mot · GO02Fi613 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi613av , ()ekonomiFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om ett nytt system för kostnads- och inkomstutjämning.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om avveckling av kommunala bolag.3. begär att regeringen tillsätter en utredning ompensionsavsättningar i kommuner med stor förmögenhet.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om översyn av koncernbildning och skatteplanering.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om förutsättningar för delning av ansvaret för kostnaderna försocialbidragen.Kommunernas och landstingens förbättradeekonomiEn mycket viktig del av välfärden organiseras och finansieras avkommuner och landsting. De kommunala budgetarna står för den absolutövervägande delen av människors viktiga behov av skola, barnomsorg,äldreomsorg, sjukvård men även gator och vägar, kollektivtrafiken ellerindividuellt stöd för människor i särskilda omständigheter. Hurkommunerna sköter sin verksamhet är givetvis av avgörande betydelse förmänniskors vardag, både för att få ut mesta möjliga av skattepengarna ochför val av verksamheter finansierade med kommunala medel.Folkpartiet har inte haft någon avvikande bedömning frånregeringen vad gäller den totala volymen av statsbidragen till kommuner ochlandsting. Vi har stött de ökade statsbidragen på grund av den situation somuppstått i välfärdssektorn, framför allt beroende på den socialdemokratiskaregeringens oförmåga att effektivt minska massarbetslösheten.Sedan vårbudgeten lades har prognosen för kommunernas skatteinkomsterår ökat med , med ytterligare 6 respektive 16miljarder kronor . Enligt budgetpropositionen stigerkommunernas egna skatteinkomster med mellan 2000och 2003. Detta att jämföra med de dryga somstatsbidraget ökar med. Även om det inte alltid märks ute i de enskildaverksamheterna, har de kommunala konsumtionsutgifterna stigit med 1,2 %mellan 1997 och 1998, och och beräknas stigamed för 2000.Det viktigaste är alltså att driva en politik för hög sysselsättning och godoch stabil tillväxt. Det ger kommunerna den bästa förutsättningen för att klarasina uppgifter och sin ekonomi.Samtidigt kan vi se att produktiviteten inte stiger som tidigare.Prestationerna mellan -91 och -94 steg som resursernasjönk . Under dessa år steg således produktiviteten med nästan 15 %.Efter -94 har minskningen av resurser åtföljts av minskade prestationer. Dettaom något visar vikten av förnyelse och utveckling av verksamheterna.Det handlar alltså inte enbart om hur stora summor som kan disponeras.Kommunerna måste göra rätt saker, och de måste göras på rätt sätt. Menförutsättningarna skiljer sig från kommun till kommun, ibland beroende på attväljarna röstat fram en regim som är skicklig på att sköta verksamheten,ibland för att olika kommuner gör olika val av skattesats, avgiftsnivåer, ser-vicegrad och omfattning av den kommunala verksamheten.En effektiv upphandling, koncentration till kärnverksamheterna ochmångfald inom den kommunalt finansierade servicen gör att medborgarna fårvaluta för sina skattepengar. säger ja även till de ibudgetpropositionen angivna utökningarna av statsbidrag, men avser attåterkomma med ett definitivt ställningstagande då vi ser denfortsatta utvecklingen av kommunernas skatteinkomster.Siffror och resultat liksom vissa bedömningar överutvecklingen pekar på en förbättring inom kommunernas ochlandstingens ekonomi. Detta kan inte överraska: hela landets ekonomiundergick väsentliga förbättringar. Däremot kan man trotsdessa förbättringar fortfarande peka på otillfredsställande förhållanden.Mellan 1995 och 1999 hade en fjärdedel av kommunerna och ett av tjugotvålandsting ett sammantaget positivt resultat: att så få kommuner och landstingpresenterar positiva resultat under en stark högkonjunktur ger anledning tillhård kritik. Beräkningarna inför kommande år pekar mot en balanseradkommunal ekonomi och en väsentlig förbättring i landstingens ekonomi -men detta kommer att bekräftas i verkligheten enbart om de godatillväxtsiffrorna