mot · GN02So40 · 2000-04-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So40av , ()med anledning av prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitikenSammanfattning: en offensiv handikappolitikSedan regimskiftet 1994 har handikappolitiken framför allt setts som ettbesparingsobjekt. Det är nu hög tid att formulera en offensiv politik förfunktionshindrade och avsätta tillräckliga resurser för att vända enutveckling som i många avseenden är negativ.Regeringens proposition innehåller vissa positiva inslag men uppfyllersom helhet inte kravet på en offensiv handikappolitik. Det finns en stor riskför att de stolta målformuleringarna än en gång kommer att grusas avverkligheten. Därför krävs att ekonomiska resurser avsätts. Folkpartietföreslår- statliga stimulansbidrag till tillgänglighetsåtgärder påsammanlagt fem miljarder kronor- återställande av den förra handikappreformen genom ett höjt statsanslagmed ca 300 miljoner kronor- förbättring av de handikappades ekonomiska situation, inte minst för attunderlätta situationen för familjer med handikappade barn? införande av en hjälpmedelsgaranti så att de långa väntetiderna kanpressas ned till högst tre månader.InledningFunktionshinder är en ojämlikhet som beror på slumpen, olycka ellersjukdom. Hur funktionshindret påverkar den enskildes möjlighet attfungera beror i mycket på hur samhället organiseras. Det som i ettsamhälle innebär närmast oöverstigliga hinder kan i ett annat samhällevara fullt hanterbart. Människor med funktionshinder drabbas mångagånger på ett fullständigt oacceptabelt sätt av problem och orättvisor ivardagslivet som följd av sitt funktionshinder och av att det i samhälletinte tas hänsyn till deras funktionshinder. Integritet, självbestämmandeoch delaktighet blir inte mindre viktigt bara för att man råkar ha enfunktionsnedsättning.Sverige har fortfarande mycket att göra för att undanröja hinder förfunktionshindrade. har legat långt fram internationellt sett i arbetetmed handikappfrågor, men har blivit frånsprunget av fleraländer som mer systematiskt har arbetat för att riva hinder, garanteradelaktighet och tillgänglighet samt synliggöra funktionshindrades problem ivardagen.Utgångspunkten för liberal politik är alla människors lika värde och likarätt. Därför var pådrivande när det gällde den handikappreformsom genomfördes när var socialminister och som helt harförändrat livssituationen för dem som är allra svårast funktionshindrade.Ofta har frågor om funktionshindrade behandlats som rättvisefrågor.Funktionshindrade skall ha samma rättigheter som icke funktionshindrade.Ingen skall behöva diskrimineras eller behandlas sämre eller annorlunda pågrund av ett funktionshinder. Det är emellertid dags att vidga perspektivet påhandikappfrågorna och peka på att det för den enskilde funktionshindrade ilika hög grad är en frihetsfråga som en rättvisefråga. Att som rullstolsburenkunna färdas med allmänna kommunikationer, att som hörselskadad kunnalyssna till föredrag och föreläsningar, att som rörelsehindrad kunna ta sig tilloch från, samt in och ur, offentliga lokaler på egen hand skulle markantvidga friheten för den enskilde. Den funktionshindrades rättigheter handlarom att öka möjligheten för den enskilde med funktionsnedsättning att kunnaleva ett självständigt liv.Vi vill i denna motion särskilt peka på tre områden där rättigheterna förmänniskor med funktionshinder behöver stärkas i syfte att stärka denenskilda människans frihet. Människor med funktionsnedsättning skall gestillträde till samhället genom att tillgängligheten anpassas efter människormed funktionshinder, de skall ha samma möjligheter som alla andra att levaett självständigt liv samt känna sig trygga mot alla former av diskriminering.Tillgänglighet, självständighet och värdighet är för tre nyckelordi det fortsatta arbetet för att undanröja handikapp för funktionshindradeindivider.Under åren val har de socialdemokratiska regeringarna ägnatsig åt att genom olika beslut underminera den handikappreform