mot · GO02Sf273 · 2000-10-05 00:00:00 — anser att flexibel arbetstidsförläggning är bästabotemedlet mot ansvarskrockar. Det ökar möjligheten att också ha mer tid försina barn när de nått skolålder eller behöver föräldrastöd som tonåringar. Detmöjliggör att följa med både till tandläkaren och simhallen.8 Barnomsorg - vems ansvar?8.1 SubsidiaritetDen kristdemokratiska politiken utgår från subsidiaritetsprincipen. Dettainnebär att politiken byggs "underifrån". Det en liten gemenskap självklarar av att hantera ska den ansvara för och själv besluta om. Deöverordnade gemenskaperna ska stödja de små gemenskaperna. Förfamiljepolitikens utformning innebär detta att så många beslut sommöjligt, som berör familjen, ska fattas av familjen själv. Ett sådant beslutär till exempel valet av barnomsorgsform. Staten och kommunerna skaunderlätta familjens val, inte styra det. Den politik somSocialdemokraterna presenterar vad gäller synen på barnomsorg byggerpå ett socialistiskt, kollektivistiskt synsätt. av stöden tillsmåbarnsfamiljens hushåll har en starkt styrande utformning. Det är enpolitik som tonar ner familjens och den lilla gemenskapens betydelse.8.2 Olika barnomsorgsformerEnligt vår mening omfattar begreppet barnomsorg såväl föräldrarnasomsorg i det egna hemmet som daghem, familjedaghem, öppen förskola,fritidshem, föräldrakooperativ och andra former. Utgångspunkten för allaval av barnomsorg måste vara barnets bästa, och föräldrarna skasjälvfallet ha rätt att välja den barnomsorgsform som passar deras barnbäst. Barn har olika behov och förutsättningar. Detta innebär att det måstefinnas ett varierat utbud av olika barnomsorgsformer, inklusive omsorg idet egna hemmet. Även denna omsorg måste accepteras och betraktassom likvärdig.Kristdemokraternas utgångspunkt är att barnomsorg utgör ettkomplement till den egna familjens omsorg. Vi anser att den politikregeringen bedriver sänder ut fel signaler till landets nuvarande och blivandesmåbarnsföräldrar. Familjepolitik måste handla om att möjliggöra förföräldrarna att kunna tillbringa med sina barn och att kunnakombinera yrkesarbete med omsorg om barnen på ett bra sätt.8.3 Maxtaxa för barnens bästa?Regeringen föreslår att en maxtaxa införs inom förskoleverksamheten.Argumenten för detta är inte särskilt övertygande. Ett argument har varitlägre marginaleffekter för framför allt låginkomsttagare, deltidsarbetandeoch ensamstående.Kristdemokraterna anser att maxtaxeförslaget är orättvist och främst ettsätt att tvinga föräldrar att välja en viss form av barnomsorg, en form somregeringen bestämmer. Regeringen hävdar att det är en reform för barnen. Isjälva verket handlar det om att få föräldrar att arbeta mera och längre. Detuttrycktes klart vid presentationen av reformen.Förslaget går därför stick i stäv med föräldrarnas önskemål att kunnatillbringa tillsammans med barnen. Regeringen lyssnar inte påföräldrarna, men inte heller på barnen.Maxtaxan förstärker ytterligare dagens orättvisor mellan dem som kan ochvill utnyttja den kommunalt finansierade barnomsorgen och den som vill ellermåste ordna annan barnomsorg. Förslaget är glesbygdsfientligt. På vilket sättska den familj som bor i en liten glesbygdskommun där barnomsorgen inte ärutbyggd, där man har haft att lösa sin barnomsorg på otraditionellt vis kommai åtnjutande av maxtaxeförslaget? Maxtaxan är dessutom ett ingrepp i detkommunala självstyret som äventyrar såväl andra kommunala verksamhetersom kvaliteten i barnomsorgen.Det handlar alltså om att få föräldrar att arbeta mera utanför hemmet. Detär att peka med hela handen vad som är bäst för den enskilda familjen och detenskilda barnet, eftersom ekonomin styr de flesta människors val. Förslagetgynnar de familjer som har en relativt hög inkomst mest, vilket är en märkligfördelningspolitik.Att regeringen inser att det blir svårt för kommunerna att klara kvaliteten ibarnomsorgen i och med att en maxtaxa införs är alldeles uppenbart, mendetta undviker man att tala om. Därför ska de kommuner som "lyder"regeringen, alltså inför maxtaxa, belönas med pengar tillpersonalförstärkningar. Hur många kommuner kan säga nej till pengar manutlovas? Varför bedömer regeringen att det inte behövs mer personal ikommuner som inte