mot · GO02U627 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:U627av , (-v)Folkomröstningen i VästsaharaFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en handlingslinje och politisk inriktning av stödet tillVästsahara.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening att svenskaregeringen i FN, i EU - alldeles särskilt som ordförandeland i EU underförsta halvan av - och i andra internationella sammanhang skallverka för att påskynda genomförandet av en folkomröstning i Västsahara.BakgrundVästsahara upphörde att vara spansk koloni 1975. Samtidigtinfann sig emellertid nya kolonisatörer - ochMauretanien. Men befolkningen ville inte veta av några nyaherrar. En befrielserörelse - Polisario - bildades blandvästsaharierna. Den har kämpat för landetsoberoende. gav 1979 upp sina anspråk påVästsahara och ingick ett fredsavtal med Polisario.Marockanska trupper och Polisario kämpade motvarandra . Under det krig som fördes mellanPolisario och begick den dåvarande marockanskaregimen grova och omfattande brott mot mänskligarättigheter. 1988 accepterade och Polisario en FN-plan för genomförandet av en folkomröstning, därvästsaharierna skulle få välja mellan att integreras i Marockooch självständighet för . 1991 sändes enfredsbevarande observationsstyrka från FN till Västsahara.En folkomröstning om Västaharas framtid skulle genomföras under FN:söverinseende. Denna har dock ännu inte genomförts. Folkomröstningen harflyttats fram fem gånger.Under de år som förflutit och som ockuperat har manbedrivit en omfattande folkomflyttningspolitik. Man har drivit kampanjer föratt förmå marockaner att i stor omfattning flytta till i syfte attmanipulera ett framtida folkomröstningsresultat. De utdragna förhandlingarnamellan och kom därmed att handla om vem som skulle harösträtt i en har haft i uppdrag att ombesörjaregistreringen av röstberättigade och har genomfört ettbeundransvärt arbete. Den marockanska regeringen har dockhela tiden bedrivit en obstruktionspolitik och förhalattidpunkten för folkomröstningen.Minurso har fått in 243 625 anmälningar till identifiering. 198 469personers fall har studerats och finns 86 412 personer som är godkändaoch registrerade som röstberättigade. har 133 662 personeröverklagat registreringsbesluten. har registreringsprocessen gått i stå.Marocko har intagit en alltmer hårdnackad inställning när det gällerfolkomröstningen och förklarat att praktiskt taget alla marockaner som flyttattill skall ha rösträtt i folkomröstningen. Därmed skullevästsaharierna i praktiken automatiskt berövas sitt land.Man skulle rättfärdiga en folkrättslig princip som skulle innebära att detskulle vara möjligt för ett tättbefolkat land att annektera ett mindretättbefolkat land enbart genom att låta en tillräckligt stor del av sinbefolkningutvandra dit. En sådan princip är alldeles orimlig. "Historisk rätt"har försökt att hävda att man har "historisk rätt" tillVästsahara, genom att hänvisa till att området längre tillbakai tiden varit underordnat . Denna typ av argument ärmycket problematiska för att inte säga ohållbara. Vem harexempelvis "historisk rätt" till länder där olika folkslaggenom historien under folkvandringar slagit sig ner för en tidför att sedan lämna området och avlösas av ännu ett folk.Hur långt tillbaka i historien skall man gå för att finna densom är den egentlige ägaren till ett territorium? Vem skulle iså fall ha historisk rätt till exempelvis , ,, eller - länder som genomhistorien genomströmmats av en rad olika folkslag.I fallet kan man däremot inte hävda att inflyttade marockanergör området marockanskt, eftersom deras närvaro i landet är en följd av enmedveten folkförflyttning av marockaner i syfte att undantränga landetsbefolkning genom exempelvis den s.k. gröna marschen kompletterad med enmilitär ockupation och fördrivning av invånarna i landet, vilka i stora skarortvingades fly till . finns över 100 000 marockanska soldater iVästsahara.Mänskliga rättigheterDen nuvarande marockanska regeringen hävdar attsituationen i inte är densamma som . Steg idemokratisk riktning har tagits. Situationen när det gällermänskliga rättigheter har visserligen förbättrats. Det är intefrågan om någon kosmetisk förändring utan i fallen reell förändring. Trots dessa förbättringar dömde mannyligen ett 15-tal demonstrerande unga studenter i bådeMarocko och , varav några var barn och intefyllda , till långa fängelsestraff, vilket var ett brott motbl.a. FN:s konvention om barnets rättigheter.