blir långvariga.Den kommunala skatteutjämningenFörutsättningarna för olika kommuner beror givetvis inte bara på lokalaavvägningar och skicklighet. De yttre omständigheterna förkärnverksamheterna varierar kraftigt beroende på geografiskt läge,befolkningssammansättning och ekonomisk utveckling. Människor ska hasamma möjligheter att kunna erhålla grundläggande kommunaltfinansierad service oavsett var man råkar bo. Det är därför högst rimligtmed ett system för utjämning av de kommunalekonomiskaförutsättningarna.Däremot undergräver en långtgående och felaktigt utformadinkomstutjämning den kommunala självstyrelsen och tar bort alla ekonomiskaincitament för kommunen att anstränga sig vad gäller förutsättningarna förmänniskor och företag i kommunen.Med nuvarande inkomstutjämningssystem uppnås en utjämningseffekt påmellan 99 och . För några kommuner uppstår den s.k.pomperipossaeffekten, dvs vid en ökning av skatteunderlaget får kommunenbetala en avgift som är större än skatteinkomstökningen. Dettamissförhållande kan åtgärdas genom en sänkning av utjämningsgraden.I bred enighet har vi i slagit fast att utjämningssystemet skamedverka till att kommuner och landsting ska ha likvärdiga ekonomiskaförutsättningar att bedriva sin kärnverksamhet. Det har också slagits fast att"kostnadsutjämningen skall inte kompensera för skillnader i servicenivå,kvalitet, avgiftssättning och effektivitet". "Kostnadsutjämningen skall baseras på mätbara och för kommuner ochlandsting opåverkbara faktorer som mäter strukturella kostnadsskillnader. "De utgångspunkter som bygger på av fastställda principer kräveratt de kostnadsmått som den enskilda kommunens verksamhet ska jämförasmed ska avse strukturella kostnader.Enligt vår uppfattning har det inte gjorts tillräckliga ansträngningar för atttillse att kostnadsutjämningen inte kompenserar för "...skillnader iservicenivå, kvalitet, avgiftssättning och effektivitet". Detta särskilt som manfrån socialdemokratiskt håll inte har förmåga att bortse från att olikakommuner gör olika val när det gäller skattesats, avgifter och servicenivåer.Man fokuserar ofta enbart på skattesats, hög betyder rätt till mera bidrag, lågbetyder rätt att bli utsatt för långtgående omfördelning.Utjämningssystemets historia präglas av ständigaförändringar. Så fort ett system fastlagts kommer protester från dem somdrabbas. Detta leder till nya utredningar, nya beslut, nya protester, nyautredningar etc. Regeringen har tagit ett ytterligare steg i denna riktninggenom att inrätta en sorts permanent utredningsverksamhet omutjämningssystemet.Detta leder också ständigt till krav på att nya faktorer förs in i systemet.Överblick saknas. Det är omöjligt att förstå systemet för andra än ett fåtalspecialister. Vi kan konstatera att skillnaderna mellan s k rikakommuner och andra kommuner har tilltagit och att det nuvarandeutjämningssystemet inte på något område har lett till verklig utjämning. Dettafördunklar och försvårar medborgarnas relation till den lokala politiken.Våra kommunala förtroendemän inom påpekar ofta att detnuvarande systemet försvårar relationerna med väljarna och ger näring tillpolitikerförakt. Det är omöjligt att förklara för dem som bor i kommuner medsvag ekonomi varför de andra kommunernas företrädare så ofta protesterarmot systemet, som det inte går att förklara inför invånare i s k rikakommuner varför tillväxtens kostnader inte tas med i beräkningarna ochvarför de stora svårigheter som tilltagande segregation, massarbetslöshet ochstort antal socialbidrag inte lämnar spår i utjämningssystemet.Det stora antalet utjämningsfaktorer medför att kommunerna ofta fåravdrag för en faktor, bidrag för en annan etc. Det är således inte så att enkommun som får utjämningsbidrag får bidrag för alla de beaktade faktorernautan det resulterande bidraget kan vara en summa av både plus och minus.Dags för ett tydligare systemSystemet för kostnads- och inkomstutjämning är oöverskådligt och visaratt slutresultatet för den enskilda kommunen kan bli starkt beroende avhur en viss enskild faktor faller ut. Det är