mot · GO02K398 · 2000-10-05 00:00:00 — Den bristande säkerheten i kärnkraftverken där är ett allvarligtmiljöhot mot hela vår kontinent. Ett mål måste vara att främjaenergihushållning och effektivare energidistribution så att det totalaenergianvändandet kan hållas tillbaka. österut är viktigt ävennär det gäller förbättrad kärnkraftssäkerhet. Sådansäkerhet främjas av politisk stabilitet, rättssäkerhet, öppenopinionsbildning och ekonomisk utveckling i de regioner där verken finns.Narkotika, tobak och alkoholEU bestämmer inte vår narkotikapolitik. Den beslutar vi om själva och såbör det förbli. Varje land bestämmer självt med vilka lagar och metoderdet vill föra kampen mot narkotikan. Men politik utformas inte ilufttomma rum. Vi påverkas av synsätt i vår omvärld och reagerar både påvad våra grannar gör och vad de inte gör.Narkotikapolitiken är en stridsfråga i och är ettslagfält i den kampen. Den striden får inte förlora och det finns helleringen anledning att vi skulle göra det. För att vinna krävs dock att politiker,media, polis, tjänstemän, folkbildningsorganisationer m fl är beredda attsamla krafterna till gemensamma insatser. För trovärdighetens skull är detockså viktigt att de svenska Europaparlamentarikernas enighet i drogpolitikenbevaras. Regeringens profil på narkotikaområdet har varit oroväckandelåg. menar att det krävs ett betydligt mer intensivt arbete för attföra ut narkotikastrategi i . Om misslyckas med detfinns det risk för att den holländska modellen istället kommer att prövas.Sverige måste därför visa upp sig inom EU, föra ut korrekt information omsin narkotikapolitik och om de resultat den gett. Det svenska budskapet måstevara klart och konsekvent, visa och övertyga om att all icke-medicinskanvändning av narkotika är och förblir förkastlig.Det är viktigt att gör sin röst hörd på den politiska arenan. Svenskdrogpolitik är effektiv och det finns ingen anledning för oss att överge vårpolitik som präglas av "nolltolerans". Vi måste också kräva en internationellstatistik där utgångspunkterna är gemensamma och ger möjlighet tillrättvisande jämförelser mellan bland annat och Sverige.Genom regeringens misslyckande i förhandlingarna med EU-kommissio-nen om de svenska införselreglerna har vi fått en situation där en stor del avbefolkningen kan föra in en betydande del av sin årskonsumtion av vissasorter av alkoholdrycker. I takt med att införselreglerna liberaliseras såkommer en allt större del av den individuella årskonsumtionen att utgöras avimporterad alkohol. I en sådan situation blir det mycket svårt attfortsättningsvis hävda den förda prispolitiken som ett effektivtinstrument att begränsa alkoholkonsumtionen. Regeringens misslyckandekommer att leda till att den svenska alkoholpolitiken inte längre kommer attkunna begränsa alkoholkonsumtionen - med medicinska såväl som socialaskador till följd.Det viktigaste som kan göras just nu för att begränsa folkhälsoskadorna aven ökad alkoholkonsumtion är att sträva efter att upprätthålla den aktivaprispolitiken och detaljhandelsmonopolet så långt det är möjligt. Med tankepå tendensen till att ungdomars konsumtion av alkohol ökar är det ocksåsynnerligen viktigt att poängtera det alkoholförebyggande arbete bland yngre.I många västländer intensifieras nu arbetet med åtgärder mot tobaksbruketoch rökningen minskar nu långsamt i dessa länder. ökar den kraftigti och i tredje världen.Svensk tobaksindustri verkar aktivt i , och bör där liksomi Öst- och och i tredje världen aktivt stödja dessa länder iarbetet mot tobaksbruk.Likaså bör aktivt stödja WHO i dess arbete mot tobaken.Subventionerna till EU:s tobaksodlare skall avskaffas. måste verkaför att EU skall betrakta alkohol och tobak som en hälsofråga och inte som ettjordbruksproblem.Reformera jordbrukspolitikenEU:s gemensamma jordbrukspolitik, CAP, utformades i när detrådde livsmedelsbrist i den europeiska gemenskapen. ser problemenannorlunda ut. Hungersnöd och ransoneringskort har bytts ut mot vinsjöaroch ostberg. Jordbrukspolitiken har utvecklats till en bidragsdjungel somär föga ändamålsenlig. Den är byråkratisk och dyr samt djupt osolidariskmot tredje världen. Den är dessutom ett av de största hindren motutvidgningen.Det kan inte vara EU:s uppgift att upprätthålla en kostsam och olönsamjordbrukspolitik. Jordbrukspolitiken måste avregleras och kraftigt förändrasså att den tar större hänsyn till jordbrukets roll i det naturliga kretsloppetochdess konsekvenser för djur, miljö och biologisk mångfald. Stödet måsteskiftas från inkomststöd och produktionsstöd till miljöstöd, landsbygdsstödoch stöd till småföretagande. beklagar djupt att WTO-rundanhavererade innan den började. Det är viktigt att få igång globala förhandlingarom jordbruket och livsmedelsproduktionen.För en ökad tydlighet, och som ett led i strävan efter att återvinnamedborgarnas förtroende, måste dagens snåriga regelsystem, byråkrati ochomvittnade fusk inom EU:s jordbrukspolitik undanröjas. När det gällerjordbrukspolitiken visar EU:s egna siffror att byråkratin slukar en tiondel avjordbruksbudgeten.Den stora