mot · GO02A233 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:A233av , ()Folkrörelse mot stress och utbrändhetFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som imotionen anförs om att inrätta en delegation mot stress och utbrändhet.MotiveringLarmrapporterna om stress och utbrändhet duggar tät. dykerrapporter upp om alltför höga stressnivåer, om ökade sjukskrivningar.Varje vecka möter vården drabbade. Människor som söker hjälp för attförstå sina symptom eller som är förtvivlade för att de inte längre klararsina jobb. Fackliga företrädare och chefer undrar hur de ska hanterapersonal som drabbats av utbrändhet, som de har svårigheter attklara sin egen stress. Följderna av långvarig stress blir alltmer uppenbara.Varje dagstidning, nyhetsprogram och facktidskrift innehåller inslag kringsamma tema.Vid en konferens om magra organisationer talade en amerikansk forskareom fenomenet "The Knowing Gap", d.v.s. skillnaden mellan vad vi vet ochvad vi gör. Vi vet att det är skadligt för hälsan att leva med allt för högstressutan möjlighet till återhämtning - ändå utformar vi arbeten och inrättar ossefter orimliga arbetsförhållanden. Varför?Varför använder vi oss inte av vår kunskap? Alltför många som har ettjobb snurrar på likadant, har samma höga tempo och alldeles för många delarsvårigheten att lyssna till sin egen kropps signaler. Man förenas ibland i enpsuedogemenskap kring "såhär ser det moderna arbetslivet ut, så här tufftmåste det vara", "så här är det att vara chef". "Man måste gilla läget." Denhögst uppvarvade chefen blir ett slags förebild. Till slut tappar manperspektiven och eftersom nästan alla tappar perspektivet så delar manuppfattning. Det blir ett slags norm.Alltför få stannar upp och reflekterar över vad som pågår: besparingar ochneddragningar av personal som man inför nya rutiner, nya datasy-stem, nya krav på kvalitetssäkring, ökad konkurrens och en rad andraförändringar utan att man ges tid att riktigt ta till sig och integrera allanyheter. Det behövs utrymme och tid för dialog. Att tiden för lärande ochreflektion minskats har många vittnat om.Vad kan vi då göra? Det som behövs är att vi börjar använda vår kunskap.Att vi kliver över det gap som finns mellan vad vi gör och vad vi vet att viborde göra. Det handlar både om att den enskilde individen måste få hjälp atthitta sitt sätt (exempelvis genom att att gå en egen personlig kurs och lära sigsin egen stresshantering) och att arbetsgivare och fackliga organisationer ska"ta sitt eget ansvar". Men det handlar också om att åtgärda systemfel ochgranska samhällspolitiska strategier.För att få en överblick över problematiken och för att kunna komma medriktiga åtgärder behöver man föra samman dem som har kunskap från olikahåll i en delegation mot stress och utbrändhet. Att sammanföra forskares ochpraktikers vetande leder en bra bit på vägen för beslutsfattare. Man behöverockså sammanföra erfarenheter från olika håll och systematisera dem, inteminst goda exempel på hälsobefrämjande processer, sådana initiativ somtagits och som givit goda resultat. Några utgångspunkter för diskussion kanvara:- Tillbaka till 40 timmars arbetsvecka som ett första steg motarbetstidsförkortning.- Analysera på individnivå varför sjukskrivningarna har ökat. Ta medfallstudier.- Sjukvårdsapparaten är felkonstruerad! Högre inriktning på prevention ochholistisk hjälp.- Större möjligheter för reflektion och reflekterande samtal kring den egnaarbetssituationen.- Balansen mellan familj och arbete måste återupprättas.Stockholm den 27 september 2000Chatrine ()