mot · GN02U23 · 2000-06-09 00:00:00 — Majoriteten av världens befolkningstår därför helt vid sidan av den nya tekniken.Gapet vad gäller tillgång till den nya tekniken har många orsaker.Bristerna i infrastrukturerna är påtagliga, liksom kostnaderna för att varauppkopplade. Det är här biståndet kommer in i bilden, och västvärlden ochFN har ett stort ansvar för att inte IT-revolutionen ska skapa nya klyftor. Vikristdemokrater anser att tillsammans med övriga länder i FN börlägga fram riktlinjer för hur IT-användningen kan ökas och breddas tillutvecklingsländer, och därefter avsätta tillräckliga medel i form av riktadebiståndssatsningar.IT-revolutionen kan, om rätt utnyttjad, erbjuda mycket goda möjligheter ifattigdomsarbetet. Aktiviteter som distansutbildning med hjälp av IT ochtelemedicin samt över huvud taget tillgången till telefoni och Internet ifattiga byar kan kraftigt förbättra möjligheterna till ekonomisk och socialutveckling. Ett flertal pilotprojekt bekräftar detta. För att sprida IT tillutvecklingsländerna behövs det ett effektivt samarbete mellan näringslivet,de nationella regeringarna och internationella organisationer, däribland FN.Sverige som en världens ledande IT-nationer har ett givet ansvar för attupprätta sådana nätverk och gemensamma satsningar.3.5 Hindra spridningen av bl a malaria och hiv/aidsUnder senaste årtionden har innovationer inom medicin och hälsovårdburit med sig en dramatisk ökning av livslängden och minskad dödlighet.Tyvärr har inte alla regioner i världen fått del av dessa framgångar.Bristen på primärvård är en av de största anledningarna till att fattigamänniskor förblir fattiga. Trots att varje årspenderas på läkemedelsforskning, omfattar enbart av detta sådanahälsoproblem som drabbar av jordens befolkning. Det kan nämnas att malaria dödar två liv varje minut, mestadelsbarn och gravida kvinnor. Vi kristdemokrater anser att Sverigemer effektivt bör stödja den av WHO ledda kampanjen mot malaria.Det finns många sjukdomar som enkelt skulle kunna bekämpas omläkemedelsindustrin i västvärlden i högre grad även riktade uppmärk-samheten mot de fattigas sjukdomar. Industrin saknar incitament attinvestera i sådan läkemedel då de ekonomiska vinsterna anses alltför små.Här behövs därför stora satsningar från regeringar i samarbete medläkemedelsindustrin för att öka forskningen mot de fattigas sjukdomar ochförbättra distributionskanalerna till utvecklingsländerna. Det är bekläm-mande att och Sida inte deltar i ett sådant viktigt program som och Immunization (GAVI) som sker ipartnerskap mellan WHO, , , privata finansiärer,nationella regeringar mm och läkemedelsföretag. Vi anser att samarbetetmellan FN, nationella regeringar och läkemedelsindustrin måste intensifierasför att öka forskningen och produktionen mot de fattigas sjukdomar.Ungefär 50 miljoner människor har blivit smittade avhiv. 16 miljoner har dött av det. smittades hela 5,6 miljoner ochhälften av dem är . Av nära 36 miljoner som lever medhiv/aids bor mer än 23 miljoner i söder om . I de värstaområdena i södra är av gravida kvinnor hiv-smittade. Detberäknas finnas 40 miljoner föräldralösa barn i som en följdav hiv/aids. Problemet är inte längre en hälsofråga, utan även en samhälls-,säkerhets-, utvecklings- och framför allt en överlevnadsfråga för helagenerationer av folk.Sverige måste tillsammans med övriga länder i FN arbeta fram en explicitmålsättning för att hindra spridningen av hiv/aids. Information om sjuk-domen måste spridas mer effektivt i framför allt de värst drabbaderegionerna, vilket även omfattar bättre och ökad utbildning samt sexual-undervisningen.4 Mänskliga rättigheterTillsammans med uppgiften att upprätthålla den internationella fredenoch främja den sociala och ekonomiska utvecklingen, ville FN:sgrundare även åstadkomma en normativ världsordning. Detta resulterade1948 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna. Där slåsdet fast vissa universella rättigheter som varje människa besitter