mot · GO02So517 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So517av , ()De äldreFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om lag mot diskriminering av äldre.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om de äldres oro för den snabba utvecklingen av IT-samhället.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om nedtrappningsprogram för äldre.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om den sjukhusanslutna vårdens samordning med en välfungerande primärvård.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att avtal om prioriteringsprinciper och läkarmedverkanupprättas mellan kommuner och landsting.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om tillsättandet av en äldreminister.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att psykiatrisk och geriatrisk kompetens skall finnas inomäldreomsorgen.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att utbildningen av geriatriker ökar.9. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att det måste finnas tillräckligt med välutbildad personal inomäldreomsorgen.InledningEnligt SCB:s prognoser kommer antalet ålderspensionärer att ökaförhållandevis lite fram . Därefter sker en kraftig ökning och år2018 beräknas antalet överskrida 2 miljoner. Andelen personer över 80 årär av befolkningen och kommer att vara cirka 6 %.Gruppen omfattar drygt två generationer, där varjegeneration är präglad av sina livsvillkor, hur samhället sett ut samt egna individuella positiva eller negativa förväntningar pååldrandet.Förekomsten av minst en långvarig sjukdom ökar starkt med åldern. EnligtSCB:s ULF-undersökning har i minst enlångvarig sjukdom. I gruppen har andelen ökat till cirka 85 %.Kvinnor har långvarig sjukdom i något högre utsträckning än män. Menomsorgsbehoven flyttas allt högre upp i åldrarna. Totalbehoven av vård ochomsorg ökar dock inte lika starkt som man tidigare antagit.Lag mot diskriminering av äldreAttityderna mot den äldre människan är att hon är ingen fullvärdigmedborgare. Hennes kunskap och erfarenhet tycks inte ha stort värde.Den äldres sociala utslagning går gradvis och sakta tills hon själv förståratt hon är en icke fullvärdig samhällsmedborgare. De äldre får ofta ståtillbaka då regeringen gör sociala satsningar. Då det ekonomiskt går braför , tilldelas pensionärena i budgetpropositionen endast 28kronor i höjd pension och änkepensionen återställs inte.Samtidigt föreslår regeringen stora satsningar inom barnomsorgen medexempelvis en maxtaxa. Det måste vara balans mellan olika utgiftspostertill skilda grupper.Det finns anledning att följer exempelvis , , Hollandoch att lagstiftningsvägen försöka komma åt diskriminering avde äldre.Den moderna tiden skapar oroMånga äldre känner stor oro för vad den hastiga utvecklingen på bl aIT-området kan få för konsekvenser för dem. Många saknar såväl datorersom kunskap om hur de skall användas. De ser med oro hur den enabanken och det ena postkontoret efter det andra upphör med sinpersonliga service och att olika organisationers telefonserviceautomatiseras i allt större utsträckning. Många äldre ser med stor oro påmorgondagens IT-beroende samhälle.Det är angeläget att regeringen i sina omstruktureringar av samhälletsinstitutioner och verk beaktar de äldres oro för att inte kunna klara av sinaelementära samhälleliga åligganden.Meningsfull pensionärstidVar fjärde svensk är snart pensionär. Av dem kommer hälften att varafriska. Filosofiska, medicinska och historiska orsaker saknas för att läggapensionsåldern vid . Någon behöver kanske pensioneras vid 40medan andra kan vara verksamma och längre. Mensamhället har ingen beredskap för det. För många är det exempelvis entragedi att sluta arbeta. Särskilt för dem som satsat det mesta av sina livinom arbetslivet. Det behövs därför avtrappningsprogram för enmeningsfull pensionärstid, som inte bara inrymmer hobbyverksamhetutan också meningsfullt och samhällsnyttigt arbete. De äldres erfarenheteroch kunskaper måste tas till vara.Syftet är att med utgångspunkt i ovanstående bedriva ett gemensamt ochkraftfullt utvecklings/förbättringsarbete inom äldreområdet. I detsammanhanget är det angeläget att påpeka att det inte utvecklas dubblaorganisationer inom exempelvis landstingens verksamhet. Densjukhusanslutna öppna vården bör vara samordnad med en väl fungerandeprimärvård.SamverkanI Nationell handlingsplan för äldrepolitiken (1997/98:113), Nationellhandlingsplan för handikappolitiken (2000) och Nationell handlingsplanför utveckling av hälso- och sjukvården (1999/2000:149) betonas viktenav samverkan kring vård och omsorg om äldre.I den sistnämnda handlingsplanen har ett avtal om utvecklingsinsatserinom vården och omsorgen träffats mellan staten, . När det gäller vård och omsorg om äldre skallkommunen svara för att förstärka den medicinska kvaliteten i boende och ihemsjukvård. En uppgift som stämmer väl överens med den så kalladeädelreformen. Vidare