mot · GO02Sf261 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sf261av , ()Ett åldrande folkFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen tillsätter en brett sammansatt utredningmed uppgift att analysera de problem som följer av en åldrandebefolkning och föreslår ändringar i transfererings- ochsocialförsäkringssystemen i syfte att öka arbetskraftsutbudet, främstgenom att motverka tendensen till sjunkande faktisk pensionsålder.Motiv för mina förslagSvenskarna allt äldreSveriges folk blir allt äldre. Det föds färre barn, och vi lever längre.Andelen personer minskar, och antalet personer över65 år växer snabbt. Den förändrade ålderssammansättningen medfördessutom att arbetskraftens genomsnittsålder stiger.Födelsefrekvensen sjönk från ett genomsnitt kring fyra barn per kvinna till färre än två barn . Därefter har de årligafödelsetalen pendlat rätt kraftigt kring denna nivå. F.n. är fruktsamhetenrekordlåg (ca 1,5 barn per kvinna), vilket sammanhänger med att mödrardröjer allt längre med att föda sitt första barn.Samtidigt har medellivslängden stigit kraftigt. ökade denmed för män och närmare för kvinnor till 77 resp. 82 år.Befolkningens medelålder har stigit från under till ca40 år. Andelen personer har mer än fördubblats till över 17procent av befolkningen.Dessa trender väntas fortsätta . Denavtagande befolkningstillväxten övergår i en faktisk minskning framemotmitten av seklet. Då har medelåldern , och andelen över 65är . Ökad invandring kan motverka befolkningens åldrande menär egentligen endast ett sätt att skjuta på problemet, eftersom även invandrareblir äldre.De demografiska trender som kan observeras i utmärker helaindustrivärlden. Överallt skall en minskande befolkningsandel i yrkesverksamålder försörja allt fler pensionärer. Även om det sjunkande barnantaletövergångsvis lindrar försörjningsbördan, blir problemet snart ännu mer akut,eftersom det årliga tillskottet till arbetskraften blir allt mindre iförhållande tillavgången. Konkurrensen länder emellan om ung, välutbildad arbetskraft blirallt hårdare, och det är inte säkert att förmår attrahera fler än vi fårsläppa ifrån oss.Det bör också noteras att offentliga prognoser - både här hemma ochutomlands - har tenderat att underskatta åldrandet. Varje prognosrevisionunder senare år har skärpt problembilden. Befolkningspyramiden framstårsom allt mer "topptung".Sjunkande förvärvsfrekvensBefolkningens ändrade ålderssammansättning påverkar naturligtvisutbudet av arbetskraft i negativ riktning. Om väntas antaletpersoner t.o.m. börja att minska i absoluta tal. Dennautveckling förvärras av två aktuella tendenser i var sin ända : allt längre utbildningstid med åtföljande senareutträde på arbetsmarknaden och sjunkande faktisk pensionsålder. Dessatendenser kan inte nämnvärt motverkas av den stigandeförvärvsfrekvensen bland kvinnor, eftersom denna redan hunnit bli så hög(i åldern ).Bland ungdomar är inte ökad studieverksamhet den enda förklaringen. Dethar blivit allt vanligare med utlandsresor, "sabbatsår" och andra aktiviteterföre utbildningens slutförande. Följden blir färre återstående år iyrkesverksam ålder, då studieskulder kan betalas av och avsättningar förpensionärstiden kan göras.Den genomsnittliga pensionsåldern uppskattas till , vilket ären klar sänkning jämfört med tidigare. Fastän hälsoläget i den övremedelåldern rimligen har förbättrats, har antalet förtidspensionärer stigit till400 000 eller av arbetskraften. Därutöver väljer många attfrivilligt dra sig tillbaka från arbetslivet, trots att de är fullt arbetsföra.I åldern60-64 år ingår endast ungefär varannan person i arbetskraften.Sjunkande faktisk pensionsålder och stigande livslängd samverkar till ensnabb ökning av antalet levnadsår efter yrkeslivet. Problemet, som uppträder ialla industriländer, accentueras av att nu är ovanligt stor("40-talisterna"). Biologiskt finns det ingen grund för denna utveckling.Tvärtom kan det göras gällande att den äldre arbetskraften numera är mestproduktiv på grund av sin ackumulering av humankapital och de allt mindrekraven på fysisk styrka och smidighet.Påfrestningar på de sociala skyddssystemenDet perspektiv som här har tecknats visar att vi går mot av växandepåfrestningar på de sociala skyddssystemen. Det gäller naturligtvis iförsta hand pensionsordningen men även organisationen av sjukvård ochäldreomsorg.Den pensionsreform som håller på att slutföras gör dock bättreskickat än många andra länder att möta den nya tidens krav. Den närmarekopplingen mellan avgifter och förmåner borde motverka den förtidapensionsavgång som kan motiveras med att full pension redan ärintjänad och att fortsatt avgiftsbetalning är helt bortkastad. Men det finnsmånga andra inslag i socialförsäkringarna som stimulerar till tidig avgång urförvärvslivet.Efterfrågan på sjukvård ökar med stigande ålder. Men det är normalt ändåendast som en person utnyttjar sjukvårdens tjänsteri stor omfattning. Stigande levnadsålder medför inte i sig att dennaintensivperiod behöver bli märkbart längre. Däremot torde det finnasanledning att räkna med kraftigt ökade kostnader för äldreomsorgen. Dettablir en följd av den snabba tillväxten av åldersgruppen , vilkenutnyttjar de mest kostnadskrävande tjänsterna på detta område.Nödvändiga åtgärderGrundläggande för att möta de fördelningsproblem mellan generationernasom tornar upp sig är att öka den tid under vilken individen äryrkesverksam. Alla planer på allmän arbetstidsförkortning är uppenbartmalplacerade. För ungdomar är det angeläget att genom förändringar istudiestödssystem m.m. påskynda övergången från utbildning tillyrkesarbete.Men viktigast av allt blir att motverka incitament till tidig pensioneringoch underlätta kvarstannande i förvärvslivet efter . Det ärbeklagligt att den i principbeslutet om pensionsreformen överenskomnahöjningen av rätten att behålla sin anställning till ännu ejgenomförts. Målet bör vara att med iakttagande av principen om rörligpensionsålder höja den legala avgångstiden till och närma detgenomsnittliga faktiska pensioneringstillfället så nära som det går.En höjning av den faktiska pensionsåldern får en dubbelt positiv effekt.Dels förlängs den yrkesverksamma tid då individen bidrar till produktionenoch sin egen försörjning, dels förkortas den tid då individen är beroende avandras produktion för sin konsumtion. Det är inte heller alla som uppskattaren av fritid och relativ sysslolöshet efter den yrkesaktiva tidenutan skulle föredra att göra fortsatta insatser på arbetsmarknaden långt upp i70-årsåldern, förutsatt att möjligheter till detta föreligger.De problem som är förknippade med en både andels- och antalsmässigtsjunkande befolkning är ännu ofullständigt analyserade.Riksdagen bör ge detta i uppdrag till en brett sammansatt utredning, somockså bör få till uppgift att föreslå ändringar i transfererings- ochsocialförsäkringssystemen ägnade att öka arbetskraftsutbudet, främst genomatt motverka tendensen till sjunkande faktisk pensionsålder.Stockholm den 3 oktober 2000Lars ()