mot · GN02T9 · 2000-02-14 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:T9av Skårvik, ()med anledning av prop. 1999/2000:57 Ökad konkurrens på mobiltelemarknadenInledningI propositionen föreslår regeringen att de som har tillstånd för mobilatelenät skall ha en skyldighet att upplåta nätkapacitet för andraoperatörer.Det är en angelägen fråga hur konkurrensen skall öka och det därigenomskall bli billigare för den enskilde att använda mobiltelefon. anserockså att konkurrensen bör öka och att mobiltelefoni bör bli billigare.Regeringen har dock inte på ett övertygande sätt visat att mobiltelefoni ärdyrare i än i andra länder eller att regeringens förslag leder till enbättre fungerande marknad.Den väg regeringen valt är utomordentligt riskfylld och torde också främstbli ett slag i luften. Risk finns att framtida utbyggnader på en rad högtekno-logiska områden äventyras om regeringens förslag i propositionen för-verkligas.Helhetsgrepp saknasVi kan konstatera att regeringen hastat fram ett förslag utan att övervägakonsekvenserna på . Man har inte ens inväntat viktiga steg iden interna beredningsprocess som starkt påverkar denna fråga. Sålundaär Post- och förslag om lag om nationellroaming ute på remiss, en fråga som i allra högsta grad har bäring på deproblem propositionen behandlar, men som därmed inte kommer attbehandlas med propositionen. Post- och förslagfrån om skyldighet att upplåta kapacitet i det fasta nätet,men som också synes gälla det mobila nätet, är under beredning. Dettaförslag är delvis överlappande med propositionen. Vidare borde frågorom konkurrensen på mobiltelemarknaden behandlas i samband medfastställande av villkoren för Telias privatisering. Detta hade varitmotiverat bl.a. därför att Mobile enligt regeringens egenbedömning är den ende aktör som kan anses ha ett betydande inflytandepå marknaden.Det har också skett en glidning i motiveringen för ingreppen. Från att hahaft utgångspunkten att mobiltelefonitjänster är dyrare i än ijämförbara länder motiveras ingreppen nu med att utvecklingen avnya tjänster underlättas med regeringens ingrepp.Utgångspunkten tvivelaktigSom nämnts ovan har regeringens huvudsakliga utgångspunkt varit attpriset på mobiltelefonitjänster är högt i i jämförelse med främstde nordiska länderna. Detta styrks dock inte i propositionen. Iställetkonstateras det att några entydiga slutsatser i prisfrågan är svåra att dra(s. 11). Eftersom prisfrågan åtminstone till en början lyftes fram som detstarkaste argumentet för att genomföra lagändringen är propositionenanmärkningsvärt svag i denna del. ' utredning ochinternationellt material ger inte stöd för tesen om osedvanligt höga priseri . I en rapport för (DG XIII) av Squire,visas att priserna på mobiltelefoni i sjunkitrealt sett och att kostnaderna i låg lägst bland dejämförda länderna både 1990 och 1998. Det är självfallet ett liberaltintresse att konkurrens råder och priser pressas till konsumenternas nytta.Men reglerande åtgärder måste bygga på realistiska utgångspunkter ochleda till åsyftad effekt. Detta synes inte vara fallet med regeringensproposition.Steg på vägen mot ökad konkurrensDet finns flera saker som kan göras för att öka konkurrensen på mobil-telemarknaden utan att ta till regeringens metoder. , pekar på möjligheten att genom s.k. indirektanslutning via prefix eller förval av teleoperatör och nummerportabilitetöka valmöjligheterna. De juridiska möjligheterna för detta föreligger nu.Det var möjligheterna till förval som starkt ökade konkurrensen inomden fasta telefonin. Särskilt indirekt anslutning via prefix eller förval germöjlighet för nya aktörer. Som flera remissinstanser påpekar är detta enmöjlighet som borde prövas innan regeringens till sin effekt oklaraförslag genomförs.Ytterligare en möjlighet är att införa regler om s.k. nationell roaming, dvs.att två operatörer avtalar att respektive operatörs kunder får möjlighet attutnyttja den andre operatörens nät när det egna nätet inte är tillgängligt. Isjälva verket är ett sådant förslag från () ute påremiss. Det hade varit ett självklart inslag i en rimlig beredningsprocess attdetta förslag och remissreaktionerna beretts i samband med de förslag somåterfinns i propositionen. Det hade varit ännu rimligare om indirektanslutning och nationell roaming prövats innan propositionens åtgärder ensövervägts.Vi vill i detta sammanhang påpeka att om bestämmelser om nationellroaming införs bör dessa göras tidsbegränsade. Som anförhar en ny operatör en nackdel främst under en uppbyggnadstid varförmöjligheten till nationell roaming bör tidsbegränsas.Regeringen lägger stor vikt vid att det begränsade frekvensutrymmet ledertill en oligopolsituation på mobiltelefonmarknaden. Tre