mot · GO02Fö323 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fö323av , ()Internationella insatserSammanfattningKrishantering med såväl militära stridskrafter som med civila instrumenthar blivit en reguljär del av det svenska försvaret . Vårtsamarbete inom ramen för EU (ESDP), FN och med Nato ställer krav påatt vi tar vår del av världssamfundets bördor i dessa hänseenden. Sverigekan inte vara en passiv åskådare varken om något av våra grannländereller länder inom EU utsätts för våld eller hot om våld. Solidariteten harefter murens fall vuxit sig allt starkare som bärande idé i svensksäkerhetspolitik. måste självfallet kunna svara upp för sinaåtaganden såväl vad gäller nationella som internationella insatser.Det är inte försvarbart att den svenska beredskapen för internationellainsatser begränsas genom att endast enstaka förband, såväl till typ som antal,kan disponeras. Grundutbildningen måste på en betydligt större bredd än i dagutbilda förbanden för såväl nationella som internationella insatser.Målsättningen bör vara att vi inte har förband isolerat för vare sig nationelltförsvar eller internationella insatser. Inom en begränsad ekonomisk ram måstevåra förband vara utformade för "både-och".Det kan inte vara förenligt med svenska intressen att regelsystemet förpersonalens tjänstgöring i internationella operationer begränsar derasgenomförande. bör således uttagning och utbildning av personal tillförsvarsmakten även innefatta krav på deltagande vid internationella insatser.Men ett "obligatorium" kan inte införas från till en annan. Det ställerstora krav på Försvarsmakten som arbetsgivare. Ersättnings- ochförsäkringsfrågor men också frågan om stödet till hemmavarande undertjänstgöring utomlands måste lösas innan frågan blir aktuell. En utökadskyldighet jämfört med dagens bör också rimligtvis kompenseraslönemässigt. Skyldigheten att tjänstgöra måste kopplas också till rättigheteroch förmåner.Finansieringen av internationella insatser bör även fortsättningvis ske vidsidan av Försvarsmaktens reguljära anslag. Kostnaden bör ligga utanför den"ordinarie" försvarsramen som exempelvis en beredskapsram. Därmedkommer inte möjligheterna att finansiera innebära en fördröjning av insatsen.Anslaget bör dessutom överföras till . Det är naturligt attvåra militära insatser utomlands ses som en del av den bredareutrikespolitiken inklusive biståndspolitiken.Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om det svenska försvarets förmåga till såväl nationella sominternationella insatser.2. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring avnuvarande grundutbildningssystem så att kan ställa upp med allatyper av förband efter beslut och därmed svara uppmot det svenska åtagandet inom ramen för EU:s krishanteringsstyrka ienlighet med vad i motionen anförs.3. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring avformerna för uttagning till och anställning i Försvarsmakten så atttjänstgöring i svenska förband vid internationella insatser blir ennaturlig och självklar del av yrkesofficerarnas tjänstgöringsskyldighet ienlighet med vad i motionen anförs.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om rätt för de anställda att förhandla om förmåner och villkor förtjänstgöring i internationella insatser.5. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring avfinansieringen vid internationella insatser i enlighet med vad i motionenanförs.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om formerna för en nordisk brigadledning.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en multinationell Östersjöflottilj.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en internationell flygtransportorganisation.Motiv till förslagenFörsvarets viktigaste uppgifter skall vara att hela landet skall försvaras.Försvaret måste ha sådan förmåga och beredskap att ingripande kan skevid såväl avsiktliga som oavsiktliga kränkningar samt att varje allvarligtsyftande militärt eller civilt hot kan mötas.Försvaret skall ha sådan styrka att kan stå emot försök tillpåverkan genom våld eller hot om våld och att försvaret skall kunna ta vår delav ansvaret för fred och säkerhet i i allmänhet och vårt närområde isynnerhet i nivå med regeringens förslag varvid flyg- och marinstridskrafterbör delta fullt ut i internationella insatser i takt med att förmågan utvecklas.Grunden är således att Försvarsmakten kan försvara landet mot invasionoch ockupation. Detta ger också de kunskaper och färdigheter som erfordrasför att landets militära enheter skall bli lämpade att hävda svenskt territoriumoch svenska intressen i närområdet samt för att i samverkan med andranationers resurser bidra till fred och säkerhet i vår omvärld. Detta kräverförmåga till väpnad strid. Försvaret får