mot · GN02So41 · 2000-04-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So41av , ()med anledning av prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitikenInledningDelaktighet och jämlikhetFN:s standardregler gällande delaktighet och jämlikhet förfunktionshindrade inom samhällets alla områden ställer krav på oss alla,politiska och moraliska krav som samtliga riksdagspartier står bakom.Alla i samhället, myndigheter på alla nivåer, företag, organisationer medflera, har ett ansvar för att reglerna blir kända och respekterade och attden vision om ett samhälle för alla, som reglerna uttrycker, också blirverklighet.Och ändå, trots den enorma konsensus som råder, är det så svårt attförverkliga allas våra goda intentioner. För i alla lägen där policy ställs motpengar tenderar dokument att tolkas på ett alltför urvattnat och intetsägandesätt.Miljöpartiets inställningMiljöpartiet de gröna anser att nu liggande proposition om en nationellhandlingsplan för handikappolitiken är ett gott steg på vägen mot ett mertillgängligt och jämlikt - men vi vill ytterligare förtydliga vårinställning i ett antal av de frågeställningar som propositionen berör samtlägga fram tilläggsförslag i de delar där vi tycker att regeringens förslagbrister.TillgänglighetTillgänglighetsfrågorna är väl framlyfta i propositionen och en radåtgärder föreslås. De goda intentionerna löper dock risk att falla platteftersom kraven inte är förenade med någon form av sanktioner om deinte uppfylls. Formuleringarna är också för svagt formulerade genom attkraven är uttryckta som att de "bör" vara åtgärdade år 2010.Möjligheterna att åstadkomma förändringar är små med dessa formule-ringar. Tiden fram är också onödigt lång. Utredningar har tidigaretagit fram vad som kan räknas som enkelt åtgärdade hinder. Man behöver juinte börja från början igen. Det är också fel att hänvisa till att kostnadernaföråtgärder alltid skulle vara omfattande eller kräva stora planerings- ochsamordningsinsatser.För att uppnå det önskade resultatet krävs alltså starkare formuleringar ochsanktioner om man inte uppfyller kraven. Det räcker inte med att vänta tillriksmötet för att redogöra hur målen ska uppnås.DiskrimineringRegeringen konstaterar att bristande tillgänglighet är diskriminering.Men det går bara att få sådan diskriminering prövad i domstol när detgäller arbetslivet. Kommer man inte in i en vallokal, i sin skola eller påmuseet är en medborgare också diskriminerad men kan inte få sitt fallprövat i domstol.Miljöpartiet de gröna vill utreda frågan om hur dessa och liknande solklarafall av diskriminering skall kunna föras inför domstol och hur man ska kunnafå sin sak prövad.Funktionshindrades ekonomiska situationBättre tillgänglighet och bättre bemötande är viktiga och centrala frågorför alla medborgare. Men den ekonomiska situationen för att klara detdagliga uppehället och kunna leva på en dräglig levnadsstandard är avminst lika stor betydelse för livskvaliteten.Regeringen berör i propositionen inte den ekonomiska situationen förfunktionshindrade. Deras situation har avsevärtförsämrats. Höjningar av redan tunga utgifter har kompletterats med ettflertal helt nya avgifter som sammantaget har gjort att situationen blir alltmerprekär.Redan för ett par år sedan konstaterade vi att förändringarna vad gällerhögkostnadsskyddet för läkemedel och läkarbesök ledde till att människorprioriterade bort viktig medicin och avstod från medicinsk behandling avekonomiska skäl. kan vi konstatera att den enskilde i allt högreutsträckning tvingas betala sina hjälpmedel helt eller delvis själv och atthandikappersättning alltmer sällan beviljas för merkostnader. Det kan tyckassom om höjningarna sedda var för sig inte är så stora men sammantaget förden enskilde kan de vara av avgörande betydelse. föreliggande hand-lingsplan måste kompletteras med en helhetssyn på funktionshindradesekonomiska situation, och en utredning bör därför tillsättas för attutreda detta.Högkostnadsskydd för funktionshindrade - en möjlighet?Exempel på sammantagna avgifter som den enskilde funktionshindradekan drabbas av är: Hemtjänst, kostnader för särskilt boende, färdtjänst,ledsagning, hjälpmedel, utprovning av hjälpmedel, stora och ständigtåterkommande läkemedelskostnader, läkarbesök, omfattande tandvård,rehabilitering, övrig sjukvårdande behandling.En stor del av medborgarna klarar sig helt från den här sortens kostnader.Andra kommer undan med kostnader som inte når något högkostnadstakeller kanske når taket på en eller två kostnadsområden; det är förmodligenden största gruppen.Vi föreslår därför att regeringen utreder möjligheten att införa ett stortutgiftstak som täcker de befintliga högkostnadsskydden samt andra utgiftersom kan drabba den enskilde när det gäller de uppräknade kostnadsom-rådena. Det finns också stora svårigheter i att olika huvudmän ansvarar förde olika kostnadsområdena, och även denna frågeställning bör belysasytterligare. Hur ska kommunikationen mellan de olika huvudmännen kunnaförbättras? Kan man öka sin samverkansnivå? Hur kan man skapafungerande vårdkedjor där brukaren står i centrum för arbetet? Också dessafrågeställningar bör utredas.DomstolstrotsAtt införa möjlighet till vitesföreläggning mot domstolstrots är ett braförslag. Man bör också utreda sanktionsmöjligheterna mot dem som ärskyldiga att leva upp till nya lagar och förordningar som redan finns påhandikappområdet. Lagen om handikappanpassad kollektivtrafik från1979 har t.ex ännu inte inneburit några tydliga förbättringar.Handikappombudsmannens framtida rollHO ska inte vara regeringens ombudsman utan en institution som utanpåverkan från regeringen ska peka på angrepp på funktionshindradesmänskliga rättigheter. Regeringen har helt bortsett från förslagen ibetänkandet (SOU 1999:73) om framtidaförutsättningar och