mot · GO02Sf292 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sf292av , ()En liberal trygghetsförsäkringInnehållsförteckningFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en socialförsäkringsreform.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om principerna för socialförsäkringarna.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att motverka fusk och överutnyttjande av socialförsäkringarna.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en blocköverskridande överenskommelse omsocialförsäkringarna.5. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringensförslag anslagen under utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vidsjukdom och handikapp enligt uppställning:6.Tabell 1: (AnslagRegeringens förslagAnslagsförändringar )InledningDet finns en utbredd misstro mot att våra socialförsäkringarfungerar när vi verkligen behöver dem. Många är oroliga föratt spelreglerna inte skall ligga fast, att ersättningsnivåerskall ändras över och att ingångna löften plötsligtskall svikas. Denna oro är lätt att förstå. Under 1990-talethar reglerna för de svenska socialförsäkringarna ändratsåtskilliga gånger.De flesta av dessa ändringar är i och för sig små, i meningen att de inteberör så många individer, men å andra sidan kan just de individerna hapåverkats på ett mycket långtgående sätt.Återkommande undersökningar visar att förtroendet försocialförsäkringarna sjunker. Det är i sig ett allvarligt problem genom attmänniskors otrygghet ökar.Tjänstemannarörelsen, TCO och , har visat starkt missnöje med attden socialdemokratiska regeringen inte förmått samla sig till en bra politik påsocialförsäkringarnas område. Socialdemokraterna har inte lyckats att hanterasocialförsäkringarna på ett tillfredsställande sätt.I dag står socialförsäkringssystemet inför många nya utmaningar. Det ärframförallt sjukförsäkringen som är problembarnet. Dess kostnader skjuternästan okontrollerat i höjden och regeringen vet inte vad den ska göra.Samtidigt tvingas försäkringskassorna konstatera att rehabiliteringspengarnaär slut. Åter gör regeringen i stort sett ingenting. Lidande blir både deenskilda långtidssjukskrivna och samhällsekonomin.Under senare tid har också allt fler röster i den offentliga debatten börjatstödja den nu gamla folkpartitanken att socialförsäkringarna ska varafristående från statsbudgeten och fonderas för att på det sättet kunna klarakonjunktursvängningarna. Utan att slå oss för bröstet vågar vi att påstå meden liberal modell för socialförsäkringarna, med fristående försäkringar med entydlig koppling mellan avgifter och förmåner, hade inte problemen medsjukförsäkringen nått dagens dimensioner.I följande motion skissar vi på en modell för socialförsäkringarna som kanklara dagens och framtida påfrestningar som den individuellatryggheten ökar och incitamenten till arbete blir större.Varför socialförsäkringarSocialförsäkringssystemet bidrar till att förstärkamedborgarnas möjlighet att påverka sina egna liv även isituationer när sjukdom, skada, arbetslöshet eller ålderdomförändrar villkoren för den enskilde människan.Alltsedan socialförsäkringstanken lanserades i vårt land 1884 i en motionav liberalen , så har den ständigt ifrågasatts av politiskamotståndare till liberalismen. Det dröjde innan tanken påett socialförsäkringssystem som omfattar flertalet medborgare blev politisktaccepterad. Inom den så kallade invalid- och ålderspensioneringen, 1913,infördes en blygsam inkomstrelaterad ersättning som varrelaterad till medborgarens tidigare inkomst. Efter 1950-talets ATP-strid ochsjukförsäkringsreformen 1955 så genomsyrades samtliga socialförsäkringarav inkomstbortfallsprincipen.Genom inkomstbortfallsprincipen omfattas även högre inkomsttagare avsocialförsäkringssystemet vilket starkt bidrar till systemets allmänna stöd ochlegitimitet.Hur