mot · GO02So379 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:So379av , ()Lesbiska kvinnors hälsaFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om lesbiska kvinnors hälsa.MotiveringKunskapen och intresset för hälsofrågor hos lesbiska kvinnor har hittillsvarit begränsat, vilket bland annat är en effekt av den dubblamarginaliseringen lesbiska kvinnor utsätts för.Att studera lesbiska kvinnors liv innebär, att man studerar deras liv somkvinnor både i ett biologiskt och socialt perspektiv, där ett kompliceratsamspel äger rum.Insatser som riktas till hela befolkningen når nämligen inte homo- ochbisexuella eftersom budskap och utformning förutsätter att alla ärheterosexuella. Men finns det speciella "homosexuella aspekter" på hälsa?Svaret är helt enkelt: Om social och juridisk diskriminering av homo- ochbisexuella kvinnor skulle upphöra, skulle skillnaderna i hälsostatus mellanhomosexuella och heterosexuella försvinna.Kvinnokroppen bär i sig på möjligheter till olika sjukdomar, och livsstilenkan spela en avgörande roll. Omgivningens attityd och bemötande är viktigaför den psykiska hälsan liksom självrespekt. Homofobin kan hos den lesbiskakvinnan ta sig uttryck i självförakt och självdestruktivitet.Det finns en rad områden där forskning är motiverad. Exempel på dylikaområden är risken för psykisk ohälsa och självmord hos tonåringar, risken föralkoholöverkonsumtion, risken för bröstcancer, svårigheter i samband medparrelationer och familjebildning och äldre kvinnors boende och omvårdnad.Vad vet vi nuRiskerna för smittöverföring av hiv mellan kvinnor får bedömas sommycket små. Dock rapporterades det första fallet av sexuell smitta mellankvinnor i . Det finns också undersökningar som gerbelägg för klara risker för överföring mellan kvinnor av andra sexuelltöverförbara sjukdomar (STD) än hiv. För att kunna bedriva ett adekvatpreventivt arbete bland kvinnor som har sexuellt umgänge med kvinnorhar vi dock behov av mer exakt kunskap om sexualvanor bland lesbiska iSverige.RFSL gjorde 1998 en enkätundersökning bland lesbiska och bisexuellakvinnor i . Den gav bl.a. följande resultat:- Erfarenheterna av STD är ungefär lika stora som hos kvinnor i allmänhet,jämfört med stora sexvaneundersökning- Viljan att gå till cellprovtagningar och till mammografi är väsentligt lägreän hos kvinnor i allmänhet- Kunskaperna om STD mellan kvinnor är små- Kvinnor skyddar sig sällan när de har sexuellt umgänge med kvinnor- Bara hälften är öppna om sin sexuella läggning vid besök hos gynekologeller barnmorskaCytologprov, dvs. en kontroll av om det skett cellförändringar ilivmodertappen, kallas kvinnor till i alla landsting. Bortfallet, de som integår när de blir kallade, varierar mellan städer och landsbygd. Man vet inteheller hur många som inte kommer för att de tagit prov. I Malmöoch är bortfallet , i . Iglesbygdslän varierar bortfallet (Rybo, ,docent, vaginal cytologi: arbetsmaterial).I undersökningen av lesbiska och bisexuella kvinnor i ärbortfallet för alla kvinnor och för kvinnor som inte haft sexuelltumgänge med män.Mammografi bedrivs, med två undantag, i alla svenska landsting. Cirka600 000 kvinnor undersöks och var femte kvinna som kallats väljeratt avstå från undersökning. Dessa kan jämföras med de av allakvinnor i studien och de av kvinnor som inte haft sexuellt umgänge medmän.Anledningar för lesbiska kvinnor att ta upp sin sexuella läggning medgynekologen är, vilket framkom i i de öppnasvarsalternativen om öppenhet, främst att slippa diskussion ompreventivmedel, men även för att få rätt diagnos och behandling. Många talarom det, om de blivit tillfrågade eller haft någon speciell anledning t.ex. attpartnern påverkas. Anledningar att inte ta upp det är för att de inte vill attdetska stå i journalen eller att man är rädd för reaktionen, hur man ska blibemött.Öppenheten hos gynekolog är ganska låg, endast hälften har varit öppnavid något eller flera tillfällen. Att lesbiska och bisexuella kvinnor sällan äröppna i kontakter med kvinnohälsovården kan leda till att man inte får rättinformation och behandling. Det kan också leda till att de drar sig för att gåoch därmed går mindre ofta än man skulle behöva.Som befarat visar studien att kvinnor som inte har haft sexuellt umgängemed män i mindre utsträckning än lesbiska kvinnor som har eller har haft sexmed män går när de kallas till gynekologisk undersökning och tillmammografi. Dessa kvinnor har också i vissa fall fått höra hos gynekologenatt de inte behöver komma eftersom de inte har sexuellt umgänge med män.Lesbiska och bisexuella kvinnor som har haft sexuellt umgänge med mänhar i mindre utsträckning än genomsnittligt