mot · GO02Ub331 · 2000-10-05 00:00:00 — Den som är intresserad av ett visst områdeengagerar sig betydligt mera och blir mera kreativ. Att kunna gå ut somlärling i en bransch som lockar förstärker valfriheten. Eleven märkersnabbt om han eller hon trivs med arbetet. I stället för att först avklara treårs teoretiska studier, får eleven en uppfattning om just detta ärframtidsjobbet. Besvikelser och felval kan mötas på ett bättre sätt. Enökad flexibilitet och anpassning till den lokala arbetsmarknadens behovunderlättar också ungdomars möjligheter att få arbete.I en modern, flexibel lärlingsutbildning måste skola och arbetsliv dela påansvaret för utbildningen. Krav på yrkeskunnande ökar på flera områden.Det gäller att ha bred kännedom om arbetsinnehåll och moderna metoder, attvara snabb och effektiv och att kunna utföra arbete med kvalitet. Man skakunna arbeta självständigt och kunna ta ansvar. Man ska kunna lösa problemoch vara flexibel för förändringar. En rimlig avvägning mellan teori ochpraktik är mycket viktig. Kvaliteten i utbildningen måste förstärkas och svaramot de kvalitetskrav som branscherna ställer.Lärlingsutbildningen bör vara mellan två och beroende på yrketskaraktär och lärotid samt önskemål om förberedelse för kommande studier.Lärlingsutbildningen ska knytas nära det lokala näringslivet. Att ungdomar itidig ålder får fäste på den lokala arbetsmarknaden ger möjlighet till ettfortsatt boende på orten, vilket ger positiva regionalpolitiska konsekvenser.Praktik bör varvas med teori redan från första terminen. För bådelärlingsutbildningen inom gymnasieskolan och inom arbetsmarknadspolitikengäller att den kvalitetssäkras, gärna med yrkesexamen efter branschensönskemål. Utbildningen avslutas med ett gesällprov/yrkesprov. Yrkesbevisutfärdas, vilket också gäller som gymnasieexamen. Alla elever med avslutadutbildning har behörighet till fortsatt yrkesutbildning på den yrkeshögskola vivill inrätta.13.2 GymnasieexamenRegeringen presenterade en proposition där projektarbete ochgymnasieexamen berördes. Att införa en gymnasieexamen medförandehögskolebehörighet för gymnasieskolans program är ett steg framåt för atthöja kvaliteten. anser att gymnasieexamen ska införasför alla program och vara en grund för fortsatta högskolestudier och/ellerarbete. Den bör således omfatta alla elever som fullgjort ett nationelltprogram, oavsett om det är teoretiskt eller yrkesinriktat. För deyrkesförberedande programmen anser att tredje åretska vara valbart. Gymnasieexamen ska dock enbart gälla treårig fullgjordgymnasieutbildning.Gymnasieexamen tydliggör vilka resultat och vilken kompetens elevenuppnått och är härigenom ett sätt att kvalitetssäkra alla yrkesutbildningar. Engymnasieexamen för de yrkesinriktade programmen kan påverka den socialasnedrekrytering till högskolan som fortfarande existerar. Genom att påskyndainförandet av en ny yrkeshögskola som är parallell till högskolan stärksprogrammen.14 Elever med behov av särskilt stödGymnasieskolan måste bli bättre på att tillgodose elevers behov avsärskilt stöd. Den nuvarande tillgången till speciallärare är till exempelotillräcklig. Detta går enligt ut över elever iprogram med yrkesämnen, svaga elever på de natur- ochsamhällsvetenskapliga programmen och elever med mindre uttaladebehov.Gymnasieskolan måste också bättre ta vara på de möjligheter som den nyareformen innebär. Individuella studieplaner, stöd- och specialundervisningmåste utnyttjas i större utsträckning. Det finns ett stort behov avteoriutveckling inom den specialpedagogiska forskningen. Skolverketsnationella kvalitetsgranskningar har pekat på att det behövs ett fördjupatforsknings- och utvecklingsarbete om effekterna av gruppstorlekar och hurman kan arbeta med elevers lärande i olika grupper.Vi vill också i detta sammanhang uppmärksamma gymnasiesärskolansbetydelse. Gymnasiesärskolan bygger på den obligatoriska särskolan ochvänder sig till ungdomar som inte kan gå i gymnasieskolan därför att de haren utvecklingsstörning. Den ska utifrån varje elevs förutsättningar fördjupaoch utveckla kunskaper som en förberedelse för ett