mot · GN02Fö41 · 2000-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Fö41av , ()med anledning av prop. 1999/2000:97 Vissa organisatoriska frågor inom Försvarsmakten, m.m.Innehållsförteckning1 SammanfattningDet försvarsbeslut som fattades av var långt ifrån kom-plett. förelägger regeringen ytterligare en proposition medsyfte att till del täcka in de områden som var ofullständigt beredda ipropositionen Det nya försvaret (prop. 1999/2000:30).Riksdagen har successivt fattat beslut om det framtida försvarets in-riktning. Dessa beslut har startat i fel ordning; först beslöts om ekonomiskaförutsättningar, därefter om organisatoriskt innehåll med konsekvenser förFörsvarsmaktens operativa förmågor samt regionalpolitiskt styrda konse-kvenser för försvarets grundorganisation med många kvarstående fråge-ställningar som en följd av beslutad ekonomi. Regeringens planeringsprocessär således långt ifrån invändningsfri.Vi har i försvarsutskottets betänkande (1999/2000:FöU2) påtalat detorimliga i att genom ekonomiska beslut framtvinga organisatoriska för-ändringar utan att ansvaret för verksamheten i den förändrade organisationenklarlagts.Sverige är indelad i tre militärområden. Det kan tyckasenkelt att överföra den nu rådande gränsdragningen till motsvarande gräns-dragning mellan de nya militärdistrikten. beslut innebär att istället för tre självständiga chefer så är det nu fyra självständiga chefer somlyder under överbefälhavaren. Vi anser att ansvaret för dessa chefer först börklarläggas innan ett beslut fattas om militärdistriktens gränsdragning.Försvarsmakten förvaltar icke oansenliga resurser såväl materiellt somekonomiskt. Formerna för och organisationen av denna förvaltning är av storbetydelse för en kostnadseffektiv drift inom Försvarsmakten. Vi anser attregeringen bör återkomma till med ett samlat förslag omledning och lokalisering av den nya organisationsenheten.Det kan ifrågasättas om det inte är ett ansvar för myndighetschefen att sårationellt som möjligt bedriva utbildning, studier, utveckling och försök inomFörsvarsmakten. Enligt vår mening bör det därför ankomma på myndig-hetens chef att själv besluta om förändringar av skolor och centrum samtformerna för dessas verksamhetsledning.Enhetligheten, en myndighet, en chef, en stab och ett enhetligt agerandehar negativt påverkat Försvarsmaktens ledning, vitalitet och inre liv.Utvecklingen kan karaktäriseras som "federalism" med förhandlingsspel,inlåsningar och oklara ansvarsförhållanden. De anställda förstår inte hur detkan komma sig att man centralt i Högkvarteret (grundorganisations-ledningen) kan allt och vet bäst hur man leder verksamheten lokalt. Lika litegår det att förstå varför de taktiska kommandona inte är betrodda att verk-samhetsleda den fackmässiga och taktiska utvecklingen av förbanden.Propositionen beskriver verksamhetsledningen inom Försvarsmakten. Denbeskrivs som en enhetlig ledningsstruktur med direktiv och order från Hög-kvarteret direkt till genomförandenivån. Denna beskrivning är sann om mantill beskrivningen fogar "en planekonomisk, centraliserad" enhetlig lednings-struktur. Enligt vår mening har regeringen i propositionen förstärkt oklar-heten vad avser ledningen såväl av som inom ansåg i sitt betänkande (1999/2000:FöU2) liksom vi i vårpartimotion, att regeringsförslaget avseende ledningen (prop. 1999/2000:30)innehåller oklarheter och några punkter kan ifrågasättas, i varje fall tills ettsamlat, genomarbetat och entydigt förslag föreligger samt att den nuvarandegränsdragningen mellan regeringens och Försvarsmaktens ansvar bordegranskas. Det finns därvid skäl att pröva om den nu föreslagna lednings-modellen med den operativa och taktiska ledningen skild från ledningen avförbandsproduktion är ändamålsenlig. Vi avvisar således regeringens redo-visning av Högkvarterets organisation m.m. och