därför ingen slump att det pågåren ständig politisk kamp om de ingående faktorerna.Mot bakgrund av den förödande metodkritik som framförts är det attrenodla systemet och minska antalet faktorer istället för att utveckla genomatt ytterligare inveckla systemet.Vi vill ha ett nytt system, där utjämningen grundas på strukturella faktorerför både kostnader och inkomster, vilket kan medföra att kommuner medhögre skattekraft men också höga strukturella kostnader i högre utsträckningkan klara dessa själva. Inriktning på utjämning kan då bli betydligt färre ochmer renodlade och strukturella faktorer.Det är rimligt att beakta skillnader i demografisk struktur som är deviktigaste variablerna. De befolkningsmässiga konsekvenserna förbarnomsorg, skola och äldreomsorg måste förstås beaktas. Det är avgörandeatt metoderna utvecklas på ett sådant sätt att det är förklarande variabler somanvänds snarare än statistiska samvariationer. Det är också angeläget attsystemet täcker in strukturella faktorer och sådana sektorer som ingår i detkommunala åtagandet, inte faktorer som avser statliga åtaganden.Tillsammans med en lägre nivå i inkomstutjämningen skulle man då få enrimlig utjämning på en nivå där rundgången i systemet minskar.Vi anser därför att en ny utredning av utjämningssystemet ska inriktas påatt forma systemet med förklarande faktorer i stället för den kommitté som nuska fortsätta med det nuvarande systemet. Detta ser vi skulle kunna leda tillett system som är enklare, överskådligare, mer förutsägbart ochgenomskinligt. kan vi nå en utjämning av de kostnader som defacto är dels kommunalt ansvar, dels i praktiken opåverkbara. Detta bör gesregeringen till känna.Avveckla de kommunala bolagen!Folkpartiet har en klar ståndpunkt när det gäller de kommunala bolagen.Kommuner ska inte annat än i undantagsfall bedriva verksamhet ibolagsform. Skälen för detta är flera. Kommuner ska inte ge sig in påområden där det privata näringslivet väl kan svara för de behov dethandlar om. Ofta innebär den kommunala bolagsverksamheten att småprivata tjänsteföretag på redan fungerande marknader konkurreras ut. Omkommunen ger sig in för att konkurrera med privata företag har detkommunala bolaget ett synnerligen ojämlikt övertag genom att hakommunen och dess skattebetalare som garant. Det kan aldrig ett enskiltföretag möta på jämbördig nivå. Ett visst fortsatt offentligt bostadsägandekan dock av sociala skäl vara motiverat i vissa kommuner.Den kommunala verksamheten ska styras demokratiskt med mesta möjligainsyn från medborgarna. Med bolagsformen blir i praktiken allmänhetensinsyn sämre. Det är ingen slump att de skandaler som varit aktuella ikommunala sammanhang oftast haft en koppling till denkommunala bolagsverksamheten. anser dels att kommuner skakoncentrera sin verksamhet till det som kan anses vara kommunenskärnuppgifter, dels att verksamhet i allmänhet ska bedrivas iförvaltningsform och endast undantagsvis i bolagsform.Vår huvudsynpunkt är att de kommunala bolagen i första hand skaavvecklas. Det kommunala företagandet medför risker för kommunerna ochderas skattebetalare. Kommunernas borgensåtagande gentemot dekommunala bolagen uppgick vid utgången av 1998 till inte mindre än 184miljarder kronor. För att få full tydlighet i de kommunala bolagens ekonomiär det nödvändigt, så som regeringen redan har föreslagit, attkommunallagens krav på god ekonomisk hushållning utsträcks till att gällaäven de kommunala bolagen. Men detta är enbart ett minimikrav, dekommunala bolagens ekonomi behöver analyseras på djupet.Behovet av kontroll av de kommunala bolagen medför att den kommunalaredovisningen anpassas till vad som gäller i näringslivet. När det gäller fråganom avsättningar, främst vad avser pensionsförpliktelser, anser vi detangeläget att frågorna om den kommunala förmögenhetsmassan blir föremålför granskning. Som den kommunala lagen är utformad kan en kommun intelåta sin förmögenhet minska. Detta innebär för t ex tillväxtkommuner att de, iden aktuella frågan, tvingas göra avsättningar även när befintliga tillgångarväl svarar