meningsfullt vuxenliv iarbete, boende och fritid.15 Nationella provFör att få en vägledning när det gäller bedömning av kunskaper fyller denationella proven en viktig funktion. Det diagnosmaterial och de provsom ingår i det nationella provsystemet ska dels kunna användas för att tareda på elevens starka och svaga sidor, dels kunna hjälpa läraren vid enbedömning av om uppställda mål har nåtts och som ett stöd införbetygssättningen. Vi anser att nationella prov har en viktig uppgift attfylla som rådgivningsinstrument för en någorlunda likvärdigbetygssättning. Det är därför positivt att de nationella proven i svenska,engelska och matematik blivit obligatoriska . Det ärviktigt att praktiska yrkeskunskaper uppvärderas och att man finnerformer får hur de kan bedömas.16 Betyg och betygssystemBetyg bör ses som ett komplement till utvecklingssamtalen och handlarsåledes om personlig feedback på prestationer. harmedverkat till att ett mål- och kunskapsrelaterat betygssystem införts. Ettsådant betygssystem bidrar enligt forskning och lärarerfarenhet bättre änett relativt system till att motivera eleverna och ge även svaga elever ettgott självförtroende. Detta förutsätter emellertid att varje elevuppmärksammas, ges handledning och uppmuntran. I ett mål- ochkunskapsrelaterat betygssystem är betyget ett kvitto på en dokumenteradkunskap. Stegen i betygsskalan får emellertid inte vara för glesa ombetygssystemet ska medverka till att motivera eleven att försöka uppnånästa steg. Om instrumentet är alltför trubbigt mäter det inte heller detsom det är tänkt att mäta och informationen som betygen ska ge blirdärigenom bristfällig. Dagens system bör därför kompletteras med flersteg. Hela betygssystemet bör ses över, framför allt hur det används somurval till högre studier.16.1 Betyg som urvalsinstrument för högre utbildningFrån har vi ihärdigt pekat på att det finns flera brister idet nuvarande systemet. När det gäller behörighetskravet har vi tillexempel markerat att det behövs en avstämning mellan gymnasieexamenoch det nuvarande kravet på allmän behörighet.För att ha allmän behörighet att söka till högskolan krävs godkänt på 90procent av samtliga kurser. Det är således ett kvantitativt krav. Någonkvalitetsaspekt finns inte i detta, till exempel att svenska, engelska,matematikoch samhällskunskap ska ingå. Det sker inte heller någon viktning av olikakursers betydelse för högre utbildningar.Målrelaterade betyg kräver ett annat urvalsförfarande. Andraurvalsmetoder såsom intervjuer och särskilda prov har blivit vanligare, menfortfarande antas inte mer än några procent på detta sätt. Utvecklingen avantagningsprov och andra alternativa urvalsinstrument har avstannat. Dagenstillträdessystem med samma urvalsregler för nästan alla utbildningartillgodoser inte önskemålen om variation och flexibilitet. Komvux har fåttkänna av en stor efterfrågan på kompletteringsutbildning från studerande somredan har en avslutad behörighetsgivande gymnasieutbildning.När det gäller urvalsreglerna har vi bland annat pekat på problemet medbetygsräkning. söker eleverna på snittpoängen till högskolan, vilketmedför en risk att eleverna i sina val av kurser väljer sådana där det anseslättare att få bra betyg, med syftet att få upp snittbetyget. Traditionellakunskapsämnen, som upplevs som svåra, riskerar att prioriteras ned eftersomeleven själv väljer de som räknas.Kristdemokraterna anser att en modell för viktning av betygen skautvecklas. Det är högskolans och universitets uppgift att vikta dem iförhållande till utbildningsmål. Informationen till gymnasieeleven måstestärkas för att öka valmöjligheten inför kommande högskolestudier. Vid urvalbör också andra sätt att värdera lämplighet för och möjlighet till den söktautbildningen användas. Ett exempel är andra varianter tillsammans medhögskoleprovet. Elevens förstaval måste också värderas som ett tecken påviljeinriktning.17 Högre studierSCB har undersökt intresset för högre studier bland elever igymnasieskolans avgångsklasser /99. Vid detta tillfälleplanerade av kvinnorna och av männen att börjastudera på högskola . Samma