mot · GO02Fö208 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fö208av Carnerö, ()TotalförsvaretInnehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en kartläggning av Försvarsmaktens internationella förmåga.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om vikten av snabbt politiskt beslutsfattande vid internationellainsatser.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att finansiering och beslut om internationell insats följs åt.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en fast ekonomisk struktur för den totala fredsfrämjandeverksamheten.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en förstärkning av förbandsverksamheten.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om de nationella skyddsstyrkorna.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om möjligheterna att behålla ytterligare två ubåtar i drift.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om teknikrekryteringen till helikopterförbanden.9. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om ett permanent helikopterförband på även efter 2003.10. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en permanent och begränsad basering av fartygsförband påvästkusten.11. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att säkerställa hemvärnets behov av instruktörer.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att militärdistriktsstaberna och militärdistriktsenheterna måsteförses med en personalvolym som medger god förmåga till utbildning avfrivilligorganisationerna.13. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en kartläggning av den efterfrågan som finns påöverskottsmaterielen bland militära och civila myndigheter,organisationer och företag.14. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att svensk sjukvårds- och hälsoskyddspersonal bör medföljavid internationella insatser.15. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att eftersträva hög interoperabilitet inom sjukvårdsområdet.16. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att Försvarsmaktens sjukvårdscentrum tilldelas resurser somsäkerställer såväl förebyggande åtgärder på veterinär- ochhälsoskyddssidan som åtgärder för att kunna rekrytera ochutbilda sjukvårdspersonal inför internationella insatser.17. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om ett heltäckande trygghets- och förmånssystem förFörsvarsmaktens personal.18. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att det civila försvarets inriktning mot en minskad sårbarhet iinfrastrukturen måste få ett tydligt genomslag i den framtidaplaneringen av det civila försvaret.19. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att regeringen bör lämna förslag om en avveckling avsotningsmonopolet som inte äventyrar en hög brandsäkerhet.20. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att förutsättningarna för internationell samverkan måstebehandlas , eftersom attacker mot informationssystem kan gålånga vägar i det globala informationssamhället.21. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att en projektgrupp bör tillsättas inför TETRA-upphandlingenbestående av representanter för samtliga framtida användare, kommuner,landsting och experter.22. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en förstärkning av anslaget 6:1 Förbandsverksamhet ochberedskap m.m. Med 500 miljoner kronor.23. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om förstärkning av anslaget 7:1 med 50 miljonerkronor.24. