mot · GO02MJ234 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:MJ234av , ()NaturbetesmarkerFörslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen med högsta prioritet aktivt verkar för attskapa förutsättningar för att nationella och internationellaåtaganden vad gäller biologisk mångfald fullföljs.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att det bör utvecklas lokala handlingsplaner, i vilkaförutsättningarna för fortsatt hävd i de aktuella bygderna analyseras.3. begär att regeringen vid nästa översyn avlandsbygdsförordningen ser över reglerna för miljöstöd för biologiskmångfald i enlighet med vad som anförs i motionen.4. begär att regeringen vid nästa översyn avlandsbygdsförordningen ser över reglerna för miljöstöd för ekologiskodling i enlighet med vad som anförs i motionen.5. begär att regeringen verkar för att krav på miljöhänsyn ochnärproduktion ställs på produkter vid offentlig upphandling.16. begär att regeringen vid nästa reformering av EU:sjordbrukspolitik verkar för en förändring från kompensation för lägrepriser och exportstöd till ersättningar för miljöåtgärder och stöd tillregioner med sämre odlingsförutsättningar.7. begär att regeringen utreder möjligheten att involvera fleraktörer i bevarandet av ängs- och hagmarker samt utvecklar formerna föralternativ till stöd till jordbrukare för hävd av ängs- och hagmarker.1Yrkande 5 hänvisat till FiU.MotiveringMed naturbetesmarker menar vi marker som i modern tid intevarit utsatta för "produktionshöjande åtgärder" somstenröjning, gödsling eller kultivering. Detta gör att denhävdberoende och faunan, som utvecklats undermånga års oavbruten beteshävd har kunnat leva kvar. Dagensnaturbetesmarker har olika ursprung och utseende ochinnehåller därför många olika naturtyper och av denanledningen anses naturbetesmarker vara den naturtyp som ärartrikast i vårt land. är ca 2 000 arter iodlingslandskapet rödlistade, varav 50 anses vara akut ellerstarkt hotade. Att arter försvinner beror på att hävden av demest artrika miljöerna, dvs. ängs- och hagmarker, avtar ellerupphör.Sveriges åtagandenSverige har ett internationellt åtagande att bevara denbiologiska mångfalden i och med att har ställt sigbakom den konvention om biologisk mångfald som antogsvid om miljö och utveckling i . Enligt konventionen ska jord- och skogsbruk bedrivaspå ett sådant sätt att antalet arter av växter och djur inteminskar. har även åtaganden i och med sittmedlemskap i unionen genom Natura 2000, sombygger på bl.a. EU:s habitatdirektiv och fågeldirektiv. Syftetmed direktivet är att bevara naturtyper och livsmiljöer förarter som EU-länderna har kommit överens om att bevara ochär en av EU:s viktigaste åtgärder för att bevara biologiskmångfald. Medlemsstaterna är skyldiga att tillämpa EG-direktiven på nationell nivå. Då inte lyckats peka uttillräckligt många förslag till områden som ska skyddas,exempelvis fågelskyddsområden av global betydelse,våtmarker, kulturlandskap och miljöer, har vi blivitanmälda till har i sitt betänkande "Framtidens miljö - allas vårtansvar" föreslagit att odlingslandskapets och jordbruksmarkens värde förbiologisk produktion och livsmedelsproduktion skall skyddas, somden biologiska mångfalden och kulturmiljövärdena bevaras och stärks. Dettamål motsvarar vårt åtagande enligt FN:s konvention om biologisk mångfald.Som ett av etappmålen för i betänkandet föreslås att arealens särskiltvärdefulla betesmarkstyper utökas med och arealen hävdadängsmark med . För detta krävs givetvis ett ökatsamhällsstöd till jordbruket för de kostnader som uppstår vid aktiv skötsel ochrestaurering av marker med förhållandevis låg produktionskapacitet, men ettytterligare krav är en god tillgång på betesdjur. har visat attdet på en nationell nivå finns tillräckligt med betesdjur för att hävdahelaarealen ängs- och betesmarker, men att det regionalt uppstår brister, särskilt iområden där många jordbruksföretag läggs ned. Det är främst på små- ochmedelstora gårdar i skogs- och mellanbygderna som det behövs fler brukareför att miljökvalitetsmålet ska kunna nås. För detta krävs styrmedel avregionalpolitisk karaktär. har som nation och som medlem iEuropeiska unionen åtaganden att bevara den biologiska mångfalden. Sverigehar ännu inte kunnat leva upp till sina åtaganden. Det är av högsta prioritetattregeringen aktivt verkar för att skapa de förutsättningar som krävs för attdessa åtaganden ska kunna fullföljas. Detta bör ges regeringen till känna.