mot · GO02U213 · 2000-10-05 00:00:00 — Korruption leder till misshushållning med knappa resurser ochdrabbar därmed alla.Vad som ovan sagts om åtgärder för hållbar ekonomisk tillväxt bör gesregeringen till känna.Överbrygga den digitala klyftanGenom förstärkt infrastruktur och ökat tekniskt stöd till ochanalys om tillgång till information och IT-användning kan och transitionsekonomier förbättra sin konkurrenskraftpå den internationella marknaden.För att göra den globala IT-revolutionen verkligt global krävs att fler fårtillgång till grundläggande infrastruktur som tele- och datakommunikationer.IT är ett slagkraftigt verktyg för ekonomisk och social utveckling och ensnabb väg till kunskapsbaserad tillväxt. anser att svenskt biståndi tele- och informationsteknik kan användas för att minska klyftorna mellanfattiga och rika och förstärka effekterna i biståndet. Detta bör ges regeringentill känna.Stärk kvinnornas och barnenssituationAtt öka de fattiga människornas egenmakt (empowerment),är som ovan nämnts, en av hörnstenarna i UNDP:s arbete föratt minska världsfattigdomen. UNDP lyfter särskilt frambehovet av att stärka kvinnornas ställning och ökajämställdheten, som ett viktigt led i strävandena att kommatill rätta med fattigdomens feminisering. Att kvinnor får makt över sin egen ochfamiljens ekonomi bidrar till att minska fattigdomen.Ökad jämställdhet är också avgörande för att kvinnor ska kunnakontrollera sin reproduktiva förmåga. Tillgång till information och godsexuell och reproduktiv hälsovård är av utomordentligt stor betydelse.Utbildning är en mänsklig rättighet och ett nödvändigt redskap för att uppnåjämställdhet, utveckling och fred. Genom att satsa på bättre tillgång tillskolundervisning för flickor och unga kvinnor, och till god reproduktivhälsovård kan barna- och mödradödligheten minska, antalet barn bli färre ochbarn friskare, vilket bidrar till en hållbar samhällsutveckling. Främjande avkvinnors läskunnighet, arbetsmöjligheter, liksom en öppen och upplystdiskussion om kvinnors plats i samhället, kan stärka kvinnors röst ochmöjligheter.Nobelpristagaren i ekonomi, Amartya Sen, konstaterar: "ökad jämlikhetmellan könen, genom upphävandet av sociala och ekonomiska handikapp somgör kvinnor maktlösa och utan röst, kan också vara ett av de bästa sätten atträdda miljön, att motarbeta växthuseffekten och att motverka farorna medöverbefolkning och andra problem som hänger samman med ett starktbefolkningstryck. Kvinnors röst är av avgörande betydelse för världensframtid - inte bara för kvinnornas framtid. "bör i sitt nationella och internationella biståndsarbeteuppmärksamma kvinnornas och barnens situation och behovet av fortsattbistånd till genomförandet och skyddet av barns och kvinnors rättigheter.Detta bör ges regeringen till känna.Det civila samhällets betydelseDet civila samhällets sätt att fungera och kvaliteten i detsociala kapitalet har ekonomiska, sociala och demokratiskaföljdverkningar. Det civila samhällets många arenor förmöten mellan människor är en viktig grund för demokratisktagerande.Genom många mötesplatser skapas rum för samtal och argumentation.Centerpartiet anser att det är viktigt att stimulera och stödja uppbyggandet avdet civila samhället. Utan ett starkt civilt samhälle kan aldrig en långsiktigstabil demokratisk utveckling uppnås. Folkrörelserna och de enskildaorganisationerna spelar enligt vår uppfattning en oerhört viktig roll i detsammanhanget. Vad som ovan sagts om vikten av folkrörelsernas och deenskilda organisationernas roll i biståndsarbetet bör ges regeringen till känna.Självförsörjning av livsmedelAtt utvecklingsländerna själva klarar livsmedelsförsörjningenför sina medborgare är helt avgörande för den globalafattigdomsbekämpningen och möjligheten till utveckling. Attsjälv