operatörer medbeviljade tillstånd agerar på den svenska marknaden. Men detfinns dels ett beviljat tillstånd som inte utnyttjas, dels möjlighet att beviljaytterligare ett. En större aktivitet från regeringens sida hade kunnat leda tillatt dessa utnyttjades. Det är anmärkningsvärt att regeringen inte ställt sigfrågan att om priserna på den svenska marknaden är så gynnsamma frånoperatörssynpunkt som regeringen hävdar, varför är då inte intresset föroperatörslicenser större? Med det hot om ingrepp i gjorda investeringar somregeringens proposition innebär är sannolikheten för att dessa frekvenserskall komma att utnyttjas lägre än de behövt vara.Vi vill också peka på möjligheten att konkurrensfrågorna övervägs isamband med att privatiseras och börsnoteras. Mobile är denende aktör som enligt regeringen har ett betydande inflytande på mobil-telemarknaden. Eftersom staten är ende ägare så finns det alla möjligheter attstaten vid försäljningen av ställer sådana villkor att konkurrensenfrämjas. Det innebär inte något retroaktivt ingrepp i redan gjordainvesteringar, finansierade med privat riskkapital, som regeringens nuliggande förslag gör.Staten skall inte ändra spelreglerna i efterhandFolkpartiet motsätter sig förslagen i propositionen. Vi kan instämma ibeskrivningen av att det råder en oligopolsituation på mobil-telemarknaden. De tre nätoperatörer som finns är intesärskilt villiga att släppa in konkurrerande operatörer på näten. Somnämnts ovan kan inte de negativa effekterna på marknaden förmobiltelefontjänster beläggas som regeringen trott. är bland devärldsledande nationerna på området. Detta torde förklaras av den tidigaavregleringen av telemarknaden. Utvecklingen har gynnats av att manhittills avstått från detaljregleringar och arbetat med generella riktlinjervilket är av stor vikt på en så dynamisk och snabbt föränderlig marknad.Det hindrar inte att det är viktigt att arbeta för en fungerande konkurrens.Men det måste göras med vettiga metoder.En avgörande invändning mot regeringens tvångsmetoder är att de dels äråtminstone tvivelaktiga från rättssäkerhetssynpunkt, dels riskerar att negativtpåverka viljan att investera i framtida utbyggnader.I Post- och ursprungliga förslag ville man ändra i de tillståndsom gäller för de nuvarande operatörerna. Detta mötte dock så myckenjuridiskt välgrundad kritik att regeringen i stället föredrog att ändraförutsättningarna genom lagstiftning. Lagrådet finner att det rör sig omretroaktiv lagstiftning men kan ändå anse detta acceptabelt:Den föreslagna lagstiftningens retroaktiva effekter innebär i realiteten enskärpning av villkoren för tillhandahållande av mobila teletjänster, underlöpande tillståndsperiod, vilken inte föranleds av säkerhetskrav och inteheller framtvingats av den tekniska utvecklingen utan som har närmastkommersiella motiv. Lagstiftningen kan ändå befinnas godtagbar omtillståndshavarna garanteras ersättning för sin förlust (prop. s. 51).Vidare säger : "Av vad Lagrådet framfört framgår att förslaget i23 a § är godtagbart med hänsyn till regeringsformen,och allmänna rättsgrundsatser rörande retroaktivitetmen endast under den uttryckliga förutsättningen att ersättning tillnätinnehavarna utgår enligt marknadsmässiga grunder" (s. 54).Den ursprungliga tanken var att skulle avgöra vadsom var en marknadsmässig ersättning. Detta kritiserades dock skarpt avLagrådet som inte fann det lämpligt att en förvaltningsmyndighet skulleavgöra vad som var en marknadsmässig ersättning. Lagrådet säger:"Lagrådet kan därför inte tillstyrka den föreslagna lagstiftningen med mindreden av Lagrådet förordade ändringen i fråga om förfarandet genomförs" (s.54). Resultatet blir således att eventuella tvister om ersättningens storlekkommer att få avgöras i domstol. har regeringen trots Lagrådetsstarka kritik uppenbarligen inte givit upp tanken på att låta Post- ochtelestyrelsen slita eventuella tvister eftersom man säger i propositionen:"Med hänsyn till den kritik som Lagrådet framfört går regeringen inte vidaretill med lagförslaget i detta avseende. Regeringen avser emellertidöverväga frågan ytterligare och kan komma att återkomma till Lagrådet medett omarbetat förslag" (prop. s. 39). Operatörerna skall således inte känna sigsäkra!Regeringens förslag är således minst sagt tvivelaktigt ur rättslig synvinkel.Dessutom riskerar det, som flera remissinstanser påpekar, att ha negativinverkan på investeringsviljan. Detta har väl uttryckts av vill betona att det ligger i konsumenternasintresse att konkurrensen fungerar väl även på lång sikt. PTS förslag (somligger till grund för regeringens proposition, vår anmärkning) kan väntas fåpåtagliga negativa effekter på lång sikt eftersom incitamenten