byråkratin och de detaljstyrande reglerna skapar förståeligirritation och illegitimitet för hela systemet. Däremot har en kraftigtavreglerad och avbyråkratiserad jordbrukspolitik med satsning på miljö- ochlandsbyggdsutveckling helt andra förutsättningar för att lyckas.EU har i samband med utvidgningen en unik möjlighet att göra reformer ijordbrukspolitiken som kommer att prägla hela unionens arbete under lång tidframöver. Det viktigaste är att skapa förutsättningar för att jordbrukaren, somvilken annan företagare som helst, ges möjlighet och frihet att på likvärdigavillkor konkurrera med sina produkter på en konkurrensutsatt marknad. Dettaförutsätter att både svensk och europeisk politik underlättar för små- ochnyföretagandet så att även småskaliga alternativ kan växa fram pålandsbygden.Det finns ytterligare ett viktigt led som måste konkurrensutsättas mer äntidigare - mellanledet, det vill säga de livsmedels- och grossistjättar somfinnsmellan producent och konsument. Konkurrensen inom livsmedels- ochdistributionsbranschen måste öka.Säkra livsmedelLivsmedelsproduktionen är beroende av EU:s gemensammajordbrukspolitik. Det är därför viktigt att de kommande reformerna avjordbrukspolitiken tar hänsyn till konsumenternas intressen. Livsmedel ären del av konsumentområdet som berör alla.Valfriheten har ökat. förändras livsmedelsmarknaden och nya,tidigare okända, produkter tillkommer snabbt. Det är som regel positivt menskapar också osäkerhet hos konsumenterna. Kunskapen om råvarorna harminskat och vägen mellan bonden och konsumenten ökat. Få har insyn i helaproduktions- och distributionskedjan. ställer konsumenten alltstörre krav på vad livsmedlen innehåller och hur dessa framställs. Vi begär attmaten skall hålla hög kvalité och vill veta att den producerats under godaförhållanden för både djur och miljö.För att konsumenterna skall kunna känna sig trygga måstelivsmedelslagstiftningen vara sträng. Konsumentskyddet bör därför stärkasgenom att dens k försiktighetsprincipen blir rådande och att producenter i alla led avproduktionskedjan åläggs producentansvar.Det är angeläget att utforma en gemensam europeisk livsmedelspolicy iEuropa, som gör det möjligt för människor att känna trygghet med vad de äteroavsett var de befinner sig inom EU. i och fallenmed galna ko-sjukan i och visar att en gemensamlivsmedelspolitik i EU är nödvändig för att vi ska kunna ta itu med dessaproblem.För att vi som konsumenter ska kunna vara säkra på vad vi köper måstekraven på korrekt information vara absoluta. Ett system för kontroll avmärkningen, dvs producenten och försäljaren ska kunna bevisa att allapåståenden som görs om en vara är sanna, är därför nödvändigt att utveckla.Det behövs ett hållbart kontrollsystem och en basnivå förlivsmedelssäkerheten. Målet måste vara det självklara att all mat ska varaofarlig. Ett sådant system borde givetvis vara globalt, men vi har makt överoch ansvaret för den europeiska marknaden.Ett strikt och fullständigt säkerhetssystem måste vara lika för allaproducenter i alla led i livsmedelskedjan inom hela unionen. Då innebär detinga handelshinder och ingen skillnad i konkurrenskraften mellan företagen -alla får samma basförutsättningar.EU behöver ett gemensamt regelverk för kontroll av livsmedel. De lokalainspektörerna måste ha ett starkt regelverk bakom ryggen. Men efterlevnadenav kontrollen ska ske lokalt, regionalt och nationellt. För att kunna garanteraatt den nationella kontrollen alltid fyller de uppställda kraven måste det skeenkontroll av kontrollanterna. Därför behövs det en europeisklivsmedelsmyndighet som ska kunna göra "flygande" kontroller, dvs kunnaagera inom ett medlemsland, både för att kontrollera livsmedelssäkerheten isig och för att kontrollera hur den nationella myndigheten sköter sinaåligganden.Rättssystemet är i princip en nationell angelägenhet. Det gäller ävenlivsmedelsområdet. Det finns dock fall då det är nödvändigt att hasanktionsmöjligheter på EU-nivå. Det handlar t ex om när ett problem uppståri ett land och landets egna myndigheter uppenbarligen saknar förmåga ellervilja att ta itu med frågan. I dessa fall måste hajuridisk rätt att ingripa och i likhet med EU:s konkurrensmyndighet gesmöjlighet att föreslå kommissionen vilka sanktioner, t ex böter, som börtillgripas vid en överträdelse av reglerna. Att ge myndigheten makten att självutdöma böter torde dock rimligen förutsätta en fördragsändring.Det självklara kravet på att samtliga livsmedel måste vara säkra får intemedföra att den traditionella och regionala matkulturen i går förlorad.Dessa produkter måste även fortsättningsvis få framställas på sedvanligtmanér - även om detta innebär att hela inte kan efterlevasunder tillverkningen/tillagningen (förutsatt att slutprodukten inte ärhälsofarlig). Detta förutsätter emellertid ett certifierings- och/ellerlicensieringsförfarande samt att produkterna tydligt märks med en symbolsom utvisar detta förhållande. På detta sätt garanteras mångfalden inom EUsamtidigt som valet är den enskilde konsumentens.Stockholm den 4 oktober 2000Lars ()()()()()()()