mot · GO02U206 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:U206av , ()Liberal utvecklingspolitikInnehållsförteckningFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att demokrati skall vara det överordnade bland målen förutvecklingssamarbetet.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en starkare inriktning på stöd till hela program snarare än tillprojekt.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om nödvändigheten av konditionalitet i biståndsgivningen.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en utförlig definition av demokratibistånd och vadett sådant bistånd innebär mera konkret.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om ett åtgärdsprogram för demokratibiståndet.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att i de fall bistånd skall bedrivas i diktaturstater, totalitärastater eller stater som ej tillåter flerpartisystem skall det ske via enskildaorganisationer7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att undvika bilaterala biståndsengagemang i länder varsregimer inte strävar efter demokratisering.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att stöd till uppbyggande av demokratiska institutioner, såsompolitiska aktörer, lokalt självstyre, parlament, rättsväsende och politiskaregelsystem, bör ha hög prioritet.9. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att stödet till partinära organisationer skall permanentas ochökas.10. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att informationstekniken bör bli ett viktigt inslag i svensktdemokratibistånd.11. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att regeringen bör ta fram en särskild rapport överläget i våra mottagarländer beträffande demokrati och mänskligarättigheter.12. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att kränkningar av de mänskliga rättigheterna alltid måstepåtalas, kritiseras och åtgärdas oavsett var de äger rum.13. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att FN ej kan förhålla sig passivt när grova kränkningar avmänskliga rättigheter, etnisk rensning, förföljelse, massmord etc. ägerrum med hänvisning till att det rör sig om ett lands inre angelägenheter.14. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att såväl bilateralt som multilateralt bör intensifieraarbetet med att försvara och förbättra skyddet för de mänskligarättigheterna.15. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att verka för dödsstraffets avskaffande.16. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att i utvecklingssamarbetet bättre uppmärksammar ochställer högre krav på grundläggande rättigheter för bi- och homosexuellaoch könsöverskridande.17. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att bör agera snabbt och tydligare markera avståndmot länder som kränker kvinnors rättigheter.18. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att aktivt bidra i arbetet för att stötta barns och ungdomarsrättigheter.19. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om rättsstatens betydelse för utveckling.20. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att det bistånd som främjar fria massmedier, inte minsttidningar och radiostationer, bör utvecklas.21. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att handelns betydelse som utvecklingsmotor måste betonasstarkare.22. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att mer kraftfullt stödja ekonomiska reformer i de nyademokratierna.23. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om miljöbistånd.24. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om vattenfrämjande åtgärder.25. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att satsningar på frågor som rör sexuell och reproduktiv hälsabör föras in i de bilaterala förhandlingarna.26. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att barnen måste ges särskild uppmärksamhet ibiståndspolitiken.27. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om hälsoproblemen i u-länderna.28. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att svenskt biståndsarbete bör göra kraftfulla insatser dels föratt förebygga att kvinnor och flickor utsätts för könsstympning, dels föratt skapa vård och rehabiliteringsresurser för de utsatta.29. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om ett genusperspektiv och att arbetet inom biståndet med att ökajämställdheten mellan kvinnor och män bör intensifieras.30. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att stödja SHIA i dess arbete med att stärka funktionshindrademänniskors delaktighet och rättigheter.31. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om betydelsen av enskilda organisationers biståndsarbete.32. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om samspelet mellan bistånds- och flyktingpolitiken.33. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att de mänskliga rättigheterna måste bli en viktig del inomEU:s utvecklingspolitik.34. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att EU:s utvecklingspolitik måste präglas av en större närvaro ide länder man samarbetar med.35. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att huvuddelen av EU:s biståndssamarbete bör omfattas avnärhetsprincipen.36. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att verka för ett avskaffande av kvoterna inom tekoområdet.37. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken.38. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att se över regeln om ursprungsland.39. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om EU:s livsmedelsbistånd.40. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att EU:s bistånd i ökad utsträckning sker i form avprogramstöd i stället för projektstöd.41. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att verka för att EU:s medlemsländer i sina nationella budgetarfullföljer FN:s rekommendation om att av BNI skall avsättastill bistånd.42. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att kontoret som hanterar EU:s katastrofbistånd, ECHO, börläggas i Sverige.43. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om bistånd till Östeuropa.44. anvisar till anslag 8:1 Biståndsverksamhet för budgetåret utöver vad regeringen föreslagit eller således 15304 miljoner kronor.45. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om den totala biståndsökningen till 0,81, 0,85 respektive 0,88 %av BNI för åren 2001, 2002 och 2003.46. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om återgång till enprocentsmålet inom en femårsperiod.47. avslår regeringens förslag till riksdagsbeslut i motsvarandedelar, bemyndigar regeringen att göra de utfästelser och åtaganden somförordas i motionen beträffande multi- och bilateraltutvecklingssamarbete enligt tabell 1 och tabell 2.En ny världUnder av genomgick världen ensnabb förändring. Den bipolariserade världspolitiken hadeupphört. Att det socialistiska föll innebarmöjligheter som vi endast vågat drömma om tidigare: ettvärdigt liv med inflytande blev en möjlighet för miljontalsmänniskor. Den snabba tekniska utvecklingen har krymptavstånden mellan jordens länder på ett dramatiskt sätt. Denhar fört med sig en ekonomi som inte känner vid någranationsgränser. Ett beslut i ett land kan snabbt påverka mångaandra. Begreppet världsmedborgare har blivit en realitet.Globaliseringen gör att alla jordens invånare kan påverkas avbeslut som tas långt ifrån dem själva. Detta är naturligtvisnågot som både är på ont och gott.Globaliseringen ställer oss inför nya möjligheter och utmaningar.Möjligheterna ligger i att människor kommer närmare varandra på alla sättoch inget land kan i längden helt isolera sig från omvärlden. Utmaningenligger i att nationalstaterna på detta sätt får en underordnad roll. Frågan ärvadsom kommer i deras ställe. Vilken makthavare fyller ut det tomrum somuppstår?Det brådskar med internationella lösningar inom detta område. Det ärdärför mycket allvarligt och olyckligt att förhandlingarna kring nyaförhandlingar inom WTO gått i stå - de stora förlorarna blir de fattigaländerna. Vi riktar djup kritik mot de delar av det internationella civilasamhället som söker gamla lösningar på framtidens problem. Slutna gränsereller en helt oreglerad marknad gynnar ingen - allra minst de länder som haren liten del av världshandeln.Vi eftersträvar en värld med öppna gränser där demokrati och mänskligarättigheter är de värderingar som styr umgänget mellan människor liksommellan länder.Demokrati - nyckeln tillutvecklingVarje människa har rätt att leva ett liv i fred och frihet.Demokrati är därför det enda styrelseskick som är människanvärdigt. Demokrati medför positiva effekter som gynnarutvecklingen i landet. Makthavare som vill bli omvalda harett intresse av att genomföra samhälleliga förändringar. Enpositiv demokratisk och ekonomisk utveckling i u-ländernaoch det gamla ligger i hög grad i intresse.Miljöförstöring kan motverkas. Världsekonomin stimuleras.Påtvingade befolkningsomflyttningar kan långsiktigtmotverkas. Och sist men inte minst attden enskilda människan åtnjuter större möjligheter attpåverka sin livssituation. Därför måste även demokratinsidéer spridas över världen.UtvecklingsbegreppetSvensk