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringensförslag anslagen under utgiftsområde 6 Totalförsvar enligt uppställning:25.Tabell 1: (Anslag (tusentalkronor) Regeringens förslagKristdemokraterna )Kristdemokratiskaideologiska utgångspunkterMålet för säkerhets- och försvarspolitiken är att bidra tillfred, frihet och säkerhet för alla människor i vårt samhälle,samt att solidariskt bidra till en fredlig utveckling i våromvärld. Det handlar om att både främja och försvaramänniskors fri- och rättigheter. Såväl civila som militäramedel måste finnas till förfogande för detta.Rätten till liv är en grundläggande mänsklig rättighet. Respekten för den ären förutsättning för att den enskilda människan skall kunna åtnjuta sina övrigarättigheter. Rätten till liv och respekt för den personliga värdigheten, samtansvaret att förvalta det samhälle som har givits oss, innefattar även rättenattförsvara sig mot angrepp.Vid konflikter har fredliga metoder företräde framför vapenbruk. är inte etiskt försvarbart. Under iakttagande av grundläggande principeroch då alla andra möjligheter tillvaratagits för att förhindra tillgripande avvapen, kan vapenmakt tillåtas. Insatsen får då ej riktas mot civila och måstestå i proportion till det som försvaras.Fred kan inte byggas utan aktiva och skapande ansträngningar. Människori hela världen är etiskt bundna genom ömsesidiga rättigheter och skyldigheteroch har ett gemensamt ansvar för varandra. För att öka samt effektiviseramänniskors samarbete över gränserna bör lämpliga internationellasamarbetsformer upprättas och bevaras.Självständiga stater har ett stort värde som ansvariga för det gemensammasbästa inom sina gränser. Men då stater misslyckas med att skydda människorssäkerhet har vi en förpliktelse att ställa upp för utsatta medmänniskor. Ingenhar rätt, i en attityd av passiv neutralitet, att överge människor som utsättsförkränkningar av sitt människovärde.De som fullgör militärtjänst eller annan civil samhällstjänst bör se på sigsjälva som att de är i fredens tjänst och väktare av medmänniskors trygghetoch frihet. Alla i samhället ska vara delaktiga i totalförsvaret, efter bästaförmåga, och gemensamt bidra till att mänskliga rättigheter skyddas.OmvärldsanalysI vår omvärld har vi sett markanta förändringar under detsenaste årtiondet. Från den bipolära maktstrukturen går vi alltmer mot en multipolär världsbild, där olika regionalamaktcentra växer fram. är den enda kvarvarandesupermakten, men den varken vill eller kan vara densäkerhetspolitiska garanten för alla människor i världen.Förenta nationerna (FN) och dess medlemsländer har ettansvar för den globala säkerheten, men FN förlamas alltförofta av avsaknad politisk vilja och bristande resurser.Regionala säkerhetsorganisationer växer som ett resultatfram. Med ökad ekonomisk handel och en snabbtframåtskridande teknologisk utveckling förs människorsamman och görs allt mer beroende av varandra.Globaliseringen slår igenom i hela vårt samhälle.Detta innebär att de säkerhetspolitiska förutsättningarna har förändratsradikalt och att olika länder samt folk söker nya säkerhetspolitiska lösningar.Som en följd hamnar även den enskilda människan i världspolitikens centrumdå nationsgränser marginaliseras.Nya hot mot säkerhetDet har alltid funnits olika slags hot mot medborgaren ochvårt samhälles säkerhet. Allt eftersom världen och samhälletförändras och tekniken utvecklas blir också innehållet isäkerhetsbegreppet annorlunda. Säkerhetshoten sträcker sigfrån den hårda kärnan av traditionella säkerhetspolitiska hottill dem som följer av den globala utvecklingen och detmoderna samhällets sårbarhet. Den ökade sårbarheten kanutnyttjas vid väpnade angrepp i försök att nå eftergifter,underminera försvarsviljan och påskynda en motståndaresnederlag.Med det slut upphörde tills vidare hotet om en storskaligmilitär operation riktad mot vårt land. har andra konflikter blossatupp i vår omvärld. Etniska, religiösa och ekonomiska motsättningar har letttill blodiga konflikter i en omfattning som vi tidigare inte ens kunde ana.Konflikterna inom återförde kriget till den europeiskakontinenten. I ökad utsträckning ställs staters suveränitet mot kraven påmänskliga rättigheter och individers säkerhet. Förutsättningar för liknandeframtida konflikter föreligger i varierande grad på flera olika håll i dagensEuropa och i omvärlden. Kraften och varaktigheten i dessa konflikter får