mot · GO02U414 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:U414av , ()SäkerhetspolitikenInnehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att etablerandet av fungerande demokratier med respekt för demänskliga rättigheterna är grunden för en säkerhetsgemenskap.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en modern och verklighetsanpassad säkerhetspolitik.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en folkrätt inom säkerhetspolitiken som först och främstfrämjar människors säkerhet.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om säkerhetspolitiska hot från omvärlden.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om internationellt säkerhetspolitiskt samarbete.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att stärka FN som organisation för att framgångsrikt kunnaarbeta med global krishantering.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om säkerhetspolitiska ansvar i närområdet.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att inlemmande av i en alleuropeisk ochtransatlantisk säkerhetsordning bör vara en hörnsten i svensksäkerhetspolitik.9. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om stöd till de baltiska staternas uppbyggnad av totalförsvar ochandra säkerhetsfunktioner.10. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en alleuropeisk säkerhetsstruktur för 2000-talet.11. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att framtida hot mot säkerheten i företrädesvis börlösas och hanteras gemensamt inom ett utvidgat EU.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om deltagande i EU:s gemensamma säkerhets- ochförsvarspolitik och upprättandet av en effektiv krishanteringsförmåga.13. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att bör arbeta för att icke-spridningsavtalen följs upp.14. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att bör fortsätta utveckla teknisk kompetens förövervakning av olika nedrustningsavtal.15. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om ett nära och öppet samarbete med Nato.16. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om utbildningsinsatser för att öka andra länders och regionalaorganisationers fredsfrämjande kapaciteter.17. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om det konfliktförebyggande arbetet och preventiva åtgärder.En modern säkerhetspolitikför SverigeEn modern utrikespolitik, anpassad till globaliseringen ochett ökat ömsesidigt beroende mellan länder och folk måstevägledas av att människovärdet och mänskliga relationer sättsi centrum. En säkerhetspolitik väl integrerad med andrautrikespolitiska sakområden är ett viktigt element i en sådanutrikespolitisk helhetssyn.Säkerhetspolitikens mål och principerFör en stabil och hållbar fred krävs i första hand ensäkerhetspolitik som bygger på fredlig konfliktlösning,rustningskontroll och nedrustning samt politiskt ochekonomiskt samarbete. Etablerandet av fungerandedemokratier med respekt för mänskliga rättigheter är grundenför att långsiktigt skapa en säkerhetspolitiskt trygggemenskap.Det gemensamma målet för säkerhets- och försvarspolitiken är att bidra tillfred, frihet och säkerhet för alla människor i vårt samhälle och att solidarisktbidra till en fredlig utveckling i vår omvärld. Det handlar om att både främjaoch försvara människors okränkbara fri- och rättigheter. Såväl civila sommilitära medel måste finnas till förfogande för detta.Endast i nödläge och som en sista utväg är vapenmakt tillåtet. Fred kaninte byggas utan aktiva och skapande ansträngningar. Människor i helavärlden är etiskt bundna genom ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, ochhar ett gemensamt ansvar för varandra. Ingen har rätt, i en attityd av passivneutralitet, att överge människor som utsätts för kränkningar av sittmänniskovärde.En modern och verklighetsbaseradsäkerhetspolitikNär det gäller att främja fred och säkerhet i och i våromvärld, kan inte längre fokus vara på