inför maxtaxa? Är det i själva verket så att regeringeninser att maxtaxan kommer att medföra ett ökat vårdbehov.När det nu finns pengar att satsa ska de naturligtvis komma alla kommunertill godo så att alla barn får del av dem och inte bara några.Uppenbart är också att regeringen har problem med definitionen av deolika begreppen barnomsorg/förskola. talar regeringen om förskolasom något som inbegriper både daghem, familjedaghem och öppen förskola,ibland uppfattas det som om begreppet endast rör daghem.Det finns tidigare uttalanden från där regeringenskriver att allmän förskola är ett komplement till familjedaghemmen.Resonemanget hänger inte ihop. Är förskolan ett komplement till sig själv?Detta har vi Kristdemokrater gång på gång tidigare påtalat men fortfarandehar inte regeringen klarat ut detta för sig själv. Det är på sin plats attregeringen reder ut begreppen, inte minst för alla dem som arbetar inom deolika verksamheterna. Regeringens oklarhet i denna fråga måste vara mycketfrustrerande för personalen.8.4 Allmän förskola och förskoleverksamhetRegeringen väljer att gång på gång betona vikten av att föräldrar lämnarbort sina barn och använder barnets egen utveckling som argument förinförandet av maxtaxa och allmän förskola. Regeringen aviserarinförandet av en allmän förskola som ska vara obligatorisk förkommunerna att anordna men frivillig för barnet. Förskolan ska omfatta525 timmar och vara avgiftsfri. Barns pedagogiska förberedelseföre skolstarten förs fram som ett huvudargument för satsningen.Vi Kristdemokrater motsätter oss resonemanget att det endast är iförskolan som detta kan ges barnet. Barn lär överallt i alla miljöer förutsattattnyfikenheten stimuleras. För att kunna ge det enskilda barnet den trygghet,stimulans och det stöd det behöver måste utgångspunkten vara barnets behovoch därmed behövs också olika alternativ för att möta dem. Med regeringensförslag är risken uppenbar att andra barnomsorgsformer försvinner. Dettakommer tydligt till uttryck i propositionen eftersom den öppna förskolan intemed ett enda ord beskrivs eller nämns. Regeringen hävdar att reformen omallmän förskola främst berör barn i landsbygdskommuner och övriga mindrekommuner, barn till föräldralediga, invandrarbarn, barn i utsattabostadsområden och barn till hemarbetande, just de grupper som den öppnaförskolan riktar sig till.Utifrån ovanstående är det inte svårt att se vad regeringen anser. Annanbarnomsorgform än allmän förskola (läs daghem) kan inte tillfulloge det enskilda barnet det stöd och den stimulans som det behöver. Gruppersom står helt utanför statliga subventioner ska nu ingå, men i ett styrtsystem. lämnar regeringen familjer där en hemarbetar undernågot/helt utan stöd. Det är en grupp familjer som inte "finns" iregeringens sinnevärld.8.5 Arbetssökande och föräldraledigaRegeringen föreslår att barn i åldern vars föräldrar ärarbetssökande eller föräldralediga, i likhet med vad som gäller för barntill förvärvsarbetande eller studerande föräldrar, skall omfattas avkommunens skyldighet att tillhandahålla plats inomförskoleverksamheten.Vi menar att kommunen har möjlighet att göra denna satsningutan statlig styrning och att besluten även fortsättningsvis skall utformas påden lokala nivån utifrån regionens eller ortens specifika förutsättningar. Vianser också att regeringen bidrar till ökad osäkerhet bland landets föräldrarnär det gäller deras roll och betydelse för det egna barnets utveckling. Detfinns en risk att man överbetonar institutionernas roll när det gäller barnsutveckling.Kontinuiteten är viktig för barnets välbefinnande. Inte minst gäller detta debarn som lever i en utsatt situation. För är det därförsjälvklart att det skall finnas möjlighet till barnomsorg för dessa grupper.Barnomsorg kan och skall, där familjen så önskar, fungera som ettkomplement till den egna omsorgen.Regeringen försöker inpränta i landets föräldrar att förskolan står förkontinuiteten och utgör garanten för att barnet utvecklas i rätt riktning. Vivillistället betona barnets rätt till sina föräldrar och att det är familjen somutgörbasen för barnets utveckling. Det är familjen som står för kontinuiteten närandra vuxna kommer och går. Barnomsorg i någon form är ett