oavsettnationalitet, hudfärg, ålder eller kön.För är det viktigt att bejaka rättigheternas absolutavärde, framför allt då det från vissa håll fortfarande talas ommänskliga rättigheter som kulturellt betingade och att dessa frågor tillhörstaters inre angelägenheter. Vissa gemensamma värden måste genomsyrarelationer mellan länder och folk, för människovärdets skull, men framförallt för att göra det lättare att leva med varandra på denna jord.De mänskliga rättigheterna uppfylls ej på många håll i världen, vilket bl aleder till konflikter och massflykt. Brott mot mänskliga rättigheter kan ävenvara ett direkt hinder för social och ekonomisk utveckling.4.1 Globaliseringen och mänskliga rättigheterGlobaliseringen har inneburit en revolution i arbetet för de mänskligarättigheterna. De ökade kommunikations- och informationsmöjligheternahar gjort att få platser i världen kan undgå omvärldens uppmärksamhet.Det blir allt svårare för regeringar och folkgrupper att avskärma sig och ihemlighet förtrycka andra människor. Människorättsorganisationer harvuxit fram i dramatisk takt, framför allt i utvecklingsländer, under detsenaste årtiondet, liksom kontakter och informationsutbytet dem emellan.Globaliseringen, och nationalstaternas delvis minskade makt, har medförtatt människors rättigheter sätts än mer i centrum. Insikten av att det behövsvissa gemensamma globala standarder sprids snabbt. som statersoch regeringars möjligheter att via effektiva institutioner främja och försvaramänniskors rättigheter måste förstärkas, så ökar bl a de internationellaföretagen och andra icke-statliga aktörer sitt inflytande och makt övervanliga människors vardag.Vi kristdemokrater anser därför att det behöver arbetas fram ett betydligtmer effektivt samarbete mellan FN, nationella regeringar, näringslivet ochNGO:er för att främja och försvara mänskliga rättigheter. Företagens roll äravgörande. Förutom att tillämpa om bl a arbetsrättsligastandarder och förbud mot skadligt barnarbete, så har företag ett allt störresamhällsansvar, framför allt i utvecklingsländer där flest brott sker motmänskliga rättigheter och där de besitter en allt större makt på bekostnad avnationalstatens. De kan spela betydande roller gentemot värdlandets regeringför främjandet av mänskliga rättigheter, men även för värderingar ochsamhällsnormer på regionala och lokal nivå. måste såväl nationelltsom tillsammans med andra öka sitt samarbete med de inter-nationellt verksamma företagen för att mer effektivt främja mänskligarättigheter.4.2 Ökade satsningar för kvinnor och barnDe människor som oftast drabbas av brott mot de mänskliga rättigheternaär kvinnor och barn. Vi möts ständigt av rapporter från ett flertal ländersom är FN-medlemmar om hur mänskliga rättigheter kränks grovt i derasländer. Framför allt är våldet mot kvinnor en mycket angelägen fråga.Det är viktigt att kvinnofrågorna får en större betydelse i detinternationella samarbetet och att man följer upp alla de aktionspunktersom det beslutades om vid kvinnokonferensen i Peking.Det är djupt beklämmande att världen inledning inte harlyckats avskaffa slaveri. Det finns tydliga bevis på att handeln med framförallt kvinnor och barn ökar, t.o.m. i västerländska samhällen. Antaletmänniskor som köps och säljs uppgår till mellan 700 000 och tvåmiljoner. Den allra största delen är sexhandel med kvinnor och barn somköps eller lockas med falska löften för att säljas till prostitution eller annatsexuellt utnyttjande i väst. En annan del är utnyttjandet av människor somarbetskraft under slavliknande förhållanden, liksom barnsoldater somkidnappas in i slaveri. Vi kristdemokrater anser att det nu behövs enkraftsamling inom FN för att bekämpa all denna slavhandel.4.3 Handlingsprogram för mänskliga rättigheterVid i 1993 uppmanades alla FN:s medlemsländeratt skriva nationella handlingsplaner för de mänskliga rättigheterna.Endast ett fåtal av medlemsländerna har verkställt denna plan. Trots attSverige säger sig ha en hög MR-profil har man inte lyckats