Åker är ängs moderIdag är ca 2000 arter i odlingslandskapet rödlistade varav 50anses vara akut eller starkt hotade. Det största hotet motartrikedomen i odlingslandskapet är den drastiskaminskningen av hävdade ängs- och hagmarker. Detta är enföljd av en process som pågått de ochsom innebär storleks- och driftsrationalisering med ettminskat utnyttjande av betesmarker som resurs idjurproduktionen. Ängen är åkerns moder är ett gammaltbegrepp som innebär att ängen behövdes för att ge djurenvinterfoder, som i sin tur gav gödsel åt åkrarna. Gödsel fråndjuren avgjorde hur stor areal åker som kunde finnassamtidigt som antalet djur var beroende av areal äng. Idagkan man säga att förhållandena är de omvända. är ängsmoder sammanfattar vikten av en lönsam produktion inomjordbruket för att kunna avsätta ekonomiska medel och tid förhävdandet av våra ängar och därmed gynnandet av denbiologiska mångfalden. I takt med att våra artrika ängs- ochbetesmarker växer igen framstår lantbrukets betydelse iarbetet mot ett hållbart artgynnande jordbruk allt tydligare.Det är nödvändigt med en tillräcklig lönsamhet i svensktjordbruk med inriktning på naturvårdande åtgärder och detkrävs dessutom socialt acceptabla villkor för jordbrukarna.Utan lönsamhet och socialt acceptabla villkor finns det ingenutvecklingsmöjlighet för jordbruket och heller ingen kraft attställa om till ekologiskt hållbara produktionsmetoder ochlångsiktigt integrera naturvården i jordbruksnäringen.Hotet mot naturbetesmarkerna är av flera slag. För det första ärmedelåldern bland lantbrukare väsentligt högre jämfört med andrayrkesgrupper, som viljan bland de yngre lantbrukarna att ta överminskar. Detta leder till att det finns färre och färre lantbrukare somförvaltaroch brukar markerna. Tre lantbrukare slutar i . Trots alltvackert tal om att värna det svenska jordbruket ökar importen av livsmedel,vilket får till följd att svenskproducerat livsmedel har det svårt i denprismässiga konkurrensen. När ladugårdarna stängs försvinner betesdjurenfrån hagarna och det öppna landskapet förbuskas och växer igen. För detandra har djurhållningen koncentrerats till färre och större lantbruk utanförskogs- och mellanbygderna, där dessa bygders stora biologiska värden hotaratt gå förlorade utan kontinuerlig hävd. För det tredje har en del av detkvarvarande betet överförts till åkrar, dels som efterbete när slagitseller till särskilda högproducerande betesvallar.Vad kan vi göra?För att stimulera till fortsatt skötsel av de värdefullaodlingsmarkerna kan samhället bidra med miljöstöden ochandra EU-stöd, regionalpolitiska stöd osv. Även juridiskastyrmedel i form av naturreservat eller biotopskyddsområdekan i vissa fall användas. För en långsiktig och integreradlösning krävs ändå att bonden, som är den viktigaste aktören iarbetet för att det artrika odlingslandskapet ska kunna bevarasoch förstärkas, ges de ekonomiska och socialaförutsättningarna för att kunna genomföra detta arbete.Grundläggande för att klara detta är att det finns jordbruk ochbönder i de regioner och bygder där vi har de för denbiologiska mångfalden och kulturmiljövården värdefullaområdena. Det är viktigt att jordbruk med betesdjur fårsådana ekonomiska förutsättningar att det stimulerar till attdriva jordbruket vidare. Ett led i detta arbete kan vara attutveckla lokala handlingsplaner i samverkan mellankommunerna, lantbrukets företrädare och länsstyrelserna, ivilka man analyserar jordbrukets förutsättningar i de aktuellabygderna. Möjligheterna och förutsättningarna för att hållabetesdjur måste då ges särskild vikt. Detta bör ges regeringentill känna.MiljöstödGenom Agenda 2000 antogs en ny rådsförordning om stödtill utveckling av landsbygden. Sammantaget ersätter LBU-förordningen nio nu gällande rådsförordningar om struktur-,miljö- och landsbygdsåtgärder med anknytning till dengemensamma jordbrukspolitiken. Genom LBU-förordningenfår medlemsstaterna möjlighet att själva definiera sina egnaprioriteringar och göra sina egna val bland de åtgärder somingår i förordningen. Genom betesprogrammet fårlantbrukaren ersättning för att hålla betesdjur på markernaoch göra andra skötselåtgärder. Till de mest skyddsvärdaängs- och hagmarkerna utgår även en tilläggsersättning. Imiljöprogrammets budgetram för tilläggsersättning finns idagbudgetmedel avsatta för att täcka ca . Enligtinventeringar och bedömningar gjorda av Naturvårdsverketfinns det sammantaget ca ängs- och hagmarksom är av värde för natur- och kulturvården. För att målet omfortsatt hävd av dessa marker ska kunna uppnås fordras ökadeersättningar till jordbruket. Landsbygdsförordningen liggerfast, men en översyn ska göras för eventuella ändringarfr.o.m. I samband med denna översyn föreslårVänsterpartiet att reglerna för miljöstöd för biologiskmångfald ses över. Detta bör ges regeringen till känna.I och med att den nya förordningen antogs, förändrades även utformningenav stödet för ekologisk produktion. Enligt det tidigare systemet utgickersättning för hela arealen kombinerat med ett stöd för ekologiskdjurhållning, där ersättning utgick per djurenhet. I det nya systemet har stödetper hektar sänkts något som djurbidraget kopplas till