komplementtill familjen, inte tvärtom. Den insikten lyser med sin frånvaro i regeringensbudgetproposition.9 Kristdemokratisk förskolepolitik9.1 MångfaldAtt verkar för att föräldrarna skall ges möjlighet atttillbringa med sina barn och vill uppvärdera föräldrarollen innebärinte att vi inte inser värdet av en förskola med hög kvalitet. Föratt alla föräldrar ska finna alternativ som passar just dem och deras barnmåste det finnas en väl utbyggd barnomsorg.Det är centralt i kristdemokratisk familjepolitik att bryta den föråldradesynen på barnen i samhället och istället sätta barnen först. Därför måsteföräldrar ges praktiska och ekonomiska möjligheter att välja denbarnomsorgsform som passar just dem bäst. Vi vill att staten ger landetsföräldrar så flexibla och likvärdiga förutsättningar som möjligt oavsett hur deordnar omsorgen om sina barn.Vi vill sätta fokus på att lyfta fram olika barnomsorgsformer där omsorg ihemmet, förskolan, familjedaghem, föräldrakooperativ, öppna förskolor ochprivata alternativ har sin givna plats. Detta görs genom att utveckla och stödjadessa, erbjuda olika personalgrupper det stöd och den fortbildning som ärnödvändig, inom sina olika områden. Någon sådan strategi går inte att finnahos regeringen. Som exempel kan nämnas att omsorgsformen familjedaghemendast åtnjuter några rader i hela propositionen. Som tidigare nämns finns inteen rad om verksamheten som bedrivs genom den öppna förskolan.Det är viktigt att etableringsmöjligheter ges till olika alternativ. Det somförenar alla former måste vara intresset att på bästa sätt tillgodose barnetsbehov.Det är viktigt att förskolan utvecklas så att en hög kvalitet kan säkerställas.Den som väljer förskola skall kunna känna tilltro till att förskolan på bästasätt tillgodoser barnets behov. Insikten om barns behov måste finnas och fåstyra både när det gäller planering av olika omsorgsformer, gruppstorlekarsamt kontinuiteten i omsorgen. Såväl kommunala som privatabarnomsorgsalternativ ska bedrivas under kvalitetskontroll.Att svensk barnomsorg rönt internationell uppmärksamhet för bl.a. högoch jämn kvalitet är mycket glädjande. Det finns emellertid anledning att varavaksam när det gäller utvecklingen i förskolan. Antalet barn har ökat kraftigtinom förskoleverksamheten, som antalet årsarbeten minskat.Barngruppernas storlek har därmed ökat och är på många håll alldelesför stora. Långa arbetsdagar för många barn leder till stressymptom i tidigålder.Förslaget kan tolkas som att regeringen vill göra förskolanobligatorisk och ses som första steget i utbildningskedjan. liggerbarnomsorgen under utbildningsväsendet.Den öppna förskolan bärs av en idé som innebär att förskollärare,föräldrar, dagbarnvårdare och andra vuxna som besöker den ska vara med ochutforma verksamhet och innehåll. Detta leder till ansvar, trivsel, ökaddelaktighet och engagemang från olika vuxna. Den öppna förskolan har brederfarenhet, kunskap och tradition att arbeta med många olika grupper somt.ex. arbetssökande, invandrare, ensamstående. Det förekommer på sina hållmånga intressanta samverkansprojekt mellan den öppna förskolan,barnavårdscentral, , kyrkan etc. vilka har fått stor betydelseinteminst när det gäller att tidigt se och upptäcka barn som far illa, och därmed äri behov av särskilt stöd.Till skillnad mot regeringen anser vi att arbetet som görs inom den öppnaförskolan bör tas till vara och vidareutvecklas. Öppen förskola riktar sig idagjust till de grupper regeringen hänvisar till när det gäller allmän förskola.Hurregeringen har tänkt sig den öppna förskolans framtid är höljt i dunkel.Under de senaste åren har var fjärde öppen förskola försvunnit och taktenhar ökat . Vi Kristdemokrater vill verka för att ge den öppnaförskolan möjlighet att utvecklas.9.2 PersonalAtt ta hand om den uppväxande generationen är en av samhälletsviktigaste uppgifter, oavsett om omsorgen sker i det egna hemmet eller iandra former. De som utför detta arbete får i alltför liten utsträckning deterkännande och den uppmuntran som de förtjänar. Vi vill ändra på detta.För dem som har det stora ansvaret att ta hand om andras barn kan viktenav lämplighet inte nog betonas.Kristdemokraterna anser att förskollärare, fritidspedagoger, barnskötare,dagbarnvårdare, ja