förinvesteringar inom mobiltelemarknaden - både vad gäller nät och tjänster -löper stor risk att minska. Även om det skulle kunna göras gällande att GSM-näten är väl utbyggda vad gäller geografisk täckning, så pågår en utbyggnadvad gäller kapaciteten i näten. Tillverkare och operatörer utvecklar ocksåkontinuerligt nya tjänster anpassade för privatpersoner eller företag.Osäkerhet om spelregler innebär emellertid att olika aktörers beslutsfattandeförsvåras som kortsiktighet prioriteras. Ytterst drabbar dettakunderna.Inte minst gäller detta därför att det är privat riskkapital som byggt uppde olika näten. Att då från statsmakternas sida gå in i efterhand och ändralagstiftningen är inte acceptabelt. Risken är stor, precis som angivitsovan och som regeringen till viss del instämmer i, att investeringsviljanminskar framöver. Detta kan då spilla över på andra områden ochinnebära att privata investeringar hämmas. Det ligger närmast till handsatt frukta att detta skulle gälla det s.k. tredje stegets mobiltelefoni, UMTS(). Där avser PTSkomma igång med licensgivningsprocessen . Om operatörernakan frukta nya retroaktiva ingrepp även i dessa nya licenser är riskenbetydande att osäkerheten skulle öka och investeringsviljan därmedmattas. Vi skulle kunna få en situation där framskjutna ställningvad gäller mobiltelefoni skulle kunna komma i fara.Ett annat område som skulle kunna drabbas är bredbandsutbyggnaden somkan bromsas upp om man tror att staten skall agera likadant på detta områdesom när det gäller mobiltelefonin. Detta skulle med stor sannolikhet slå motde glest bebodda områdena i Sverige.Regeringens förslag innebär att det är den enskilde nätoperatören som skallavgöra om han har ledig kapacitet som kan användas av annan tjänste-producent. Dessa skall sedan nå ett avtal om ett marknadsmässigt pris. Ivärsta fall kan detta leda till ett antal processer. Men möjligen leder det baratill att operatören säljer ledig kapacitet. Då har i så fall regeringentillgripiten rättsligt tvivelaktig metod utan att egentligen uppnå det man säger sigsträva efter. Ett orent slag i luften!För oss som liberaler är det retroaktiva inslaget i denna propositionoacceptabelt. Visserligen anser inte Lagrådet att propositionen är oförenligmed svensk rätt men konstaterar också att förslaget innebär en retroaktivlagstiftning. Förslaget må vara hållbart i strikt juridisk mening men detstrider mot den anda och den förutsägbarhet som bör prägla svenskrättsordning. Detta är allvarligt ur ett principiellt perspektiv. Men det ärockså allvarligt att det rubbar näringslivets tilltro till spelreglerna just pådetområde där skall ligga i fronten.Den ökade konkurrens som regeringen säger sig eftersträva kan uppnåsgenom en stegvis process som ovan angivits med bl.a. indirekt anslutning,nummerportabilitet, nationell roaming, ställande av villkor vid Teliasprivatisering etc.MångfaldenRegeringen påstår att ändringen i telelagen skall leda till ökad mångfaldpå mobiltelemarknaden, men den frågan har inte utretts innanpropositionen skrevs.Propositionen bygger på en rad påståenden, men inget faktaunderlagetfinns som faktiskt visar att förslaget skulle gynna tjänsteutvecklingen. Blandmarknadens aktörer finns många olika uppfattningar. Regeringen ser en riskför att nätoperatörerna inte släpper in andra i näten. Men det är möjligt attoperatörerna alltmer kommer att släppa in andra tjänstetillhandahållare(service providers) för att kunna erbjuda ett brett urval av tjänster. harför närvarande avtal med tre sådana tjänsteproducenter. Övriga kan mycketväl tänkas följa efter.Utauktionera tillstånden i framtidenPTS avser att fördela fyra UTMS-tillstånd genom s.k. "skönhetstävling"där de ansökande operatörerna bedöms efter uppfyllandet av kriteriersom PTS ställt upp. Vi vill i stället förorda att licenserna som i fleraandra länder som , , och Tysklandfördelas genom auktionering. Detta är en mindre byråkratisk process ochhar visat sig fungera väl när den av den borgerliga regeringen användesför att fördela närradiolicenser.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens proposition 1999/2000:57,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att retroaktiviteten i förslaget inte kan accepteras,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att i första hand bör metoder såsom indirektanslutning, nummerportabilitet och tidsbegränsad nationell roamingprövas för att öka konkurrensen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att konkurrensfrågorna bör beaktas i sambandmed att villkoren för Telias privatisering utformas,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om auktionering av UTMS-tillstånden.Stockholm den 14 februari 2000Kenth Skårvik (fp)()()()()