inteunderskattas. Ytterst utgör de ett hot mot de fortsatta ansträngningarna attbygga en gemensam fred och säkerhet. Även om öppna krig mellan länder harblivit mindre vanliga kan de ej uteslutas varken regionalt i eller iandra delar av världen.Utöver traditionella konflikter är dagens internationella kriminalitet ettdirekt hot mot den framtida säkerheten. Inslagen av terrorism är särskiltoroväckande. Den tekniska utvecklingen gör samhället mera sårbart ochmöjliggör även för relativt resurssvaga aktörer att få tillgång till kunskapelleratt skaffa vapen som kan utgöra allvarliga hot och åstadkomma stor skada.Tydligast framstår detta inom informationstekniken (IT). Informationssystemkan manipuleras på olika sätt alltifrån direkta åtgärder till illegaltutnyttjandeav systemens information för brottsliga syften. Fjärrstridsmedel kan kommaatt användas i allt större utsträckning.Ett annat hot är att bristande kontrollsystem kan leda till ökad spridning avmassförstörelsevapen, där biologiska och kemiska stridsmedel ärförhållandevis billiga. Till de säkerhetshot och risker som måstekunna hanteras hör också katastrofer av skilda slag, t ex naturkatastrofer.Det är då hot uppstår i närområdet som svenska medborgares säkerhetfrämst sätts i fara. innebär globaliseringen, de nyasäkerhetspolitiska hoten och politisk instabilitet att oroligheter i omvärldenkan få direkta konsekvenser för och medborgarnas säkerhet. Idagens värld angår allt alla. Pågående liksom potentiella konflikter på Balkanhar påverkan för hela den europeiska säkerheten.Utvecklingen i är fortsatt oviss. Hela utgör enregion full av eventuella konflikthärdar, vilka kan sprida sig snabbt och fåkonsekvenser för såväl asiatisk som europeisk säkerhet. Den afrikanskakontinenten består av ett flertal konflikter. Ost- och är ett alltmeruppmärksammat säkerhetspolitiskt riskområde, som kan påverka hela denvärldspolitiska situationen. Utvecklingen i ovanstående regioner, liksom iandra oroshärdar i omvärlden, kan få direkta säkerhetspolitiska konsekvenserför , liksom föranleda deltagande med svenska styrkor i internationellafredsfrämjande operationer.Samarbete och säkerhet iEuropaSedan det slut och har ocksådet säkerhetspolitiska läget i förändrats radikalt. Tilldet ändrade politiska läget hör utvidgningen av EU och Nato.Samarbete sker mellan de flesta europeiska länder inomPartnerskap För Fred (PFF), Organisationen för Säkerhet ochSamarbete i (), Västeuropeiska Unionen (VEU)och . Den demokratiska utvecklingen ochrespekten för mänskliga rättigheter förbättras i Öst- ochCentraleuropa medan situationen i ochUkraina går i motsatt riktning och kan orsaka nya konflikter.Ryssland är trots en viss positiv utveckling ändå en osäkerhetsfaktor i detsvenska närområdet, inte minst med tanke på det ökade kärnvapenberoendet irysk försvars- och säkerhetspolitik. I finns dessutomallvarliga miljöproblem med bl a svårigheter att hantera skrotningen avatomdrivna fartyg. Som en följd av etniska motsättningar liksom ekonomiskaoch ekologiska oroligheter kan konflikter uppstå på en rad platserinom . En tydlig fredlig utveckling på och i Kaukasusregionenär ännu ej i sikte.Sverige och ansvaret för närområdetAv geografiska skäl är det naturligt att närområdet ochÖstersjöregionen är de områden där kan bidra mestoch ta ett större ansvar för en fortsatt fredlig utveckling. Attytterligare förstärka samarbetet med de nordiska och baltiskaländerna, liksom att skapa förtroendefulla relationer tillRyssland är av största säkerhetspolitiska betydelse.Närhetsprioriteringen står inte i konflikt med samarbetet för det övrigaEuropas säkerhet eller med roll som solidarisk fredsbevarare i andravärldsdelar. En global uppdelning av ansvaret för fredsbevarande insatser ärnödvändig bl a på grund av begränsade resurser. Det har även FN tydligtdeklarerat beträffande ansvarstagandet för global säkerhet.Utvecklingen i närområdet spelar en central roll för den