fullgöradenna begäran. Istället är regeringen inte sen med att kritiseraandra länders brott mot mänskliga rättigheter som man varje årskriver glädjerapporter till FN:s högkommisarie om MR-situationen iSverige.Det vore önskvärt om efterliknade grannlandet , som underden kristdemokratisktledda regeringsperioden presenterade ett omfattandeoch självkritiskt handlingsprogram där behandlade inrikes och 50%utrikespolitiska förhållanden. Vi svenska kristdemokrater anser attregeringen bör skriva ett handlingsprogram för de mänskliga rättig-heterna inom inrikes- och utrikespolitik.5 Reformer av FNFN kan ensamt inte hantera alla ovanstående utmaningar som världenstår inför, utan det är främst upp till medlemsländerna och derasbefolkningar att uppfylla sitt ansvar. Däremot behövs det ett starkt ocheffektivt FN för att hjälpa medlemsländerna att lösa problemen ochuppnå de mål som regeringarna har beslutat sig för. Det behövs ettreformerat och moderniserat FN anpassat till dagens samhälle ochutmaningar.Generalsekreteraren har sett en reformering av FN-systemetsom sin viktigaste uppgift. Han har även tagit en rad initiativ som delvisredan har lett till ett mera effektivt FN. Men många av reformerna måstemedlemsländerna besluta om, och här brister på flera områden den politiskaviljan.5.1 Effektivisering av FN som organisationVissa beslut om fokuseringen på FN:s kärnverksamheter, införandet avenhetlig ledningsstruktur och en bättre samordning i mottagarländerna,har redan genomförts i reformprocessen. Även inom harbetydande förändringar ägt rum. Men trots detta är det mycket somkvarstår att göra. Reformdiskussionerna måste breddas och bl amanagementfrågorna måste få större plats.Konsensusprincipen är FN:s styrka men blir också lätt dess svaghet.Styrelsearbetet inom flera FN-organ är mycket ineffektivt och desssammansättning och storlek gör det svårt att fokusera på avgörande frågoroch fatta effektiva beslut. Ett annat problem rör selekteringen av högrechefer, framför allt de högsta chefsposterna. De kandidater som förekommerhar ofta en bred erfarenhet från politik och diplomati med detta ger ingagarantier för att de är lämpliga som ledare för stora och komplexainternationella organisationer. Dessutom är organisationskulturen starkthierarkisk, vilket leder till konkurrens om makten inom organisationen,begränsad kreativitet och initiativtagande samt ett utpräglat revirtänkande.Vi kristdemokrater anser att mer framskjutet bör hävda betydelsenav en total översyn av managementfrågor inom FN:s organisationer. Annarsfinns det en betydande risk att FN mister god och handlingskraftig personaloch får allt svårare att rekrytera personal till alla olikaspecialistfunktioner.5.2 Maktfördelning, finansiering och demokrati inom FNVad gäller politiskt betingade reformer är en av de viktigaste, och ävensvåraste frågorna, att reformera maktfördelningen och demokratin inomFN, speciellt inom säkerhetsrådet. Det är avgörande för FN:s legitimitetatt säkerhetsrådet breddas och görs mer representativt. Det är i detnärmaste omöjligt att avskaffa vetorätten, men eventuellt kan vissakriterier sättas upp för när veton får användas. Att öppna för ökad insyn isäkerhetsrådet är en annan viktig demokratisk fråga. Vi kristdemokrateranser att en reformering av säkerhetsrådet enligt ovanstående inriktningär viktigt och emotser en intensifiering av reformansträngningarna hosmedlemsländerna. Med en ökad samordning av den europeiskasäkerhetspolitiken bör driva linjen att EU endast behöver talamed en röst i säkerhetsrådet, och då EU:s ordförandeland, vilket ävenskulle kunna främja utvecklingen av en regionalisering av FN-systemet.Ett problem på både kort och lång sikt är frågan om FN:s finanser.Speciellt allvarligt är oviljan hos vissa stora bidragsgivare, som , att intei tid betala sina medlemsavgifter. Den svenska ståndpunkten bör vara attmedlemsstaterna betalar sina bidrag till FN:s budget , fullt ut och utanvillkor. Det är orimligt och odemokratiskt att i det