som rättentill personlig assistans innebar. De har också fört en restriktiv politik somsnarare hållit tillbaka de funktionshindrades rättigheter än drivit på dem.Regeringens nu liggande proposition är dock ett steg - om än darrigt -framåt. Men det är otillräckligt. Propositionen präglas alldeles för mycket av"bör" istället för "skall" och framförallt saknas extra stimulansmedel för attmöjliggöra de vackra tillgänglighetsparoller som propositionen innehåller.Inte heller återställs rätten till personlig assistans såsom den ursprungligenvar utformad.Det behövs en tillgänglighetsreformTillgänglighetsfrågorna är väl framlyfta i propositionen och en radåtgärder föreslås. De goda intentionerna löper dock risk att falla platteftersom kraven inte är förenade med någon form av sanktioner om deinte uppfylls. Formuleringarna är också för svagt formulerade genom attkraven är uttryckta som att de "bör" vara åtgärdade år 2010.Möjligheterna att åstadkomma förändringar är små med dessaformuleringar.Tiden fram är också onödigt lång. Utredningar har tidigaretagit fram vad som kan räknas som enkelt åtgärdade hinder. Man behöver juinte börja från början igen. Det är också fel att hänvisa till att kostnadernaför åtgärder alltid skulle vara omfattade eller kräva stora planerings- ochsamordningsinsatser.För att uppnå det önskade resultatet krävs alltså starkare formuleringaroch sanktioner om man inte uppfyller kraven. Det räcker inte med att väntatill för att redogöra hur målen ska uppnås. Folkpartietföreslår en mer omfattande och konkretare tillgänglighetsreform än den ipropositionen.En radikal tillgänglighetsreform för den enskildesfrihetDet är dags för en ny stor handikappreform av samma dignitet som denassistentreform drev igenom . Dåhandlade det om att trygga de funktionshindrades sociala rättigheter. Nugäller det en tillgänglighetsreform. Socialdemokraterna har bidragit tillatt sprida uppfattningen att är ett mycket framstående land vadgäller samhällets anpassning till funktionshindrade. Det är i mycket enmyt. Många länder har betydligt högre ambitioner. I har nästaninget hänt i frågor som rör funktionshindrades rätt till tillgänglighetsedan 1970-talet. Denna passivitet måste brytas.De utredningar som har gjorts om att öka tillgängligheten för funktions-hindrade pekar mot att det skulle kosta tiotals miljarder. Den uppgiften hargjort att de flesta politiker själva drabbats av en funktionsnedsättning -politisk handlingsförlamning.Folkpartiet anser inte att man kan fortsätta att rygga tillbaka för dennakostnad. Vi tycker det är hög tid att börja förändra samhället och dessinstitutioner så att det kan göras tillgängligt för alla.Vi kommer i vårt budgetalternativ att finansiera en engångssatsning på femmiljarder kronor i stimulansbidrag , för att kunnagenomföra en omfattande tillgänglighetsreform.Ansvaret för att öka tillgängligheten skall i första hand ligga lokalt, påkommuner och andra lokala aktörer som till exempel privata fastighetsägare.Mot bakgrund av bland annat den ekonomiska situationen i landetskommuner kommer en statlig medverkan, åtminstone initialt, i finansieringenav en tillgänglighetsreform att vara nödvändig för att utvecklingen verkligenskall ta fart. Statens stöd skall bestå i stimulansbidrag till bland annatkommuner, fastighetsägare och kollektivtrafikföretag i kombination medriktlinjer från statsmakten.Plan- och bygglagen måste kompletteras med riktlinjer som tvingar framrimliga anpassningsåtgärder för funktionshindrade. Den socialdemokratiskaregeringen stoppade ett sådant förslag 1995 med hänvisning till att det skullevara för dyrt för kommunerna. Med de stimulansmedel som nuföreslår kan kompletteras med skrivningar så att allnybyggnation anpassas till funktionshindrades behov och så att äldre bygg-nader och annan infrastruktur kan anpassas.Lokala handikapporganisationer bör engageras lokalt för att tillsammansmed myndigheter, företag och organisationer identifiera hinder för tillgäng-lighet och komma med förslag