mot · GO02MJ768 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:MJ768av , (-m)och småföretagenFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om effekter.MotiveringMånga intentioner i är lovvärda, t.ex. samordningen av vissalagar och ökad tyngd åt hushållning och kretsloppstänkande vid prövningoch tillsyn. kan vi tyvärr konstatera flera förändringar somuppenbart leder till minskat engagemang för miljöfrågor hos företag ochallmänhet. Statens ord om att "minska krångel och byråkrati" försmåföretagen klingar också falskt i detta sammanhang. Proceduren vidtillstånd och miljökonsekvensbeskrivningar är nu så invecklad att detmåste anses helt omöjligt att för ett mindre företag klara av detta på egenhand. Följden blir att externa konsulter måste anlitas i allt högre grad,vilket i sin tur minskar företagens delaktighet i miljöarbetet.Alltfler inser att framsteg inom miljöområdet styrs av kunskap ochengagemang, i linje med . Med lyfts dock tillsyn ochstraff fram på frivillighetens bekostnad, bl.a. i och med införandet avomfattande miljösanktionsavgifter. Skärpta krav och tillämpningar är förståshelt i sin ordning när det gäller överträdelser som skadar miljön, men härhandlar det ofta om att företag riskerar kraftiga åtgärder för rentadministrativa misstag.Nedan följer ett antal konkreta exempel på felaktigheter som bör rättas tillomgående.Mellanlagring av farligt avfall kräver två tillstånd för samma hantering,enligt k. 9 om miljöfarlig verksamhet samt enligt förordningen om farligtavfall. Än värre är dock att även små miljöstationer för hushållens farligaavfall numer är tillståndspliktiga (för enbart anmälan).Företag som transporterar även mycket små mängder farligt avfall tilluppsamlingsplatser ska anmäla detta till . Detta kommer att ledatill enorma mängder anmälningar till (i den mån företagenkänner till regeln trots att de riskerar i sanktionsavgift om demissat det hela).Resultatet blir extraarbete utan någon rimlig möjlighet att följa upp ens enbråkdel av anmälningarna. Att tillstånd krävs för större mängder är förståsdäremot helt i sin ordning, även om byråkratin även här är helt osannolik.Många företagare kommer att få betala mycket stora belopp imiljösanktionsavgifter p.g.a. okunskap om administrativa förändringar ilagen. Detta i synnerhet som gränserna mellan tillstånds- ochanmälningspliktiga verksamheter har ändrats. , enligt statistik frånNaturvårdsverket, var det endast 90 kommuner som använde sig avmiljösanktionsavgifterna. Majoriteten av dessa beslut ()gällde brister i rapporteringsplikten enligt den s.k. köldmediekungörelsen. Detkan noteras att storstäderna, , visade särskiltointresse sett mot bakgrund av antalet företag i dessa kommuner. Dessakommuner beslutade inte om en enda avgift för denna överträdelse. Förutomatt en majoritet av kommunerna inte använde sig av avgifterna alls, kan detkonstateras att användningen varierade stort mellan de kommuner somanvände sig av avgifterna. Det kan också konstateras att flera kommunerfattat beslut om att inte besluta om avgift när skyldighet att göra detförelegat.Kommunernas agerande leder till rättsosäkerhet och en osund tävlan mellankommunerna att inte använda sig av avgifter kan skönjas. Oavsettanledningen till kommunernas ovillighet att använda sig av avgifterna harföljden blivit att kostnaderna för att driva företag varierar mellankommunerna. Olika konkurrensvillkor råder.Små företag på landsbygden arbetar ofta med kombineradesysselsättningar. Här har miljö- och hälsoskyddslagstiftningen misslyckatsmed samordningen. Det kan t.ex. inte anses rimligt att ett jordbruksföretagska tvingas betala tillsynsavgifter enligt såväl (för "miljöfarligverksamhet") som enligt djurskyddslagen och ofta också livsmedelslagen.Avfallsskatten ligger visserligen utanför , men ett stort misstagbör ändå nämnas. Den som driver en deponi måste betala skatt (250kronor/ton) för täckmassor, jord och sand, som körs in på tippen. Täckmassoranvänds för att minska nedskräpning, öka tippens hållfasthet, underlätta förvegetation att etablera sig och för att minska genomvattning och urlakning avmiljöskadliga ämnen, m.a.o. för att sköta tippen på ett miljöriktigt sätt. Meddenna tolkning av avfallsskatten tjänar man alltså mycket stora pengar på attmissköta miljöarbetet.Enligt grunderna för ska tillsynen vara självfinansierad. Detinnebär att tillsynen helt ska finansieras med avgifter som betalas avverksamhetsutövarna. är avgiftstäckningen cirka 65 procentenligt beräkningar från . Återstående del finansieras medskattemedel. Variationer i avgiftstäckningen råder mellan olika kommuner.Olika kommuner har olika timtaxa (vanligast är intervallet )och det leder till betydande skillnader i tillsynsavgifter mellan olikakommuner. Följden blir att likvärdiga verksamheter i olika kommuner möterolika avgifter. Det betyder att kostnaderna för att driva företag varierarmellankommunerna. Att företaget betalat en årligtillsynsavgift är ingen garanti för att företaget får ett årligt besök av enmiljö-och hälsoskyddsinspektör. Från företagets synvinkel är innebörden att manbetalar för en som inte utförs.Slutligen några synpunkter angående miljökonsekvensbeskrivningar(MKB). I och med har samrådskravet förstärkts, vilket är viktigt.Den handläggningsgång som föreskrivs är dock fullständigt osannolik - "etteldorado för byråkrater" (se balken k.6 och förordningen om MKB). Förutomatt handläggningstiden för en stor mängd tillståndsärenden (täkter, industrier,kommunala anläggningar m.m.) kommer att fördröjas betydligt så missar manhelt huvudsyftet med en MKB, nämligen att öka insikten om miljöfrågor förden som söker ett tillstånd. MKB-arbetet kommer att bli en kommunikationmellan inhyrda konsulter och godkännande myndigheter. Ingen företagare harvare sig tid eller kunskap att klara de krav som ställs.Detta var ett axplock av regler och förändringar som försvårar miljöarbetetför såväl hushåll och företag som för myndigheterna, utan att ge någrapositiva miljöeffekter. Det är vår förhoppning att Miljöbalkskommitténspågående utvärdering och översyn tar till sig de synpunkter som anges imotionen och att nämnda felaktigheter kan åtgärdas.Stockholm den 29 september 2000Åke ()()()()()()()