mot · GO02U216 · 2000-10-05 00:00:00 — Medellivslängden i utvecklingsländerna harsedan 60-talets början ökat från till . Andelen undernärda harminskat med en tredjedel. Läskunnigheten har ökat från mindre än hälften avinvånarna till närmare tre fjärdedelar; snabbast har utvecklingen gått förkvinnorna. Liknande utveckling gäller tillgång till hälsovård, rent vatten,bostäder och närande mat.Men tyvärr har de ekonomiska och sociala framgångarna även medförtökade klyftor i världen. I denna allt rikare värld finns det ungefär lika mångafattiga som . 1,3 miljarder människor lever underVärldsbankens fattigdomsnivå på en US-dollar per dag. Flest fattiga finns idelar av , och Kina.Det är viktigt att se de oerhörda kontrasterna mellan den fattiga och denrika världen. Av de barn som dör före sin femte födelsedag bor iutvecklingsländer. Bland människor som är hivsmittade befinner sig ifattiga områden. Av de miljontals som dör av tuberkulos och malariabor alla utom några tusen i den fattiga delen av världen. Klyftorna i världenväxer således. Fördelningen av jordens resurser är orättfärdig.Vi kristdemokrater menar att den rika världen måste ta ett större ansvar förde fattigaste människornas alarmerande situation. Fattigdomsbekämpningenhandlar om att främja den ekonomiska utvecklingen för de allra fattigaste. Dethandlar också om att förbättra hälsovården, säkerheten och utbildningsnivån.Den största övergripande utmaningen är att främja en hållbar ekologiskutveckling.Ekonomisk utvecklingExtrem fattigdom är ett av de största hindren för en socialrättvisa och ekonomisk utveckling. Fattigdomen och storaekonomiska klyftor leder i sig ofta till konflikter och krig.Fattiga länder har även mindre kapacitet och möjligheter attimplementera ekologiskt hållbara utvecklingsmetoder. Om viinte ökar våra ansträngningar så kommer fattigdomen ochklyftorna i världen öka än mer. Befolkningstillväxten skersnabbt och framför allt i de fattigaste länderna. Målet ärdetsamma som har satts upp av , dvs att halveravärldens antal fattiga innan år 2015.Det enda sättet att verkligen minska fattigdomen är att uppnå en bredekonomisk tillväxt i tredje världen. Enbart i länder som har haft sammanlagdaekonomiska framgångar har man drastiskt kunnaminska antalet fattiga. Det handlar främst om att öka tillgången tillglobaliseringens positiva utvecklingsmöjligheter. De länder som mestframgångsrikt har integrerat sig i den globala ekonomin och bl a lockatutländska investeringar har haft högst ekonomisk tillväxt och har därmedmest effektivt kunnat bekämpa fattigdomen.I utvecklingsländer är arbetskraften i de växande globala marknaderna -textilier, elektronik, datachips etc - mest kvinnor. Även om de inte sällanarbetar under oacceptabla förhållanden, vilka måste förbättras, så innebärarbetet i sig många positiva fördelar. Arbete gör att födelsetalen minskar ochatt deras barn får bättre mat, hälsovård och utbildning. Också den socialastatusen för flickor ökar, vilket medför ökad jämlikhet och störreutbildningsmöjligheter.Kristdemokraterna anser att regeringen för att öka den ekonomiskatillväxten för de allra fattigaste folken, bör driva en samordnadutvecklingspolitik som innebär lättade handelshinder på världsmarknadensamt stödjer möjligheterna för människor och företag i utvecklingsländernaatt klara den internationella konkurrensen. Trots årtionden av liberaliseringarså begränsas världshandeln av mängder av tullar och kvoter. Industriländernaskyddar sina marknader för bl a jordbruks- och textilvaror, de två sektorer därutvecklingsländerna har sina största komparativa fördelar. Kraftigajordbrukssubventioner i västvärlden sänker även världsmarknadsprisernavilket skadar bönder i fattiga länder. Biståndet bör även i högre utsträckninginriktas på att stödja näringsliv, företagsutveckling och privata entreprenöreride fattigaste regionerna.IT och biståndEn viktig del av fattigdomsbekämpningen i globaliseringenstider är det ökade inslaget av direkt IT-bistånd. Fattigdomoch tillgången