föråldradesäkerhetsdoktriner. Avgörande är inte heller vilkenbokstavskombination (t ex Nato, EU, VEU, EARP) somanvänds i säkerhetspolitiken, utan organisationsformen ärenbart ett medel för ett högre mål. Säkerhetspolitiken måsteistället vara inriktad på hur vi bäst löser, eller bidrar till attlösa, problemen, dvs att skydda människors säkerhet. Detbehövs med andra ord en modern och verklighetsanpassadsäkerhetspolitik som framför allt fokuserar på internationelltsamarbete och gemensamt ansvar.Nya förutsättningar försäkerhetspolitikenMänsklig säkerhet, nya konflikttyperoch säkerhetspolitiska hotMed det slut upphörde tills vidare hotet om enstorskalig militär operation riktad mot vårt land. Men ävenom öppna krig mellan länder blivit mindre vanliga kan deinte uteslutas varken i eller i andra delar av världen.Konflikterna inom återförde kriget till deneuropeiska kontinenten.Etniska, religiösa och ekonomiska motsättningar har lett tillblodiga konflikter i en omfattning som vi tidigare inte ens kunde ana. Antaletinomstatliga konflikter som har kommit upp till ytan har drastiskt ökat efterdet slut. Europeiska staters suveränitet har ställts mot krav påmänskliga rättigheter och individers säkerhet. Förutsättningar för framtidakonflikter liknande dem i finns i varierande grad på fleraolika håll i och i omvärlden. Kraften och varaktigheten i dessa lokalaoch regionala konflikter, där etniska, religiösa och kulturella föreställningarutgör viktiga drivkrafter, får inte underskattas. Ytterst utgör de ett hot motdefortsatta ansträngningarna att bygga en gemensam fred och säkerhet.I dagens konflikter drabbas den civila befolkningen hårt. Då FN bildadesdiskuterades främst hur mellanstatliga konflikter skulle undvikas, och medprinciper om staters suveränitet gavs ansvaret till staten för skyddandet avbefolkningens rättigheter. Men med allt fler inomstatliga konflikter, och dåstater inte enbart misslyckas med att skydda sin befolkning utan ibland ävenär den direkta förtryckaren, ökar allt mer behovet av att komplettera synen omstaters säkerhet med en medveten syn på människors säkerhet. Det behövsenligt en folkrättssyn inom det säkerhetspolitiska områdetsom först och främst främjar människors säkerhet i såväl mellanstatliga sominomstatliga konflikter, och som skyddar civilbefolkningen från hot ochförtryck.Utöver mer traditionella konflikter är dagens internationella kriminalitet ettdirekt hot mot den framtida säkerheten. Inslagen av terrorism är särskiltoroväckande. Den tekniska utvecklingen gör samhället mer sårbart och gördet möjligt för även relativt resurssvaga aktörer att få tillgång till kunskapeller att skaffa vapen, som kan utgöra allvarliga hot och åstadkomma storskada för institutioner, samhällen och länder. Kanske tydligast framstår dettainom informationstekniken (IT). Informationssystem kan alltifrån direktåverkan till illegalt utnyttjande av systemens information manipuleras förbrottsliga och direkt fientliga syften.Fjärrstridsmedel kan komma att användas i allt större utsträckning. Ettannat hot är att bristande kontrollsystem kan leda till ökad spridning avmassförstörelsevapen, där biologiska och kemiska stridsmedel ärförhållandevis billiga. Till de säkerhetshot och risker som måste kunnahanteras hör också katastrofer av skilda slag, t ex naturkatastroferoch översvämningar.Angrepp mot och medborgarna kan således genomföras på mångasätt. Så snart ett angrepp kommer utifrån måste alla sätt att möta det ingå isäkerhetspolitiken. Det är då bl a fråga om självförsvar enligt artikel 51 i , men det kan även gälla att möta angrepp i form av terrorism,internationell kriminalitet och angrepp av ekonomisk, psykologisk, nukleär,biologisk, kemisk och informationsteknisk art.Militära hot har tidigare främst legat till grund för den svenskaförsvarsplaneringen. Invasionsförsvarsuppgiften har varit styrande föruppbyggnaden av totalförsvaret. Med nya konflikttyper och andrasäkerhetspolitiska hot har