biståndspolitik skall främja en global utveckling. Vadär då utveckling? Och hur sker detta?Fattigdomsbekämpning är det övergripande målet för svenskbiståndspolitik. Det är dock uppenbart att det inte är resursöverföringarsom skapar utveckling, inte heller är det resursöverföringar som de fattigaupplever som sitt mest alarmerande problem. Då gått ut ochfrågat 60.000 fattiga i "Consultations with the poor" om vad de upplever somsin största brist säger de att det de främst vill prioritera är insatser motfysiskohälsa, laglöshet, brist på jämställdhet mellan könen samt bristen påförtroende för institutioner. Detta är en förskjutning av fattigdomsdefinitionensom gjort att institutioner som IMF och använder sig av dettabegrepp. Vad man dock menar med fattigdomsbekämpning är företeelser somutmärker en liberal demokrati. Vi kan därmed notera att Folkpartietsmångåriga förespråkande av demokrati som övergripande mål inombiståndspolitiken i praktiken visat sig besannas.Utveckling sker då människor har verktygen i sina egna händer. Detta ärvad som utmärker en demokrati och därför skall demokrati vara detöverordnade bland målen för utvecklingssamarbetet.Demokrati och respekt för mänskliga rättigheter har också ett egenvärde.De är alltså inte endast ett medel att skapa utveckling utan en förutsättningföroch en del av själva utvecklingsbegreppet. Det handlar om att skapaanständiga samhällssystem utan förtryck. Sådana system är i längdenutvecklingsbefrämjande också i ekonomisk mening. Men det är intehuvudskälet till att vi vill främja dem. Det skälet är i stället vårmänniskosyn.I ett läge där många människor runt om i världen fortfarande plågas avdiktatur och statsterrorism kan få uppgifter vara viktigare än att spridademokratins idéer.Biståndets förutsättningarMänniskors lika värde oavsett nationalitet skall alltid hävdas.Ur respekten för den enskilda människan växerinternationalismen. Varje människa har rätt till ett värdigt liv.I denna liberala grundtanke grundas liberalernasengagemang för tredje världen. Solidaritet ochmedmänsklighet blir självklart om man ser de människor somfinns bakom de siffror som beskriver fattigdom och lidande.Fortfarande råder skriande orättvisor mellan människor i och fattiga delarna av världen, men även inom enskildaländer. Massfattigdomen som vi känner den måsteutrotas. Detta uppmanar bland annat till ett ökat bistånd.Vi vill hävda kvalitetens betydelse i biståndet. Precis som inom andraskattefinansierade verksamheter måste strävan vara att få ut så mycket sommöjligt av varje satsad krona. I själva verket är effektivitet särskiltangelägenjust inom u-landsbiståndet med tanke på att verksamheten tar sikte på fattigaoch utsatta människor. Men man skall då minnas att effektivitet kräver attmottagarnas, det vill säga de fattiga befolkningarnas, intressen sätts iförgrunden. Erfarenheten visar att biståndet tar skada när ovidkommandehänsyn till exempelvis maktpolitiska strävanden eller exportintressen tillåtsstyra.Resultaten hänger ytterst på den politik själva för. De rikaländerna kan göra uppgiften svår, nästan hopplös, om de stänger u-lands-produkter ute från sina marknader och ger ett både snålt och ineffektivtbistånd. kan yttre hjälp aldrig ersätta inre reformer. Därför ärsamspelet mellan biståndet och nödvändiga systemförändringar en centralfråga. Om bistånd gör det möjligt för mottagaren att försena nödvändigareformer skadar det våra långsiktiga syften. Om det i stället - genom villkoroch innehåll - främjar och underlättar ekonomiska och politiskaförändringsprocesser kan det spela en avsevärd strategisk roll.Det är visserligen inte särskilt originellt att se biståndet som ett medelsnarare än som ett mål i sig. Men distinktionen är ändå viktig att hålla iminnet. Det som intresserar oss är inte i första hand mängden pengar somanslås i budget utan mängden resultat som uppnås för de människorvi vill hjälpa.Bistånd överför kunskaper och pengar. Utveckling förutsätter att det finnsindivider som tar initiativ, skapar och förändrar. Den förutsätter också att detfinns institutioner och system som tillåter människor att uträtta något. Attbygga upp sådana institutioner kräver insikt och kunskap snarare än storabiståndsbelopp.Biståndet kritiseras ibland för att vara alltför ineffektivt. Storaförbättringarhar emellertid skett . Det har funnits mycket att lära.Följderna av att mottagarländer med svaga förvaltningar "bombarderas"med tusentals projekt innebär stora påfrestningar för mottagarlandetsförvaltning. Formerna för överföring av biståndsresurser skall vara enkla ochadministrativt