till den nya informationstekniken kan inteställas mot varandra. Vissa hävdar att fattigdomsbekämpningmåste komma först och sedan bistånd till IT-utveckling. Vikristdemokrater säger att båda delar behövs, och att IT utgörett grundläggande medel för utvecklingsländer att delta i detglobala samhället och skörda frukterna av ökat globaltvälstånd.Den digitala revolutionen har gett världen nya och förbättradekommunikationssystem, men även helt nya produktions- ochutvecklingsmöjligheter. Det finns enorma möjligheter förknippade med IT-utvecklingen, men också faror. Den största faran är att det uppstår nya klyftormellan dem som har tillgång till Internet och dem som står utanför. Gapetväxer fort både inom och mellan länder. finns flera hundra miljonerInternetanvändare runtom i världen. Antalet ökar med ca 200 000 per dag.Men antalet konton ökar främst i och ett litet antal iutvecklingsländer. Majoriteten av världens befolkning står därför fortfarandehelt vid sidan av den nya tekniken.Klyftan mellan de som har, respektive inte har tillgång till den nyatekniken har många orsaker. Bristerna i infrastrukturerna är påtagliga, liksomkostnaderna för att vara uppkopplade. Det är här biståndet kommer in ibilden. Västvärlden har ett stort ansvar för att inte IT-revolutionen ska skapanya klyftor. Med undantag av några få stora internationella organisationer -IDCR, UNDP och - har biståndsgivare varit förvånansvärtlångsamma med att tillvarata de möjligheter som IT-revolutionen ger defattigaste länderna. Få har utarbetat omfattande strategier för IT och dessutvecklingsmöjligheter. menar därför att regeringen böringå partnerskap med privata företag om att utarbeta strategier för att öka IT-investeringarna i de fattigaste länderna. Sida bör söka samarbete med andraländer, t ex inom EU-biståndet och FN-samarbetet, för att gemensamt riktainsatserna och investeringarna. Ett IT-utvecklingsperspektiv borde genomsyraalla de nuvarande utvecklingsprogrammen.IT-revolutionen kan, om rätt utnyttjad, erbjuda mycket goda möjligheter ifattigdomsbekämpningen. Aktiviteter som distansutbildning med hjälp av IToch telemedicin samt över huvud taget tillgången till telefoni och Internet ifattiga byar kan kraftigt förbättra möjligheterna till ekonomisk och socialutveckling. Ett flertal pilotprojekt bekräftar detta. För att sprida IT tillutvecklingsländerna behövs det ett effektivt samarbete mellan näringslivet, denationella regeringarna och internationella organisationer. Kristdemokraternaanser att som en av världens ledande IT-nationer har ett givet ansvarför att bidra till upprättandet av sådana nätverk och gemensamma satsningar.Social utvecklingÄven om ekonomisk tillväxt är en nödvändig förutsättningför att minska fattigdomen och inkomstskillnaderna, så är detinte tillräckligt. En integrering i den globala ekonomin förutvecklingsländerna måste åtföljas av en effektivsocialpolitik, bättre utbildning för alla, bättre hälsovård ochmat åt alla människor. Framgångarna beror till stor del på braledarskap och goda samhällsinstitutioner. För att skapaförutsättningar för social utveckling, trygghet och förbättralevnadsvillkoren, krävs det ett ökat internationellt bistånd tillutvecklingsländerna.Utvecklingssamarbetet inom hälsosektorn omfattar främst hälsoreformer,sexuell och reproduktiv hälsa samt folkhälsofrågor. Sjukvårdsreformerbehövs i många utvecklingsländer med målsättningen att åstadkommahälsovård för alla samt att förbättra folkhälsan för speciellt utsatta grupper.Enligt behövs det en ökad fokusering på läkemedelsfrågor,och här kan den tillsammans med svenskaläkemedelsföretag inleda banbrytande projekt för att öka investeringarna i och förbättra kapaciteten hos inhemska företag. Hiv/aidsrelateradesjukdomar är speciellt viktiga att bekämpa, liksom malaria, tuberkulos ochsmittkoppor. Det är alldeles nödvändigt att se sambanden mellan hälsa,utveckling och minskad fattigdom. De sjukdomar som sprids i t ex Afrikautgör ett stort hinder för de afrikanska ländernas