikt vid denvetenskapliga än den pedagogiska skickligheten vid anställningar ochbefordringar. Denna attityd tar självfallet tid att förändra, menhögskolepolitiken måste lägga stor vikt vid att inskärpa att pedagogisktarbete skall värderas och uppskattas på samma sätt som vetenskapligt.Lärare utan formell pedagogisk kompetens bör erbjudas kurser iexempelvis metodik och didaktik.Nyrekryteringen av lärare har inte ökat i samma takt som utbyggnaden avantalet studieplatser. Behovet av kompetenta högskolelärare är på sinahåll mycket stort, särskilt vid de mindre och medelstora högskolorna, ochkommer också att öka kraftigt . haruppmärksammat detta i de senaste årens högskolemotioner och pekat påbehovet av en samlad strategi för att få fler lärare. Regeringen bör utarbeta enstrategi som anger hur rekryteringen av högskolelärare kan ökas. Detta börges regeringen till känna.4 ForskningSträvan efter ny kunskap är en av de egenskaper som kännetecknarmänniskan. Under århundraden har hon drivits att öka sin kunskap omden omgivande världen, såväl för omedelbar nytta som av nyfikenhet pådet som inte direkt kan omsättas i praktiken. Den fria och kritiskttänkande och granskande forskningen är ett omistligt inslag i det öppnasamhället. Det är en huvuduppgift för utbildnings- ochforskningspolitiken att slå vakt om det öppna samtalet och att stimuleratill ett fritt kunskapssökande.Regeringens proposition 2000/01:3 Forskning och förnyelse är enbesvikelse då den centraliserar resurserna och besluten och minskaruniversitetens och högskolornas frihet.Forskningspolitiken bör syfta till att stärka forskarnas och lärosätenas maktöver resurserna, vilket också innebär att det fria kunskapssökandet stärks. Denbör också syfta till att fler högkvalitativa forskningsmiljöer kan byggas upp,vid fler lärosäten. I detta avseende är regeringens proposition 2000/01:3Forskning och förnyelse en besvikelse. Regeringen stärker sitt grepp överforskningen i stället för att öka forskningens frihet. Det mänskliga perspektivet på kunskap och utveckling,representerat inom humaniora och samhällsvetenskap, sätts på undantag.4.1 Synpunkter på regeringens forskningspropositionEnligt prop. 1999/2000:81 Forskning för framtiden - en ny organisationför forskningsfinansiering inrättades ett nytt system förforskningsfinansiering i , med ett vetenskapsråd, uppdelat på fleraämnesråd. , liksom flera andra partier, förhöll sig avvaktandetill organisationen och menade att en bredare parlamentarisk förankringav de stora förändringar förslaget innebär var påkallat.Så blev emellertid inte fallet och kommer givetvis attrespektera beslut, men menar att regeringen själv böragera i enlighet med diskussionen kring den nya organisationsformen. Ensådan förändring var att samtliga anslag för de tidigare grundforskningsrådenfördes till , där ämnesråden inom de ekonomiska ramarstatsmakterna anger ska fördela forskningsmedel. Dessvärre återfinns dennafördelning vare sig i budgetpropositionen för eller i proposition2000/01:3 Forskning och förnyelse. Rimligen innebär detta att regeringensjälv avser stå för de ramar tidigare satt upp. menaratt detta är en oacceptabel ordning och att ramarna för ämnesråden, i likhetmed den tidigare ordningen för grundforskningsråden, ska fastställas avriksdagen. I vår motion angående budgetpropositionens utgiftsområde 16Utbildning och universitetsforskning yrkar vi att regeringen skyndsamt skaåterkomma med förslag till ramar till . I proposition2000/01:3 Forskning och förnyelse anger regeringen vidare hur det beslutaderesurstillskottet i stort sett i detalj ska fördelas tillförmån för egna prioriteringar. Regeringen tar med andraord på sig uppgiften att själv agera vetenskapsråd och stå för de bedömningarforskarsamhället rimligen självt borde få göra. Trots vackra ord frånregeringens sida om förnyelse och förändring inom forskningen, om nyaforskningsområden och forskningens frihet, är prioriteringarna dessutomtämligen konventionella och förutsägbara. Regeringens agerande innebär ettingrepp i den fria forskningen och sprider osäkerhet om statsmakternasambition att även framgent låta forskningen vara fri i . Regeringen börmed andra ord avstå från att reglera hur resurstillskottet till Vetenskapsrådetska användas den kommande perioden. Detta bör ges regeringen till känna.Den fria forskarstyrda forskningen