klara sin försörjning har även betydelse för självkänslanoch identiteten hos länderna och deras befolkning.Centerpartiet anser därför att än större vikt måste läggas vidatt biståndet inriktas på stöd till ett miljömässigt hållbartjordbruk som kan garantera den nationellalivsmedelsförsörjningen. Bönderna måste kunna få en rimligavsättning för sina produkter. Vad som ovan sagts om attinrikta biståndet på stöd till miljömässigt hållbara jordbruksom kan garantera den nationella livsmedelsförsörjningen börges regeringen till känna.Ett omfattande livsmedelsbistånd från exempelvis EU försvårar dennasträvan. anser därför att livsmedelsbistånd enbart bör utgå somen del av ett katastrofbistånd eller som humanitärt bistånd i svältsituationer.Detta bör ges regeringen till känna.Problemorienterat biståndCenterpartiet har länge kritiserat den dominerande rolllandprogrammen haft för bilaterala bistånd. Denenvisa fokuseringen på landramar och stat-till-stat-samarbetehar direkt eller indirekt blivit ett stöd till auktoritära ochkorrupta regimer, tungrodda och ineffektiva byråkratier ochtill stora olönsamma statliga företag. Resultatet har i flera fallblivit allmänt snedvridna och ineffektiva ekonomier.Centerpartiet kan notera att inneburit att vår syn påbiståndspolitiken vunnit ökat gehör och bredare acceptans. Det är medtillfredsställelse vi noterar att regeringen närmar sig en mer behovsfokuseradbiståndspolitik, om än i alltför långsam takt och i otillräcklig omfattning.Vikan också konstatera att Sidas verksamhet utvecklats i en klartpositiv riktning. Mycket återstår dock att göra.Det är dags för att överge traditionen att låta ländervalet styrabiståndet och istället låta ändamålen bli den avgörande faktorn vid biståndetsutformning. Detta bör ges regeringen till känna.EU:s biståndEU är en av världens största biståndsgivare och EU:smedlemsländer svarar tillsammans för av samlade utvecklingssamarbete. av detsvenska biståndet kanaliseras via EU och de övergripandemålen för EU:s utvecklingssamarbete stämmer väl överensmed svenska målsättningar.Behoven är oändliga. Desto mer tragiskt är det då att EU:sbiståndsverksamhet inte fungerar . En stor del av resurserna används inteoch de som används går ofta till ineffektiva projekt. Det kan i värsta fall hanegativ effekt för mottagarländerna. Även små förbättringar av EU:s ochmedlemsländernas samlade biståndspolitik betyder mer än någonting Sverigeensamt kan åstadkomma. Det finns därför ett stort behov av att effektiviseraoch samordna EU:s biståndsverksamhet. Detta bör ges regeringen till känna.Centerpartiet har i partimotionen "Öppen handel med rättvisa spelregler"yrkat på behovet av en ökad samstämmighet inom EU mellanhandelspolitiken och övriga politikområden såsom bistånds-, jordbruks-,utrikes- och säkerhetspolitiken, migrationspolitiken etc.Ökat biståndDet offentliga biståndet till de minst utvecklade länderna harminskat till den lägsta nivån . Många givarländer hardragit ner sina biståndsanslag; exempelvis anslår världens sjurikaste industriländer (G 7) i genomsnitt avBNP till bistånd. agerande som föregångare på dethär området lämnar mycket i övrigt att önska. För att inteSverige skulle hamna under "skammens gräns"; den av FNrekommenderade miniminivån, i biståndsutfall (0,avBNI), beslutade regeringen om ökadeutbetalningar av biståndsanslaget. bör under detsvenska ordförandeskapet i EU verka för införandet av ettgemensamt biståndsmål inom EU. Vad som ovan sagts om attSverige under det svenska ordförandeskapet i EU bör verkaför införandet av ett gemensamt biståndsmål inom EU börges regeringen till känna.Det internationella utvecklingssamarbetet hör till vårt lands viktigaste ochmest konkreta utrikespolitiska verksamheter. Det är en självklarhet att Sverigeskall ta på sig