möjligheter att utvecklas.För att främja en god utveckling i de fattigaste länderna krävs det ettomfattande undervisningsstöd och utbildningsbistånd. Detta biståndinnehåller stöd till basutbildning för lärarfortbildning, läromedelsinsatsersamtskolbyggnadsprogram. vill slå fast alla barns rätt att gå ien skola av god kvalitet. Det måste finnas lika möjligheter för flickor ochpojkar, liksom för funktionshindrade barn, att gå i skolan. Då alltfler barn ochungdomar får möjlighet att gå i skolan, finns det en risk att de vuxna hamnarpå efterhand. Därför måste satsningar på vuxenutbildningen ökas, för attfrämja en jämn och höjd utbildningsnivå i hela samhället. FörKristdemokraterna är det speciellt viktigt att kunskap om mänskliga ochkulturella värden främjas. Därför bör utbildning och forskning inomhumaniora och samhällsvetenskap inkluderas. Alla barn och ungdomar bör påett tidigt stadium diskutera etiska frågor, och få möjlighet att lära sig ommänskliga rättigheter och skyldigheter.Vi har kommit ganska långt i ansträngningarna att försörja världensbefolkning. Fem miljarder människor har mat för dagen. Aldrig förr harjorden kunnat föda så många människor. Trots detta så svälter nästan enmiljard. dör 24 000 människor av svält och undernäring. 18 000 ärbarn . dör 7 miljoner barn av hunger. Dettycks som om vi, även här i har glömt bort att nästan var femtemänniska på jorden inte får äta sig mätt. vill lyfta dennafråga om hur världssvälten skall utplånas, och anser att regeringen liksomFAO bör driva temat .Bekämpning av hiv/aids, malaria,tuberkulos m mÖver 700 miljoner människor lever i högt skuldsatta fattigaländer, där en kombination av extrem fattigdom och svårafinansiella problem skapar ett speciellt svårt lidande. Den rikavärlden blundar ofta för dessa länders enorma problem. Desvåra förhållandena i dessa länder ökar dramatiskt ochberäknas mer än fördubblas till omkring 1,5 miljardermänniskor , trots att den globala vetenskapen ochteknologin ständigt höjer välfärden och hälsonivån för denrika världen. Mycket oroande är att den globalahälsoforskningen i allt större utsträckning inriktas påproblemen i de rika ländernas. Det internationella systemetmisslyckas ofta med att möta de vetenskapliga ochteknologiska behoven bland världens fattigaste, och avsätterrelativt lite pengar för forskning till deras gagn. De fattigasteländerna har inte råd med dyra mediciner ochläkemedelsföretagen tenderar att inrikta sin forskning på atthitta botemedel för de rikas sjukdomar.Detta innebär t ex att en sjukdom som malaria dödar nästan 2,5 miljonermänniskor , framför allt i de fattigaste tropiska länderna i Afrikasöderom . De senaste framstegen i bioteknologin visar att det finns storamöjligheter att ta fram ett definitivt vaccin mot malaria. Det borde därmedfinnas en stor vilja att investera i sådan forskning men det gör det inte. Mångaläkemedelsföretag anser inte att det finns någon marknad för vaccinet ellernågra pengar att tjäna på ett sådant vaccin. Ett än värre problem än malaria äraids där två tredjedelar av världens 33 miljoner hivsmittade bor i de fattigasteländerna. Rika länder kan i viss mån kontrollera epidemin genom olikamediciner som är alldeles för dyra för de fattiga. Vaccinforskningen inomdetta område koncentreras helt på de specifika problemen i och ,och inte på de tropiska förhållandena i . Liknande problem gäller för entredje folkepidemi, nämligen tuberkulos, som dödar mer än 2 miljonermänniskor varje år.Det bör konstateras att miljontals liv skulle kunna räddas omhälsoforskningen även inriktades mot de fattiga ländernas sjukdomar.Internationella organisationer som WHO och FAO får inte tillräckligt medbidrag för att själva bedriva forskningen. Tiden är nu kommen att utarbeta enstrategi för samarbete mellan den rika och den fattiga världen vad gällerhälsoforskningen. och andra biståndsgivarländer måste tillsammansmed de internationella organisationerna garantera att det finns marknader förvaccin mot t ex malaria, tuberkulos och aids. De rika länderna kan vara destora beställarna av vaccinen från läkemedelsföretagen. Många liv skulle påså sätt räddas . anser att samarbetet mellanregeringar, internationella organisationer och läkemedelsindustrin måsteintensifieras för att öka forskningen och produktionen av vaccin mot defattigas sjukdomar.Ungefär 50 miljoner människor har blivit smittade avhiv. 