förutsättningarna förändrats, och därför behövs enny säkerhetspolitik.Hot från omvärldenDe säkerhetspolitiska hoten har för del bedömts somringa. Det är en av anledningarna till den stora neddragningenoch omorganiseringen av försvarsmakten som genomförs.Det har bedömts att har en vilopaus på cirka 10 årfrån allvarliga hot utifrån.De alltmer utvecklade globala kommunikationerna, det komplexa modernasamhället och dess sårbarhet och tillkomsten av nya typer av vapen och andramedel för påverkan gör det möjligt även för små grupper att få stor verkan avsina insatser över stora områden och avstånd.Pågående liksom potentiella konflikter på påverkar säkerheten förhela . Den militärpolitiska situationen i är labil. harstora problem med sina grannar och lydstater. Som exempel kan nämnaskriget i och talibanernas framfart i Afghanistan.Samtidigt som många centralasiatiska länder stött den antitalibanskaoppositionen i har de också medverkat till upprättandet av enbuffertzon i norra . håller buffertzonen på att försvinna vilketskapar stor oro också i , som har soldater i . De bevakargränsen mot Afghanistan.Men det finns fler intressenter i området. , och Kashmirligger i närheten. , som också är en kärnvapenmakt, gränsar till området.Två säkerhetspolitiska problemkomplex med anknytning till kärnvapendominerar den interna östasiatiska utvecklingen, nämligenrelationerna mellan och med de komplementärarelationerna mellan och övriga länder i området samt relationernamellan och . Båda dessa problemkomplex påverkas i sin tur aven lång rad mer eller mindre komplexa bilaterala relationer mellan deöstasiatiska länderna och andra angränsande eller mer avlägsna länder.Potentiellt finns ytterligare interna östasiatiska säkerhetspolitiska problemsamt ett antal problem mellan de östasiatiska länderna och angränsandeländer/länderområden.Av avgörande betydelse för regionens framtid är att den säkerhetspolitiskabalansen inte rubbas på ett sätt som skapar ökad osäkerhet i relationernamellan regionens säkerhetspolitiska huvudaktörer , , ochUSA. För att en fortsatt utveckling av bl a handel, investeringar ochmiljösamarbete skall ske är en stabil säkerhetspolitisk situation nödvändig.Långsiktigt är osäkerheten betydande. Utvecklingen i är i dettasammanhang en huvudfaktor i regionens stabilitet.Detta liksom andra oroshärdar i omvärlden kan få direktasäkerhetspolitiska konsekvenser för . De kan även i sin förlängninginnebära deltagande med svenska styrkor i internationella fredsfrämjandeoperationer.Vidgat säkerhetsbegrepp, men med enbortre gränsDet har alltid funnits olika hot mot medborgarnas och vårtsamhälles säkerhet. Allt eftersom världen och samhälletförändras och tekniken utvecklas blir också innehållet isäkerhetsbegreppet annorlunda. Säkerhetshoten sträcker sigfrån den hårda kärnan av traditionella säkerhetspolitiska hottill dem som följer av den globala utvecklingen och detmoderna samhällets sårbarhet. Den ökade sårbarheten kanutnyttjas vid väpnade angrepp i försök att nå eftergifter,underminera försvarsviljan och påskynda en motståndaresnederlag.Det finns många hot som inte är av direkt säkerhetspolitisk natur och därtotalförsvarets resurser inte främst bör komma till användning. Hot motvälfärden, rättssäkerheten, eller långsiktiga miljö- och ekonomiska hot kanräknas hit. Andra samhällssektorer handskas bättre med hot som rörsocialpolitik, miljöpolitik, utvecklingssamarbete m m. Det vidgadesäkerhetsbegrepet har således en bortre gräns.Gränsdragningen är däremot inte lätt att göra. Som exempel kan nämnasden biotekniska forskningen som kan leda till betydande hot motmänskligheten. Globala miljöhot, spridning av sjukdomar (aids, malaria ochtuberkulos), överbefolkning, bristfällig vattenförsörjning och fattigdomskapar ofta potentiella konflikthärdar. Även om dessa faktorer inte ingår i detvidgade säkerhetsbegreppet, finns det behov av underrättelsetjänster somäven bevakar sådana områden eftersom de indirekt