undersökningvisar att ungdomar från arbetarhem är underrepresenterade bland demsom gått ut från treåriga studieförberedande program. Också med sammabetyg går de i mindre utsträckning vidare till högskoleutbildning.Ansträngningar måste göras för att bredda rekryteringen och stimulera nyagrupper att skaffa sig en högre utbildning. är det alltför fåungdomar från studieovana miljöer som söker sig till högskolan. Attungdomar som är barn till tjänstemän huvudsakligen väljerstudieförberedande program, medan ungdomar vars föräldrar är arbetareoftast väljer ett yrkesförberedande program lägger grunden för den socialasnedrekryteringen till högskolan. Vi menar att en reformering avgymnasieskolan är nödvändig för att kunna möta alla elever oavsett bakgrund.Kontakterna mellan gymnasiet och arbetslivet är viktiga för båda parter.Ett klimat för skapande och framtidstro kräver att medborgarnamyndigförklaras, blir betrodda och får ta ansvar. Ett sådant klimat kräver enskola som tar vara på ungdomars nyfikenhet och stimulerar deras kreativitet.En gymnasiekola för entreprenörskap och initiativkraft kan skapas isamarbete med näringslivet.Vi anser därför också att det borde inrättas ett nationellt program medspeciell inriktning på företagande och entreprenörskap. Ett sådant programbör inrikta sig på samarbete mellan små, medelstora och stora företag inomalla samhällets sektorer. I ett företagsinriktat program måste tonvikt läggas påelevernas kreativitet och kapacitet att planera och genomföra egna projekt.18 Kommunernas ansvarKommunerna har också ett ansvar för att resurser för läromedel ställs tillförfogande liksom att lokalerna är ändamålsenliga. Särskilt bör denväxande allergiproblematiken beaktas. Många av landets skolor är inteheller anpassade för de pedagogiska metoder som utvecklats, eller de nyauppgifter som tillkommit. På ett flertal skolor saknas till exempel avskildarum för utvecklingssamtal.För att gymnasieskolan ska vara en attraktiv arbetsplats krävs attkommunerna satsar på personalen. Det krävs till exempel större flexibilitetnär det gäller utformandet av tjänster så att lärare kan kombinera sinundervisning med forskning eller annat arbete. Ambitionen att skapaheltidstjänster har också lett till att lärare inte har utbildning i alla ämnendeundervisar i. En rejäl satsning på lärarnas löner, fortbildningsmöjligheter ocharbetsmiljö bör ingå i alla kommuners skolsatsningar. Kommunerna måsteockså hitta sätt att attrahera duktiga rektorer och ge dem frihet och möjlighetatt driva skolutveckling. Allt detta bör finnas i kommunernaskvalitetsredovisningar.För att stärka kommunernas möjligheter att klara sina åtaganden anslårKristdemokraterna till kommunerna utöver regeringensförslag , samt respektive 1 500 miljoner kronorför åren 2002 och 2003.19 GymnasieledningSkolledarens roll är avgörande för både skolans klimat och resultat. Attskapa ett klimat i skolan där både barn och vuxna möts med respekt ochrespekterar andra, där medmänsklighet ses som naturligt ocheftersträvansvärt och lusten att lära stimuleras är rektorernas viktigasteuppgift. Att driva skolutveckling är en huvuduppgift för rektor. Dennautveckling ska ske i samarbete med personalen, men också i nära kontaktmed föräldrarna.Det är nödvändigt att varje skola leds av personer som har god kännedomom barns och ungdomars utveckling och insikt i utbildningens villkor. För detpedagogiska ledarskapet ska rektor ha goda insikter i vad lärararbetet innebär.Rektorer som rekryteras ska ha goda ledaregenskaper och få en högklassiggrundutbildning och en kontinuerlig fort- och vidareutbildning så att de iverklig mening kan vara ledare för såväl skolans pedagogiska som admini-strativa verksamhet.Resultatansvar och befogenhet som delegerats till rektor är oftaotillräckliga. Det fria utrymmet är starkt kringskuret, inte minst vad gällerekonomiska frågor. I läroplanen uttalas rektorernas uppgifter tydligt.Huvudmannen, kommunen, har det yttersta ansvaret och rektorernaskommunala uppdragsgivare måste skapa förutsättningar så att rektorerna kanutöva ledning och styrning mot uppställda