för kvinnor svarat att deskulle gå till gynekologisk undersökning om de blir kallade.Man kan notera vad kvinnorna i studien angett att de fått via en kvinna:svamp, bakterieinfektion, mun och genital herpes, flatlöss, klamydia ochkondylom. Bland kvinnor i studien som har haft sexuellt umgänge med mänär förekomsten av STD lika stor som bland heterosexuella kvinnor isexualvanestudien (, 1997). Hypotesen att frekvensen av STD är lägreän hos heterosexuella kvinnor stämmer alltså inte.Detta understryker vikten av att lesbiska och bisexuella kvinnorregelbundet låter undersöka sig hos gynekolog. Riskmedvetenhet vad gällerSTD följer i hög grad vad man själv har erfarenhet av. Kvinnor som haftproblem bedömer risken högre än kvinnor som inte haft några problem.Kvinnor som inte har haft sexuellt umgänge med män bedömer riskerna lägreän kvinnor som haft det. Därför kan mer information om STD behövas blandkvinnor som har sexuellt umgänge med kvinnor.Brist på kunskap inom vårdenI det lilla arbete som skett med lesbiska hälsofrågor finner man attkvinnohälsovårdens kunskaper om lesbiska kvinnors levnadsvillkor ochsexualitet är mycket knappa. Intresset från hälsovårdens sida att förbättrakunskaperna i dessa frågor var dessutom svagt då man inte kunde se attlesbiska kvinnors hälsorisker och behov skulle skilja sig från andrakvinnors.I utvärderingarna kring lesbisk hälsa uttryckeren stor del av deltagarna hur nyttigt det har varit att få möta lesbiska kvinnoroch höra dem berätta om sina liv, eftersom man aldrig, så vitt man vet, mötteller talat med någon homosexuell kvinna förut. I mötet med patienten harman alltså alltid oreflekterat förutsatt att alla kvinnor är heterosexuella.När man diskuterar lesbiska kvinnor i vården med vårdpersonal är det tvåfrågor som återkommer. Den första är "Varför är det så viktigt att berätta är lesbisk?" och den andra är "Vad är det som gör det så svårt att berättaatt man är lesbisk?". För att kunna besvara dessa frågor behöver vi fakta somkan belysa lesbiska kvinnnors levnadsvillkor.Ojämlikhet och social utsatthet är bidragandefaktorer till ohälsaLesbiska kvinnors situation, speciella behov och hälsa uppmärksammasalltför sällan. I och med det hivpreventiva arbetet har hälsofrågor förhomo- och bisexuella män kommit i fokus, medan hälsofrågor för kvinnori stort och lesbiska kvinnor i synnerhet har svårt att göra sig gällande i ensjukvård med manliga referensramar. Den forskning som finns om lesbiskhälsa är alltför inriktad på problem och ohälsa. Det som behövs är enhälsomottagning för kvinnor som har sexuellt umgänge med kvinnor. Etthälsocentrum som skall fungera som ett nationellt förlesbiska hälsofrågor. När det gäller lesbisk hälsa finns det en mängdantaganden och lösa teorier; om bröstcancer, sexuellt överförbarasjukdomar, cellförändringar och annat.Som en del av den vanliga mottagningen på i , engynekologisk öppenvårdsmottagning har man skapat projekt med speciellmottagning för lesbiska kvinnor, vilket gör att man blir sedd i vården.Projektet borde få stöd för att utvecklas till ett nationellt kunskaps- ochhälsocentrum för lesbisk hälsa .Lesbiska kvinnor utgör en minoritetsgrupp i det svenska samhället. Attvara kvinna och dessutom tillhöra en minoritet betyder att man tvingasbemöta fördomar och att man blir osynliggjord. Det kan vara alltför känsligtatt tala om att man har sexuellt umgänge med kvinnor i möten med hälso- ochsjukvården.Det är svårt att finna forskning om lesbiska och bisexuella kvinnor,speciellt rörande hälsa och sexvanor. I har några undersökningar utförtsoch i ett fåtal. Ofta är dessa på grund av kulturella skillnader integeneraliserbara till svenska förhållanden. Dessutom har homosexuella mänsliv studerats i högre utsträckning än homosexuella kvinnors inte minst medanledning av hiv och aids. Utifrån den forskning som har gjorts om män harman ofta gjort generaliseringar även till lesbiska kvinnor. Därför finns detalltför lite inhämtad kunskap om lesbiska kvinnors behov eller om deraslevnadsvillkor. Sådana kunskaper är en förutsättning för att insatser riktadetill lesbiska kvinnor ska kunna göras på ett så riktigt sätt som möjligt.Faktiska kunskaper om vad kvinnor som har sexuellt umgänge medkvinnor gör måste också finnas för att man ska kunna utforma relevanta rådom STD-prevention för lesbiska kvinnor. Utformandet av sådana rådförsvåras ytterligare av att lesbiska kvinnors sexualitet, till skillnad frånhomosexuella mäns, är osynliggjord.Att värna om marginaliserade gruppers hälsa är en viktig uppgift för endemokrati och helt i överensstämmelse med hälso- och sjukvårdslagensintentioner.Stockholm den 4 oktober 2000Helena ()