kan hota säkerheten ochleda till krav på deltagande i internationella fredsfrämjande insatser inärområdet och i omvärlden.Säkerhetspolitikens medel ochtidsförhållandenSäkerhetspolitiken står på två ben vad gäller medlen,nämligen det utrikespolitiska och det försvarspolitiska, ellermed andra ord diplomati och försvar. Utrikes- ochförsvarspolitiken måste därför vara i samklang med varandra.Inom utrikespolitiken är frågan om samverkande insatser betydelsefull.Avsikten är att långsiktigt söka påverka förhållandena i omvärlden ochminska de säkerhetspolitiska riskerna. Det kan exempelvis ske genom ettaktivt deltagande i konfliktförebyggande åtgärder och krishantering, genominsatser för mänskliga rättigheter och internationell rättsordning samt genomstärkande av demokratisk utveckling.Inom försvarspolitiken handlar det om ett effektivt, och i dess vidastebemärkelse samordnat, totalförsvar, där det också ingår krishantering ochandra förebyggande åtgärder. Det måste finnas ett ändamålsenligt regelverksom gör det möjligt att möta risker och hot. Likaså måste det finnas enledning och ansvarsfördelning vid samhällets samlade insatser för attförebygga och hantera hela skalan av hot, risker och katastrofer.En utveckling mot en mer hotande situation än den vi har kan gå fort.I riskbedömningar måste därför ingå dels tidsförhållanden och delsmöjligheter att rätt tolka signaler för ökande risker. egnaerfarenheter av sådana bedömningar och vår beredskap att ökaförsvarsförmågan har tidigare inte visat sig vara särskilt goda. Vare sig detgällde att tyda signalerna eller att snabbt kunna delta inutidafredsbevarande operationer har haft tillfredsställande beredskap. Denomdiskuterade anpassningsprincipen har i dessa sammanhang inte varittillräckligt relevant. anser att det behövs en ökadflexibilitet för hela totalförsvaret.Tidsfaktorn är exempelvis beräknad utifrån det väpnade försvarets kravoch inte utifrån ett totalförsvarsperspektiv. Kraven på tidsfaktorn måsteanalyseras och skärpas. måste öka sina kunskaper att tolka signalerför ökade risker för att kunna ingripa mot nya typer av hot.Internationellt säkerhetspolitisktsamarbeteFlera olika säkerhetsstrukturer har tillkommit inom ,vilket även medför att förutsättningarna för den svenskasäkerhetspolitiken förändrats. Vi måste därför finna de bästalösningarna för att behålla fred och frihet och för att kunnamöta morgondagens utmaningar utan gårdagens låsningar.Den nya situationen ger möjligheter att bygga upp en bättregemensam europeisk säkerhetsordning där grundläggandesäkerhetsbehov tillfredsställs utan att nya skiljelinjer skapas.Den framtida säkerheten förutsätter ett i vidaste bemärkelse aktivtagerande, som skall präglas av förutsägbarhet, dialog och öppenhet. Högakrav på en tydlig svensk säkerhetspolitisk linje bör ställas så att intemissförstånd om avsikterna uppkommer. Svensk säkerhetspolitik skall präglasav samarbete, förutseende och helhetslösningar inom en internationellsäkerhetsgemenskap. FN bör reformeras och stärkas som organisation för attframgångsrikt kunna arbeta med global krishantering. EU och bör somregionala europeiska säkerhetsorganisationer reformeras och stärkas i sinafunktioner. Samverkan, dialog och insatsberedskap bör ingå i ett tydligtkoncept för fredssträvanden inom de gemensamma säkerhetsinstitutionerna.Siktet skall ständigt vara inställt på att det är människor och mänskliga värdensom skall skyddas.Frågan om neutralitet och alliansfrihet har diskuterats länge i vårt land.Själva begreppet neutralitet kan ifrågasättas ur både moralisk och praktisksynpunkt. Vi anser inte att man kan vara neutral i förhållande till kränkningaroch våld. Att vara neutral och passivt stå vid sidan om är dessutom även ensymbolhandling som ofta uppfattas som att ta ställning för endera parten.Ordet allians har vi i vanligtvis förknippat med den begränsadebetydelsen av försvars- eller militärallians och exemplifierat alliansfrihet medatt vi står