svenskasäkerhetspolitiken. Demokratiseringen och en ökad respekt för mänskligarättigheter förbättrar närområdets säkerhet och verkar konfliktförebyggande.Stärkandet av det regionala samarbetet och inlemmandet av ien alleuropeisk och transatlantisk säkerhetsordning bör därför vara enhörnsten i säkerhetspolitik. Här spelar EU och östutvidgningen enviktig roll, liksom det säkerhetsskapande PFF-samarbetet, där bland annatNatos och engagemang bidrar till att stärka den fredligautvecklingen och säkerheten.Att verka för att alla länder i skall kunna finna enlångsiktig säkerhetslösning måste därför vara en fråga av hög prioritet förSverige. Det är en fördel att de baltiska länderna enligt besluten vid Natostoppmöte i beskrivs på samma sätt som övrigaansökarländer till Nato. De baltiska ländernas integration i EU och Nato är ettsvenskt säkerhetspolitiskt intresse. Ett fördjupat stöd till dessa ländersuppbyggnad av totalförsvar och andra säkerhetsfunktioner har stor betydelseför att stärka deras suveränitet och fortsatta integration i de euro-atlantiskasäkerhetsstrukturerna.Nordkalottens grundläggande kärnvapenstrategiska betydelse kvarstår,även om kärnvapenavskräckningen inte står lika mycket i fokus som tidigare.Samarbetet i genom bl a mellanfolkliga regionala kontakterär därför av stor vikt för säkerhet och samverkan. Detta samarbete inkluderarmiljö och ekonomisk utveckling.I den svenska säkerhetspolitiken ingår att stödja den demokratiskaprocessen och respekten för de mänskliga rättigheterna i samtfrämja det internationella samarbetet. Det är viktigt för att undvika framtidakonflikter i regionen.Den transatlantiska länkenDen transatlantiska länken är och förblir en avgörande del avden alleuropeiska säkerhetsstrukturen och är därmed ävenviktig för den svenska säkerhetspolitiken. Elva EU-länder ärmedlemmar i och ett flertal länder i Öst- ochCentraleuropa söker medlemskap. Samarbetet inomPartnerskap för Fred (PFF) är alleuropeiskt och viktigt för attförbättra den fredsbevarande kapaciteten. För innebärNatos del i den europeiska säkerhetsordningen att vi deltar iNato-ledda SFOR i Bosnien och KFOR i Kosovo, samt i ettalltmer intensivt PFF-samarbete.Observatörsskapet i det västeuropeiska försvarsmaterielsamarbetet(WEAG) innebär möjligheter att påverka inriktningen av en framväxandeeuropeisk försvarsindustripolitik. Ett nära materielsamarbete möjliggör på siktfull interoperabilitet (samverkansförmåga) vid internationella insatser.Medlemskapet i () är ett annatexempel på ett viktigt samarbetsområde. Härav följer att den av Nato medpartnerländerna utvecklade standarden för samverkan utgör en viktig grundför förmåga. bör samverkansförmågan utvecklas så att allasvenska insatsförband kan ingå i Nato-ledda krishanteringsinsatser.Ett öppet och nära samarbete med Nato är och bör vara en naturlig del avsvensk säkerhetspolitik. Då Nato förändras och utvidgas kan det framöverkomma att omfatta hela Öst- och , och måste därförständigt vara berett att framöver pröva sin relation till Nato. Sverigesframtidasäkerhet måste tryggas tillsammans med andra fria och demokratiska nationeri . Vi måste därför ha handlingsfrihet att i takt med förändringar iomvärlden ta konsekvenserna av den djupa samverkan som vi har med defredsbevarande krafterna i Europa.Samarbetet mellan EU och Nato fortsätter och genom EU:s satsningar påinternationell krishantering kommer säkerhetspolitik att inlemmas iett allt bredare internationellt samarbete för mänsklig säkerhet. Eftersom elvaav de femton medlemsstaterna i EU är medlemmar i , kommer Nato attvara den dominerande säkerhetspolitiska och militärstrategiska organisationeni Europa.