multilaterala samarbetetställa politiska villkor för sina inbetalningar. FN bör dock även söka nyavägar för finansiering, och därmed inte göra sig så beroende av enskildaländer. Detta omfattar upprättandet av frivilliga fonder och större samarbetemed näringslivet. bör i högre grad vara med i sådana diskussioner.5.3 Information och marknadsföringTrots att FN besitter en stor makt i det internationella samfundet och harstora möjligheter att påverka utvecklingen i världen, så förknippas FN imedia allt för ofta med negativa händelser och i viss mån misslyckadeoperationer. Misslyckandena beror ofta på att FN inte får de resurser somkrävs för uppdraget, som man tenderar att skyffla över allt fleruppgifter på FN, och utan tillräckliga medel sänks naturligtvis kvalitetenpå insatserna. För att öka viljan till mer resurser för FN, behövs enintensifierad informationsinsats såväl från i sig som frånmedlemsländerna. FN behöver marknadsföra sig betydligt bättre, och detär till stor del medlemsländernas regeringar som bättre behöver spridaFN:s budskap till sina befolkningar. FN-uppdrag på fältet behöver ävenbättre förklaras för människorna i mottagarländerna. Bättre informationbehöver spridas via alla möjliga kanaler, bland annat radio, TV,tidningar, broschyrer och Internet.Sverige bör som föregångsland öka informationssatsningarna om FN påhemmaplan, i nordiska sammanhang och inom EU-samarbetet.5.4 Det civila samhället och folkrörelsernaFN står inför utmaningen att vinna människors stöd runt om i världen.Tyvärr är det alldeles för få människor som kommer i kontakt med FN-systemet. FN-tanken bygger på att världens folk är djupt engagerade förinternationellt samarbete. Därför måste bl a folkrörelsernas och defolkvaldas inflytande stärkas i FN. Deras kunskap och erfarenhet måstetas tillvara bättre i FN. Det civila samhället måste få delta i fler av FN-organens möten.Sverige bör vara drivande i olika reformförslag för hur det civila samhälletkan göras mer delaktigt i FN-arbetet, t ex bör det diskuteras om tre platserskall avsättas för varje medlemsland i generalförsamlingen - en plats förregeringen, en för politisk opposition och en för civila samhället.6 Svenskar i internationell tjänstDet finns en lång rad svenskar som har tjänstgjort i FN-systemet,inklusive alla dess underorgan. Erfarenheterna hos dessa svenskar ärmånga och det finns mycket kompetens att inhämta. Tyvärr är Sverigeinte helt bra på att utnyttja dessa erfarenheter och den kompetensen.I internationella uppdrag är det en viktig princip att tjänstemännen ärobjektiva och neutrala. Man är anställd av FN och inte utsänd på uppdrag avden nationella regeringen. Denna princip bör kvarstå. Däremot har Sverigeen förmåga att överdriva tolkningen av principen så att det knappast rådernågon som helst kontakt mellan officiella svenska representanter och desvenskar som gör internationell tjänst inom FN-systemet. Bland de flestaandra FN-medlemsländer sker sådana kontakter intensivt och regelbundet. Vikristdemokrater anser att den bör se över sinakontakter med svenskar som gör internationell tjänst inom FN-systemet.Detta skulle leda till en bättre "feed-back" och ge oss en bättre chans attagera på den internationella arenan.Tyvärr möts de svenskar som har gjort FN-tjänst ofta av likgiltighet då deåtervänder hem till . Detta anser vi kristdemokrater är oerhörtolyckligt. Istället för att avvisa dessa personers engagemang bör vi utnyttjaderas erfarenheter och kunskaper. Olika bör sättas uppinom där man kan samla alla svenskar som har gjortinternationell tjänst. Dessa kan sedan bilda tankesmedjor och utgöra enkunskapsbank för såväl regering och riksdag som det övriga civila samhället.