sin del av ansvaret också för de globala problemens lösning.Att uppfylla enprocentsmålet i biståndet handlar i hög grad om Sverigesanseende i det internationella samfundet.Centerpartiet anser, och har i föreslagit, att biståndsmålet på 1 %av BNI ska återupprättas i en snabbare och jämnare takt än vad som sker.Centerpartiet redovisar i sitt budgetalternativ en ökning med 700 miljoner krår 2001 (0,av BNI), 2002 (0,av BNI) och 225miljoner (0,av BNI). Detta skapar förutsättningar för att inomen femårsperiod uppnå enprocentsmålet. Vad som ovan sagts om attåterupprätta biståndsmålet på av BNI i en snabbare och jämnare taktbör ges regeringen till känna.Även om biståndet ökas och de fattiga ländernas skuldbörda lättas krävsytterligare åtgärder på andra områden. Det handlar om att skapa möjligheterför de fattiga länderna att ta säkerhetspolitiskt ansvar. För attutvecklingsländerna på allvar ska bli en del av världsekonomin måsteindustriländerna öppna sina marknader för import från utvecklingsländerna.Centerpartiet har i partimotionerna "Internationell fred och säkerhet"respektive "Öppen handel med rättvisa spelregler" föreslagit sådana åtgärder.Den internationellafinansiella "arkitekturen"SkuldavskrivningDe fattiga ländernas skuldbörda förhindrar alla möjlighetertill utveckling. Enbart den skuldbörda till väst som Afrikasäckar under uppgår till oerhörda 350 miljarder dollar.Av världens totala investeringar gick enprocent till . Så länge huvuddelen av ett landsexportinkomster går till att betala en enorm skuldbörda kaningen utveckling åstadkommas.Centerpartiet välkomnar och Internationella valutafondens(IMF) gemensamma initiativ, det s k HIPC-initiativet (Heavily indebted poorcountries) som syftar till att skriva av lån och därmed minska de fattigaste ochmest skuldtyngda ländernas räntebörda. Det är bra att man bestämt sig för attblåsa nytt liv i skuldfrågan och satt upp ett antal delmål . Ett avmålen är att halvera fattigdomen. anser att det är bra som ettsteg på vägen, men vill understryka att det övergripande målet alltjämt måstevara att utrota fattigdomen.HIPC-initiativet är dock otillräckligt. Ökade svenska resurser på dettaområde skulle ge regeringen större trovärdighet i arbetet att få till stånd deglobala beslut om substantiella avskrivningar av de fattiga ländernas skulder.Vad som ovan sagts om ökade svenska resurser till skuldavskrivning bör gesregeringen till känna.Centerpartiet anser att aktivt ska verka för att vi och övrigamedlemsländer i EU utarbetar en långsiktig plan för hur skuldbördan förvärldens fattigaste länder skall avskrivas. Detta bör ges regeringen till känna.Förbättra det finansiella systemetMånga och vissa ekonomer anser att Asienkrisenhösten visade på svagheten hos den internationellafinansiella "arkitekturen". De hävdar att den internationellainstitutionella infrastrukturen är dåligt att ta itu mednya sammansatta problem i globaliseringens spår, genom attvara oförmögen att hantera effekterna av de enorma ochlättrörliga internationella finansiella flödena.Asienkrisen fick följder långt bortom ländernas egna gränser. Världenssamlade produktion anses ha reducerats med över 17 000 miljarder kronormellan 1998-2000 på grund av Asienkrisen.Oavsett vad som var orsak och verkan i Asienkrisen kan man konstatera,att trots att de fattigaste länderna drabbades hårdast av krisen har de mycketlitet inflytande i de ekonomiska organisationer som avgör deras framtid. Motden bakgrunden är det lätt att förstå anspråk på att få vara medoch omforma dem. Befolkningen i G 7-länderna (, ,, , , och ) representerar tillsammansbara av världens befolkning, men ändå fattar G 7 avgörandebeslut för jordens resterande 88,2 procent.En annan aspekt på Asienkrisen är att fattigdomsbekämpningöverhuvudtaget är