är grunden för en mängdgrundläggande upptäckter som kan ge upphov till vidare forskning ochinnovationer. har upprepade gånger kritiserat regeringensignorans för behovet av att stärka basresurserna för forskning vid högskoloroch universitet samt dess vilja att i stället öka de rörliga medlen. Bådaformerna av forskningsfinansiering är nödvändiga och de externa medlenspelar stor roll för att stimulera konkurrens och kvalitetsutveckling. Enförstärkt obalans i riktning mot allt större beroende av externa medel riskerardock att grundforskning kommer på undantag och att forskningen kommer attstyras av utomstående intressenter.Många av de upptäckter som legat till grund för framgångsrik vidareforskning och senare kommersiell tillämpning har varit oväntade, somresultatet av ett fritt kunskapssökande. Denna frihet att pröva olikaforskningsområden och att fritt välja problem måste värnas. Centerpartietmotsätter sig därför regeringens ambition i prop. 2000/20001:3 att en alltstörre del av forskningsresurserna ska erhållas efter prövning hos externaforskningsfinansiärer. Enligt vår uppfattning minskar en sådan ambitionlärosätenas frihet och innebär vidare att universitetens och högskolornas rollförminskas från fria forskningscentra till utförare av offentligt eller privatbeställd forskning.I den fortsatta hanteringen av forskningspolitiken bör därför de fastaforsknings-resurserna till högskolor och universitet öka i såväl reella somrelativa termer. Detta bör ges regeringen till känna.Regeringen sätter upp ett ambitiöst mål om drygt 9 000 examineradedoktorer 2001-2004. Det är en välkommen ökning, även om det är svårt att seatt medelstilldelningen motsvarar detta mål. Ett led för att uppnå detta äretablerandet av sexton forskarskolor, med ett mål att examinera vardera 25doktorer. Det är svårt att se att målen kommer att uppnås med dessa insatser.Forskarskolorna innebär vidare, med den utformning de får, att regeringenstärker sitt grepp över svensk forskning och vidare centraliserarbeslutsfattandet över forskning och forskarutbildning till de storauniversiteten. Partnerhögskolorna kommer med denna konstruktion att hamnai en beroendeställning till fakultetsnämnderna vid dessa universitet. Isynnerhet är detta bekymmersamt i fråga om de nya universiteten ochhögskolorna med vetenskapsområden, som rimligen borde få än störremöjligheter att själva styra över resurser för forskning och forskarutbildning.Detta bör t.ex. innebära att forskarskolor etableras även vid nya universitetoch högskolor med vetenskapsområden. Det bör också innebära att studenterslika möjligheter att rekryteras till forskarskolor och att lärosätenas likainflytande över dem garanteras. Regeringen bör återkomma till medförslag som innebär en organisation för forskarskolor i enlighet medovanstående. Med avslag på regeringens förslag bör begära nyttförslag hos regeringen i linje med vad som i motionen anförts.Centerpartiet har i princip inga invändningar mot att externaforskningsfinansiärer ska stå för kostnader som uppstår vid lärosätet tillföljdav finansierade projekt. Däremot förefaller det svårt, för att inte sägaorimligt,att definitivt fastslå en nivå för hur stort detta påslag ska vara, mot bakgrundav den mångfald av former för extern forskningsfinansiering somförekommer. Bl.a. måste frågor om hur kostnader ska fördelas vidsamverkansprojekt eller då externa medel tillförs befintliga projekt lösas.Forskning 2000 förordade en utvecklad redovisning av kostnader viduniversitet och högskolor för att hantera dessa frågor. Ett liknande uppdraghar givits åt från regeringen, men har inte kunnatanvändas som underlag för ett beslut om hur externt uppkomna kostnader skafinansieras, bl.a. till följd av oklarhet kring hur lokalkostnader ska hanteras.I avvaktan på en godtagbar modell för att debitera för externt uppkomnakostnader bör det därför inte göras några förändringar i frågaom lägsta påslag för indirekta kostnader. Regeringen bör återkomma i fråganoch redogöra för vilka kostnader som ska kompenseras. Detta börges regeringen till känna.Humaniora och samhällsvetenskap har kommit alltmer påundantag i den svenska forskningsfinansieringen. Ett ytterligare problem fördetta område är den nya forskarutbildningen, som inneburit en kraftigtminskad rekrytering av doktorander. Regeringen säger sig förvisso viljastärka