till åtgärder. skallfå i uppdrag att följa och utvärdera tillgänglighetsutvecklingen.För handikappolitik är en tillgänglighetsreform en nödvändigdel i helheten. Med en svensk diskrimineringslagstiftning måste samhälletanpassas just så att ingen blir utestängd eller diskriminerad på grund av sittfunktionshinder. Funktionshindrade som förhindras att fullt ut kunna delta isamhällslivet på grund av att t ex lokaler eller kollektivtrafik inte ärtillgängliga för dem diskrimineras, och det kan vi aldrig acceptera.En tillgänglighetsreform är också nödvändig för att funktionshindradeaktivt skall kunna fungera på arbetsmarknaden. Arbetsplatser måste anpassasså att ingen funktionshindrad utestängs från ett arbete på grund av attföretaget inte är anpassat efter personer med funktionshinder.Idag innebär ett funktionshinder en mängd handikapp. visionär att funktionshinder inte skall behöva innebära ett handikapp för denenskilde. Med en tillgänglighetsreform kan de funktionshindrades livs-kvalitet och frihet kraftigt öka. Det är en fråga om människosyn ifall man ärberedd att göra det eller inte.Återställ assistansreformen!Handikappreformen med införandet av assistanshjälp till personer medfunktionshinder innebar en frihetsrevolution för dem som fick hjälpen.Den gav tusentals funktionshindrade möjligheten att ta makten över sinaegna liv och kunna leva självständigt.Redan våren 1996 började försämringen av handikappreformen då Social-demokraterna och beslöt att skära ned stödet till rätten till personligassistans. De farhågor som då förde fram inför riksdagsbeslutethar tyvärr visat sig bli verklighet. Många funktionshindrade har fått sin rätttill personlig assistans omprövad. En annan konsekvens är att flera försäk-ringskassor skickar över ansvaret till kommunerna och alltså gör en snävarebedömning än tidigare.Vårbudgeten 1997 innebar ytterligare inskränkningar då samma partierbeslöt att spara ytterligare på assistansersätt-ningen. Återigen vältrades en större del av ansvaret över på kommunerna.För de människor som berörs har det delvis blivit en återgång till situationenföre handikappreformen, då de var beroende av den enskilda kommunensvälvilja och där insatserna skilde sig åt mellan kommunerna. Våren 2000kommer det signaler från om att assistansersättningenåterigen hotas av nedskärningar i regeringens arbete med den ekonomiskavårpropositionen. Från sida är vi allvarligt oroade över dennautveckling. anser att de rättigheter som lagen om stöd och servicetill vissa funktionshindrade och lagen om personlig assistans ursprungligengivit personer med funktionsnedsättning och deras anhöriga måste åter-införas.Den personliga assistenten bör snarare användas mer i arbetslivet och istudieverksamheten. Assistentens insatser i skolarbetet eller på dagis skallutvecklas så att den enskilde känner trygghet i att allt kring hans eller hennesperson fungerar så bra att alla övriga krafter kan användas till att satsa påskolarbetet eller i den pedagogiska leken.Den handikappreform som fattade beslut om under denborgerliga regeringsperioden innehöll många viktiga åtgärder. Ett stortproblem är dock att många kommuner struntar i de regler som gäller. är 40 000 personer eller fler berättigade till stöd-insatser enligt LSS men erhåller inte detta trots att kommunerna fåttstatsbidrag för att tillgodose dessa personers stödbehov. När rätten tillpersonlig assistans är återställd är dessa personers behov en angelägenuppgift. Därför bör mer statliga medel tillföras kommunerna för att tillgodosedessa personers stödbehov.En av insatserna i LSS är råd och stöd. Det kan handla om stöd avlogoped, psykolog, dietist m m. Det konstateras i ett par domar i Regerings-rätten att habiliterande och rehabiliterande insatser inte kan beviljas som rådoch stöd enligt LSS. I praktiken innebär alltså det att råd och stöd enligt LSSsaknar innehåll. Detta strider mot lagens förarbeten. Det är angeläget att detgörs ett klargörande av avsikt med insatsen råd och stöd enligtLSS