klara. Det talar för en starkare inriktning på stöd till helaprogram eller processer snarare än till projekt - i kombination med tydligakrav på politikens innehåll. Det kräver också ökad internationellgivarsamordning.En sådan biståndsform är det som kallats betalningsbalansstöd till ländersom genomför marknadsorienterade reformprogram. En annan möjlighet äratt ge programstöd till hela sektorer, t.ex. hälsovård, primärutbildning ellerrättsreformer.Förutsättningen för sådant bredare stöd är att som givare känner ettrimligt mått av förtroende för den politik som förs - den ekonomiskapolitiken i stort eller politiken inom den berörda sektorn. Här måste det alltsåmed nödvändighet finnas ett betydande inslag av villkor, s.k. konditionalitet, ibiståndsgivningen. Vi väjer inte för en sådan utveckling. Kravlöshet ärförödande i all hjälpverksamhet. Vi vill åter betona att den nya politik sombygger på partnerskap aldrig får leda till att behandlar korrupta ellerodemokratiska regimer som jämbördiga partners. Detta ger en legitimitet åtmakthavare som inte skall stödjas utifrån.De samlade erfarenheterna av de gångna årens internationellabiståndsverksamhet tyder på att investeringar i "det mänskliga kapitalet", detvill säga undervisning och hälsa, gett goda resultat - bättre än insatser påandra områden, såsom industri och jordbruk, där bl.a. snedvridnasubventioneringar av produktion varit ett bekymmersamt inslag.DemokratimåletDemokrati är den enda styrelseform som är värdig människoratt leva under. Även om inte demokrati skulle ge ökadrikedom, även om den inte skulle minska krigsriskerna anservi att alla människor har rätt att välja sina ledare.Världen genomgår en historiskt unik fas. Då land efter land söker sig motdemokrati är det skyldighet att bistå. Inte genom en värderingsfriförståelse för den utvecklingsväg länderna väljer utan genom att hjälpa demsom står för mänskliga rättigheter.Demokrati är också den enda styresform som garanterar att de flestamedborgares intressen tas tillvara. Politiker som vill bli omvalda måstenaturligtvis ta hänsyn till så många medborgares välbefinnande som möjligt.Det är bra att denna humana princip nu även finns vetenskapligt ekonomisktvederlagd genom Amartya forskning.Om det svenska biståndet mot fattigdom, för ökad rättvisa och motkrigshot skall få bestående effekter krävs självfallet att det sker i endemokratisk atmosfär.Biståndets demokratimål utgjorde länge en dekoration utansubstantiellt innehåll. Dess långsiktiga karaktär betonades så till den grad attnågra krav på praktiska resultat i form av ökad pluralism knappast ställdes.Enpartisystem ursäktades. Det antyddes att politisk frihet inte hade någonvidare relevans för fattiga länder.Länge intogs en loj och överslätande attityd mot u-världens enpartistater.Den så kallade afrikanska socialismen betraktades som en tredje världenstredje väg. Det osannolika och fruktansvärda hände att många svenskar, ävenpolitiker, hyllade . Även sedan en viss uppstramning skeddeunder slutet av 80-talet var den dåvarande socialdemokratiska regeringenangelägen om att biståndet inte skulle användas som påtryckningsmedel tillförmån för politisk demokrati. Vi måste dra lärdom av att dessa felsteg varmöjliga.Denna vår syn innebär inte att vi blundar inför de svårigheter detta innebäri praktiken. De är självfallet betydande. Demokratibistånd berör ofta centralafunktioner och problem i andra länders samhällsskick.Men om vi skulle väja inför känsliga frågor av detta slag skulle vi svikavåra förpliktelser mot de människor som biståndet faktiskt är till för.Sanningen är ju också att merparten av det bistånd vi bedriver är svårt,eftersom det inriktas på de fattigaste och mest outvecklade länderna därförutsättningarna för snabba resultat är sämst. Lika lite som vi skyggar för desvårigheterna skall vi dra oss för att utforma ett ambitiöst demokratibistånd.För att bedriva ett bra demokratibistånd krävs en definition av vad dettabistånd kan innehålla och vad det innebär. Beroende på den strävan motvärderingsneutralitet vi har redogjort för ovan har svenskt demokratibiståndvarit mycket försiktigt. Detta gäller såväl bistånd som förmedlats genom Sidasom enskilda organisationer. Demokratibistånd är inte endast diverseutbildningsprojekt, som ofta bedrivs av enskilda organisationer, elleruppbyggnad av rättssystem, som bl a bedrivs av Sida. Mänskliga rättigheteroch demokrati hör ihop men demokrati är också något mera än att människortillförsäkras grundläggande rättigheter. Det är demokrati och frihet, intediktatur och ofrihet, som tillåter kritik