beskrivning av verksamhets-ledningen inom Försvarsmakten och anser att regeringen bör åter-komma med ett samlat, genomarbetat och entydigt förslag till ledning såvälav som inom Försvarsmakten.Enligt vår mening bör fatta beslut om självständiga organisa-tionsenheter för ledning och förband. Övriga organisationsenheter bör be-slutas av myndighetschefen. Detta bör vara det långsiktiga målet. I det kortaperspektivet bör därför fatta beslut om de stora och viktigasteorganisationsenheterna.2 Ärendet och dess beredningDet försvarsbeslut som fattades av var långt ifrånkomplett. förelägger regeringen ytterligare en propositionmed syfte att till del täcka in de områden som var ofullständigt beredda ipropositionen Det nya försvaret (prop. 1999/2000:30).Riksdagen har successivt tagit beslut om det framtida försvarets inriktning.Dessa beslut har startats i fel ordning; först beslöts om ekonomiska förut-sättningar därefter om organisatoriskt innehåll med konsekvenser förFörsvarsmaktens operativa förmågor samt regionalpolitiskt styrda konse-kvenser för försvarets grundorganisation med många kvarstående fråge-ställningar som en följd av beslutad ekonomi. De förslag om Försvars-maktens grundorganisation som nu fattat beslut om är såledesofullständiga och innehåller ett stort antal områden som behöver utredasytterligare innan beslut kan fattas i dessa frågor.Vi har i försvarsutskottets betänkande (1999/2000:FöU2) påtalat detorimliga i att genom ekonomiska beslut framtvinga organisatoriska förän-dringar samt att besluta om och genomföra dessa förändringar utan attansvaret för verksamheten i den förändrade organisationen . Vianser också att regeringen i allt för många fall begär mandat av attsjälv besluta om förändringar som borde ankomma på samtidigtsom regeringen förbehåller sig rätten att fatta beslut som borde ankomma påmyndighetschefen.Försvarsutskottet ansåg att regeringsförslaget (prop. 1999/2000:30) inne-håller oklarheter och några punkter kan ifrågasättas, i varje fall tills ettsamlat, genomarbetat och entydigt förlag föreligger. ansågockså att den nuvarande gränsdragningen mellan regeringens ochFörsvarsmaktens ansvar borde granskas. Totalförsvaret står inför en genom-gripande förändring till ett försvar som skall kunna lösa differentieradeuppgifter i fred, kris och krig. Ledningsfunktioner skall ingå som en del idenna förändring. Totalförsvarets ledningsfunktioner måste således ses somen helhet där de grundläggande utgångspunkterna skall vara samordnade såatt en effektiv ledning och samverkan kan säkerställas.Försvarsutskottet har redan tidigare begärt ett sammanhållet förslag omledningssystemen i totalförsvaret. Regeringen bör återkomma tillriksdagen med ett sådant samlat förslag.3 Förändringar inom Försvarsmakten3.1 Militärdistriktens gränserSverige är indelat i tre militärområden. Det kan tyckasenkelt att överföra den nu rådande gränsdragningen till motsvarandegränsdragning mellan de nya militärdistrikten. Detta är fel. Chefen,militärbefälhavaren, lyder direkt under överbefälhavaren. I ett avmilitärområdena, Mellersta militärområdet, ingår Gotlandsmilitärkommando. Militärbefälhavarnas ansvar omfattar inte enbartsvenskt territorium, territorialhav och luftrum utan, i vissa avseenden,även områdena därutanför. Militärkommandochefen är underställd ochrapporterar till militärbefälhavaren militärområdet, och hansansvar utgör en del av militärbefälhavaren i ansvar.Riksdagens beslut innebär att i stället för tre självständiga chefer så är detnu fyra självständiga chefer som lyder under överbefälhavaren. Att nuförbehållslöst besluta om gränsdragningen mellan militärdistrikten är intemöjligt. Det bör först göras när ansvaret, under överbefälhavaren, mellancheferna för den operativa insatsledningen och militärdistrikten är klarlagt.