mot pensionsåtaganden. Det är rimligt att det finns regler sommotverkar att kommuner på ett ansvarslöst sätt använder engångsintäkter föratt finansiera permanenta åtaganden. Det finns ingen anledning att kommunerska ha stora förmögenhetsmassor. Denna fråga bör bli föremål för utredning.På samma sätt bör, i avvaktan på att de kommunala bolagen avvecklas,regeringen göra en översyn av de kommunala koncernbildningar som i vissafall förefaller göra transaktioner som enbart syftar till att undvika skatt.Dettabör ges regeringen till känna.Att frågorna om kommunala bolag är mycket viktiga för medborgarna harvisat sig i den stora debatt som har blåst upp kring privatiseringen avbostadsbolagen i . I samband med detta vill vi påminna om attprivatiseringen leder till stora inkomster för kommunerna och inte alls kanbetraktas som en förlust för medborgarna, eftersom de priser som sätts påfastigheter erbjudna till de boende ligger högre än de priser som kan krävasfrån andra ägare av hyresfastigheter. Det som socialdemokratins ochVänsterpartiets retorik hävdar - att privatiseringen skulle innebära en förlustför skattebetalarna - stämmer inte. Både kommunerna och de boende vinnernär de kommunala bostadsbolagens ägande minskar, somkommunernas verksamhet renodlas.Socialbidragen och arbetslöshetenFolkpartiets motioner och rapporter påpekar de stora svårigheter sommöter långvariga mottagare av socialbidrag när de vill ta sig ur dennapåfrestande position i samhället. Vi understryker den stora belastning somsocialbidragen utgör för kommunernas ekonomi. Detta har hög aktualitet , när ekonomin går bra som bristen på kvalificeradarbetskraft börjar bli påtaglig. De människor som under långa perioderhar försörjt sig på socialbidrag riskerar att definitivt marginaliseras,trängas utanför det produktiva livets arenor om de inte , när ekonomingår på högvarv, finner vägen in i inkomstbringande verksamhet.Stat och kommuner bör ha ett gemensamt ansvar för och ett gemensamtintresse av att människor kommer ur bidragssystemen och får jobb och lön.Stat och kommuner bör därför dela på kostnaden för socialbidragen. Underlagför en sådan reform behöver tas fram. Detta bör ges regeringen till känna.I dag när arbetsmarknadspolitiken föreslår mycket långa program förbidragstagare och långtidsarbetslösa - enligt den s k aktivitetsgarantin - blirfrågorna om övergång från socialbidrag till egen inkomst ännu mera akuta. Enreform är nödvändig eller åtminstone en rad justeringar i regelverket så attbidragsberoende personer kan ta sig ur förnedrande passivitet ochutanförskap.AnslagsfrågorFolkpartiet föreslår i partimotionen om handikappolitiken att kostnadernaför personlig assistans överförs från kommunerna i samband med attassistanssystemet förbättras. Enligt finansieringsprincipen ska därförmotsvarande belopp dras ifrån det generella statsbidraget tillkommunerna.Från anslaget 99:2 Särskilda insatser i vissa kommuner och landstingunder utgiftsområde 25 har tidigare fördelats medel för hiv- ochaidspreventivt arbete i storstadsregionerna, ().I budgeten har den "tillfälliga satsningen" av hivanslag helttagits bort. Det paradoxala som inträffat är att det finns anslagtill att bedriva hivpreventiv verksamhet i hela landet, utom just istorstadsregionerna där smittspridningen är som störst eftersom hivpreventivverksamhet i övriga landet bedrivs med pengar från . Det ärav yttersta vikt att dessa medel tillförsäkras verksamheten genomen fortsatt öronmärkning. föreslår därför att 90 miljoner kronoröverförs från det generella anslaget till bidraget för särskilda åtgärder.Folkpartiet säger också nej till den s.k. kommunakuten och bostadsakutenoch avvisar de medel som avsätts för dessa ändamål. I budgeten har en del avbidraget för särskilda åtgärder destinerats för att täcka vissa kommuners högakostnader för LSS, och särskilt höga kostnader med 350 miljoner kronorrespektive . Dessa medel överförs i stället till anslaget16:2. På anslaget kvarstår de 90 miljoner till hivprevention som överförs frånanslaget 91:1.Stockholm den 5 oktober 2000Karin ()()