vårt liv blir avgörs till en viss del av tur och otur. Vi råkar ut för sakersom ligger utanför vår egen kontroll, men som på olika sätt inskränker vårtsjälvbestämmande och vår frihet. Ingen väljer sin föräldrar eller singenuppsättning. Vi föds med olika resurser, exempelvis olika slagshandikapp. På liknande sätt är olika risker, som risken för sjukdom ocharbetsskada, omständigheter som i stor utsträckning ligger utanför individensomedelbara kontroll.Detta hör till livet självt och kan inte elimineras genom några mänskligakonstruktioner. Men det har i mänsklighetens historia funnits försök attmildra effekterna av naturens orättvisor. Drivkrafterna för detta har hela tidensäkert varit de som är de grundläggande: en allmän känsla för vadsom är rättvist och orättvist samt en insikt hos många att olycka kan drabbavem som helst och att försök att förutse effekterna ökar tryggheten.En liberal rättviseteori utgår i från att det i så stor utsträckning som möjligtendast skall vara sådana omständigheter som individerna själva rår över ochkan påverka som skall tillåtas att avgöra vilket liv och vilkalevnadsomständigheter människor skall leva under. Det innebär attomständigheter, som slumpen, som avgör eller påverkar antingen skallkompenseras alternativt utjämnas genom en resurstillförsel.Den generella välfärdspolitiken - med bland annat obligatoriskasocialförsäkringar - är en lyckad lösning på dessa problem. En rätt utformadgenerell välfärdspolitik understöder människors självbestämmande och skapardärmed frihet för den enskilda människan att själv forma sitt liv.Grunden för de resurser som krävs för en generell välfärdspolitik ärarbetet. Arbete är också en förutsättning för att kunna leva ett självständigtliv. Alla människor har också en skyldighet att försöka försörja sig själva.Staten bör omfördela samhällets resurser så att alla - inte bara vissa -människor ges möjlighet till ett självständigt liv. Staten skall via skatter,avgifter och sociala trygghetssystem söka minska de skillnader mellanmänniskor som beror på omständigheter som ligger utanför deras påverkan.Skillnader som skapar bättre totala förutsättningar och villkor även för desämst ställda skall däremot inte motverkas. En politik utefter dessa principeruppfyller bäst de liberala målen om alla människors rätt till ett självständigtliv och till möjligheter att växa.En generellvälfärdspolitikEn generell välfärdspolitik har bland annat den fördelen attden ger mindre marginaleffekter än selektiva lösningar. Enannan fördel är att den kräver mindre byråkrati och inte ärintegritetsstörande. Dessutom har den större möjlighet till enbred anslutning bland medborgarna. Till skillnad frånselektiva system utestänger den ju inte stora grupper ochskapar därmed inte heller misstroende mellan dem som harmest utbyte av systemet och dem som huvudsakligen betalartill systemet. Därmed bidrar den till social stabilitet. Den kandärutöver underlätta ett accepterande av förändringar påarbetsmarknaden och i arbetslivet och därmed bidra tillvälståndsutvecklingen.En generell välfärdspolitik finansieras solidariskt. Alla skall vad gällerskola, omsorg, vård etc bidra efter bärkraft till finansieringen och vad gällersjukförsäkring och ålderspension efter den inkomst som försäkras ochoberoende av den individuella risken att bli sjuk eller chansen att bli gammal.Det finns flera argument för obligatoriska socialförsäkringar motinkomstbortfall. Det viktigaste är den spridning och fördelning avriskkostnaderna som uppnås genom att alla är med. Den som löper mindrerisk att bli sjuk får vara med och betala till samma försäkring som de som harmycket större risk. Personer med ärftliga sjukdomar, kroniskt sjuka ochmänniskor med större sjuklighet än genomsnittet slipper därmed betalaavsevärt högre än unga friska människor eller - i värsta