fria från Nato. är vi med i ett förbund (FN) och en union(EU), med motiveringen att dessa är inga allianser, trots såväl moralisktvärdemässiga som praktiska förpliktelser.Det är nu dags att lämna föråldrade säkerhetsdoktriner. ingår iEU, där ett europeiskt säkerhetspolitiskt samarbete växer fram. Vi kan inte ståneutrala om våra grannländer anfalls och vi bör vara delaktiga i att lösasäkerhetsproblem i såväl och närområdet, som efter förmåga ochkapacitet även i övriga delar av världen. medlemskap i ,samarbetet med Nato och observatörskap i VEU har ökat förutsättningarna fören aktiv säkerhetspolitik. Vi har en historisk möjlighet att delta i skapandetavett enat präglat av integration, samarbete och gemensam säkerhet.Den militära alliansfriheten kvarstår eftersom inte är medlem iNato. EU har inte en gemensam armé eller ett gemensamt försvar. Däremothar militära förpliktelser inom den europeiska krishanteringen, vilketgör att diskussionen om framtida säkerhetspolitiska väg behöveraktualiseras och fördjupas.Med en modern och verklighetsanpassad säkerhetspolitik kan Sverigesamarbeta internationellt på ett konstruktivt sätt, dvs på det sätt som bästanses kunna lösa problemen. Vi bör skapa en handlingskraftigsäkerhetspolitik som fokuserar på en folkrättsutveckling vad gällermänniskors säkerhet. Svenska militära insatser ska genomföras först eftersjälvständiga svenska beslut av riksdag och regering.Samarbete och säkerhet iEuropaSedan det slut och har ocksådet säkerhetspolitiska läget iEuropa förändrats radikalt. Till det ändrade politiska läget hörutvidgningen av EU och Nato. Samarbete sker mellan de flestaeuropeiska länder inom Partnerskap för fred (PFF), Organisationen försäkerhet och samarbete i (), Västeuropeiska Unionen (VEU)och . Den demokratiska utvecklingen och respekten förmänskliga rättigheter förbättras i Öst- och medan situationen iVitryssland går i motsatt riktning och kan orsaka nya konflikter.Ryssland är trots en viss positiv utveckling ändå en osäkerhetsfaktor i detsvenska närområdet, inte minst med tanke på att man i kärnvapenhänseendeär ett av arvtagarländer. I finns dessutomallvarliga miljöproblem med bl a svårigheter att hantera skrotningen avatomdrivna fartyg. Som en följd av etniska motsättningar liksom ekonomiskaoch ekologiska oroligheter kan det uppstå konflikter på en radplatser inom . En tydlig fredlig utveckling på och iKaukasusregionen är ännu ej i sikte.Sverige och ansvaret för närområdetAv geografiska skäl är det naturligt att närområdet ochÖstersjöregionen är de områden där kan bidra mestoch ta ett större ansvar för en fortsatt fredlig utveckling. Attytterligare förstärka samarbetet med de nordiska och baltiskaländerna, liksom att utveckla förtroendefulla relationer tillRyssland är av största säkerhetspolitiska betydelse.Närhetsprioriteringen står inte i konflikt med samarbetet för det övrigaEuropas säkerhet eller med rollen som solidarisk fredsbevarare i andravärldsdelar. En global uppdelning av ansvaret för fredsbevarande insatser ärnödvändig bl a på grund av begränsade resurser. Det har även FN tydligtdeklarerat beträffande ansvarstagandet för global säkerhet.Utvecklingen i närområdet spelar en central roll för den svenskasäkerhetspolitiken. Demokratiseringen och en ökad respekt för mänskligarättigheter förbättrar närområdets säkerhet och verkar konfliktförebyggande.Stärkandet av det regionala samarbetet och att inlemma i enalleuropeisk och transatlantisk säkerhetsordning bör därför vara en hörnsten iSveriges säkerhetspolitik. Här spelar EU och östutvidgningen en viktig roll,liksom det säkerhetsskapande PFF-samarbetet, där bland annat Natos ochFörenta staternas engagemang bidrar till att stärka den fredliga utvecklingenoch säkerheten.Att verka för att alla länder i skall kunna finna enlångsiktig säkerhetslösning måste därför vara en fråga av hög prioritet förSverige. Det är en fördel att de baltiska länderna enligt besluten vid Natostoppmöte i beskrivs