Ånyo föreslår regeringen en förändring som när den är genomförd kommeratt styra ansvarsfördelningen inom Försvarsmakten.Vi anser att ansvaret för dessa chefer först bör klarläggas innan ett beslutfattas om militärdistriktens gränsdragning.3.2 Principiell utformning av Försvarsmaktens underhållstjänstoch stödverksamhet, .m.m.Försvarsmakten förvaltar icke oansenliga resurser såväl materiellt somekonomiskt. Formerna för och organisationen av denna förvaltning är avstor betydelse för en kostnadseffektiv drift inom Försvarsmakten. Den äräven av stor betydelse för den dagliga driften vid förbanden omförändringen av Försvarsmakten från ett mobiliserande invasionsförsvartill en insatsorganisation skall ges ett reellt innehåll. För att uppnå dettainnebär propositionens förslag att den dagliga verksamheten vidförbanden blir beroende av ytterligare en centraliserad ledning -grundorganisations-, insats- och underhållsledning - såvida inte detförbandsanknutna underhållet har resurser att motverka och åtgärdadagliga driftstörningar och smärre haverier.Vi anser att regeringen bör återkomma till med ett samlatförslag om ledning och lokalisering av den nya organisationsenheten.Samtidigt vill vi påpeka att marinkommandonas nuvarande ansvar inte enbarthandlar om insatser med förband och bastjänster. Under militärbefälhavarnahar marinkommandocheferna även ett ansvar som i vissa avseenden sträckersig utanför svenskt sjöterritorium. Hur och av vem detta ansvar skall övertasbör klarläggas.3.3 Skolor och centrumDet kan ifrågasättas om det inte är ett ansvar för myndighetschefen att sårationellt som möjligt bedriva utbildning, studier, utveckling och försökinom Försvarsmakten. Ett av regeringen påtvingat förslag till atteffektivisera samt anpassa Försvarsmaktens skolor och centrum ärsnarare kontraproduktivt inte minst i den bemärkelsen att det inte gälleratt skapa en helt ny organisation. Det kan dessutom ifrågasättas omverksamheten blir effektiv om den inordnas i en större organisation istället för att vara en självständig enhet. Risken finns att en liten menprioriterad verksamhet "drunknar i" den större enhetens övrigaverksamheter.Rekrytering och utbildning av officerare är långsiktig verksamhet vidFörsvarsmaktens skolor och centrum. Den spänner över officerens helayrkesverksamma tid. Den riktas mot alla typer av förband och successivtöver åren mot olika kompetenser. Skolor och centrum ansvarar också förforskning och utveckling av militärt tänkande inom alla de områden (strategi,taktik, stridsteknik, organisationsutveckling, ekonomi, ledning m.m.) somerfordras för genomförandet av de uppdrag som statsmakterna ger tillFörsvarsmakten.Därmed är rekrytering och utbildning av officerare i vid bemärkelse engemensam verksamhet där officeren ges yrkes- och ämneskunskap somsedan skall komma Försvarsmaktens olika verksamhetsdelar till gagn. Det ärdå naturligt att denna verksamhet genomförs i självständiga organisationerinom Försvarsmakten och att dessa indelas med hänsyn å ena sidan tillfackmässig, stridsteknisk och taktisk utbildning samt å andra sidan tillgemensam ledning och operativ utbildning. Dessa organisationer skalltillföra övriga delar av Försvarsmakten förhandsmän, befäl, administratöreroch chefer på alla nivåer.Det är således, enligt vår mening, inte ändamålsenligt att "undertrycka"den fackmässiga kompetensen. Stridsskolorna leder dessutom den viktigastedelen av officersutbildningen då de ger officeren den fackkunskap som utgören förutsättning för ett försvarsmaktsgemensamt utbyte av kunskap ocherfarenheter. De bör därför även fortsättningsvis vara självständiga enheterinom Försvarsmakten på samma sätt som regeringen föreslår vad gällerMarkstridsskolan. Att då inordna exempelvis artilleriets stridsskola, sjöstrids-skolan, amfibiestridsskolan och ledningscentrum i regementen eller annanstörre organisation är enligt vår mening