16 miljoner har dött av det. smittades hela 5,6 miljoner,hälften av dem är . Av nära 36 miljoner som lever medhiv/aids bor mer än 23 miljoner i söder om . I de värstaområdena i södra är av gravida kvinnor hivsmittade. Detberäknas finnas 40 miljoner föräldralösa barn i som en följd avhiv/aids. Problemet är inte längre en hälsofråga, utan även en samhälls-,säkerhets-, utvecklings- och framför allt en överlevnadsfråga för helagenerationer och regioner.Sverige måste tillsammans med övriga länder i EU och i FN arbeta fram enexplicit målsättning för att hindra spridningen av hiv/aids. Information omsjukdomen måste spridas mer effektivt i framför allt de värst drabbaderegionerna, vilket även omfattar bättre och ökad utbildning samtsexualundervisningen.SkuldavskrivningFör många utvecklingsländer utgör skuldbördan ett enormtproblem som kraftigt begränsar och ibland omöjliggör dessaländers möjlighet att utvecklas. I framför allt de fattigasteländerna överskrider i många fall räntekostnaderna för lånenintäkterna från dessa länders export. För att de värstskuldsatta länderna ska ta sig ur skuldkrisen krävs att de fören konsekvent ekonomisk politik som kan främja utvecklingoch tillväxt. För att klara detta krävs att de länder somgenomför ekonomiska reformer stöds i sina ansträngningargenom ökade resursflöden och skuldlättnader. I detta måsteSverige ta ett större ansvar.Kristdemokraterna anser att skuldavskrivningar är nödvändiga för att dessaländer ska ha en möjlighet till ekonomisk tillväxt. stödjerJubel 2000 och kampen för skuldavskrivningar. Vad som har åstadkommitshittills på och Internationella valutafondens initiativ är intetillräckligt. Löftena om radikala avskrivningar har inte infriats . Vi anseratt bör vara ett föredöme i det internationella samfundet och leda denglobala opinionen när det gäller skuldavskrivningar. Under de senaste årenhar vi anslagit betydligt mer än regeringen inom detta område; för 1998anslog vi 90 miljoner mer, anslog vi 530 miljoner mer, och för 2000anslog vi 465 miljoner mer. I budgeten har regeringen höjt sinaambitioner något, men vi kristdemokrater anser det vara nödvändigt att anslå350 miljoner mer än regeringen för ytterligare skuldavskrivningar.Hållbar utvecklingDet borde vara en självklarhet att den fattiga världen måste fåmöjligheter att höja sitt ekonomiska välstånd. Men om dennautveckling skall ske krävs det ett kraftfullt agerande förbiståndsinsatser för en hållbar utveckling. Globaliseringenintegrerar inte bara handeln, utan även konsumtion ochkonsumentmarknader. Att ökad internationell handel ochinvesteringar hjälper till att få hjulen i rullning i fattiga länderär positivt. Problemet är att de livsstilar som sprids frånden rika världen inte är långsiktigt hållbara. slog fast att västvärldenskonsumtionsvanor leder till katastrofala effekter för miljö ochklimat. Om utvecklingsländernas befolkning anammar dessavanor, hotar en ekologisk kollaps. Det avfall och deföroreningar som skulle bli konsekvenserna, skulle snabbtkväva oss alla. Ändå är det just dessa produktions- ochkonsumtionsmönster som överförs i snabb takt.Svaret på dilemmat tillväxt kontra hållbarhet är givetvis inte att förnekautvecklingsländerna deras självklara rätt till utveckling och en bra standard.Tvärtom. Men deras tillväxt måste ske genom ett mycket intelligentare sätt attanvända energi och material. Om länder som och baserar sinfortsatta industri på kolkraft kommer miljökonsekvenserna lokalt, regionaltmen också globalt att bli katastrofala. Det finns långt effektivare teknikän den konventionella för att möta merparten av konsumenternas behov. Omman istället