på samma sätt som övrigaansökarländer till Nato. De baltiska ländernas integration i EU och Nato är ettsvenskt säkerhetspolitiskt intresse. Ett fördjupat stöd till dessa ländersuppbyggnad av totalförsvar och andra säkerhetsfunktioner har stor betydelseför att stärka deras suveränitet och fortsatta integration i de euro-atlantiskasäkerhetsstrukturerna. Den ryska enklaven speciella situationmåste särskilt beaktas.Nordkalottens grundläggande kärnvapenstrategiska betydelse kvarstår,även om kärnvapenavskräckningen inte står lika mycket i fokus som tidigare.Samarbetet i genom bl a mellanfolkliga regionala kontakterär därför av stor vikt för säkerhet och samverkan. Detta samarbete inkluderarmiljöutveckling och ekonomisk utveckling.I den svenska säkerhetspolitiken ingår att stödja den demokratiskaprocessen och respekten för de mänskliga rättigheterna i samtfrämja det internationella samarbetet. Det är viktigt för att undvika framtidakonflikter i regionen.Ökat regionalt ansvarstagande ochkrishanteringEfter söker ett flertal länder i vårtnärområde nya säkerhetspolitiska lösningar, men fortfarandefinns det ingen klar struktur för den nordiska ochalleuropeiska säkerheten. En sådan struktur behöversäkerställas. Det är hög tid att europeiska ledare gemensamtarbetar fram en alleuropeisk säkerhetsstruktur för 2000-talet.Den världspolitiska utvecklingen med ett ökat regionalt ansvarstagandeinnebär att , både moraliskt och praktiskt, måste ta ett större ansvar försin egen säkerhet. De senaste årens lärdomar och erfarenheter av krigen påBalkan är att förmåga vad gäller förebyggande av konflikter ocheffektiv krishantering måste förstärkas. måste i större utsträckningsjälv bättre kunna hantera europeiska konflikter och försöka lösgöra sig frånberoendet av amerikansk välvilja.Det europeiska samarbetet är i grund och botten ett fredsprojekt. Detsäkerhetspolitiska samarbetet bör därför vara en naturlig del avEuropasamarbetet. Med den pågående östutvidgningen finns möjligheter attupprätta ett enat och fredligt . medlemskap i utgör i sig ensäkerhetspolitisk fördel för vårt land. Strävan från olika länder i Öst- ochCentraleuropa att bli medlemmar har en generell stabiliserande ochsäkerhetsfrämjande effekt. Denna strävan bör uppmuntras och stödjas.Framtida hot mot säkerheten i bör företrädesvis lösas och hanterasgemensamt inom ett utvidgat EU. För den närmaste framtiden handlar därförriskhanteringen i ett europeiskt perspektiv främst om hur fred och säkerhetskall bevaras i samt hur de europeiska säkerhetsstrukturerna skallförbättras. Krishantering enligt Petersbergsdeklarationen innebär att över ettbrett spektrum bistå med humanitär och ekonomisk hjälp,uppbyggnadsinsatser och direkta fredsframtvingande insatser. Det ärangeläget att medverkar aktivt i det arbetet.EU bör inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenupprätta en effektiv krishanteringsförmåga, med såväl civila som militärainslag. Gemesamma styrkor skall snabbt kunna sättas in vid konflikter inomEuropa och, efter beslut av eller utifrån folkrättsligtgodtagbara kriterier, även utanför . För att detta skall kunna fungeraeffektivt måste den säkerhetspolitiska samordningen inom EU förbättras,såväl vad gäller den militära som den civila krishanteringsförmågan.Europeiska rådets beslut i innebär att EU-ländernagemensamt skall kunna sända ut en styrka på 60 000 man inom60 dygn för krishanteringsinsatser. bör vara med i den framväxandegemensamma försvarspolitiken i EU, vilket innebär utveckling av ochdeltagande i den europeiska krishanteringsförmågan.Säkerhetsgemenskap - MR,nedrustning och konfliktförebyggandeSedan 1945 har glädjande nog allt fler stater i Europaförändrat sina relationer från avskräckning till samarbete.Idag är freden stabil mellan tidigare arvfiender somexempelvis . För att bygga en stabil fredkrävs samarbete och integration. är ett bra exempelpå att det civila samarbetet mellan länder har skapat ensäkerhetsgemenskap.