mot · GO02Sf286 · 2000-10-05 00:00:00 — Utvecklingen har många förklaringar men det går inte att förneka att den1955 introducerade statliga, i huvudsak byråkratiskt styrda modellen,försvagade den gamla, lokalt utvecklade sociala kontrollen av hurförsäkringen utnyttjades.Arbetsgivarnas betalningsansvar för försäkringen gjorde att den enskilde iallt mindre utsträckning uppfattade sambandet mellan kostnader ochutnyttjande. (I sista hand är det ju alltid löntagaren, den försäkrade, som fårbetala kostnaderna i form av mindre löneutrymme. )Det snabbt ökande progressiva skattetrycket under 60- och första hälftenav 70-talet gjorde det dessutom "privatekonomiskt lönsamt" för den enskildeatt erhålla obeskattad försäkringsersättning i stället för beskattad lön.Antaletsjukpenningdagar ökade också brant. Detta ledde till att sjukpenningen fr.o.m.1974 omvandlades till beskattad inkomst. ersattes de dåvarandesjukpenningklasserna med en direkt anknytning mellan inkomst ochsjukpenning. Ersättningen utgick av SGI.Antal sjukpenningdagar, miljoner dagarKälla: Finans- och Socialdepartementen. Sjukdagar som ingår i sjuklöneperiodenhar intemedräknats. Sjuklöneperioden - som infördes - omfattar de förstafjorton dagarna ivarje sjukfall. (Under tiden januari 1997-mars 1998 . )Av diagrammet ovan framgår det tydligt att övergången från obeskattadtill beskattad sjukersättning fick effekter på antalet sjukpenningdagar.Strukturkrisen har också påverkat desjunkande sjuktalen. började antalet sjukpenningdagar attöka igen , då en drastisk nedgång kundenoteras. Även denna förändring kan förklaras av försämradeersättningsregler, införande av en karensdag men också av en högarbetslöshetsnivå. Till detta kom införandet av sjuklöneperiod, därarbetsgivaren står för lönen vid sjukdom ).Sjuklöneperioden har statistiskt lett till att antalet sjukdagar inomförsäkringen minskat men den har antagligen också påverkat tendensentill att antalet sjukpenningdagar reellt minskat genom ett större intressefrån arbetsgivarna att hålla frånvaron nere.Följande regeländringar genomfördes i form av karensdagarplus allmänt högriskskydd samt ändringar i ersättningsnivåerna ochsjuklöneperiod:- sänktes sjukpenningnivån till , till och till frånoch med dag 91.- infördes sjuklön och en ersättning för de tre första dagarnamed . Därefter utgick ersättning med 90 procent.- Karensdag infördes tillsammans med ett högriskskydd.Antalet karensdagar maximerades till 10 under en 12-månadersperiod.- sänktes nivån på sjukpenningen till efter den365:e dagen i en sjukperiod. Samma gällde om den försäkrade hade haftsjukdagar under närmaste föregående period om 365 dagar.- sänktes ersättningen till för såväl sjukpenningsom sjuklön som rehabiliteringsersättning.- höjdes ersättningarna till från och med i sjukfallet och minskningsregeln togs bort för sjukfall från dag 90,vilket innebar att arbetsgivaren inte längre behöver minska sjukpenningentill av motsvarande lön vid arbete.- Rehabiliteringsersättningen har också förändrats åtskilliga gånger under90-talet. (En reformerad arbetslivsinriktad rehabilitering behandlas imotion Sf276. )Sammanfattningsvis kan konstateras att den finanskris som tog sin början1989/1990 (under den socialdemokratiska regeringen) ledde tillbetydande statliga finanspolitiska problem. För sjukförsäkringen blevresultatet alltför många regeländringar . Detta har letttill en rad skadeverkningar - problem för administrationen, svårigheter attförutse sjuktal och kostnader för försäkringen, svårigheter för denenskilde att hålla sig à jour med ersättningsregler etc.Krisens djup men också svårigheterna att skapa samlande lösningar, inteminst på socialförsäkringssidan i en svår finansiell situation, har helt klarturgröpt de försäkrades solidaritet med försäkringen. Obeständigheten påersättningssidan har sannolikt lett till en tendens av ökat utnyttjande.6.2 Olika lärdomarEn lärdom som bör dras av 90-talets erfarenheter är att det är väsentligt attsöka långsiktiga, stabila