alla de som arbetar med barn utifrån sina olikaspecialiteter, måste ges goda möjligheter till kompetenshöjning,vidareutbildning och forskning. Det är också viktigt att utbildning ochfortbildning av förskole- och skolpersonal omfattar moment som behandlar deinternationella konventioner som gäller barn, familj och utbildning.10 Familjens ekonomi10.1 Dagens system orättvistKristdemokraterna har länge arbetat för tillräckligt goda ekonomiskaresurser till familjerna för att de ska kunna fullgöra sina uppgifter på ettbra sätt. Dagens stöd till barnfamiljerna strider mot viktiga principer somrättvisa, valmöjligheter och god fördelningspolitik.Den mycket höga beskattningen även av låga inkomster kombinerad medinkomstrelaterade bidrag och taxor innebär att orimliga skattekilar skapas.Kostnaden för den som själv ordnar sin barnomsorg, i egen regi eller genomatt köpa tjänsten osubventionerad, blir orimligt stor. För att motverka dettaoch skapa drivkrafter för förvärvsarbete tillhandahåller stat och kommunkraftigt subventionerad offentlig barnomsorg. Sambandet mellanbarnomsorgens verkliga kostnader och den avgift som föräldrarna betalar ärmycket svagt. I praktiken innebär det att en stor grupp föräldrar gynnas på enannan grupps bekostnad.10.2 Hemarbetet måste uppvärderasMed tanke på hur viktig omsorgen om barnen är framstår dagens system,som inte tar hänsyn till omvårdnad i hemmet, som ganska otidsenligt. Närbarnomsorgsfrågor diskuteras glöms ofta att småbarnsperioden för deallra flesta är av livet. Ekonomen kom ut med en bok om hemarbete som väcktemycket debatt. Hon konstaterade att det arbete som görs utanför denetablerade arbetsmarknaden endast ger låg grundtrygghet. Detta drabbar iförsta hand kvinnorna. Män och kvinnor arbetar ungefär lika mycket i tidräknat, men proportionerna mellan hemarbete och arbete utanför hemmetär olika. Kvinnorna arbetar mindre på den så kallade öppnaarbetsmarknaden. Med andra ord missgynnas kvinnor över livscykelngenom den här arbetsfördelningen. Detta är en viktig jämställdhetsfråga.Ur detta perspektiv finns det anledning att fråga sig hur staten betraktararbete som sådant. Hemarbete måste utföras och är viktigt inte minst ur livs-kvalitetssynpunkt, men signalerna som ges med dagens regelverk är att allabör förvärvsarbeta heltid även under de perioder då arbetsbelastningen ihemmet är som störst, till exempel . noterar i sin bok att vård och underhåll av maskiner är en skattebasoch räknas som värde i BNP, medan vård och underhåll av människor inomhemmet inte räknas i skattesammanhang och inte alls registreras i denekonomiska statistiken. En ökad insikt om detta samband kan dock, främsttack vare att varit pådrivande, konstateras i det nyapensionssystemet. per barn räknas som pensionsgrundande i det nyasystemet. Denna insikt borde också gälla andra reformer.10.3 Behovet av en familjepolitisk reformDet familjepolitiska system som byggts upp har flera bristerfrån såväl valfrihets- som fördelningspolitisk synvinkel.Fördelningspolitiskt därför att barnomsorgssubventionerna i storutsträckning tillfaller redan resursstarka hushåll. Föräldrapenningen ärlägre ju sämre ekonomisk situation kvinnan har innan hon får barn ochomvänt högre för redan välavlönade kvinnor. Barnbidraget utbetalas likaför alla. Endast bostadsbidraget kan sägas särskilt gynna resurssvagahushåll. Bostadsbidraget har dock skurits ner och försämrats kraftigtunder senare år. Från valfrihetssynpunkt är det en brist att detfamiljepolitiska stödet inte medger flera alternativa barnomsorgsformer.10.4 Rättvisa mellan barnfamiljerUtöver de statliga transfereringar som nämnts innebär vissa delar av denskattefinansierade offentliga konsumtionen dolda inkomstöverföringarmed minimal fördelningspolitisk träffsäkerhet. är det bara de somväljer att ha sina barn på kommunalt finansierad förskola ochfamiljedaghem som får del av barnomsorgssubventionerna. Familjer därnågon av föräldrarna valt att stanna hemma med barnen får ingen del avde offentliga subventionerna. Det får inte heller familjer som ordnat sinbarnomsorg privat. Vidare får inte familjer som arbetar skift på tider sominte "stämmer" med kommunens öppettider någon del av de offentligasubventionerna. Familjer