aldrig tillåtas att enbart bli enbevakningsorganisation.I regeringsformen 10 kapitel 9 § fastslås regeringens ansvar när det gälleratt värna det svenska territoriet mot kränkningar utförda av främmande makt.Sverige har också proklamerat en ekonomisk zon och i förhandlingar medomgivande nationer överenskommit om gränsdragningen. Därmed harSverige förbundit sig att folkrättsligt agera för att kontrollera, förhindra ochbeivra felaktigt utnyttjande av dessa områden. Om dessa intressen är hotademåste vi kunna tillgripa tvångsmedel, om erforderligt understött avvapenmakt.Att enbart utgå från detta vore dock ett alltför snävt perspektiv. ärSverige medlem i EU och en integrerad del i europeisk säkerhet. EU är ettfredsprojekt och de facto en allians. Som beskrivs i Försvarsberedningensrapport (Ds 1999:2) skapar EU-medlemskapet "en solidaritet som motsvararstöd till medlem som utsätts för kris eller hot". intressen sträckersigäven till andra unionsmedlemmar och deras välbefinnande. Svenska intressensträcker sig således även bortom . Ytterst har ett delansvarockså för global fred och säkerhet.Även om ännu inte fullt ut är medlem i Nato, har närmatsig alliansen till den grad att inte kan frikopplas vare sig från Natosintressen eller från alliansens värdegemenskap. Genom EU-medlemskapet,Natosamarbetet, det baltiska engagemanget samt ambitionen att bidra till fredoch säkerhet i omvärlden, har svenska intressen radikalt utökats under detsenaste decenniet. Utgående från är fria handelsvägar samtFinlands, , och säkerhet vitala svenska intressen.Det är särskilt i det baltiska området som säkerhet behöver främjas.Europa måste ta ett ökat ansvar för sin egen säkerhet. Därför måste detfinnas en fast och förpliktigande säkerhetsordning i som kan förhindraaggression och andra brott mot folkrätten. har ett medansvar.Det blir allt vanligare med "military operations in other situations thanwar". Försvaret är således ett viktigt verktyg för staters politiska vilja. Detärvanskligt att kunna komma på plats när en kris eller konflikt uppstår. Dettakan leda till oönskad eskalering. Det går inte att successivt insätta militärastyrkor i ökad omfattning. Det lyckades inte i , ej heller i Kosovo.För att lösa uppgifterna krävs att försvaret också kan vara närvarande där, dådet behövs. Enbart närvaro, med stor politisk vilja och förmåga att utnyttjas,kan i de flesta fall vara tillräckligt för att bilägga konflikter.Kraven på svenska insatser i vårt närområde och svenskt deltagande iinternationella insatser kommer inte att minska. Att tar sin del avansvaret också i EU:s framväxande försvarsdimension är en självklarhet.Försvarsbeslutet som sägs prioritera krishantering med militära medel,urholkar i verkligheten denna förmåga.Det är i detta sammanhang angeläget att påpeka att vårt hittillsvarandeenbart nationella och i huvudsak mobiliserande invasionsförsvar till mycketstor del har stötts av att det civila samhället, inte minst vad gällertransporter,också mobiliserar vid krigsfara eller hot om krig. Ett s.k. insatsförsvar, somredan i fred skall ha hög beredskap, måste redan i utgångsläget förfoga över iorganisationen ingående underhålls- och transportresurser. Det ställs såledeshelt annorlunda krav på den blivande organisationen när går "fråninvasionsförsvar till insatsförsvar". Försvaret har fått en ny "affärsidé". Denkräver att alla funktioner och system omprövas i ljuset av de nyautmaningarna inom exempelvis logistik och underhåll, administration,ledning, personalförsörjning, materielanskaffning etc.EU har gjort en överenskommelse om att skapa förutsättningar föratt ha en europeisk militär krishanteringsstyrka på 60 000 man tillgänglig. Föratt denna skall kunna bli en reell insatsstyrka fordras en totalt tillgängligorganisation på närmare 200 000 man. För vidkommande, om vigaranterar att ställa upp med ca 1 300 man, krävs att närmare 5 000 man medtillhörande utrustning (fartyg, flygplan, stridsfordon, personlig utrustningsamt transportmedel etc.) är disponibla.För att med rimliga resursinsatser kunna svara upp mot dessa krav kan den"vanliga utbildningen" inte ses fristående från utbildningen av förband förinternationella insatser. Utbildningen måste redan från början inriktas motsåväl nationella som internationella insatser. Idealet vore att ständigt hatillgång till tillgängliga och utbildade förband för samtliga uppgifter. Enbataljon, två fartyg, två flygplan ställer således krav på att vi har trebataljoner, sex fartyg respektive sex flygplan tillgängliga. En tredjedel iinsats, en tredjedel i beredskap och en tredjedel under utbildning. För attuppnå detta måste grundutbildningen successivt anpassas till dessa nya krav.Det kan inte heller vara i linje med det svenska åtagandet att det skall