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör verka för ett helt departementinom för "tidig-varning", med en egen undergeneral-sekreterare och direkt koppling till säkerhetsrådet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ratificerar stadgan om eninternationell permanent brottmålsdomstol,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör verka för ett globalt program föratt hindra en okontrollerad spridning även av s.k. lätta vapen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör verka för att det snabbt, efter ettbeslut i säkerhetsrådet om fredsfrämjande insats, skall kunna upprättasett i konfliktregionen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att skall verka för en hög beredskapinom det fredsfrämjande arbetet även för snabba civila insatsstyrkor,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utbildningsinsatserna måste ökas för attförstärka de afrikanska ländernas fredsfrämjande kapaciteter,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheten att kombinera negativa ekonomiskasanktioner med positiva åtgärder för att bl.a. stärka det civila sam-hället i mottagarlandet,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ekonomiska sanktioner bör underordnas etttydligt politisk mål,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om riktade sanktioner mot politiska eliter i mottagar-landet,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att inleder en diskussion inom FN omvilka kriterier som bör gälla vid eventuella framtida humanitära inter-ventioner,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ytterligare utreda om generalförsamlingenkan överta ansvaret för fred och säkerhet då säkerhetsrådet misslyckasmed att ta sitt ansvar,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att regeringen bör verka för att även FN antarmålet att halvera antalet människor som lever i extrem fattigdom till år2015,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör verka för handelsliberaliseringaräven inom de områden där utvecklingsländerna har komparativafördelar,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en ökning av det internationella biståndet medframför allt ekologiskt hållbara produktionsmetoder,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att FN bör sätta upp mål för att minska andelenmänniskor som saknar tillgång till rent vatten och adekvata sanitärafaciliteter,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att FN bör arbeta fram program för hur IT-användningen kan ökas och breddas till utvecklingsländerna,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör verka för ett ökat samarbetemellan näringslivet och regeringen för gemensamma IT-satsningarriktade mot utvecklingsländerna,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att mer aktivt bör stödja den av WHOledda kampanjen mot malaria,19. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att FN bör arbeta fram en explicit målsättning föratt hindra spridningen av hiv/aids,20. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att öka samarbetet mellan FN, nationellaregeringar och läkemedelsindustrin för att öka forskningen ochproduktionen mot de fattigas sjukdomar,21. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att såväl nationellt som tillsammans medandra ökar sitt samarbete med internationellt verksammaföretag för att främja mänskliga rättigheter,22. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör upprätta ett handlingsprogram förde mänskliga rättigheterna,23. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en total översyn av managementfrågorna inomFN:s organisationer,24. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör driva linjen att EU endastbehöver tala med en röst i ,25. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att FN även bör söka nya kompletterande vägarför finansiering,26. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör öka informationssatsningarna omFN,27. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att upprättar bättre kontakter förinformationsutbyte med de svenskar som arbetar i FN-systemet,28. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bättre utnyttjar den kompetens ocherfarenhet som svenskar som har arbetat i FN-systemet besitter.Stockholm den 8 juni 2000Jan ()()()()()()()()()()()()