möjlig. återhämtning och exporten som drivkraftbakom denna visar detta.Både och har kritiserats hårt för det sätt varpå de hittillslöst sina uppgifter. Länge satsades stora pengar i anläggningar i fattigaredelarav världen utan att miljökonsekvenserna beskrevs. Det var ochIMF som tog ledningen i den nya utvecklingspolitik som började tillämpas pååttiotalet och som kom att benämnas strukturanpassning. Isaneringsöverenskommelser med fattiga länder som var beroende av stora lånfrån togs bara strikt nationalekonomiska hänsyn.IMF ställde stora krav på att länderna skulle genomförastrukturanpassningsprogram för att få ytterligare lån. Övriga givare anslöt sigsom regel till dessa villkor. Programmen innebar bl a att ekonomin skulleliberaliseras. Statliga monopol skulle bort, statliga företag konkurrensutsättasoch gärna privatiseras. Icke lönsamma företag skulle läggas ned, statligasubventioner av t ex livsmedel skulle tas bort liksom prisregleringar.Övervärderade valutor skulle skrivas ned, statsbudgeten skulle bringas ibalans och budgetunderskott skäras bort genom besparingar. Demokratiskaproblem, kränkningar av mänskliga rättigheter var inget som diskuterades ochde överenskommelser som och gjorde hölls länge strikthemliga. Många enskilda och organisationer har protesterat mot dettaarbetssätt.Den här politiken medför mycket blandade effekter. En avreglering avekonomin måste ske gradvis, så att näringslivet hinner anpassa sig.Avregleringen av vår svenska pennningmarknad ledde ocksåförst till en låneboom och sedan till en krasch. Så mycket svårare är det författiga länder som tvingats marknadsanpassa sig i ett mycket svagt läge.Centerpartiet har i partimotionen "Öppen handel med rättvisa spelregler"ytterligare uppmärksammat problematiken kring strukturanpassningsprogram-men.Under senare år har man försökt modifierastrukturanpassningsprogrammen med ökade sociala hänsyn. Världsbankenarbetar också mer med s k mjuka lån. skapar emellertid kraven påmarknadsanpassning och åtstramning stora påfrestningar för de fattiga ländersom ställs inför dem. Förhandlingsklimatet mellan banken eller valutafondenoch lånekunden har förändrats ordentligt. Det sker nu regelmässigtdiskussioner om sociala förhållanden, demokrati och mänskliga rättigheter iarbetet. Vissa avtal med några länder har publicerats och båda institutionernahar inlett diskussioner och möten med de frivilliga organisationer somintresserar sig för deras arbete och vill förändra. De opinionsbildare som iflera år seriöst arbetat för att förändra institutionernas arbetssätt harsåledestill stor del lyckats.Mycket återstår dock att göra. Det är inte rimligt att länder där svält råderska använda stora delar av sitt bistånd till ränta och amortering på skulder närden ekonomiska balansen i världen ser ut som den gör . All sanering avett lands ekonomi måste utgå ifrån de grundvärden som finns i ;nämligen respekt för mänskliga rättigheter, rättsstaten, demokrati ochekonomisk och social utveckling. Det innebär förstås att både Världsbankenoch IMF ska ha en uttalad skyldighet att beakta dessa värden i förhandlingaroch avtalsslut med de stater som lånar pengar. Vad som ovan sagts om att allsanering av ett lands ekonomi måste utgå ifrån grundvärden börges regeringen till känna.Utgångspunkten måste vara både att fördela de tillgångar som finns och attskapa en sund tillväxt. De fattiga staternas ekonomi måste växa för att de skakunna bli stabila, demokratiska och skapa sig en plats i världsekonomin.Privata investeringar överskuggar med bred marginal det bistånd som idagges. Denna trend kommer säkerligen att fortsätta i takt med attkommunikationer förbättras och möjligheter att förlägga produktion var somhelst i världen därmed blir större. Stora investeringar i utvecklingsländernassociala