satsade på alternativ energiteknik - som till exempel solceller ochvätgas - skulle mycket stora miljövinster göras. Det allt tätare samarbetetmellan olika länder skulle kunna öppna helt nya möjligheter att överföra bådekunnande och sådan teknik till utvecklingsländerna som är ekologiskt hållbar.Problemet är att vi saknar mekanismer för ett sådant samarbetesamt att vi i vår egen region inte ger tillräcklig stimulans åt miljöanpassadteknik och design. menar att biståndet bör ses över så attden i högre utsträckning inriktas på miljövänliga alternativ för en ökad hållbartillväxt i utvecklingsländerna.Det råder ingen tvekan om att de största globala utmaningarna förframtiden ligger i miljöfrågorna. Det är allas vårt ansvar att åstadkomma enmer hållbar utveckling . De internationellamiljökonventionerna måste följas upp och implementeras i världens alla hörn,speciellt i västvärlden och industriländerna. Här ingår arbetet med att följaupp , , konventionen om biologiskmångfald, konventionen mot ökenspridning och Montrealprotokollet somreglerar användningen av ett antal ozonförstörande gaser.Men det räcker inte enbart med att skriva under olika konventioner.Miljöarbetet kräver snabba och politiska förändringar. Klimatförändringar harunder senare år lett till förödande naturkatastrofer som drabbar tusentalsmänniskor, framför allt i utvecklingsländer. Bristande tillgång till vatten ärenallt större konfliktorsak, och en av de mest akuta utmaningarna är det faktumatt 1 miljard människor saknar tillgång till rent dricksvatten. Samtidigtsaknar halva världsbefolkningen bra sanitära möjligheter. Detta orsakarungefär av alla sjukdomar i utvecklingsländerna. Vi kristdemokrateranser att inom EU och FN måste sätta upp mål för att minska andelenmänniskor som saknar tillgång till rent vatten och bra sanitära möjligheter.FN:s miljökonferens i blev för många länder ett begreppförknippat med miljö och utveckling. i historien hade eninternationell konferens samlat ett så stort antal deltagande stats- ochregeringschefer som . har så många löften ochutfästelser om förbättringar av den globala miljön givits, så många utfästelserskrivits under, så många förhoppningar tänts. Och utan tvekan har haft stor betydelse och bidragit till att miljömedvetandet ivärlden påtagligt ökat. Däremot så är länderna i den så kallade G 77-gruppen,som består av världens 133 fattigaste länder, oerhört besvikna över att de rikaländerna svikit sina löften och åtaganden . G 77-länderna hävdar attkonsekvenserna av de rika ländernas uteblivna bistånd och resurstillskottinneburit en försämrad miljö. Ändå kvarstår de rika ländernas krav på defattiga länderna att de själva snabbt ska sätta in resurser för att komma tillrätta med sina miljöproblem.Överallt i världen kan vi konstatera att miljöproblemen växer.Skogsavbränningar i , i syfte att nå snabba kortsiktiga vinster,växande öknar som beräknas innebära en årlig kapitalförlust på och som drabbar 900 miljoner människor, förtunnat ozonskikt somhöjer jordens temperatur och orsakar snabbare avsmältning vid polerna ärnågra exempel. Miljöproblemen är globala och gränsöverskridande. Attbekämpa dem kräver internationellt samarbete där varje land måste bidrautifrån sin egen ekonomiska bärkraft. De globala miljökonventionernasökande betydelse för den nationella och internationella normbildningenmotiverar, enligt , ett utökat stöd från svensk sida. Medandra ord, ansvaret för de växande miljöproblemen kan inte lämpas över påde resurssvaga fattiga länderna, utan måste i större utsträckning utkrävas avde rika länderna.Bistånd för ökad säkerhet -konfliktförebyggandeInternationellt utvecklingssamarbete kan utgöra en nyckel fredlig utveckling. Bistånd för att bekämpa miljöproblemoch hiv/aidsspridningen, liksom för att lösa vattenfrågan ochbefolkningstillväxten, är starkt länkade till desäkerhetspolitiska aspekterna. Detta ger motiv för att sebiståndet som absolut nödvändigt i försöken att förhindrakommande kriser och konflikter. Biståndets