lösningar för sjukförsäkringen och andrasocialförsäkringar. Redan nu måste påpekas att stabiliteten isjukförsäkringen hänger samman med en rad olika oberoende ochsamvarierande faktorer. Ersättningsregler, legitimitet, kontrollsystem,sambandet mellan finansiering och försäkringsersättningar,arbetsmarknadsläge, konjunkturfas, arbetslöshetsnivåer, långsiktigaattityder till försörjning genom försäkringsersättningar, demografi etc.Sammanfattningsvis kan konstateras att antalet och svängningarna i antaletsjukfall har samband med följande faktorer:- Arbetslöshetens utveckling. Vid hög arbetslöshet tenderar sjukfallen attminska. En förklaring anses vara att den mer marginella arbetskraftenmister jobben först och att de som är kvar i arbetslivet generellt har enlägre sjuklighet. En annan förklaring brukar också anföras - att deanställda inte vågar vara sjukskrivna vid sjukdom av rädsla att mistajobbet. Vissa landsdelar som haft hög arbetslöshettenderar dock att bibehålla och t.o.m. öka sjukligheten vid ökandearbetslöshet. Här tycks ett samband finnas mellan sjuklighet och enförhållandevis fast etablerad tradition att se socialförsäkringarna somlegitima försörjningsinstrument.- Demografin spelar också en roll för utvecklingen av sjuktalen. En äldreyrkesaktiv genomsnittsbefolkning tenderar att uppvisa högre sjuklighet.Att sjuktalen ökat under har säkerligen ett visstsamband med demografiska faktorer.- Arbetsmiljön tycks också ha ett samband med sjukfrånvaron. Denfysiska arbetsmiljön har otvivelaktigt förbättrats mensamtidigt kan förväntningarna på arbetsmiljön stegras ännu mer.Förändringar i "den psykiska arbetsmiljön" tycks enligt svenskaerfarenheter i vissa fall ha skapat missnöje och högre frånvaro. Detta harunder varit tydligt inom framförallt den kommunalasektorn (kommuner och landsting). Missnöje med arbetsorganisationen,frekventa organsiationsförändringar samt den kommunala sektorns storadominans inom vård, omsorg och utbildning tycks ha skapat frustrationbåde bland chefer och underställd personal med markant ökade sjuktal avpsykosocial karaktär inom denna sektor.Den höga och snabbt växande kvinnligaförvärvsverksamheten påverkar sjuktalen. Kvinnor har högre frånvaro änmän. Detta framgår klart av svensk statistik. Samma förhållanden hardokumenterats i och i de flesta andra motsvarande europeiskaländer. Kvinnors ökande heltidsarbete harsannolikt accentuerat ökningen av sjuktalen.Tillämpningen av "arbetslinjen" måste också beaktas. Denna innebär försöker hålla kvar människor i arbetslivet trots hälsoproblem. Dettamåste avteckna sig i utvecklingen av antalet sjukdagar. En motsatt tendens -lägre sjuklighet - gör sig gällande genom en lägre verklig pensionsålder.Slutligen påverkar köer inom sjukvården och läkarnas sjukskrivningsvanorutvecklingen både genom inflödet av sjukfall och längden på dem.De nu nämnda faktorerna kommer att kommenteras i samband med olikaförslag till åtgärder för att skapa en mer robust och stabilsjukpenningförsäkring. Frågan gällande läkarnas sjukskrivningsvanor berörshelt kortfattat nedan, medan utförligare övervägande görs i motionen "Bättremetoder vid sjukskrivning" (So364) och också i motionen"Socialförsäkringens administration (Sf257).7 Sjukersättningar och ersättningsnivåerSjukpenningförsäkringen skall skydda mot inkomstbortfall vid sjukdom.Tre väsentliga frågor i detta sammanhang är- Vad är sjukdom? Som redan påpekats är definitionen av sjukdom iförsäkringslagstiftningen svagt preciserad.- Vilken ersättningsnivå kan ge en god avvägning mellan entillfredsställande ersättning för inkomstbortfall som incitamentenatt snabbt gå tillbaka i arbete inte försvagas på ett skadligt sätt?Ersättningsnivån måste också ta hänsyn till statens budgetrestriktioner.