skall landstingen svara för att de som bor i särskiltboende eller har hemsjukvård vid behov, utan dröjsmål, får medicinskbedömning av läkare. De skall även ha möjlighet till konsultation ellerhembesök. Landsting och kommuner skall gemensamt svara för att allapatienter erhåller vård på rätt vårdnivå genom att samverkan mellan landstingoch kommuner utvecklas. Mot den bakgrunden skall landsting och kommunertillsammans utforma vårdprocesserna för gemensamma patientgrupper så attinsatser i sluten och öppen vård samordnas. I detta sammanhang bör särskilduppmärksamhet ägnas åt att utveckla vården i livets slutskede.PrimärvårdenPrimärvården har en nyckelroll i vården av äldre och utgör densammanhållande och samordnande länken mellan olika vårdgivare ivårdkedjan. Ett utvecklat och systematiserat samarbete mellan sjukhusensspecialister, framför allt med geriatriker och psykiatriker, krävs för attkunna erbjuda vård ur ett helhetsperspektiv. Läkaransvaret för de äldreligger oftast och mest naturligt i primärvården. Landstingen kan dockvälja andra organisatoriska lösningar beroende på lokala förutsättningar.Det förekommer på en del håll i landet att sjukhusens geriatriska klinikerhar ansvaret. Viktigast är att det finns beslut om vem som harläkaransvaret för de äldre.De största problemen , förutom bristen på distriktsläkare, är attuppdraget inte är tydligt, att prioriteringsprinciper saknas och attsamverkansavtal och lokala överenskommelser om läkarmedverkan ännu intehar upprättats i önskvärd omfattning. För en trygg äldreomsorg krävs attsamverkansavtal och överenskommelser om läkarmedverkan upprättas.ÄldreministerDet är diskrimineringsombudsmannens uppgift att se till attpensionärerna inte särbehandlas i negativ bemärkelse. Men i hans allaövriga uppgifter försvinner lätt den uppgiften med resultatet att de äldreblir diskriminerade.Då de politiska partierna inte i någon större utsträckning nominerar äldrepersoner på sina listor, och de äldre därmed inte får någon plattform i debeslutande organen, medverkar det till att inte attityderna mot de äldreförändras. En äldreminister bör tillsättas med uppdrag att tillvarata de äldresintressen och att arbeta för att ändra attityderna till de äldre.Psykiatrisk och geriatrisk kompetensDe båda huvudmännens, landstingens och kommunernas, gemensammasträvanden beträffande äldreomsorgen tycks riktas mot enmålmedveten satsning på ökad samverkan för att resursmässigt ochkvalitativt få fram en så bra äldreomsorg som möjligt.I landstingen pågår utvecklingsarbeten i samverkan med kommunerna isyfte att förbättra vården och omsorgen för de äldre. En väl fungerandevårdkedja mellan sjukhus-primärvård-kommun är en viktig förutsättning förett optimalt omhändertagande på olika vårdnivåer och av olika vårdgivare. Deäldre är ofta multisjuka, dvs har flera sjukdomar . Detta ställer högakrav på samverkan men också tillgång på rätt kompetens. Psykiatrisk ochgeriatrisk kompetens är viktig för många äldre och måste finnas att tillgåinom äldreomsorgen.Samarbetet mellan sjukhusens och primärvårdens läkare måste utvecklasoch systematiseras. Inom vården av äldre gäller detta framför allt geriatrikoch psykiatri. Samarbetet skall präglas av målsättningen att erbjuda den äldrevård ur ett helhetsperspektiv.Behov av geriatrikerDå många äldre har flera sjukdomar, har de också storläkemedelskonsumtion. Genom ålder och sjukdom är kroppen mångagånger skröplig och skör. Läkemedlen är ofta utprövade på män . Läkemedelsdoseringen är inställd efter dessa friska, stora mänoch kan därför få förödande effekter på en äldre människa. För att kunnamöta de äldres annorlunda kroppskonstitution och behov, är dengeriatriska kompetensen en nödvändig förutsättning. Därför behöverutbildningen av geriatriker öka.Läkarmedverkan inom kommunerna var en fråga som ädel inte klarade av.Det är därför bra att landstingen och kommunerna tar ett steg bort från ädeloch ställer läkare till förfogande samt tydliggör ansvarsfördelningen mellankommuner och landsting. Det är inte enbart den som är snuvig, och därförbesöker en vårdcentral, som behöver läkare. Läkarmedverkan behövs ocksåtill hem- och sjukbesök hos gamla. Det är stor brist på läkare somspecialiserat sig på åldrandets sjukdomar. Det skall samhället inte behövaacceptera. Läkarmedverkan inom vård och omsorg måste ha enhög prioritering inom vården och omsorgen för äldre. Det behövs flergeriatriker inom äldreomsorgen.10. Välutbildad personalDet måste även finnas tillräckligt med personal, som kan ägna mer tid åtsjuka och gamla. Det medmänskliga och sociala inslaget i begreppetomvårdnad måste också gälla de äldre.De äldres psykiska tillstånd är en annan angelägen fråga som behöveruppmärksammas speciellt vad gäller brister vid diagnostisering ochbehandling. Förutsättningarna för att leva ett gott liv minskar avsevärt om interätt diagnos och rätt behandling kan ges.Stockholm den 4 oktober 2000Margareta ()