mål. För att förbättra rektorernasmöjligheter är det viktigt att rektorernas roll förtydligas genom direktlagstadgat ansvar.20 Lärares status och arbetsvillkorI den kommunala gymnasieskolan har andelen lärare med pedagogiskutbildning fortsatt att minska från hösten1998. Drygt var sjätte gymnasielärare saknar pedagogisk utbildning.Antalet lektorer har fortsatt att minska och 1997/98 var antalet nere i 697.Enligt Kommunförbundet kommer det att behövas ett nytillskottpå ca 10 000 gymnasielärare, eftersom pensionsavgångarna är stora inomgymnasieskolan. Regeringens planering är otillräcklig.Ett av det viktigaste sätten att höja lärarutbildningens kvalitet är att låtaden genomsyras av ett vetenskapligt förhållningssätt. I den pedagogiskakompetensen ska också lärarnas möjligheter till forskning tas till vara.De flesta av gymnasielärarna i yrkesämnen har "gamla" kunskaper, i denbemärkelsen att det var länge sedan de lämnade sitt yrke för att bli yrkeslärareoch att de i liten omfattning är ute på yrkespraktik eller kompetenshöjandeteoretisk vidareutbildning. Risken är överhängande att skolan förmedlarkunskap som hör gårdagens arbetsliv till. Därför måste lärarna få fortbildningoch uppdatering i ämnet. Uppdatering och yrkespraktik måste kopplas tillnågon form av lärarcertifikat där lärarna regelbundet är ute i arbetslivet ochfår adekvat yrkespraktik.20.1 Att stanna i yrketOhälsa och stress har ökat bland lärare . En nyundersökning från visar att var femte lärare är iriskzonen. Värst drabbade är kvinnliga gymnasielärare. Mellan 1993 och1997 fördubblades procentandelen kvinnliga gymnasielärare som varjevecka känner olust inför att gå till arbetet, från . Andelensom misströstar inför svårigheter på arbetet redovisar ocksåen fördubbling, från 20 till 40 procent.Läraryrkets status måste också höjas. Rollen som kunskapsförmedlaremåste vara tydlig. Lärarna måste få lön för mödan och stimulans i form avtjänster med speciellt ansvar. Karriärstegar för lärare är inte hellertillräckligtutvecklade. Kontakter mellan forskare och personalen i skolan måstestimuleras. Lärare får ofta själva ta tag i problem, där en verklighetsnäraforskning hade kunnat underlätta. Genomtänkta planer för rekrytering avpersonal, utvecklande av karriärstegar för lärare och så vidare är viktiga ledför en förbättring. anser att det måste finnas fler lektorer igymnasieskolan.Att vara lärare handlar både om kunskapsförmedling och socialauppgifter. Rollen som kunskapsförmedlare måste vara tydlig. Därför måstekommunerna satsa tillräckligt med resurser på sådana yrkesfunktioner somkompletterar lärarnas arbete. Om kommunerna skär ned på barn- ochungdomspsykiatriska mottagningar går detta ut över ungdomars ökade ohälsaoch det får också konsekvenser för dem som möter eleverna i deras vardag.Nedskärningarna inom skolans område har lett till att en stor del av denelevvårdande personalen tvingats sluta. Med färre vuxna har arbetsbördan förlärarna blivit orimlig och stödet till elever som har svårt att tillägna sigundervisningen räcker inte.21 KörkortsutbildningVi anser att det finns god anledning att det utformas en strategi förkörkortsutbildning i gymnasieskolan. av 18-åringarnai hade gällande körkort 1998. I Stockholmhandlar det om var tionde. Ungdomarna säger själva att de gärna vill takörkort, men att de varken har tid eller råd.Körkort och trafikkunskap är något av ett obligatorium. För mångaanställningar fordras också körkortsinnehav. Några exempel äromvårdnadspersonal i hemtjänst och elinstallatörer. I vårt moderna samhällemåste vi säkerställa att alla undervisas om trafikkunskap, i vilken ANT-frågorbör komma in på ett naturligt sätt.Kristdemokraterna menar att gymnasieskolan inom vissa program, isamverkan med körskolorna, ska kunna erbjuda en fullständigkörkortsutbildning. Vi anser också att den teoretiska undervisning och denexamination som krävs för att förbereda för uppkörning bör bli obligatoriskför skolorna att erbjuda. Körkortsutbildningen ska erbjudas eleverna förfrivilligt deltagande.Stockholm den 5 oktober 2000Ulla-Britt ()()()()()()()()()()()()()()()()()