mot · GO02Kr255 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Kr255av Bjälkebring, ()Fond för dramatik med kvinnorollerFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen återkommer med förslag om inrättande aven fond för bidrag till nyskriven dramatik med kvinnoroller i enlighetmed vad som anförs i motionen.BakgrundNär en ung kvinna väljer att bli skådespelare tar hon en stor risk. I ett yrkedär fasta anställningar numera är få och arbetslösheten betydligt högre förkvinnor än för män har det blivit tufft, yrkesdrömmen ommångfacetterade teaterroller kan sluta i såpavärlden.Aldrig är den kvinnliga skådespelarens dilemma så tydligt som de sistaåren på . Aldrig är vaksamheten så skärpt och självkritiken så stor.Under det fjärde året när slutproduktionerna genomförs blir skolan ettskyltfönster där arbetsgivarna kan gå och shoppa. Och där råder fortfarandeden värderande manliga blicken.Så skriver i i en serie om densvenska teaterns kvinnor. Sedan berättar några unga kvinnliga skådespelareom utseendekommentarer och bantningsuppmaningar och erfarenheter somderas manliga kollegor aldrig behöver göra. Killarna kan vara framfusiga,erotiskt utlevande, humoristiska, ta initiativ och rentav vara aggressiva ochdet ses som positivt, medan tjejerna ska vara smala, snygga och anpassliga.De intervjuade kvinnorna säger också att det inte är så konstigt om "det blirtjejer mot tjejer" eftersom de har så liten plats att slåss om. Kvinnorollernaärfå, och ofta är de stereotypa, och även där det finns starka kvinnor "så är dealltid någons fru eller någons syster", och det är inte hon utan maken ellerbrodern som har den egentliga makten. Teatern har nämligen ett genuintmanligt arv att förhålla sig till. De stora verken i världslitteraturen ärskrivnaav män, för män. Varken , eller är tänkta förkvinnliga skådespelare. Teatern är speciell därför att de viktigaste pjäsernasom fortfarande spelas skrevs för mellan 400 och 3 . Det är enoerhört stark manlig tradition som hänger kvar, enligt DN:s grafik har depjäser som använts vid landets teaterhögskolor under det senaste decennietendast till skrivits av kvinnor.Det finns många goda kvinnliga författare, dramaturger, regissöreroch teaterledare. Ändå verkar det ofta som om de tävlar i en klass för sig. Imassmedia framställs en teaterpersonlighet som som en"kvinnlig dramatiker". Medan exempelvis är dramatiker, utankönsbestämning och gärna med stort D.Det är emellertid alltid svårt med tillgången till nyskriven dramatik,eftersom sådana pjäser är dyrare för teatrarna att sätta upp än pjäser därupphovsrättsinnehavarna är avlidna. Ytterligare ett stort snäppsvårare är det alltså att få fram nya pjäser med starka, självständiga kvinnor.Det här är givetvis inte enbart ett arbetsmarknadsproblem för kvinnligaskådespelare. Om vi utgår ifrån att skådespelet är till för folket, publiken, såär det publiken som blir lidande. Är det konstigt om unga kvinnor och ungamän inte känner igen sig i det som framförs på scenerna? Att dendominerande publikgruppen består av medelålders medelklasskvinnor är ingetmotargument. Varför skulle inte endast det bästa vara gott nog även åt dennagrupp? Och de män, om än mer fåtaliga, som befinner sig i publiken behöverju inte heller nödvändigtvis få den gamla stereotypa könsmaktsordningenbekräftad på scenen.FörslagetVi föreslår därför att det inrättas en fond där dramatiker kan söka pengarför att skriva eller utveckla manusidéer med intressanta kvinnliga huvud-och biroller och där teatrarna kan söka bidrag för att köpa in pjäser medsådana roller. Denna fond bör kunna rymmas inom utgiftsområde 17 ibefintliga budgetramar.Stockholm den 2 oktober 2000Charlotta L Bjälkebring (v)()()