och nya förslag till lösningar avviktigautvecklingsproblem.Inom Sida har ett arbete som syftat till att definiera demokratibiståndetsinnehåll genomförts. Det är positivt att det nu finns ett handlingsprogram förfred, demokrati och mänskliga rättigheter. Detta arbete kan dock inte ansesavslutat med detta dokument. krävs en djupare analys avskillnaden mellan demokrati och frågor som berör mänskliga rättigheter istörsta allmänhet. Det fortsatta arbetet bör mynna ut i en definition avdemokratibistånd och vad ett sådant bistånd innebär mera konkret. Det ärviktigt att slå fast att det är en skillnad mellan det demokratibistånd varsprimära mål är att bygga upp demokratins ramverk och dess primära aktörer,såsom partier och aktiva opinionsbildande organisationer, och det som skullekunna kallas bistånd för demokrati vars sekundära syfte är människorsdeltagande i olika organisationer etc. Svenskt bistånd är i hög gradkoncentrerat till denna andra inriktning d v s vad som här kallas bistånd fördemokrati. Från sida anser vi att denna tyngdpunkt bör förskjutastill ett mera balanserat stöd till de olika delarna av en fungerande demokrati.Regeringen bör få i uppdrag att presentera ett åtgärdsprogram till hur så kanske.DemokratibiståndetsutformningBiståndsdialogen måste vara ett kraftfullt instrument för attfrämja demokrati och mänskliga rättigheter. Budskapet skallvara entydigt även till länder, där vi har starkaexportintressen, såsom Kina.Om demokratibistånd skall bedrivas i diktaturstater, totalitära stater ellerstater som ej tillåter flerpartisystem skall biståndet ske genom enskildaorganisationer. Det måste stå klart för mottagarländerna att biståndetsomfattning och inriktning kan påverkas av hur demokratifrågan hanteras. Idenna mening skall inslaget av villkor i biståndsgivningen öka. Mot dettaanförs ibland att en demokratisering som är mer eller mindre påtvingadutifrån inte har stor chans till framgång. Men frågan är då varför sammadebattörer trodde att påtryckningar utifrån hade förutsättningar att ge resultat iSydafrika. Våra lojaliteter måste finnas hos de fattiga människorna - intederas regeringar. Vi bör undvika bilaterala biståndsengagemang i länder varsregimer inte strävar efter demokratisering.Stöd till uppbyggande av demokratiska institutioner, såsom politiskaaktörer, lokalt självstyre, parlament, rättsväsende och politiska regelsystem,bör ha hög prioritet. Hit hör också ett allmänt idé- och kunskapsutbyte omdemokratin som styrelseform och förhållningssätt.Möjligheterna att ge bistånd till uppbyggnad av politiska partier ochuppbyggnad av partisystem var länge begränsade i till skillnad frånexempelvis . pågår en försöksverksamhet som harutvärderats. Utvärderingen visar tydligt att denna sorts bistånd har bidragitmed något mycket positivt. Ny kompetens inom ett viktigt område har byggtsupp. Denna sorts bistånd måste permanentas. Vi kan inte förespråkademokratibistånd utan att inse att ett flerpartisystem behövs och att dessapartier kan behöva stöd, framför allt moraliskt, utifrån. Detta är ett mycketviktigt arbete. Partinära organisationer bör även fortsättningsvis kunnabedriva biståndsverksamhet. Man kan dock fundera över hur deras stöd kaneffektiviseras. I en inledande fas bör stödformen permanentas och höjas. Destrukturer som har byggts upp bör kunna förmedla mera medel utan attadministrationskostnaderna behöver öka. Detta är en möjlighet som börutnyttjas. Nästa steg är att skapa ett fastare regelverk kring de partianknutnaorganisationerna samt fundera över eventuella samordningsfördelar som kanuppnås.International är ett institut med säte i . Dess syfte är blandannat att arbeta för fria val och underlätta när sådana genomförs. Folkpartietanser att den verksamhet som bedrivs vid International är mycketangelägen. Stödet till bör även i fortsättningen vara generöst.Vi bör i större utsträckning välja alternativa kanaler för biståndet som intehar anknytning till regeringar. Det kan bl.a. handla ominternationella NGO:er (dvs. icke-statliga organisationer) och direktstöd tillorganisationer som är verksamma i mottagarlandet, när lämpliga sådana kanidentifieras. Värdet av mångfald och alternativa kanaler är också ett viktigtskäl till att det bistånd som förmedlas genom enskilda organisationer iSverige - som ofta har likartade samarbetspartners i mottagarlandet - börligga på en hög nivå. Vi föreslår i det följande ökade anslag i förhållande tillregeringens förslag.Ett effektivt sätt att hålla kvar människor i förtryck är att förbjuda ellerförsvåra kommunikation med människor som lever i frihet.