mot · GO02Sf234 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sf234av , ()En obligatorisk rehabiliteringsförsäkringFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en obligatorisk rehabiliteringsförsäkring.MotiveringArbetsgivarna i mindre företag har svårt att följa lagen och ta sittrehabiliteringsansvar. De som är bäst på detta är stora arbetsgivare medgod tillgång till företagshälsovård och utredningsresurser. Små företagklarar det inte. Problemet är att flertalet små arbetsgivare inte anser sig haråd, inte har tillräckliga kunskaper och inte har några utredningsresurser.Trots att lagen (lag om allmän försäkring, AFL) föreskriver attarbetsgivaren ska sätta igång en rehabiliteringsutredning om arbetstagarenvarit sjukskriven längre än , saknas det en sådan i 75procent av de sjukskrivningsfall som pågått längre än 90 dagar.Enligt utredningen till arbete (SOU 2000:78) finns detallvarliga brister i rehabiliteringsarbetet. För en majoritet av dearbetsskadadesom arbetar inom små företag i till exempel servicebranschen finns det få somfår en rehabilitering som gör det möjligt för individen att fortsätta sittyrkesverksamma liv. De vanligaste skadorna är belastningsskador. Dessa gåratt förhindra och rehabilitera om resurser sätts in i tid.Enskilda individer ska naturligtvis ha likhet inför lagen och ha sammarättigheter till rehabilitering. De ska inte vara beroende av den enskildearbetsgivarens ekonomiska styrka, betalningsvilja och godtycke; det måsteses som ett allvarligt demokratiskt misslyckande.Det grundläggande problemet är att arbetsgivarna skiljer sig åt iekonomisk styrka och tillgång till företagshälsovård. Det behövs därför ettnytt system där arbetsgivarna mer solidariskt delar på detta, sitt lagstadgadeansvar. Ett sådant system skulle utjämna skillnaderna mellan små och storaföretag eftersom vi då får ett system där alla arbetsgivare är med och betalarrehabiliteringen. I denna mening sprids riskerna.Det borde därför införas en statlig obligatoriskrehabiliteringsförsäkring som ett komplement till den allmänna sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen. Denna försäkring borde finansiera en större del avrehabiliteringens kostnader. På så sätt skulle samhället garantera att dennarättighet kunde spridas till alla.En vanlig invändning mot detta förslag är att det kan frånta arbetsgivarenett incitament till att förbättra sin arbetsmiljö. Denna invändning ärvisserligen relevant men inte hållbar. Arbetsgivaren har ändå enligtarbetsmiljölagen skyldighet att rätta till fel och brister i arbetsmiljön.Dessutom skulle detta leda till en stimulans av rehabilitering, vilket skullegöra det möjligt för att via enkla register lokaliseraarbetsplatser där arbetsmiljön måste förbättras. Det är också svårt att beläggaatt arbetsgivare av rädsla för just framtida ansvar för rehabiliteringinvesterat iförbättrad arbetsmiljö. I så fall skulle inte så många mindre och medelstoraföretag ha problem att uppfylla lagens bokstav.Vi ser också att arbetsmarknadens utveckling mot lösareanställningskontrakt gjort att det har blivit svårare att få arbetsgivare attkännasitt ansvar för rehabilitering. Här behövs därför en kollektiv fond som kananvändas av de statliga myndigheterna för att få till stånd rehabilitering fördessa grupper.Det är också viktigt att slå fast att det inte handlar om att ta ifrånarbetsgivarna kostnadsansvaret utan snarare att se till att detta ansvar ocksårealiseras i praktiken vilket inte sker . Genom att via arbetsgivaravgiftenta in pengar till rehabiliteringen centralt och sedan sprida den där behovenfinns ökar riskspridningen, försäkringsmässigheten, rehabiliteringsviljan ochutjämnar ojämlikheten. Samhället skulle tjäna på en obligatorisk lagstadgadföretagshälsovård och en statlig rehabiliteringsförsäkring, framför allteftersom det skulle minska mänskligt lidande men också genom att det skulleförhindra att personer i yrkesaktiv ålder försvinner från arbetsmarknaden.Med ett ökat arbetsutbud skulle eventuella flaskhalsproblem och latentainflationshot minska. Sysselsättningen skulle totalt kunna öka. Målet om 80procent i sysselsättning vore lättare att nå.Stockholm den 2 oktober 2000Lena ()()