humaniora och samhällsvetenskap, men det stannar vid högtravandeord.Enligt uppfattning är det angeläget att ökade resurser tillteknik, medicin och naturvetenskap balanseras av ökningar också tillsamhällsvetenskap och humaniora. Det är angeläget inte minst för att belysavad tekniska och medicinska framsteg betyder ur ett mänskligt perspektiv ochför att främja ett tvärvetenskapligt förhållningssätt i alla discipliner, därallforskning bör belysas allsidigt. Lika lite som teknik, naturvetenskap ochmedicin är emellertid forskning inom humaniora och samhällsvetenskapgratis. Regeringen tillskjuter fördelat på sju lärosäten dennärmaste treårsperioden. Det måste betraktas som mycket otillräckligt,särskilt i förening med den minskade friheten för högskolor och universitet attsjälva fördela resurser. Regeringen bör till vårpropositionen 2001 återkommamed förslag till hur forskning inom humaniora och samhällsvetenskaplångsiktigt kan stärkas. Detta bör ges regeringen till känna.4.2 Högre studier skall vara forskningsförberedandeFör att uppfylla högskolelagens krav på en vetenskaplig grund för denhögre utbildningen krävs en tätare koppling mellan grundutbildningenoch forskningen inom högskolan. Ett särskilt viktigt inslag igrundutbildningen för att stärka forskningsanknytningen ärmetodundervisningen. Att kunna behärska och tillämpa vetenskapligametoder är en av forskarens viktigaste kunskaper. Får studenter praktiskövning i hur olika metoder appliceras, stimuleras också den pedagogiskautvecklingen i utbildningen. Det kritiska tänkandet måste tidigt tränas ochden kunskapssyn och det vetenskapliga och kritiska förhållningssätt sombör känneteckna högskolan måste också tidigt bibringas studenterna. Allastudenter behöver kunskaper om vetenskapsteori och idé- ochlärdomshistoria.4.3 ForskarutbildningDen högre utbildningen skall vila på en vetenskaplig eller konstnärliggrund. Det är därför nödvändigt att lärarna också har anknytning tillforskningsvärlden. Alla lärare i den högre utbildningen bör ha enforskarutbildning som bas för sin undervisning. Bristen påforskarutbildade lärare är störst vid de mindre och medelstorahögskolorna, men även vid universiteten och fackhögskolorna råder bristpå forskarutbildade lärare. Andelen lärare med forskarutbildning har dockökat snabbt vid de mindre och medelstora högskolorna. Det är enangelägen kvalitetssatsning att stödja utvecklingen mot en större andelforskarutbildade lärare. Detta gäller kanske i synnerhet utbildningar somhar en låg andel forskarutbildade lärare . Högskolorna bör stimulerasatt genomföra doktorsprogram för sina icke disputerade lärare. Avsiktenär att man skall kunna förena undervisning med egen forskarutbildningoch senare forskning. bör ges i uppdrag att utreda hurdetta kan ske.Grundtanken i den reform av forskarutbildningen som gjordes för något årsedan var riktig så till vida att alla forskarstuderande skall ha en rimligsocialsituation. Likväl kvarstår en mängd praktiska problem med genomförandet, iform av faktiska anställningsstopp och olika försök att komma undanregelverket vid många lärosäten. välkomnar regeringensambition att införa övergångsregler som innebär att de forskarstuderande somantogs till utbildningar enligt de gamla reglerna har möjlighet att i fullstudietakt slutföra sina studier. Forskarutbildningen bör utvärderas och deforskarstuderandes situation bör behandlas i en studiesocial utredning. Dettabör ges regeringen till känna.Regeringen anger i proposition 2000/01:3 Forskning och förnyelse att manför att stärka forskarutbildningen vill inrätta 16 forskarskolor. Detta är engodtanke, men är inte hela lösningen. Istället bör ytterligare resurser satsas påattfinansiera doktorandtjänster, inom samtliga prioriterade områden. Situationenär särskilt svår på de samhällsvetenskapliga och humanistiskainstitutionerna.4.4 Forskningen vid mindre och medelstora högskolorEfter den stora kvantitativa utbyggnaden av den högre utbildningen måstenu de mindre och medelstora högskolorna ges möjlighet att bevisa sinvetenskapliga kvalitet. Vid många, främst mindre, högskolor finns i daginte förutsättningarna för att konkurrera om forskningsmedel mednågotsånär likvärdiga förutsättningar som de stora högskolorna ochuniversiteten. Högre utbildning skall bedrivas på vetenskaplig ellerkonstnärlig grund. En egen forskning är därmed