foderarealen,dvs. Då betesmarkerna ej tillåts räknas som foderareal som liggertill grund för djurbidraget, kan resultatet bli att bönder som tar en stor delavsitt foderbehov från naturbeten förlorar stora bidrag jämfört med tidigaresystem. Följden av detta blir att dessa lantbrukare kan komma att vilja övergesina naturbeten för att istället odla vall på . Förordningen liggerfast,men en översyn ska göras för eventuella ändringar . I sambandmed denna översyn föreslår att reglerna för miljöstöd förekologisk odling ses över utifrån det problem som här anförts. Detta bör gesregeringen till känna.Offentlig upphandlingBeräkningar från visar att det antalnötkreatur och får som krävs för att uppfylla naturvårdsmålenoch vår mjölkförsörjning motsvarar dagens konsumtion avnöt, får och lamm, men med den skillnaden att allt kött ärfrån svenska djur. Till följd av att transporter är kraftigtsubventionerade då de inte bär sina samhällsekonomiskakostnader, gynnas import och centralisering avlivsmedelsproduktionen, medan den fördel som närhetinnebär inte värderas lika högt. Genom offentlig upphandlingges kommuner och staten stora möjligheter att dels gynna densvenska närproducerade produktionen, dels genom långvarigaavtal med sina leverantörer skapa en lönsamhet för såvälupphandlare som leverantör. handlar staten ochkommunerna livsmedel för ca till sinakök i skolor, daghem och vårdhem. Genom offentligupphandling ges staten genom kommunerna möjligheten attstyra den lokala produktionen mot ett ekologiskt mer hållbartsystem, vilket i förlängningen även ökar den biologiskamångfalden. anser därför att regeringen börverka för att krav på miljöhänsyn och närproduktion ställs påprodukter genom offentlig upphandling. Detta bör gesregeringen till känna.Med det är inte enbart genom den offentliga upphandlingenproduktionsinriktningen kan styras. Även den enskilde konsumenten ges ettstort ansvar, eftersom det i hög grad är hon eller han som har förmågan attförändra produktionen genom att välja produkter som är lokalt produceradeeller produkter som orsakar mindre miljöpåverkan. Att välja kött frånidisslare och då främst kött från naturbetesmarker framför svinkött eller fågelär både mer miljövänligt och mer resurssnålt. Idisslare besitter den unikaförmågan att kunna omvandla grovfoder, som gräs och hö, till kött och mjölksamtidigt som de med sina mular och klövar bidrar till en öka mångfald påbetesmarkerna. Svin och fjäderfän däremot kräver i stort sett samma föda somvi människor och föds ofta upp i energikrävande djurfabriker, vilket ur resurs-och miljöhänsyn därför innebär ett sämre alternativ. Genom en ökadmarknadsföring riktad till konsumenter har lantbruksnäringen möjlighet attupplysa och informera om vilka effekter på miljön val av produkt har.EU:s jordbrukspolitikEU:s jordbrukspolitik har precis genomgått en reform sominnebär vissa förändringar. Bland annat har andelen avbudgeten som går till landsbygdsutveckling och miljöstödökat, vilket är positivt. Reformen innebär dock ingen störreförändring av den förda politiken och torde knappast leda tillnågon större förändring av den utveckling som svenskt ocheuropeiskt jordbruk genomgår.Reformeringen måste fortsätta och övergripandemålsättning är att EU:s jordbrukspolitik måste förändras från att vara baseradpå kompensation för lägre priser och exportstöd till ersättningar förmiljöåtgärder och stöd till regioner med sämre odlingsförutsättningar. Dennaförändring av jordbrukspolitiken måste ha som målsättning att bevara ettjordbruk i hela EU och möjliggöra produktionssystem som kan upprätthållaekologiska, sociala och kulturella värden. Detta bör ges regeringen till känna.Juridiskt skyddDär ett aktivt jordbruk, trots insatser från samhället, inte är ettalternativ för bevarad hävd av betesmark och ängsmark såbör andra metoder prövas. En variant kan vara att på statligsåväl som privat mark införa ett juridiskt stöd för skyddandetav dessa marker. Genom förordnande enligt 7 §kapitlet om naturskydd kan t.ex. särskilt skyddsvärda markereller tätortsnära betesmarker ges status av naturvårdsområde.Detta kan då göras genom att lokala eller regionalamyndigheter, exempelvis länsstyrelserna, på uppdrag avNaturvårdsverket tar huvudansvaret för hävden av markengenom inhyrning av betesdjur eller genom särskilda avtalmed jordbrukare eller andra som kan hävda marken. Detbehövs ytterligare kunskap för att detta skall bli ettverkningsfullt redskap för bevarande av odlingslandskapetsbiologiska mångfald. Regeringen bör därför låta utredamöjligheten att involvera fler aktörer i bevarandet av ängs-och hagmarker samt möjligheten att utveckla formerna föralternativ till stöd till jordbrukare för hävd av ängs- ochhagmarker. Detta bör ges regeringen till känna.Stockholm den 29 september 2000Karin ()()()()()Per ()()()()()()