fall - nekasförsäkring. Fördelen är alltså att premiernas storlek inte påverkas av denindividuella risken att bli sjuk eller den individuella chansen att bli gammalutan endast av den genomsnittliga risken eller chansen samt den försäkradeinkomstens storlek.Under senare år har tanken på obligatoriska socialförsäkringar ifrågasatts.Tanken på någon form av omfattande tvångssparande i form av så kalladekonton har lanserats som alternativ till obligatoriska socialförsäkringar.Medborgarkontotanken har fått många skepnader sedan den i vårt landlanserades av ekonomen . I Skattebetalarnas förenings versionav medborgarkonto har den gått under namnet välfärdskonto och i SAF:sversion benämns den trygghetskonto i skriften (SAF 1998). Alla förslagen har dock vissa grundläggandedrag gemensamma.Enkelt uttryckt bygger kontoidén på att större delen av dagens bidrag ochsamtliga socialförsäkringar ersätts med ett individuellt tvångssparande på ettkonto. Individen själv bestämmer till vad och när kontot skall användas. Jumer pengar som en person under sitt yrkesverksamma liv väljer att - eller ärtvungen att använda - till sjukskrivning, studier, föräldraskap, sjukvård medmera desto mindre pengar finns kvar till pensionen.Utgångspunkten för de olika varianterna är att skatten måste sänkas rejältmed av BNP. Förutom det tveksamma i att förorda endast enproportionell beskattning (eller plattskatt) så är denna målsättning bara möjligom man ser den obligatoriska socialförsäkringen i sin helhet som skatt medandet tänkta obligatoriska sparandet i sin helhet ses som privat konsumtion.Per har i (1999)argumenterat emot stora delar av dagens generella välfärdssystem utan attegentligen presentera eller ta ställning för något alternativ. Det är lätt attinstämma i hans krav på lägre marginaleffekter och mindre skattekilar isystemen. Det är något som mycket länge har påtalat. Men i frågaom socialförsäkringarna är hans resonemang påfallande tunna. Intenågonstans i boken redogör han för eller tar hänsyn till skillnaden mellanskatter och avgifter. Ett socialförsäkringssystem, som modell,som baserar sig på avgifter istället för skatter bör rimligtvis innebära enstörreförsäkringsmässighet och mindre skattekilar än dagenssocialförsäkringsmodell. Det är något som förbigås med tystnad av författarentill En effektivare välfärdspolitik.Däremot är det bättre ställt i andra . I SNS-bokenVälfärdspolitik i kristid - håller arbetslinjen? (av A , L ,P-E Edebalk och R 1998 Välfärdspolitiska rådets rapport) kritiserastanken på medborgarkonto som allmänna socialförsäkringarförsvaras.Författarna konstaterar:Vid bedömningen av modellen med medborgarkonto måste man ha klartför sig att individer drabbas av sjukdom, arbetslöshet och sådant i mycketolika omfattning och att deras konton följaktligen skulle bli mycket olikabelastade. Den som har tur skulle kunna se fram emot en kraftig extrapension, som den otursföljda skulle få se sitt konto tömmas heltoch hållet. Risken för inkomstbortfall avspeglar skillnader i hälsa,utbildning, bostadsort o s v. Under livet får vissa personer .... långt merän sin beskärda del av sjukdom, arbetslöshet och annat elände. Dessapersoners problem löses inte med individuellt sparande, utan kräver eneller annan försäkringslösning, där de som har tur bidrar till deotursförföljdas försörjning.Skulle man byta dagens allmänna sjukförsäkring mot ettsparande som bland annat skall täcka inkomstbortfall vidsjukdom, så blir skillnaderna mellan olika individer, medolika riskbilder, nästan hur stora som helst. Detta är denviktigaste skillnaden mellan försäkring och sparande. Denförra utjämnar risker. Den senare gör det inte. Den modellsom utjämnar risker som individen inte rår över är därförden modell som närmast kan sägas uppfylla det liberalajämlikhetskravet att alla människor skall behandlas