mot · GO02K284 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:K284av , ()FolkstyretFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen låter utforma ett arbetsprogram somstimulerar till demokratiskt utvecklingsarbete och en bredare folkligpolitisk representation.MotiveringDe politiska partierna lever i ett slags kristillstånd i den meningen att detblir allt färre engagerade i traditionellt politiskt arbete. Partierna har svårtatt rekrytera och många upplever ett ökat avstånd mellan väljarna ochvalda.Vi har fler byråkrater, fler tjänstemän. En hel del av tjänstemännen ärpolitiskt tillsatta i en sådan omfattning att det torde vara fler än helariksdagsrepresentationen. har 3/4 av förtroendemannakårenförsvunnit, drygt 150 000 färre svenskar är engagerade i politiskt arbete i dagän vad man var då enkammarriksdagen infördes 1970.De politiska partiernas problem är inte okända och vållar de politisktansvariga stort huvudbry.Det betyder inte att debatten skulle ha avstannat eller att intresse förpolitiska frågor skulle vara borta. Men har inte det politiska systemetdragit de slutsatser som kunde vara rimliga: att engagera fler människor ipolitisk verksamhet. I stället har man tvärtom påskyndat neddragningen avantalet förtroendemän genom att reducera fullmäktigeförsamlingarna och atthelt avskaffa en rad kommunala nämnder och styrelser. också med detalltför lätta argumentet att man vill markera att man sparar pengar för denkommunala ekonomin. Ett sparande som kan bli ett "sparande till döds".Förnya det politiska engagemangetLänder och folk som levt under odemokratiska villkor har i alla tiderlängtat efter politisk frihet och självbestämmande. Så var det i Sverigeunder senare delen av då allmän och lika rösträttför män och kvinnor, fattiga och rika, blev allmän och tillgänglig för allasom uppnått rösträttsålder. Det var en seger för den folkliga demokratinsom drivits fram inte minst av de klassiska folkrörelserna som startade pårelativt tidigt 1800-tal.I de kommunistiska grannländerna har vi kunnat iaktta en frihetsvilja somslet sönder sina bojor av sovjetiskt välde. sedanlyckades man i t.ex. våra baltiska grannländer få till stånd en intensiv menkort demokratiprocess som ledde till självständighet för de tre republikerna.Man var så angelägen att man riskerade stora övergrepp från denkommunistiska stormakten men väjde inte för de farorna och många av derasmedborgare led ju bokstavligt talat martyrdöd för sin demokratiskafrihetslidelse.Mycket talar för att vi i stället för att nedrusta det politiskaförtroendemannaskapet borde engagera fler och låta ännu fler avmedborgarna få delta i det praktiska politiska arbetet. Det finns anledning förden demokratiska statsmakten att fundera över hur man hanterar och stärkerdet folkliga engagemang som behövs i alla demokratier.Min slutsats är att vi behöver fler - inte färre - politiska förtroendemän.Inte en politiskt uppbyggd administration och byråkrati med välavlönadetjänstemän utan valda lekmän som i ett frivilligt fritidsengagemang går in ipolitiska ansvarsuppgifter. För detta behövs säkerligen en partiernasförnyelse.Arbetsformer och möteskultur behöver säkerligen reformeras menslutsatsen blir att vi behöver en "demokratisk väckelse" om vi ska kunna mötaframtidens utmaningar och att det kan ske med vitala folkliga rörelser bereddaatt förnya men också att försvara demokratins landvinningar.Stockholm den 3 oktober 2000Elver ()()()()()