Ökat regionalt ansvarstagande ochkrishanteringEfter söker ett flertal länder i vårtnärområde nya säkerhetspolitiska lösningar, men fortfarandefinns det ingen klar struktur för den nordiska ochalleuropeiska säkerheten. En sådan struktur behöversäkerställas. Det är hög tid att europeiska ledare gemensamtarbetar fram en alleuropeisk säkerhetsstruktur för 2000-talet.Europeisk konflikthanteringDen världspolitiska utvecklingen med ett ökat regionaltansvarstagande innebär att , både moraliskt ochpraktiskt, måste ta ett större ansvar för sin egen säkerhet. Desenaste årens lärdomar och erfarenheter av krigen på Balkanär att förmåga vad gäller förebyggande av konflikteroch effektiv krishantering måste förstärkas. måste istörre utsträckning själv bättre hantera europeiska konflikteroch försöka lösgöra sig från beroendet av amerikanskvälvilja.Det europeiska samarbetet är i grund och botten ett fredsprojekt. Detsäkerhetspolitiska samarbetet bör därför vara en naturlig del avEuropasamarbetet. Med den pågående östutvidgningen finns möjligheter attupprätta ett enat och fredligt . medlemskap i utgör i sig ensäkerhetspolitisk fördel för vårt land. Strävan från olika länder i Öst- ochCentraleuropa att bli medlemmar har en generell stabiliserande ochsäkerhetsfrämjande effekt. Denna strävan bör uppmuntras och stödjas.Gemensam säkerhetFramtida hot mot säkerheten i bör företrädesvis lösasoch hanteras gemensamt inom ett utvidgat EU. För dennärmaste framtiden handlar därför riskhanteringen i etteuropeiskt perspektiv främst om hur fred och säkerhet skallbevaras i samt hur de europeiskasäkerhetsstrukturerna skall förbättras. Krishantering enligtPetersbergsdeklarationen förutsätter att över ett brettspektrum bistå med humanitär och ekonomisk hjälp,uppbyggnadsinsatser och direkta fredsframtvingande insatser.Det är angeläget att medverkar aktivt i det arbetet.EU bör inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenupprätta en effektiv krishanteringsförmåga, med såväl civila som militärainslag. Gemesamma styrkor skall snabbt kunna sättas in vid konflikter inomEuropa och, efter beslut av eller utifrån folkrättsligtgodtagbara kriterier, även utanför . För att detta skall kunna fungeraeffektivt måste den säkerhetspolitiska samordningen inom EU förbättras,såväl den militära som den civila krishanteringsförmågan.Europeiska rådets beslut i innebär att EU-ländernagemensamt skall kunna sända ut en styrka på 60 000 man inom60 dygn för krishanteringsinsatser. bör vara med i den framväxandegemensamma försvarspolitiken i EU, vilket innebär utvecklandet ochdeltagandet i den europeiska krishanteringsförmågan.Gemensam säkerhets- och försvarspolitikUppbyggnadsprocessen är i full gång. Denna utvecklinghar gjorts möjlig av det slut, som skapat en nysäkerhetspolitisk situation i . Den skapar störremöjligheter till konstruktivt europeiskt samarbete för attfrämja stabiliteten i vårt närområde. Vi kristdemokrater serEU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik som ettmedel för att uppnå EU:s grundläggande syfte: en stabil fred iEuropa. Denna politik bör i första hand drivas genomförebyggande, stabilitetsskapande politik och humanitärainsatser, men i andra hand även med fredsbevarande ellerfredsframtvingande medel. Det handlar om att slå vakt omdet okränkbara människovärdet, inte bara i ord utan också ihandling, även då detta innebär uppoffringar.Alleuropeisk säkerhetsordningTraditionell neutralitetspolitik blir allt mindre meningsfull idet nya . Det behövs en grundlig översyn av svensksäkerhetspolitik. I och med integrationen av europeiskaländer ekonomiskt och politiskt har säkerhet blivitodelbar. Vad som behövs är en alleuropeisksäkerhetsordning. Vi menar att en verklighetsbaseradsäkerhetspolitik måste sikta på internationelltsäkerhetsskapande samarbete. Ansvarstagande och realismmåste prägla politiken.EU måste ta ett större ansvar för internationell säkerhet vid sidan av USAoch Nato. å sin sida måste ta sin del av ansvar för stabilitetenpå kontinenten. Realismen innebär att både EU och bör vara nogamed att inte lova mer än man kan uppfylla. Allt detta innebär att börutnyttja en mångfald av fora för sin säkerhetspolitik. Det behövs flexibilitetför att utnyttja de möjligheter till samarbete som