stöd tillmänskliga rättigheter, demokrati och konfliktförebyggandeverksamhet kan bidra till att stabilisera en tryggsamhällsutveckling och därmed också bidra till fred ochframtidstro.Det konfliktförebyggande biståndet kan ske innan en konflikt har brutit ut,till riskzoner, samt till fredsuppbyggande insatser i efterkrigsområden. I detinternationella samfundet krävs det ett förbättrat varningssystem för attupptäcka potentiella konflikter, och länkat till det en förmåga att sätta inkonfliktförebyggande insatser . Det kan handla om att förhindrasvältkatastrofer, miljöförstörelse eller vattenbrist som i förlängningen kanleda till konflikter. I det fredsuppbyggande arbetet behövs det ofta ett brettspektrum av olika biståndsinsatser. Erfarenheterna från bl a forna Jugoslavienvisar på behov av humanitär hjälp, minröjning, infrastruktursprojekt,demokratistöd, civila poliser, kommunalt stöd m m. anserdet speciellt viktigt med bistånd riktat mot insatser för förståelse ochförsoning mellan tidigare stridande folkgrupper. En viktig del av detkonfliktförebyggande arbetet är även att skipa rättvisa och ställakrigsförbrytare inför rätta. Med andra ord bör bistånd i högre utsträckningockså riktas till uppbyggnad av rättsväsende, fängelsevård och domstolar.För att öka säkerheten för människor i efterkrigsområden eller isönderfallna stater med utspritt krigsmateriel, bör ett ökat bistånd riktas motatt öka kapaciteten för minröjning och effektivisera insamlingen avhandeldsvapen m m. De fredsbevarande insatserna bör mer integreras medden fredsuppbyggande verksamheten. anser det specielltviktigt att hantera kärnvapenavfall, liksom förstörelse som uppkommer somen följd av användandet av kemiska och biologiska vapen.Humanitärt biståndNaturkatastrofer och konflikter har med stortydlighet visat behovet av en väsentligt stärkt beredskap förstora humanitära kriser. Insatser behövs på flera plan. För detförsta att kraftfullt stärka kapaciteten för att hanterakatastrofer i länder som är särskilt drabbade. När det gällerjordbävningar har vi god kunskap om de viktigasteriskområdena. Det är beklagligt ur beredskapssynpunkt attflertalet av dessa områden ligger i fattiga länder. För detandra behöver vi intensifiera forskningen kringnaturkatastrofer och deras orsaker. Även om kunskapennumera är relativt bred kring både risker och geografi skulleberedskapen avsevärt kunna stärkas genom ökad forskning.Lika viktigt är fortsatt kunskapsuppbyggnad kringklimatförändringen och dess konsekvenser. För det tredje ärdet nödvändigt att kraftfullt verka för en bättre samordning avden internationella beredskapen för större katastrofer. Hurman än betraktar stora humanitära kriser finns det ingetförsvar för den bristfälliga beredskap och organisation somför närvarande karaktäriserar det internationella samfundet.Det är främst brister i koordinering och samordning, samt bristen påfinansiella resurser att användas , som är de stora problemen.Diskussionen om en bättre samordning har förts i omgångar sedan 1960-talet.Alla talar om koordinering men ingen vill bli koordinerad. Kristdemokraternaanser att bör inta en mer offensiv hållning i det internationellavärldssamfundet för att åstadkomma något av ett genombrott när det gäller attlösa behovet av bättre internationell samordning.Dessutom bör regeringen anslå mer pengar till det humanitära biståndet.Det finns en mycket liten beredskap och reserv för nya katastrofer.Kristdemokraterna anser detta ytterst oroväckande och anslår 100 miljonerkronor mer än regeringen för det humanitära biståndet under anslagspostenA1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete.De enskildaorganisationernaDe enskilda organisationerna, ramorganisationerna, utgörenligt en ytterst viktig del av det bilateralabiståndsarbetet. Deras arbete på lokalnivå ger dem en unikposition som måste utnyttjas på ett bättre sätt i det svenskautvecklingssamarbetet. Det rör såväl samråd kringlandstrategier som möjligheterna att bygga upp starka civilasamhällen.