tamer än från det att beslut fattats innan svenska förband kan sättasin i Kosovo. Det är därför nödvändigt inte bara att ha fler förband i beredskap,utan även skapa enkla former för finansiering av förbanden när de sätts in iinternationella operationer. Anslaget för fredsfrämjande truppinsatser skallsåledes enbart omfatta kostnader i samband med insatser och helt finansierasutanför försvarsanslaget medan kostnaderna för materielanskaffning,uttagning, utbildning och beredskapshållning av förband för internationellauppgifter skall ingå i anslaget för förbandsverksamheten. Om de direktainsatskostnaderna tas inom ordinarie försvarsanslag riskeras enallvarlig urholkning av försvarets förmåga. En sådan utveckling måste tillvarje pris undvikas.När regeringen beslutar om internationella insatser så är detta inte bara föratt lösa en uppgift utomlands. Det är lika mycket en väsentlig del av Sverigesutrikespolitik och därmed ett viktigt säkerhetspolitiskt sakskäl. Att denpersonal som är anställd för att lösa uppgifter inom Försvarsmakten ocksåskall delta i den huvuduppgift som utgörs av att verka också utomlands är enföljd av förändrade omvärldsförutsättningar. En huvuduppgift förFörsvarsmakten kan inte grundas på frivillighet för den för samtligauppgifter anställda personalen.Det är således nödvändigt att rekrytera personal utgående från krav påtjänstgöring i förband vid internationella insatser. Detta kräver att detutvecklas annorlunda former för ersättning och ett väl utvecklat socialt stöd åthemmavarande . Formerna och de betydande kostnadersom detta medför måste noga utredas innan ett "obligatorium" införs. Islutänden måste emellertid tjänstgöring i och Bosnien ses som likanaturliga delar av svenska officerares vardag. För de anställda torde också enordning där avtalsrätt föreligger på det internationella området vara attföredra. Dagens frivillighet är i detta avseende ett hinder.Detta leder till en förbandsstruktur där internationella insatser är en likanaturlig uppgift som nationella för många av våra förband. Alla delar iförbanden bör också vara reguljära förband och inte som ; de sättssamman efter råd, tillgång och läglighet. I strukturen skall ingå deförbandsdelar som är det svenska bidraget till den nordiska brigad som nuutvecklas. I stället för nuvarande ordning bör den nordiska brigadledningenintegreras med en svensk dylik brigadledning. Brigadledningen bör vara såflexibel att den dels (med svensk personal) kan användas i det svenskaförsvaret, dels (med blandad nordisk personal) kan nyttjas somledningsfunktion för den nordiska brigaden.Att skapa multinationella förband är ett effektivt och flexibelt sätt attutnyttja knappa resurser för fredsfrämjande insatser. En nordisk armébrigad ärbara ett exempel. Ett annat exempel är den gemensamma baltiska sjöstyrkansom aktivt stöder. Denna är ett bra exempel på hur man genomsamordning kan skapa användbara resurser av små medel. Med tanke på vårtnärområdes karaktär är det ett naturligt steg för länderna runtÖstersjön och i övriga att också skapa en gemensam "Östersjöflottilj"med en svensk flottiljledning. I ett första steg skulle de nordiska ländernakunna utgöra "Östersjöflottiljens" kärna.En sådan gemensam "Östersjöflottilj" skulle ge en tydlig signal om vårvilja att ta gemensamt ansvar. Sjöstridskrafternas flexibilitet och rörlighetgöratt det skulle vara enkelt att sända styrkan på rutinmässiga övningar.Samövningar med andra länder inom ramen för PFP skulle göra styrkan"politiskt synlig". Ur styrkan skulle sedan, vid behov, resurser lätt kunnaavdelas för t.ex. minröjning, havsövervakning, räddningsoperationer eller förinsatser i krisområden inte bara i utan även i västerhavet och andrarandhav. Dess nytta som logistiskt understöd och för transporter till och avsvenska förband eller embargoverksamhet i krisområden är uppenbar.Sedan lång tid tillbaka har svenskt militärt transportflyg utnyttjats förtransporter av svenska förband och förnödenheter till (eller i anslutning till)de områden där dessa har varit insatta. Behov av att snabbt få framreservdelar till kritisk utrustning kan uppstå. Genom att kompletteraflygtransportförmågan genom att med fartyg transportera tung utrustning tilloch utföra försörjningstransporter i krisområdet kan en för varje tillfälleskräddarsydd logistikorganisation tillskapas. Det är således en självklarhet attdenna förmåga skall utnyttjas även . Därmed bör ävenarbeta för en samordnad internationell flygtransportorganisation. En sådanorganisation skulle skapa en större flexibilitet och förmodligen också minskakostnaderna vid internationella insatser jämfört med om varje deltagandenation svarar för sin egen transportorganisation.Stockholm den 4 oktober 2000Henrik ()()()()()()()()()()()()