genom ett förtydligande av lagtexten.Folkpartiet anvisar i sitt budgetalternativ för ettåterställande av handikappreformen.Regeringen anger i budgetpropositionen för att ett förslag sominnebär att personer som tidigare beviljats assistansersättning skall få behålladenna även efter 65-årsdagen. Detta skall enligt regeringen i bästa fall kunnaträda i kraft årsskiftet 2000/2001. Förhandlingar med skall genomföras och regeringen antyder att detta kan försenareformen. anser att frågan redan nu är tillräckligt utredd och attreformen därför skall träda i kraft . Frågan har diskuterats länge ochFolkpartiet har framhållit att det är av största vikt att den lösessåatt människor efter 65-årsdagen kan fortsätta sitt liv som tidigare och slippabli beroende av kommunens hemtjänst. Vi anvisar i vår ekonomiska motion150 för år 2001.HjälpmedelsgarantiTekniska hjälpmedel kan bidra till att omgivningen inte längre blir ettproblem för den som har ett funktionshinder. Funktionshindret leder intelängre till handikapp. Ett funktionshinder skall inte behöva innebärabetydande merkostnader för den enskilde. Avgifter på hjälpmedel skalldärför undvikas eller hållas på låg nivå. Ingen skall, av ekonomiska skäl,behöva avstå från ett hjälpmedel som han eller hon har behov av. Ursamhällsekonomisk synvinkel måste det också vara kostnadseffektivtmed gratis hjälpmedel om alternativet annars är hemtjänst.Det är viktigt med en hög kvalitet i hjälpmedelsförskrivningen. Närförskrivningen sprids ut på för många händer finns det en risk att kvalitetensjunker. I stora delar av landet bygger landsting och kommuner uppparallella organisationer för hjälpmedel, detta är ett slöseri med kompetensoch resurser. Oavsett hur kommuner och landsting delat upp ansvaret förhjälpmedel mellan sig, har de ett gemensamt ansvar för hjälpmedelsfrågorna.En vattentät organisation måste istället byggas upp mellan landstingen ochkommunerna så att den enskilde får den hjälp man behöver i form avrådgivning, utprovning och anpassning av hjälpmedel. En ökad konkurrenspå hjälpmedelsområdet kan vara ett sätt att höja kvaliteten och att kapaköerna. Inom t ex hörselvården skulle man i högre utsträckning än vad somsker kunna upphandla tjänster från privata entreprenörer. Det är dåviktigt att upphandla hela kedjan, det vill säga utprovning - hörapparat-uppföljning. kan väntetiden för den som är i behov avhjälpmedel vara oacceptabelt lång. Det leder till en onödig inskränkning imöjligheterna att leva ett självständigt liv. Vi föreslår därför att den av ossföreslagna vårdgarantin även skall omfatta tekniska hjälpmedel som ärmedicinskt motiverade. Den som är i behov av hjälpmedel skall få snabbhjälp och komplicerade hjälpmedel senast inom tre månader.Kommunerna och domstolstrotsetDen ändrades reglerna om överklaganden av beslut ombistånd enligt socialtjänstlagen. Endast vissa beslut om bistånd kannumera överklagas genom så kallat förvaltningsbesvär, övriga beslutöverklagas genom den för den enskilde mindre förmånligalaglighetsprövningen. I praktiken har detta inneburit att den enskildefunktionshindrade i större utsträckning än tidigare måste förlita sig påkommunens goda vilja för att få stöd för andra insatser än de som räknasupp i 6§ socialtjänstlagen, som t ex ledsagning och avlösning.Förändringar har visat sig ge en försämrad rättstrygghet för denenskilde. Detta är oacceptabelt och möjligheterna till överklagande måsteåterställas.Det förekommer också flera fall där kommuner inte verkställerdomstolarnas domar. Det är ett flagrant övergrepp mot de medborgerligarättigheter som slagits fast i lag av . Därför är det mycketvälkommet att regeringen äntligen föreslår i propositionen att länsstyrelsenskall få förelägga en kommun eller landsting att vid vite följa en laga-kraftvunnen dom.HandikappombudsmannenI utredningen om (SOU 1999:73) tas fråganom samordningskommittéer och upp ochutredaren anser, liksom handikapprörelsen, att HO inte ska utgöra elleringå i för handikappfrågor. Utredarenmenar att en