uppgifter som kom 1999.Dessutom har redan fått kritik från angåendeBarnombudsmannens alltför starka knytning till regeringen. Kommitténvälkomnar påbörjandet av en utredning av effektivitet,vilken genomförs av en ensamutredare, och uppmuntrar vidare konventions-staten () att noggrant granska dess resultat och överväga att omprövaBarnombudsmannens roll och självbestämmanderätt.Vad som sägs om behovet av en självständig gällergivetvis även behovet av en självständig !Därför ställer vi oss kritiska till att ett nationellt tillgänglighetscenter nuska skapas hos . Centret skall ha till uppgift atthjälpa bland annat statliga myndigheter med råd och stöd i tillgänglighets-frågor.Vi ser en risk i att detta kan utvecklas till att Handikappombudsmannenknyts ännu tätare till regeringen. Ett sådant center kan kanske behövas menskall inte placeras hos utan istället ha en annanhuvudman. skall, såsom vi ser det, vara enoberoende mänskliga rättigheter som medstöd av lag självständigt bevakar funktionshindrades intressen. Anmäl-ningarna till ombudsmannen om diskriminering har ökat väsentligt på senareår. Det gäller människor som råkar ut för kränkande bemötande ochsärbehandling.Behovet av rehabiliteringRegeringen drar i sin proposition den viktiga slutsatsen att det finnsbrister i rehabiliterings- och habiliteringsutbudet och att det på mångaområden behöver utvecklas ytterligare. Det är därför anmärkningsvärt attregeringen i ett så viktigt dokument som denna proposition endast lyfterfram behovet av tidigt insatta åtgärder endast för barn och ungdomar.Behovet av tidigt insatta åtgärder ska gälla oavsett ålder. Den pågåendeutredningen av har i sina direktiv en tydlig inriktning påden arbetslivsinriktade rehabiliteringen och kommer därför troligen inteatt behandla vuxenrehabilitering i ett vidare perspektiv.I , regel 3, sägs att alla människor med en funktions-nedsättning som behöver rehabilitering bör ha tillgång till en sådan. Vi vet attdet är mycket olika runt om i landet vad gäller både resurser förrehabilitering och utbud av rehabiliteringsresurser. I sägsvidare att begreppet "rehabilitering" avser en process som syftar till attmänniskor med funktionsnedsättning ska uppnå och behålla bästa möjligafysiska, intellektuella, psykiska eller sociala funktionsförmåga.Rehabilitering ska ses i ett livslångt perspektiv och inte bara som en insatsför yrkesverksamma eller för dem som kan rehabiliteras tillbaka tillyrkeslivet. Det är vidare av stor vikt att det är en sammanhållen rehabiliteringdär insatserna finns som en helhet och inte som från varandra skilda insatser.Individens behov, önskemål och bästa ska ha ett avgörande inflytande i valetav rehabiliteringsinsatser och inte utbud och ekonomiska möjligheter.Dolda handikappSpråk- och kommunikationshandikappDemenssjuka och afatiker är exempel på handikappgrupper som inte allsfått sina behov tillgodosedda i föreliggande proposition.Situationen för dementa är allvarlig: Möjligheterna att få tillgång tilldagvård försämras. Detta är i mångt och mycket en kvinnofråga, eftersomkvinnor drabbas av demens oftare än män, samt att kvinnorna ofta är de somsjälva ska fungera som anhörigvårdare. Vad gäller demens måste insatsersom leder till tidiga utredningar prioriteras. Tillgången till korttidsboendeoch annan avlastning är också viktig.Kompetensutveckling och personalförsörjning för dem som arbetar meddementa är andra frågor som samhället måste fokusera på under kommandetioårsperiod eftersom antalet äldre ökar i rask takt.AllergikerAllergiker, till exempel doftallergiker, lider svårt i våra offentliga miljöereftersom dessa ännu ej är helt rökfria. Att tillförsäkra dessa grupper rätttill tillgänglighet och ett jämlikt deltagande i samhället är angeläget.Psykiska funktionshinderPsykiska funktionshinder är ofta dolda handikapp i dubbel bemärkelse idet att bristen på stöd leder till att de psykiskt funktionhindrade kan drasig undan samhälleligt deltagande och sakna fungerande nätverk. Att låtamänniskor med psykiska funktionshinder fullt ut omfattas av LSS, pålika villkor, är ett steg på vägen för att förbättra deras situation.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att blir kända ochrespekterade2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tillgänglighet,3. att hos regeringen begär en utredning om hurbristande tillgänglighet skall kunna föras inför domstol som endiskrimineringsfråga,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om de funktionshindrades situation,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utreda möjligheten till ett utgiftstak somtäcker de befintliga högkostnadsskydden m.m.,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om problemen med att de olika huvudmännen bristeri samverkan runt de funktionshindrades situation,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av fungerande vårdkedjor för funktions-hindrade,8. att hos regeringen begär en utredning om sanktions-möjligheter mot dem som inte följer redan existerande lagstiftning påhandikappområdet,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om fristående roll,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om det underdimensionerade rehabiliteringsutbudetför vuxna funktionshindrade,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om dementas situation och behovet av tidigdemensutredning,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tillgången på korttidsboende, avlastning ochdagvård,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om personalförsörjning och kompetensutveckling,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om allergikers rätt till tillgång till våra offentligamiljöer,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om psykiska funktionshinder och rätt till LSS.Stockholm den 5 april 2000Thomas ()()()()()