medsamma hänsyn och respekt.Principerna för etthållbart system försocialförsäkringarnaFörsäkringsmässigheten måste upprätthållas inomsocialförsäkringarna. Det skall finnas ett direkt sambandmellan inbetalda avgifter och förmåner. Där inga förmånerfinns skall inga avgifter tas ut.Socialförsäkringarna skall vara utformade på ett sätt som motverkarutslagning och gynnar rehabilitering.Det skall alltid löna sig att arbeta. Försäkringarna skall innehålla ensjälvrisk som motverkar överutnyttjande och stimulerar till arbete och till enså kort försäkringsperiod som möjligt. Genom en försäkringsmässig kopplingmellan avgifter och förmåner minskar de s k skattekilarna och det lönar sigbättre att arbeta.Försäkringarna skall vara autonoma och finansieras med avgifter samt, förfördelningspolitiska inslag, med direkta statsbidrag. Försäkringssystemenskall huvudsakligen finansieras med egenavgifter. Detta bidrar till atttydliggöra försäkringsmässigheten. Genom att försäkringarna lyfts ut urstatsbudgeten och särredovisas ökas försäkringarnas legitimitet.Det är viktigt att taket i socialförsäkringarna sätts så att det storaflertaletinkomsttagares inkomster ligger under taket.Eftersom inga avgifter skall tas ut där inga förmåner finns, så måste taketför förmån och taket för avgifter vara detsamma. Vi föreslår att taket i dennya ohälsoförsäkringen och - - i abetslöshetsförsäkringen skall varadetsamma som överenskommits för det reformerade pensionssystemet - 7,5"lönebasbelopp". En övergång till "lönebasbelopp" betyder att förmåns- ochavgiftstaket räknas upp med standardstegringen i samhället.För att socialförsäkringarna skall ha sina positiva effekter på trygghet ochutjämning av riskkostnader utan att ha de negativa effekter som skatter har påarbetsvilja och hederlighet, krävs att deras utformning är konsekvent ochtydlig.Vi menar att ett socialförsäkringsskydd som byggs upp efter de principervi anger inte behöver användas som budgetregulator. Det får en inbyggdföljsamhet mot samhällsekonomin av samma slag som det nyapensionssystemet.Men en förutsättning för den autonoma ställningen gentemotstatsfinanserna är att principerna verkligen upprätthålls. Socialförsäkringarnaär en så stor del av samhällsekonomin att t ex fel incitamentsstruktur fårmycket kraftigt genomslag. Därför måste det finnas t ex självrisker, så attsystemet - just för att det existerar för de perioder då vi inte arbetar - ändåuppmuntrar till arbete.Beivra överutnyttjande avsystemenUppslutningen kring en generell välfärdspolitik är avhängigav minst tre förutsättningar:att välfärdsprogrammen uppfattas som allmänt rättvisaatt de genomförs korrekt ochatt bördorna fördelas någorlunda rättvist.Missbruk och fusk undergräver stödet för den generellavälfärdspolitiken. Det är därför avgörande för systemensfortsatta legitimitet att fusk och missbruk beivras och attsystemen utformas och underhålls på ett sätt som underlättardetta.Folkpartiet anser att det är mycket viktigt att motverka fusk och missbrukså att den generella välfärdspolitikens legitimitet ökar.Det behövs enblocköverskridandeöverenskommelse omsocialförsäkringarnaUnder socialliberal ledning inleddes en blocköverskridandeuppgörelse om framtidens pensionssystem.Pensionsreformen med sina raka rör mellan inbetalningaroch förmåner, sin flexibilitet och sitt inslag av individuelltsparande är en mycket liberal reform.Folkpartiets nyvalde partiledare sade i sitt landsmötestal attnär pensionsuppgörelsen är i hamn måste nästa steg vara att partierna enar sigom en stor socialförsäkringsreform. Vi måste få fram långsiktigt hållbaralösningar. Människor måste kunna lita på sina försäkringar. När folk planerarsin framtid är det viktigt att de känner trygghet och vet vad som gäller om deblir sjuka, arbetsskadade eller arbetslösa.Förtroendet för socialförsäkringarna