samordningskommitté skulle vara en viktig institution föratt förverkliga de grundläggande handikappolitiska målen. Dess roll börvara att finna former för hur politiken ska kunna förankras ochförverkligas i samhället.Av regeringens handikappolitiska proposition framgår att regeringentänker se över samordningsformerna för att ännu bättre tillgodosehandikapperspektivet i beredningsarbete. Sedan år 1995finns en statssekreterargrupp med en statssekreterare i ordförande och har man på försök inrättat ett sekretariat åtgruppen. Det har också funnits en handikappdelegation med företrädare frånhandikapprörelsen. Denna har dock haft begränsat inflytande.Det som skrivs om statssekreterargruppen kan inte på långa vägar ansesuppfylla kraven på en nationell samordningskommitté enligt FN:sstandardregel nr 17.Regeringen klargör i propositionen att man betraktar Handikappombuds-mannen som en central, statlig förvaltningsmyndighet:"En central statlig myndighet bör ges en samordnande, stödjande, rådgivandeoch pådrivande roll i arbetet för att göra samhället tillgängligt. Enligtregeringens bedömning är en lämplig myndighetför dessa uppgifter. Vid sidan av de uppgifter nuhar bör därför en framtida viktig uppgift vara att utgöra ett nationellt till-gänglighetscenter" (s. 44-45).Ett nationellt tillgänglighetscenter kan behövas, men det skulle kunnaplaceras till exempel hos . I finns ett liknandecenter som är en självständig del av det danska . I USAfinns en särskild myndighet för tillgänglighetsfrågor sedan år 1973.Regeringen har negligerat förslagen i betänkandet (SOU 1999:73)"framtida förutsättningar och arbetsuppgifter. "Där finns en rad bra förslag, bl a ett kapitel som heter Ombudsman ellermyndighet (s. )Utredningens förslag är : "Huvuduppgiften för en handikappombudsmanär att bevaka enskilda funktionshindrades eller grupper av funktions-hindrades intressen. Detta kräver att ombudsmannen är så fristående sommöjligt från statens verkställande makt. verk-samhet bör därför enbart regleras genom en särskild lag. Regeringen bör imöjligaste mån beakta den självständighet för ombudsmannen som jagföreslår. "Utredaren slår också fast:"Det behövs en institution som utan påverkan från regeringen kan pekapå inskränkningar av eller angrepp på de mänskliga rättigheterna somtillkommer funktionshindrade och som utan att vara styrd av andra uppgifterkan vidta de åtgärder som bedöms erforderliga för att komma till rätta medsådana missförhållanden. "Att vara självständig i förhållande till regeringen utgör ett i inter-nationella sammanhang fastställt kriterium för att kunna beteckna eninstitution som en ombudsman.Barnombudsmannen har en hel del likheter med Handikappombuds-mannen. Även roll har utretts (SOU 1999:65).Utredaren föreslår att alla uppgifter tydligt bör framgåav lag och inte av instruktion. Det är alltså som ska bestämmamandatet och regeringen ska inte själv kunna ändra på ombudsmannensuppdrag. I betänkandet föreslår man dock att regeringen även i fortsättningenbör vara huvudman för för barnets rättigheter granskade omBarnkonventionens genomförande (, ) drogkommittén bl a följande slutsatser:"Under det att kommittén välkomnar inrättandet 1993 av en Barnombuds-man, i överensstämmelse med kommitténs rekommendation, är kommitténoroad över ett antal olika frågor som väcktes under dialogen medkonventionsstaten () beträffande barnombudsmannens roll,självbestämmanderätt och strukturella ställning. - - - Kommittén upp-muntrar konventionsstaten att noggrant överväga att ompröva barn-ombudsmannens roll och självbestämmanderätt. "(FN-dokument CRC/C/15/Add.101, )bör dock vara fristående från regeringen och istället underställas . Utredarens hänvisning till de så kalladeParisprinciperna är enligt uppfattning helt på sin plats: "OmSverige ska följa de uttalanden som gjorts i Parisprinciperna, kan inteHandikappombudsmannen vara annat än en från den verkställande maktenfristående institution, som med stöd av lag självständigt har att bevakafunktionshindrades