- Hur länge skall ett sjukfall berättiga till ersättning för inkomstbortfall?7.1 Det oklara sjukdomsbegreppetEtt oklart sjukdomsbegrepp skapar osäkerhet, inte minst blandsjukskrivande läkare som domstolsprövningar haft tendens att vidga begreppet med inte avseddaförpliktelser för försäkringen. I delbetänkandet avsjukförsäkringsutredningen 2000:72 påpekas således att "sorg- ochtrötthetstillstånd" genom ändrad rättspraxis ger rätt till sjukpenning.I en försäkring är det av stor vikt att lika försäkringsfall behandlas likaoavsett vem som bedömer dem eller var i landet de bedöms. De storaregionala skillnader som har noterats t ex mellan vissa län i och län isödra tyder på att lika fall inte behandlas lika. Detta kan hängasamman med en oklar sjukdomsdefinition, med att sjukersättningen i vissalandsändar tycks ha kompletterat arbetslöshetsförsäkringen och att i regionermed långvarig strukturell arbetslöshet har socialförsäkringssystemen blivit ettaccepterat inkomststöd.För att öka rättssäkerheten och skapa likvärdiga försäkringsförhållandenöver landet samt underlätta de sjukskrivande läkarnas ställningstaganden börförsök göras att precisera vad som kan anses vara försäkringsmässig sjukdomoch vad som då skall ersättas av sjukpenningförsäkringen. Frågan är svår urmånga synvinklar. Inte minst har ökade förväntningar på välbefinnande, somär en naturlig följd av höjd levnadsstandard tenderat att skapa ett allt vidaresjukdomsbegrepp. Detta leder å sin sida till att minskat välbefinnande kanleda till en explosion av sjukskrivningar. Så är f.n. fallet vad gäller"utbrändhet", som svarar för av all långtidssjukskrivning ochsom ökat som skäl för sjukskrivning sedan 1997.Utvecklingen är allvarlig för försäkringen. Därför börsjukförsäkringsutredningen ges i uppdrag i form av tilläggsdirektiv att gepraktiskt tillämpningsbara definitioner på sjukdomsbegreppet i försäkringenoch hur nya diagnoser och sjukdomstillstånd av nu nämnt slag skallanalyseras ur försäkringssynpunkt. Vidare skall skiljelinjen mellaninkomstbortfall som skall täckas av sjukförsäkringen respektivearbetslöshetsförsäkringen ges ökad klarhet. Hur läkarnas sjukskrivning kanges bättre precision hänger dels samman med ett bättre försäkringsmässigtpreciserat sjukdomsbegrepp, dels med förändrade attityder och kunskaper omsjukskrivningens funktion. Bättre utbildning, bättre kunskaper och forskningom sjukskrivningens medicinska och psykologiska effekter bör prövas påbred front. Se motionen "Bättre metoder vid sjukskrivning" (So364).7.2 En lämplig ersättningsnivåVilken ersättningsnivå som ger goda avvägningar finns det inte ettentydigt svar på.Ett av de grundläggande målen för en reformering av socialförsäkringarnaär att skapa ansvarstagande i vid bemärkelse. Detta kan innebära mycket. Detär viktigt att sköta sin hälsa, att vinnlägga sig om sin vidareutbildning, såatteventuell ohälsa skall kunna kompenseras med en förhållandevis bredfärdighets- och kunskapsbas som öppnar för yrkesalternativ med lämpligarefysiska och psykiska krav. Sparande exempelvis i form av egna försäkringarskyddar vid ekonomiska påfrestningar, såsom sjukdom.Allt detta förutsätter att den enskilde får större rådighet över den egnaarbetsinkomsten och det egna sparandet. För detta krävs ett lägre skattetryck,inte minst för de hushåll som har mer begränsade inkomster.Det finns ett klart samband mellan lägre skatter, stabilare sparande och iviss utsträckning egna riskförsäkringar. finns det ett sambandmellan lägre skatter och en något lägre ersättningsnivå iinkomstbortfallsförsäkringarna. Ett område som alltför ofta glöms bort i dettasammanhang är avtalsförsäkringarna. De kan om de är alltför generösa ochinte försäkringsmässigt utformade skapa tendens till överutnyttjande.Försäkringsmässigt utformade avtalsförsäkringar kan å andra sidan hjälpa tillatt anpassa sjukförsäkringen i sin helhet till bl a speciella förhållanden inomolika branscher etc.Vi anser att en kombination av lägre skatter och i viss utsträckning lägreersättningar i inkomstbortfallsförsäkringarna befrämjar ansvarstagandet bådehos anställda och arbetsgivare. Våra skatteförslag framgår av motion Sk319.Vårt förslag till en ersättning vid sjukdom på av densjukpenninggrundande