och ekonomiska infrastruktur behövs därför. Utländskadirektinvesteringar i de minst utvecklade länderna (MUL-länderna) är ettviktigt inslag i dessa länders utvecklingsansträngningar eftersom relativt småförändringar i handels- och investeringsresurserna genererar mycket merresurser för utveckling än några förutsebara ökningar i det offentligabiståndet. Vad som ovan sagts om behovet av ökade investeringar iutvecklingsländernas sociala och ekonomiska infrastruktur bör ges regeringentill känna.På flera håll har företag förlagt utvecklingscentrum för att ta till vara lokalkunskap och komma närmare begynnande marknader. Obalansen är dock stori var investeringarna görs. I sin nuvarande marknadsinriktade utformningbidrar finanssystemet till att utländska direktinvesteringar koncentreras tillettalltför litet antal länder, motiverade av vinstintresset snarare än av behovetavutvecklingsfinansiering. Utländska direktinvesteringar utgör också enbetydelsefull drivkraft för företagsutveckling och tekniköverföring, ochdärmed även för ekonomisk tillväxt i . måste därförgöra sina investeringsförhållanden attraktiva för sådana investeringar. Dettabör ges regeringen till känna.De utvecklingsstrategier som förespråkats av de multilateralafinansieringsinstitutionerna har sina begränsningar och det internationellasamfundet måste se över dessa och ta mer hänsyn till utvecklingens sociala,mänskliga och miljömässiga dimensioner. Ett transparent internationelltekonomiskt beslutsfattande med deltagande av alla berörda parter - inklusivenäringsliv, frivilligorganisationer och den akademiska världen - är enförutsättning för att internationella utvecklingsansträngningar skall lyckas.Detta bör ges regeringen till känna.FN är den organisation där fattiga och rika stater finns representerade ochFN måste få ansvar för det totala förändringsarbetet, där de internationellainstitutionerna måste omvandlas till effektiva instrument för implementeringav strategier för mänsklig och social utveckling. Ansträngningarna attförbättra det rådande finansiella systemet i syfte att förhindra nya kriser,skapa bättre mekanismer för krishantering och göra det mer ändamålsenligtför att främja handel och utveckling är angeläget. Vad som ovan sagts om attde internationella institutionerna måste omvandlas till effektiva instrument förimplementering av strategier för mänsklig och social utveckling bör gesregeringen till känna.Öppenheten inom och måste öka. Överenskommelsermåste publiceras för att alla ska kunna se att det finns en viljaattrespektera grundläggande värden. Samarbete med andra godakrafter behöver ökas. Diskussionerna med låneländer behöver än tydligarevärdera också den sociala och miljömässiga sidan av infrastrukturprojekt ellerekonomisk sanering. I förhandlingar om framtida låneprogram måstebankerna i högre grad väga in faktorer som de politiska och socialastrukturernas bärkraft, uppbyggnaden av demokratiska institutioner ochrättsstaten. Detta bör ges regeringen till känna.För att förbättra kapacitet att delta i och inför multilateralahandelsförhandlingar resp anslutning till WTO kan satsa påanalysstöd och tekniskt stöd. Detta kan syfta till att underlätta för u-ländernaatt prioritera sektorer, identifiera handelshinder samt främja inhemskaförutsättningar för att tillgodogöra sig liberaliseringar i handeln. Stödetskulleockså kunna ta sikte på att utveckla nationell konkurrensrätt och -politik,särskilt utifrån ett utvecklingsperspektiv. Vad som ovan sagts om att Sverigeska satsa på analysstöd och tekniskt stöd för att förbättra u-ländernaskapacitet att delta i och införa multilaterala handelsförhandlingar respanslutning till WTO bör ges regeringen till känna.Centerpartiet har i partimotionen "Öppen handel med rättvisa spelregler"ytterligare