intressen" (sid 116).Exempelvis har RBU i sitt remissyttrande över betänkandet (SOU1999:65) - företrädare för barn och ungdomarframhållit att "det inte föreligger något hinder mot att Barnombudsmannenutses av och lyder under . Detta skulle ytterligare stärkaBarnombudsmannen i sin roll som självständig företrädare för barn ochungdomar".Folkpartiet anser således att samma princip bör gälla för Handikapp-ombudsmannen.Diskriminering, missgynnande, orättvis behandlingoch ogynnsam särbehandlingAtt bli diskriminerad är att få sin värdighet kränkt. villförbjuda diskriminering i grundlagen.Det finns två grundläggande konventioner om mänskliga rättigheter:- konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter- konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter.Konventionerna bygger på förklaringen om de mänskliga rättigheternasom antogs av : Allamänniskor är födda fria och lika i värde och rättigheter (artikel 1).Konventionen om Barnets rättigheter antogs . Barnkonventioneninnehåller både politiska/medborgerliga och sociala, ekonomiska ochkulturella rättigheter. Vid ett toppmöte om mänskliga rättigheter i år1993 slogs fast att alla mänskliga rättigheter är universella, odelbara, sam-ordnade och ömsesidigt beroende av varandra.FN:s standardregler för funktionshindrades delaktighet och jämlikhet somantogs 1993 har de internationella reglerna om mänskliga rättigheter sompolitisk och moralisk grund.Utgångspunkten för den svenska handikappolitiken som den beskrivs avregering, riksdag, handikapprörelsen m.fl. är: Alla människors lika värde ochlika rätt. Denna uppfattning visar på ett samband mellan de mänskligarättigheterna och den svenska handikappolitiken.Statsminister sa : "Vi socialdemokraterkan inte acceptera någon form av diskriminering. Därför vill vi också införaen lag mot diskriminering av funktionshindrade i hela samhället. Brist påtillgänglighet i samhället och diskriminering är problem som personer medfunktionshinder i högre grad än andra utsätts för. Att funktionshindradenekas tillträde till exempelvis biografer och bussar strider mot synen på allamänniskors lika värde. "I regeringsförklaringen står att läsa: "Människor medfunktionshinder skall ha goda möjligheter till delaktighet. Lagstiftningenskall skärpas för att förhindra diskriminering av funktionshindrade påarbetsmarknaden och i resten av samhället. "I regeringsformens 2 kap 15 § står det: "Lag eller annan föreskrift får ejinnebära att någon medborgare missgynnas därför att han med hänsyn tillras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör minoritet. "FN:s standardregel 15 säger: "All diskriminering av människor medfunktionshinder måste undanröjas. Lagstiftning bör innehålla regler omsanktioner mot kränkningar av principen om icke-diskriminering. "Likaså säger artikel 2: "Icke diskriminering: Konven-tionsstaterna ska respektera och tillförsäkra varje barn inom derasjurisdiktion de rättigheter som anges i denna konvention utan åtskillnad avnågot slag, oavsett barnets eller dess förälders eller vårdnadshavares ras,hudfärg, kön språk, religion, politiska eller annan åskådning, nationella,etniska eller sociala ursprung, egendom, handikapp, börd eller ställning iövrigt. "FN har i sina standardregler tydligt slagit fast att diskriminering avfunktionshindrade är en fråga om mänskliga rättigheter. Inget land kannumera komma undan sitt ansvar. FN:s expertkommittéer bevakar allasamhällsområden med avseende på detta.Standardreglerna är visserligen inte juridiskt bindande. Deras funktion äratt vara normbindande och ligga till grund för beslut i medlemsstaterna. Fleraländer, bland andra , , , och ,har genom att stifta antidiskrimineringslagar säkrat funktionshindradesrättigheter.Det är därför något pinsamt att , som initiativtagare till FN:sstandardregler, ännu inte lyckats stifta en fulltäckande lag mot diskrimine-ring av funktionshindrade.Våren 1999 tog beslut om en diskrimineringslagstiftning inäringslivet. Detta är emellertid inte tillräckligt.