fel. En bibehållen självständighetförhindrar emellertid inte att skolorna hänvisas till annan enhet avseendeadministrativt stöd. Möjligen kan undantag från huvudregeln om själv-ständighet göras i de fall då endast en enhet finns inom respektive funktion.Utvecklingen av utbildningen till och av officer förändras ständigt ochdärmed också former och organisation. Denna utveckling liksom nödvändighänvisning för stöd är i grunden ett ansvar för verksamhetsledningen inomFörsvarsmakten. Enligt vår mening bör det på ankomma påmyndighetens chef att själv besluta om förändringar av skolor och centrumsamt formerna för dessas verksamhetsledning.3.4 Högkvarterets organisation, m.m.Enhetligheten, en myndighet, en chef, en stab och ett enhetligt agerandehar negativt påverkat Försvarsmaktens ledning, vitalitet och inre liv.Utvecklingen kan karaktäriseras som "federalism" med förhandlingsspel,inlåsningar och oklara ansvarsförhållanden. De anställda förstår inte hurdet kan komma sig att man centralt i Högkvarteret (grundorganisations-ledningen) kan allt och vet bäst hur man leder verksamheten lokalt. Likalite går det att förstå varför de taktiska kommandona inte är betrodda attverksamhetsleda den fackmässiga och taktiska utvecklingen avförbanden. Att utveckla ett förband omfattar ju även utbildning avpersonal och genomförande av vidmakthållande underhåll.Det är faktiskt en avsevärd skillnad på att verksamhetsleda en mekaniseradbataljon, en ytfartygsflottilj och en JAS 39-division under utbildning.Generaliseringen av beteendet inom Försvarsmakten har passerat en gränssom snabbt riskerar att leda till nedgång och fall.Det bör särskilt understrykas att divisionschef, fartygsflottiljchef och flyg-divisionschef utövar taktisk ledning. Denna förmåga måste bibehållas ochutvecklas. De blivande taktiska kommandona bör mot denna bakgrundvidmakthålla (för markstridskrafter överta MB tidigare ansvar) detnuvarande ledningsansvaret att operativt/taktiskt leda mark-, marin- ochflygstridskrafter. Vid ett taktiskt uppdrag skall de kontinuerligt skapa bästaförutsättningar för uppdragets genomförande som bäst kan uttryckas medbegreppen (inom Marinen) företagsledning och företagskontroll.Inrättandet av en operativ insatsledning med ansvar såväl för allverksamhet kopplad till operativ ledning och förbandsproduktion (verk-samhetsledning) är ett steg på vägen mot en förbättrad ledning. Att motdenna bakgrund säkerställa taktisk kunskap på den operativa nivån är ocksåen riktig utveckling som ansvaret för att utöva taktisk ledningåvilar divisionschefer, fartygsflottiljchefer och flygdivisionschefer.Det radikalt minskade antalet operativa insatsförband samt ökat krav påinsatsledning redan i fred är tillräckliga motiv för detta. Om man därtilllägger att Överbefälhavaren har övergripande uppgifter i nära samarbete medden politiska ledningen så är det naturligt att de direkta operativa ochtaktiska besluten samt ledningen av förbandsutbildningen överförs till eninsatsledning direkt underställd Överbefälhavaren. Utnyttjandet av sam-hällets totala resurser vid kriser i fred ställer krav på att de militäraförbandensom är under utbildning kan medverka vid sådana insatser somövervakning, inte minst av miljöskäl, av vårt territorium och omgivningkräver en ökad samverkan mellan militära och civila enheter. Att mot dennabakgrund dela upp "grundorganisationsledning" och "insatsledning" i tvåseparata delar avspeglar vare sig dagens eller framtidens ledningsbehov. Ensådan uppdelning skulle dessutom i hög grad försvåra den nödvändigasamverkan för att samhällets totala resurser skall kunna utnyttjas på etteffektivt sätt.Det är väsentligt att skilja mellan leda ("to guide and direct") ochgenomföra ("management"). Detta innebär att de funktioner som är Över-befälhavarens rådgivande och beredande organisationer också skall