nödvändig för att säkragrundutbildningens kvalitet vid alla lärosäten. Dels måste lärosätets egnalärare ges möjlighet att forska för att vidareutvecklas i sin roll, dels ärhögskolornas forskning viktig för att kunna attrahera nya lärare ochforskare.Detta måste också innebära ökade resurser till alla lärosäten för att byggaupp och kvalitetssäkra den egna forskningen och därmed möjliggöra enprövning för fortsatt ökade forskningsresurser i den kvalificeringstrappa viföreslagit ovan. Staten har ett ansvar för att dessa forskningsmiljöer kommertill stånd och att högskolorna ges förutsättningar att själva utveckla sinforskning och därmed att konkurrera om forskningsmedel till exempel frånråden. Det finns därför skäl att nu lägga fast en plan för att bygga upp ochstärka forskningsmiljöerna vid alla landets högskolor.4.5 En samlad forskningsbudgetEn svårighet för forskningspolitiken är att samhället saknar överblick överde samlade offentliga forskningsresurserna och att prioritering avforskning därigenom blir svårare. ansvarar för drygt hälften av de offentliga medlen till forskning. Den andrahälften består av sektorsmedel och kontrolleras av en mängd andradepartement samt ett antal olika forskningsråd. De olika departementensforskningsanslag är i sin tur utspridda på en rad olika statliga verk.Oavsett hur den framtida myndighetsstrukturen för forskningsfinansieringutformas, kommer den offentliga forskningsfinansieringen att varaförhållandevis oöverskådlig, inte minst då varje myndighet föreslås få ansvarför den egna uppdragsforskningen. Sammanställningar av strukturerna förforskningsfinansiering visar tydligt på behovet av att skapa en samlad bild avhur offentliga medel för forskning används. En ordning bör prövas där alloffentlig forskningsfinansiering bör redovisas i en samlad forskningsbudget.Detta bör ges regeringen till känna.4.6 ForskningsstiftelsernaEn viktigt princip för är att forskningen bör varaforskarstyrd. Statsmakternas behov av forskning bör tillgodoses genomden konstruktion som ger myndigheter möjlighet till så kalladbeställningsforskning. De särskilda forskningsstiftelserna kan tillföravärdefulla resurser till svensk forskning, om de får användas fritt ienlighet med urkunderna. motsatte sig densocialdemokratiska regeringens lagändring, innebärande att regeringenfick ändra i förordnandet rörande hur statliga stiftelsers styrelser utses.Även om förordnandet nu ger regeringen utrymme att utse stiftelsernasstyrelser och regeringen utfäster sig att alltid låta forskare vara delaktiga istyrelserna, så är det fel att stiftelsernas styrelser skall utses av regeringen ochatt stiftelserna för sin bidragsgivning därmed blir beroende av regeringensintentioner.4.7 Det fortsatta beredningsarbetet kringforskningsfrågornaDen forskningspolitiska utredningen menade att dess slutbetänkandeborde utgöra grunden för en fortsatt diskussion om den svenskaforskningspolitiken. Det blev också en hel del diskussion kringbetänkandet. Den diskussionen bör inte avstanna med den nu presenteradepropositionen 2000/01:3 Forskning och förnyelse.Liksom en högkvalitativ forskning kräver öppenhet och kritisk granskning,kräver en framgångsrik och långsiktigt hållbar forskningspolitik en ständigtpågående diskussion. Arbetet med forskningsfrågorna kan inte anses avslutati och med propositionen. förordar istället ett ständigt pågåendearbete kring forskningsfrågorna, både mellan regeringen och de politiskapartierna och mellan den politiska makten och företrädare förforskarsamhället. Detta bör ges regeringen till känna.5 Tillgänglighet till högre utbildning5.1 Tillgänglighet för allaDet moderna samhället ställer högre krav än någonsin på människorskunskap. tillkommer nya arbetstillfällen med krav påhöga kvalifikationer. försvinner en lika stor del arbetstillfällenmed enklare arbetsinnehåll. I ett demokratiskt samhälle är det, för allasom uppfyller kraven, en rättighet att delta i högre utbildning. Flermänniskor måste få tillgång till en kvalificerad grundläggande utbildningoch förutsättningar att återkomma hela livet till utbildning. Högskolanmåste vara tillgänglig för den enskilde individen och komma alla till del,oavsett kön, geografik eller social, kulturell och etnisk bakgrund.Centerpartiet anser att alla bör ha lika chans att få inspiration ochkapacitet att genomföra högre studier.