måste återupprättas. Detta kravupprepades i valrörelsen . gör fortfarande bedömningen attdet behövs en bred uppgörelse - av samma dignitet som den storapensionsreformen - mellan de partier som tror på försäkringsprincipen ivälfärdspolitiken. En ny trygghetsförsäkring, byggd på tydliga principer, börbyggas upp.Folkpartiet föreslår att dagens socialförsäkringar utformas som tre riktigaförsäkringar:- en allmän pensionsförsäkring (nya pensionssystemet),- en allmän sjukförsäkring (inklusive förtidspensionen) och- en allmän arbetslöshetsförsäkring.Alla tre blir obligatoriska, men fristående från statensbudget. Det blir raka rör mellan avgifter och förmåner.Försäkringarnas oberoende tryggas genom fonder.Finansinspektionen kontrollerar försäkringsmässigheten.Ändringar av avgifter eller förmåner ska bara kunna ske närdet är försäkringsmässigt motiverat, aldrig för att statenbehöver pengar. Reglerna utformas så att det alltid finnsincitament att återgå till arbete, delta i rehabilitering etc.En uppgörelse bör enligt vår mening innehålla följandedelar.Fristående ställning medautonoma styrelserDe tre systemen inom den allmänna trygghetsförsäkringen ärdefinitionsmässigt offentliga, bl a genom att de ärobligatoriska, men de ges inom den ramen en så friståendeställning som möjligt gentemot statsmakterna. De redovisasinte som delar av statens budget. Administrationen överlåtstill autonoma styrelser. Även om behåller rättenatt fastställa ramarna för avgifter och förmånerna skastyrelsen - som bör ha längre mandatperiod än riksdagenoch inte bestå av riksdagsledamöter - ha det operativaansvaret för att försäkringens buffertfondering varken gårunder eller över fastställda ramar. För att möjliggöra enfinansiering som till den dominerande delen utgörs avegenavgifter krävs sannolikt någon form av avgiftsväxlingdär nuvarande arbetsgivaravgifter sänks och lönerna höjs.FinansinspektionengranskarFinansinspektionen ska ges rätt att granska också de treförsäkringarna i den allmänna trygghetsförsäkringen.Strävan mot individuellanknytningÄven om försäkringarna bygger på riskspridning - ochmånga alltså får ut mindre från försäkringen än de betalat in- bör ansträngningar göras att "individualisera" systemen.Det viktigaste är att återupprätta ett tydligt samband mellanavgifter och förmåner. En annan väg är att förse individenmed regelbunden information om avgifter och rättigheter.En allmän a-kassaArbetslöshetsförsäkringen skall vara allmän ochobligatorisk. Vi ser inga skäl till varför inte allainkomsttagare som uppfyller kraven på en fast anknytningtill arbetsmarknaden ska ha rätt till en inkomstrelateradarbetslöshetsförsäkring. Men det är också viktigt att betonaatt arbetslöshetsförsäkringen skall vara enomställningsförsäkring med lång anknytning tillarbetsmarknaden.Nytt stöd till utförsäkradefrån a-kassanArbetslöshetsförsäkringen, som ska vara tidsbegränsad, börkompletteras med ett nytt skydd för utförsäkrade. Dettaskydd skall inte - som socialbidrag - prövas mot innehav avbil, egen bostad, sommarstuga etc. Ett villkor för stöd ärsjälvfallet att individen står till arbetsmarknadensförfogande.Ökad satsning pårehabiliteringDen nya sjukförsäkringen bör inkludera dagensförtidspensionering och arbetssjukdomsdelen avarbetsskadeförsäkringen. Försäkringen utformas så attarbetsgivarna uppmuntras till aktiva åtgärder förrehabilitering av långtidssjuka.Återställande avänkepensionernaBesparingen på änkorna har lett till svåra ekonomiskakonsekvenser för många änkor. Detta är oacceptabelt.Änkepensionen bör återställas.AnslagsfrågorUnder utgiftsområde 10 lyfts kostnaderna förtrafikförsäkringen ur sjukförsäkringen samt minskaskostnader för sjukförsäkringen och förtidspensioneringengenom Finsam-reformen och genom åtgärder motöverutnyttjande av systemen.Stockholm den 5 oktober 2000Lars ()()()()()()