mot · GO02Ub426 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ub426av , ()Studenters rättssäkerhetFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om studenternas rättssäkerhet i högskolan.MotiveringStudenters rättsliga ställning i förhållande till universitet och högskolor ärsvag, vilket är ett resultat av skillnaden mellan intentioner, lag ochförordning och verkligheten sådan som den har kommit att te sig förstudenterna. Ett vanligt scenario är att högskolan, efter att studentkårenpåtalat en oegentlighet, vidtar en rättelse i det enskilda fallet,men inte rättar till det bakomliggande problemet eller vidtar någonutredning om hur felet har kunnat uppkomma.I samband med universitets- och högskolereform försvann mångaav de regler i högskoleförordningen som direkt berörde studenterna. Även ettfungerande system för att tillämpa reglerna och för att kontrollera hur detillämpades försvann. Dessa regler och detta system hade stor betydelse förstudenternas rättssäkerhet. Reformens intentioner var att den statligaregleringen skulle ersättas med reglering på lokal nivå. Erfarenheten är dockatt bortfallet av den statliga regleringen i mycket liten utsträckningkompenseras med lokal reglering och att det finns en osäkerhet på vilkenrättslig status dessa regler har.En orsak till viljan att angripa problemen är den kollegialaledarskapsorganisation som finns inom högskolorna. Kollegiet har storinformell makt på alla nivåer, något som kan vara ett resultat av att ledareföreslås och väljs av kollegor vilket gör att det kan varasvårare att fatta svåra beslut. Doktorander, som kan sägas ha status både somstudenter och som kollegor, är den grupp som är mest utsatt. Erfarenhetervisar att de räknas som kollegor vid fördelning av ansvar men som studentervid fördelning av befogenheter m.m.Ett av de stora problemen med den bristfälliga lokala regleringen är, somHögskoleverket konstaterar, att högskolorna inte har tillräckliga kunskaperom hur den lokala regleringen skall se ut. Några av orsakerna till detta är delsatt det inte tydligt framgår vad regeringen avser att högskolorna skall regleralokalt, dels att centrala regler saknas som anger hur högskolornas föreskrifterskall kungöras.Statsmakterna bör ta ett ansvar för lokala förhållanden genom enramreglering av högskolorna. Statsmakternas reglering bör vara så beskaffadatt den ställer funktionella krav på högskolorna utan att vara endetaljreglering. De lokala regelverken måste ges tydligare utformning och debör presenteras i ett samlat dokument där även fakultetsvisa regler ingår.Följande punkter bör beaktas i samband med uppstramning av systemenkring de lokala regelverken för studenterna:- Statsmakterna bör ställa större krav på återrapportering av vissa aspekterkring högskolornas arbete med organisation och ledarskap samt på vilkasätt högskolan garanterar att rättssäkerhet etc. skulle kunna stimulerahögskolorna till självvärdering och driva högskolornas arbete på dettaområde framåt.- Kompetensutveckling i administration och förvaltning. I en starktdecentraliserad högskoleorganisation finns inte alltid denna kompetensfullt ut, särskilt på institutionsnivå.- Studentkårernas granskande roll måste bejakas, tillräckliga kunskapermåste ges så att de kan fullgöra sina uppdrag. Tyngdpunkten istudentkårernas roll måste få lov att ändras från reguljär"förvaltningspolis" till granskare. Ansvaret för regelefterlevnad ligger påhögskolorna, inte som verksamhetskvävande pålaga på studentkårerna.- Inrättandet av speciella organ för internrevision med uppgift att granskahögskolans verksamhet på olika nivåer.- Möjligheten till överprövning som fanns måste återinföras:systemet var ett fungerande och tämligen tydligt sätt att överklaga beslutsom rör studenten. Kretsen av beslut som kan överklagas tillöverklagandenämnden bör utökas.Stockholm den 22 september 2000Maria ()