uppmärksammat frågan om bl a VärldshandelsorganisationenWTO:s ansvar för att främja rättvis handel.Partnerskap med AfrikaEtt nytt håller på att ta form. Dendemokratisering som tagit fart, ser dessvärre ut att ha möttbakslag och tillkortakommanden. Ekonomiska reformer,avregleringar och handelsliberaliseringar har inletts. Efter enlång tids nedgång ser vi en påtaglig ekonomisk återhämtning.För många fattiga är levnadsnivån på väg att höjas.Skillnaderna i utveckling är dock stora i olika länder i Afrika.Förändringarna har varit snabba och fört med sig svåraomställningsproblem och våldsamma konfrontationer närolösta konflikter kommit upp till ytan men också hopp om attföra framåt.Samtidigt kvarstår mycket stora problem. bär, och bör, på grund avsitt koloniala förflutna, ta ett stort ansvar för utvecklingen i . drabbar befolkningen i flera länder, instabiliteten är stor i vissaregioner. Befolkningstillväxten är fortsatt hög och de fattigas andel ökar.Miljöförstöring och spridningen av hiv/aids utgör växande problem.Korruptionen är omfattande och hushållningen med resurser måste förbättras.Många av dessa problem är som värst i söder om , därextrem fattigdom drabbar en högre andel av befolkningen än någonannanstans, och den förvärras av högre andel konflikter, hiv/aids och andrasjukdomar.Centerpartiet prioriterar i sitt bistånd därför att särskilt se till Afrikasbehov. ställer sig bakom de strävanden som gjorts i syfte attutveckla ett närmare och mer jämbördigt samarbete - partnerskap - mellanSverige och Afrika.Det är angeläget att den ekonomiska politiken ges en tillväxtfrämjandeutformning och att det finns en tillgång till investeringskapital. I defattigasteländerna i är det jordbrukspolitiken som är den viktigaste delen av denekonomiska politiken. Det medför även problem, eftersom jordbruket ofta ärden enda beskattningsbasen. Jordbrukarna är därmed en grupp som får svaraför en orimligt stor del av landets finansiering genom skatter. Dettatillsammans med en ogynnsam prispolitik - i vissa länder har bönderna fåttmindre än halva världsmarknadspriset för sina grödor och oklaraägarförhållanden minskar incitamenten för en framgångsriklivsmedelsförsörjning.Under första hälften av detta århundrade får dubbelt så mångamunnar att mätta och även generellt i världen kommer produktionsresursernaför livsmedel att vara ansträngda. Inriktningen bör vara att skall kunnaförsörja kontinentens invånare med baslivsmedel även på lång sikt. Det finnsbedömningar som pekar på att produktionsökningen av livsmedel kanbli dubbelt så stor som befolkningstillväxten om politiken sköts rätt. Därmedfinns förutsättningar för självförsörjning.Centerpartiet anser att i utvecklingssamarbetet med de afrikanskasamarbetsländerna bör lyfta fram nödvändigheten av en mer ändamålsenligjordbrukspolitik. Erfarenheterna från framgångsrika länder understrykerbehoven av satsningar på jordbruket. Den ojämna fördelningen avjordbruksmarken är på många håll i det största strukturella hindret.Brukningsrätt kan inte ersätta den trygghet och långsiktighet somkännetecknar ägandeformen. Stöd till jordreformer bör sålunda spela enframträdande roll i det svenska biståndet. Jordreformer måste ske med respektför den enskilda äganderätten. En fungerande livsmedelsförsörjning, ökadhandel och ökade exportmöjligheter ger upphov till varaktiga inkomstkällorsom ger underlag för fortsatt utveckling. För att stärka kapitalförsörjningen iAfrika anser att förutsättningarna för en nordisk Afrikafond börutredas. Detta ska ses som ett komplement till ordinarie biståndsverksamhet.Vad som ovan sagts om att närmare utreda förutsättningarna för en nordiskAfrikafond för att stärka kapitalförsörjningen i bör ges regeringen tillkänna.Stockholm den 5 oktober 2000Marianne ()()()()()()()