bäst bidrar till ett högremål- enskilda människors säkerhet. EU är en sådan organisation. Men ävenframgent kommer , , Partnerskap för fred m florganisationer att spela viktiga roller. Viktigt är också att i praktikenutformapolitiken efter ett vidgat säkerhetsbegrepp, där ekonomiskt och politisktsamarbete inom en mängd områden kan ligga till grund för långsiktigsäkerhet.UnderrättelsesamarbeteEn effektiv krishantering kräver stora resurser. Insatsstyrkanpå50 000-60 000 man är ett värdefullt bidrag. Men de högamålsättningar som EU satt upp motsvaras knappast av defaktiska resurserna. Följden av detta kan bli en farlig övertropå EU:s egen förmåga. Medlemsländerna i EU börgemensamt bygga upp en ekonomisk fond för krishantering.För att förebygga akuta likviditetskriser och förseningar bördet finnas förberedda finansieringsvägar.Vidare behövs resurser inom underrättelsetjänst och planering/samordning,och den sk "Policy Planning and " (PPU) bör utvecklasför att kunna svara för underrättelsesamarbete och omvärldsanalys. Demilitära och civila kommittéerna bör få större resurser för samordningen avnationella styrkor. Här väntar nämligen stora organisatoriska svårigheter, närsamordningen ska fungera smidigt även långt ner i organisationerna.Gemensamma europeiska krishanteringsövningar bör genomföras i sådanomfattning att insatsstyrkorna fungerar väl tillsammans.På den materiella sidan behövs ordentliga transportresurser för att eninsatsstyrka ska bli operativ. Därför bör medlemsländerna samordna en störredel av strategiska resurser i luft och på vatten. Detta kan t ex ordnas genomattländerna samordnar en "pool" av transportresurser.Dessutom behövs ett militärteknologiskt utvecklingssamarbete för att EUska kunna utnyttja intelligent teknik i sina fredsframtvingande operationer;här är inte alltid traditionellt "tunga" vapen så lämpliga. Rent kostnadsmässigtmåste EU-länderna gå samman om man ska kunna bära kostnaderna för ettsådant utvecklingsarbete. EU-länderna måste sinsemellan komma överens omvilka ekonomiska åtaganden som krävs för att uppfylla målsättningarna. Enviss specialisering mellan medlemsländerna är en tänkbar väg att sänkakostnaderna. Det är i detta sammanhang oroväckande att Sverigesneddragningar på försvaret minskar vår möjlighet att bidra till dengemensamma krishanteringsförmågan. Med den drastiska nedrustning somregeringen nu påbörjar växer ett gap mellan åtaganden och resurser.Detta måste åtgärdas.Civil krishanteringSlutligen bör även den civila krishanteringskommittén geshög prioritet, så att EU kan vara handlingskraftigt även i icke-militära krissituationer. Det gäller resurser inom polis,sjukvård, räddningstjänst, kontroll av mänskliga rättigheterm m. genomförs en inventering av befintliga resurserinom EU. Därefter bör varje land ges ett beredskapsuppdragför resurser att ställas till gemensamt förfogande. Samträninginom ovanstående områden bör också genomföras. Deerfarenheter som kommit genom Natos s k "civil emergencyplanning" bör tillvaratas.Internationelltsäkerhetspolitiskt samarbeteNär det gäller att främja fred och säkerhet i och i våromvärld, kan inte längre fokus vara på föråldradesäkerhetsdoktriner. är bl a med i EU och vi kan intevara neutrala om något av våra grannländer anfalls. Detövergripande målet bör förbli att säkra ochmedborgarnas fred, frihet och säkerhet, samt att som litennationalstat i det internationella samarbetet arbeta fördemokrati, mänskliga rättigheter och fred. Det finns också ettbehov, i den ökade globaliserade världen, att ta ettstörre ansvar för utsatta medmänniskor i närområdet och iomvärlden.Efter det slut har vi en annorlunda hotbild . Fleraolika säkerhetsstrukturer har tillkommit inom , vilket även medför attförutsättningarna för den svenska säkerhetspolitiken är annorlunda. Vi måstedärför finna de bästa lösningarna för att behålla vår fred och frihet och förattkunna möta morgondagens utmaningar utan gårdagens låsningar.