utgöraÖverbefälhavarens staber medan de som centralt genomför Överbefäl-havarens uppdrag är självständiga chefer med entydigt genomföraransvar. Idagens organisation utgör Överbefälhavarens stabsfunktioner bl.a. avplaneringsstaben, operationsledningen, militär underrättelse och säkerhets-tjänsten samt personalstaben medan krigsförbandsledningen, grund-organisationsledningen och milon utgör den centrala genomförarorganisa-tionen.Det finns enligt vår mening inte något behov av en särskild grund-organisationsledning. Den kan utgå och dess huvudsakliga uppgifter övertasav den operativa insatsledningen.En regional nivå (militärområden eller militärdistrikt är en semantiskfråga) bör leda den territoriella verksamheten. Genom att den operativainsatsledningen övertar ledning av insatsorganisationen består uppgifternafrämst av samverkan med olika civila myndigheter, övervakning avterritoriet samt bevakning och skydd av viktigare samhällsobjekt, ledning avs.k. nationella skyddsstyrkor och hemvärn, stöd till insatser med förband urinsatsorganisationen samt stöd till frivilliga försvarsorganisationer samtutbildning av hemvärn.Slutligen måste ånyo den fackmässiga kompetensen i militär verksamhetoch konkurrensen lyftas tillbaka dit där den hör hemma. Generalinspektör-erna och hemvärnschefen bör bli främsta företrädare inom sina respektivefackområden och som sådana direkt underställda överbefälhavaren. De böransvara för kontroll av förbandsutveckling och -utbildning samt personal-utvecklingen inom respektive område. Detta ansvar bör antingen utövassjälvständigt eller inom ramen för krigsförbandsledningens roll.Försvarsutskottet ansåg i sitt betänkande (1999/2000:FöU2) att militäraoperationer, dvs. integrerade mark-, sjö- och luftstridsinsatser, bör planerasoch ledas från en nivå, nämligen central nivå. Taktisk verksamhet bör ledasav respektive förbandschef på olika nivåer. Utskottet ansåg, liksom vi i vårpartimotion, att regeringsförslaget innehåller oklarheter och på några punkterkan ifrågasättas, i varje fall tills ett samlat, genomarbetat och entydigtförslagföreligger.Enligt försvarsutskottets mening har även frågan om ansvarsgränsernamellan regeringen och Försvarsmakten aktualiserats. En annorlunda upp-giftsfördelning mellan regeringen och Försvarsmakten än för närvarandeskulle kunna övervägas i olika avseenden, t.ex. i fråga om ekonomiskplanering, beslut om verksamhetsinriktning och materielförsörjning.Utskottet ansåg sålunda att den nuvarande gränsdragningen mellanregeringens och Försvarsmaktens ansvar borde granskas.Försvarsutskottet ansåg också att det inte går att se Försvarsmaktensledning isolerad från myndighetens hela struktur och arbetssätt eller fråntotalförsvarets ledning i övrigt. Det finns därvid skäl att pröva om den nuföreslagna ledningsmodellen med den operativa och taktiska ledningen skildfrån ledningen av förbandsproduktion och, med förslagen i regeringensproposition, även skild från underhållsledningen är ändamålsenlig.Enligt vår mening har regeringen i propositionen 1999/2000:97 Vissaorganisatoriska frågor inom Försvarsmakten m.m. förstärkt oklarhetenvad avser ledningen såväl av som inom Försvarsmakten. Vi avvisarsåledes regeringens redovisning av Högkvarterets organisation m.m. ochanser att skall uppmana regeringen att återkomma medett samlat, genomarbetat och entydigt förslag.3.5 Verksamhetsledning inom FörsvarsmaktenPropositionen beskriver verksamhetsledningen inom Försvarsmakten.Den beskrivs som en enhetlig ledningsstruktur med direktiv och orderfrån Högkvarteret direkt till genomförandenivån. Denna beskrivning ärsann om man till beskrivningen fogar "en planekonomisk, centraliserad"enhetlig ledningsstruktur. Vad skillnaden är i förhållande till dennuvarande ledningen är svår att se. Det skulle möjligtvis vara enytterligare skärpning av den centraliserade