inkomsten (SGI) skall ses tillsammans med våraförslag till skattesänkningar för hushållen samt med de ersättningar som utgårvia avtalsförsäkringarna. Det bör observeras att ersättningsnivån i regel liggerpå av inkomsten internationellt sett, men i många fall ärersättningen undantagen från beskattning. Vår avvägning med en 75-procentig ersättning och ett lägre skattetryck måste därför anses varabalanserad.Sjukförsäkringsutredningen (SOU 2000:72) hävdar i motsats till vårståndpunkt att nuvarande ersättningsnivå på av inkomster upp till7,5 basbelopp bör ligga fast. Att det finns samband mellan ersättning ochutnyttjande avfärdas. Viktiga förhållanden har utredningen förbigått medtystnad. Detta gäller sambandet mellan skatter - ersättningsnivåer - ochmöjligheterna att ta ett ökat ansvar för det egna hushållet. Vidare harutredningen inte diskuterat de allt vanligare lokala och individuellalöneavtalen samt en minskande facklig anslutning. Allt detta kommer attskapa nya förutsättningar för socialförsäkringen.Vi är övertygade om att våra förslag vad gäller skatter och ersättningar geren rad framtidsinriktade positiva effekter som utredningens mera statiskasynsätt förbigått. Vi anser därför att sjukförsäkringsersättningen skall sänkastill för sjukersättning och sjukbidrag.Vi föreslår även att SGI skall beräknas på ett genomsnitt av de senastföregående 24 månadernas inkomst i stället för som på en antagenkommande inkomst. Vi vill även genomföra förslaget i utredningen (SOU 1997:85) att SGI skall räknas upp med basbeloppet somgrund.7.3 TakbegränsningenInkomstbortfallsersättningen gäller inkomster upp till 7,5prisbasbelopp. Avgifter (egentligen skatter där det saknas sambandmellan avgift och förmån) tas dock ut även för inkomstdelar över 7,5prisbasbelopp.I det reformerade pensionssystemet är det tidigare pensionstaket på 7,5prisbasbelopp ersatt med ett pensionstak på 7,5 inkomstbasbelopp. Dettainnebär att taket för förmånerna följer lönetillväxten och att proportionernamellan inkomster som ligger under och över inkomsttaket hålls någorlundaoförändrade. Det finns motiv som talar för att taket i sjukpenning- ochpensionsförsäkringen bör ha samma konstruktion. Det skulle bl.a. underlättavid en eventuell framtida löneväxling för att uppnå en större tydlighet, när detgäller kostnaderna för att finansiera socialförsäkringen. Vidare skulle enfinansiering med hälften egenavgifter och hälften arbetsgivaravgifter isocialförsäkringen skapa god jämförelse med finansieringen av systemen iövriga västeuropeiska länder.Ett steg på vägen att skapa större likformighet inte minst med andra länderskulle dock uppnås genom en förändring av beräkningen av ersättningstaket(7,5 prisbasbelopp) på det sätt som genomförs i det reformeradepensionssystemet, d.v.s. taket skulle inkomstindexeras i stället förprisindexeras. Uttaget av sjukförsäkringsavgift över taket bör däremotifrågasättas. Ett borttagande av sjukförsäkringsavgiften över taket utgör enskattereform. Frågan bör därför prövas i samband med andraskattesänkningar.7.4 Frågan om karensdagarNuvarande sjukpenningförsäkring innehåller en karensdag. Förslag harförelegat från tidigare utredningar om ytterligare någon karensdag. Viföreslår att ytterligare en karensdag skall införas. Den skall dock utlösasförst den åttonde frånvarodagen. Motivet för detta är att sjukdom ochfrånvaro skapar viss tröghet och vissa igångsättningssvårigheter. Om denåttonde dagen belastas med en andra karensdag skulle detta sannolikt i enhel del fall leda till en något tidigare återgång till arbetet. Skulle denandra karensdagen redan inträda efter fjärde eller femte dagen skullesannolikt sjuktiden kortas ytterligare. Det finns nämligen för närvarandeen tendens till att sjukfallen blir , den intygsfria delen, i ställetför kanske . m.fl. påpekar i nr 16,2000 att:En persons bedömning av sin arbetsförmåga i relation till sjukdom ärsubjektiv och påverkas av regler, ekonomiska incitament, önskan att varahemma och motivationen att vara på arbetsplatsen.Förläggningen av karensdagarna kan skapa ett mer medvetetbeslutsklimat för den enskilde och skulle sannolikt leda till lägrekostnader för försäkringen.