Även om den marockanska regeringen kan uppvisa förbättringar när detgäller mänskliga rättigheter jämfört med tidigare är detta inte något argumentför att har rätt till . Man kan inte överse med kränkningarav ett folks nationella självbestämmanderätt genom att hänvisa till attockupanten gjort framsteg i utvecklingen när det gäller respekten förmänskliga rättigheter, oavsett om de som i fall kan anses varaganska avsevärda. Ockupanten förblir likafullt ockupant.Internationella domstolenMarocko försöker i sin argumentation stödja sig påInternationella domstolen i "rådgivande utlåtande", som förklarade att , efter det attspanjorerna lämnat landet, inte tillhört någon annan före denspanska kolonisationen. Området förklarades som "TerraNullius". Detta har tolkat till sin favör.På FN:s förfrågan om det fanns några historiska lojalitetsband mellan olikastammar i och eller , förklaradeInternationella domstolen att några sådana inte fanns. Domstolen konstateradeatt den västsahariska befolkningen hade den omistliga legala rätten tillsjälvbestämmande. bortser från Internationella domstolens svar påFN:s frågor.Den marockanska regeringen tar för givet att en folkomröstning kommeratt utfalla till fördel. Man utgår också från ståndpunkten att deunder ockupationen inflyttade marockanerna skall få rätt att rösta ifolkomröstningen. Man uppfattar det som självklart att denna ståndpunkt skallgälla när folkomröstningen väl blir av.Efter 25 års kampPolisario å sin sida har kämpat för Västsaharassjälvständighet. Kampen har inneburit en folkfördrivning aven stor del av landets befolkning till grannlandet ,förlust av människoliv och svåra lidanden för 100 000-talsmänniskor. Efter de insatser man gjort och allt det manförsakat i kampen kan man inte förvänta sig att Polisario ochdet västsahariska folket låter underkasta sig marockansköverhöghet. Irritationen växer, besvikelsen är stor, misstronfördjupas allteftersom tiden går, inte minst bland dem som i25 år levt i lägren i . Om inte en lösning kommer tillstånd föreligger en påtaglig fara för attkonflikten fördjupas ytterligare och övergår till att bliväpnad, vilket vore ytterst olyckligt.Sveriges rollUnder årens lopp har det i funnits åtskilligaflerpartimotioner rörande , som förespråkatdesarmering av minor i landet och humanitärt stöd tillvästshariska flyktingar i . Motionerna har ävenförespråkat att bör stå till tjänst med valobservatörervid en folkomröstning, att bör stödja repatrieringenav flyktingarna i , uppbyggnaden av en västsahariskadministration och stöd i form av demokratibistånd iVästsahara i samband med en eventuell självständighet förlandet.Vi står fortfarande fast vid dessa ståndpunkter och denna politiskainriktning när det gäller stödet till och menar att regeringen måsteutveckla sitt stöd till flyktingarna i och förbereda en handlingslinjeför ett självständigt . Vi menar att regeringen måste följa en sådanlinje. Detta bör ge regeringen till känna.Det allt överskuggande är dock frågan om nationellsjälvbestämmanderätt för folk och den krissituation som uppståttsedan registreringsprocessen avstannat och folkomröstningen återigen skjutitspå framtiden. Den bör därför i FN och i EU - alldelessärskilt i sin egenskap av ordförandeland för EU -samt i andra internationella sammanhang göra sitt yttersta för att påskyndagenomförandet av en folkomröstning i . Detta bör geregeringen till känna.Stockholm den 29 september 2000Eva ()()()()()()()