enhetligheten på bekostnad avett effektivt tillvaratagande av de särarter som för utvecklingen framåt.Om morgondagens ledningsförmåga skall bli effektiv och trovärdig räckeren god ledningsdoktrin inte långt utan hela ledningskedjan måste ständigtutsättas för övning, prövning och utveckling. En nyckelfråga är vidare hurförhållandet mellan den operativa insatsledningen och de taktiskakommandona utformas. Härvid torde ett stort mått av självständighet för dentaktiska nivån liksom dess intima koppling till förbanden vara av störstabetydelse.Vi avvisar således regeringens beskrivning av verksamhetsledningen inomFörsvarsmakten och anser att skall uppmana regeringen att snaraståterkomma med ett samlat, genomarbetat och entydigt förslag.3.6 Namn- och traditionsfrågorNamn och traditioner är av stor betydelse för de anställda, för Försvars-makten, för regioner och för . Inte minst är den historiskakopplingen av stort värde. Vi anser det angeläget att det är myndighetenoch de anställda som slutligen utformar ett förslag i nära samarbete medden region där verksamheten bedrivs. Ytterst bör det vara myndighetenschef som beslutar i denna fråga.3.7 omfattningRedovisningen i propositionen av de organisationsenheter som riksdagenrespektive regeringen beslutar uppvisar stora brister i logik. Detta är utantvekan en följd av att det saknas ett samlat förslag till ledningen av ochinom Försvarsmakten.Enligt vår mening bör fatta beslut om självständiga organi-sationsenheter för ledning och förband inom Försvarsmaktens grund-organisation. Regeringen bör efter förslag från myndighetens chef fastställade enheter som ingår i dessa självständiga organisationsenheter. Vidare bördet ankomma på myndighetens chef att själv besluta om förändringar avskolor och centrum samt formerna för dessas verksamhetsledning.Denna principiella inriktning bör därför vara det långsiktiga målet. För attlägga en grund för detta bör i det korta perspektivet de stora och viktigaorganisationsenheterna beslutas av . Detta innebär, i förhållande tillregeringens proposition, att jämväl bör fatta beslut om Sydkustensmarinbas, marinbas, för internationellutbildningsverksamhet, Försvarsmaktens Halmstadskolor, Markstridsskolan,Arméns tekniska skola samt Örlogsskolorna.3.8 Vissa ekonomiska frågorDet går inte att bedöma vilken organisatorisk volym som långsiktigtryms inom den ekonomiska ramen. Inte heller går det att ur underlagetläsa ut vilken långsiktig organisation som behövs för att uppfyllamålsättningen för Försvarsmakten, än mindre att bedöma kostnaden fördenna. De grundläggande värderingarna som genomfördes för två årsedan är bortglömda. Därmed kan regeringen inte presentera enlångsiktigt bärande organisation för Försvarsmakten, en organisation somär i balans mellan uppgifter och ekonomiska resurser.Vi delar således inte regeringens uppfattning att den föreslagna ut-vecklingen kan genomföras utan ytterligare negativa konsekvenser för denlångsiktiga utvecklingen och möjligheterna att inom rimlig tid genomföraden beslutade ominriktningen.4HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs:1. att avslår regeringens proposition 1999/2000:97punkterna 1-3 i enlighet med vad i motionen anförts,2. att hos regeringen begär ett genomarbetat förslag tillFörsvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet i enlighet medvad i motionen anförts,3. att avslår regeringens proposition 1999/2000:97punkterna 4 och 5,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om beslut avseende organisationsenheter inom För-svarsmaktens grundorganisation,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om Högkvarterets ledning m.m. och verksamhets-ledning inom Försvarsmakten,6. att hos regeringen begär en samlad redovisning avledningen av och inom Försvarsmakten.Stockholm den 4 april 2000Henrik ()()()()()()()()()()()()