Är det då inte skadligt att gå tillbaka till arbetet för tidigt? De alltsnabbareutskrivningarna efter operationer och andra sjukhusvistelser, särskilt när detgäller yrkesaktiva, har i övervägande grad visat sig förbättra tillfrisknandet.Vissa studier har tytt på att korta sjukskrivningsperioder kan skydda motlängre sjukfall finns det ingen korrelation mellan det höga uttagetav sjukdagar i och den internationellt sett höga medellivslängden.En karensdag efter en veckas sjukdom kan utgöra en väl avvägdtankeställare för den enskilde. Lägg alltså märke till att vi anser, tillskillnadfrån sjukförsäkringsutredningen (SOU 2000:72), att karensdagen kan ha enbredare inverkan på beteendet vid sjukskrivning, d.v.s. att andra faktorer änstrikt ekonomiska påverkas av förekomsten av en karensdag särskilt om deninte infaller vid inledningen av sjukfallet. Om det vore mer optimalt att läggaden andra karensdagen efter dag fyra i stället för efter dag sju kan övervägas iframtiden. Motsvarande effekter som beskrivits skulle också kunna uppnåsgenom att sjukintyg krävs in redan från fjärde eller femte dagen i stället försom efter den sjunde. En sådan ändring skulle dock skapa ökadbelastning på primärvården. Samma mål kan uppnås genom större krav påläkarintygen och framförallt utbildning av läkarna när det gäller utfärdande avläkarintyg. Vi återkommer i motionen "Bättre metoder vid sjukskrivning"(So364) till denna fråga.Mot denna bakgrund föreslår vi att en andra karensdag införs medförläggning till den åttonde sjukdagen.7.5 Hur länge skall ersättning utgå?Långa sjukskrivningar tycks ha en tendens till att betydligt öka riskernaför livsvarig arbetsoförmåga. Detta innebär att mycket talar för attutbetalningstiden för ersättning vid sjukdom bör begränsas. I motsvarandesystem i utlandet finns en sådan begränsning ofta uppgående till ett år.Vilka för- och nackdelar har en sådan begränsning? Som fördel måsteräknas att den ökar drivkrafterna för den enskilde att så snabbt som möjligtåterkomma till arbetet. Å andra sidan kan vid svåra sjukdomstillståndfarhågor för ekonomiska problem försena tillfrisknandet. Egna ekonomiskabuffertar torde mildra sådana effekter. Vårt tidigare mycket generösasocialförsäkrings-system har gjort eget sparande mindre nödvändigt. Vårt höga skattetryck hardessutom gjort marginalerna för sparande mycket knappa i många hushåll.Till detta kommer att de långa sjukskrivningarna åtminstone till viss delhänger samman med långsam handläggning inom sjukkassorna samtsvårigheterna att snabbt få adekvat behandling inom sjukvården.Följande siffror visar den kris som f.n. håller på att mogna fram. År 1999var (45.000 personer) av antalet avslutade sjukfall längre än ettår.Vid slutet av 1999 var (cirka 70.000) längre än längre än . 2000:72 somredovisar dessa siffror anser att utvecklingen hänger samman med attförsäkringskassorna saknar "kompetens för ordentligt målinriktade insatser"samt att krisen inte minst inom specialistsjukvården skapar köer som i sin turskapar allt längre och för tillfrisknandet förödande passivasjukskrivningsperioder.För att komma tillrätta med denna utveckling föreslår utredningen attersättningsbar sjukskrivningstid skall begränsas till . Ersättning efterdenna tid skall kunna utges om aktiv vård och rehabilitering förekommer.Problemet med utredningens förslag är att den enskilde i mycketringa grad kan påverka sin situation om sjukvården inte fungerar. Enförändring av sjukskrivningstidens längd kräver övergångsregler. Som vi serdet är målet att begränsa längsta tid för när ersättning utgår bra, eftersom denbör öka drivkrafterna för en tidig och snabb rehabilitering. Begränsningenkräver vidare att sjukkassorna får ett helt annat samlat ansvar för attnedbringa den passiva sjukskrivningen till lägsta möjliga nivå. Finansiellaresurser och ett tydligt budgetansvar för dessa måste läggas på kassorna. Deskall ha möjligheter att hjälpa den enskilde till bl.a. snabba medicinskaåtgärder, där kapacitet finns, oberoende av det enskilda landstingetsförstahandsansvar. Det innebär att de s.k. Dagmarpengarna skall handhas avförsäkringskassorna, inte av landstingen.I förlängningen måste också sjukvårdsförsäkringen bygga på enrättighetslagstiftning, inte skyldighetslagstiftning. Ett steg på vägen ärdärfören vårdgaranti som ger patienterna rätt till vård inom . Med dessatyper av förändringar skulle landsting med köer sättas under ett helt annattryck och den enskildes möjligheter att söka vård, där sådan finns, väsentligtvidgas. Den nu föreslagna förändringen får dock inte leda till att samarbetetoch samverkan mellan kassorna och landstingen minskar. Vi har längepåpekat att det inte räcker med frivilliga överenskommelser och projekt utanatt samordning faktiskt måste ske. De bra exemplen inom bl.a. Finsam-försöken bör tillämpas och erfarenheterna från finansiell samordningtillvaratas i hela landet. Det tydliga ekonomiska samordningsansvaret somförsäkringskassorna erhåller bör främja en aktiv samverkan med sjukvårdenoch när det gäller arbetslivsrehabilitering med arbetsgivarna ocharbetsmarknadsmyndigheterna m.m. På så sätt kan det ses som ett steg motden långsiktiga nödvändiga större resurssamordning som vårt förslag tillobligatorisk hälsoförsäkring skall skapa.Om de åtgärder som föreslagits realiseras, skulle en tidsgräns på ett årför ersättningen från sjukförsäkringen vara väl avvägd, särskilt om reglernaklart anger att svåra fall av medicinsk rehabilitering, som kräver änett år och som inte kan kombineras med återgång till arbetet ,skall berättiga till sjukersättning även om sjukperioden varar än ett år.Vi föreslår att sjukersättningen begränsas till . Samma bör under enövergångstid gälla för patienter som varit utsatta för förödande mångapassiviserande sjukskrivningsperioder.7.6 Sjukskrivning som fordrar läkarintyg - läkarnasansvarIngen som varit sjuk längre än erhåller ersättning frånförsäkringen om inte läkare utfärdat skriftligt sjukintyg. Frågan om rätt attutfärda sjukintyg har tidigare utretts. Alla som är behöriga att utövaläkaryrket inom hälso- och sjukvården m.m. har en generell rätt attutfärda läkarintyg och läkarutlåtande. Vid missbruk kan denna rätt drasin. I (SOU 2000:72) föreslås inga ändringarhärvidlag. Detta anser vi vara en tillfredsställande avvägning.Med detta har vi inte sagt att den tillämpning som sker vid utfärdande avsjukintyg är problemfri.Vi har redan tagit upp vissa frågor gällande sjukintyget ovan, t.ex. omsjukintyg bör krävas in tidigare än den åttonde dagen. Regeländringar kanvara till nytta härvidlag men det absolut verkningsfullaste sättet att stramaupp sjukskrivningen är att i första hand läkarna men också annannyckelpersonal ges en bättre försäkringsmässig utbildning. Dessvärre harutbildningen i försäkringsmedicin behandlats mycket snävt i SOU 2000:72.Därför anser vi det väsentligt att här utförligt uppehålla oss vid hur bättresjukskrivningsvanor kan skapa vinster både för patienterna och försjukförsäkringen.7.7 Olika sjuktal beroende på region, kön, branschoch arbetsmiljöSom påpekats har sjukfrånvaron ökat väsentligt till1999. Utvecklingen har fortsatt . Antalet sjukfall ökade såledesmed 300 000 från 1997 till 1999.De regionala skillnaderna i sjukfrånvaro är stora. Detta är ingen nyföreteelse. Sjukskrivningsfrekvensen ligger således högreför vissa kategorier i jämfört med och län.Regionala variationer kan uppmätas för både kvinnor och män. (För kvinnorär sjukskrivningsfrekvensen i mot iHallands och . För män är motsvarande siffror iKronobergs län och i .) Även siffror rensade fråneffekter av åldersfaktorer ger i stort sett samma utslag.Skillnaden kan sannolikt tillskrivas stora arbetslöshetsskillnader under långtid. Sjukförsäkringen har sannolikt delvis använts för att geinkomstkompensation vid arbetslöshet.