som står i kö till den kommunala barnomsorgenfår inte heller del av samhällets stöd. Den så kalladeLindbeckkommissionen1 uttryckte detta förhållande så här:Framför allt kan inte dagens subventioner av barnomsorg utanför hemmetmotiveras från fördelningssynpunkt. Subventionerna till de kommunalabarndaghemmen innebär en inkomstöverföring till de avsmåbarnsfamiljerna som utnyttjar just denna omsorgsform.Subventionerna till de av småbarnsfamiljerna somutnyttjar andra former av kommunalt understödda omsorgsformer ärmindre, medan de av småbarnsfamiljerna som inte utnyttjarnågon barnomsorg alls inte får någon som helst subvention.Från fördelningssynpunkt vore ett kontantstöd eller en servicecheck, likaför alla, mer motiverad. En annan möjlighet är skatteavdrag förbarnomsorgskostnader.10.5 Fler valmöjligheter för barnfamiljerDet nuvarande systemet har också brister från flexibilitets- ochvalfrihetssynpunkt. Friheten för föräldrar att välja barnomsorgsform försina barn är mycket begränsad. För de allra flesta finns bara möjlighetenatt ha barnen inom kommunalt subventionerad barnomsorg. Många somskulle önska en annan lösning har inte ekonomiska möjligheter till det. är det bara de mest välbeställda som kan välja den barnomsorgsformsom passar dem bäst.Med barnens och familjernas behov som utgångspunkt för familjepolitikenär det angeläget att alla har möjlighet att välja den barnomsorgsform sompassar de egna förhållandena bäst. Behoven och önskemålen kan naturligtvisvariera över tiden och därför ställs stora krav på att samhällets stöd tillbarnfamiljer är organiserat så att det kan användas på ett flexibelt sätt.10.6 En föräldraförsäkring med högre garantinivåDagens föräldraförsäkring innebär som tidigare nämnts attföräldrapenningen är lägre ju sämre ekonomisk situation kvinnan harinnan hon får barn och omvänt högre för redan högavlönade kvinnor.Bakgrunden till detta förhållande är att det är inkomstbortfallsprincipensom tillämpas. Rimligheten i denna princip är dock tveksam när det gällerjust föräldraförsäkringen. Föräldraförsäkringen är inte någon försäkring itraditionell mening, utan en transferering som konserverarinkomstskillnader mellan olika familjer. En grupp som särskilt hardrabbats är studerande som ännu inte tagit steget ut på arbetsmarknaden.De har varit tvungna att välja mellan socialbidragsberoende eller att inteavstå från arbete och/eller studier ens under barnets första levnadsår. Påuniversitet och högskolors anslagstavlor är det inte ovanligt med nödropfrån föräldrar som behöver barnpassning redan när barnet endast är någramånader gammalt. Socialbidrag är inte tänkt som ett system för attförsörja dem som vill skaffa barn. Tyvärr har dagens system lett till ettsådant resultat. Om familjerna skall uppmuntras att föda barn kan intesådana brister1 Ekonomi kommisssionen SOU 1993:16finnas i föräldraförsäkringen att de ger upphov till starka ekonomiskaincitament att istället avstå från att föda barn.För att utjämna skillnaderna vill därför höjagarantibeloppet i föräldraförsäkringen från dagens nivå på per dag till150 kronor per dag . De som gäller som bottennivå fördem som har låg eller ingen sjukpenninggrundande inkomst (SGI) har gälltsedan mitten av sjuttiotalet. Det är således inte för tidigt med en ordentliguppräkning av nivån för dem som har det sämst ställt. Ersättningsnivån skaför dem som har högre SGI än garantibeloppet utgöra av SGI.Denna nivå har stått fast vid, även under de årsom regeringen trots fagra vallöften sänkte ersättningsnivån till avSGI.När det gäller såväl sjuk- som föräldraförsäkringen finns det vidare skäl attdet tydliggörs vilka inkomster som man "försäkrar" och att denna inkomstinte i allt för stor utsträckning går att påverka på kort sikt.Kristdemokraternaanser därför att den sjukpenninggrundande inkomsten ska beräknas på ettgenomsnitt av de senaste två årens inkomster. Skattepliktiga förmåner samtsemesterersättning ska vara SGI-grundande.10.7 Från vårdnadsbidrag till barnomsorgskontoKristdemokraterna har enträget arbetat för goda ekonomiska resurser tillfamiljerna. Efter en kompromiss i fyrpartiregeringen kunde ettbeskattat vårdnadsbidrag på per barn i åldern , medviss modifiering för utnyttjad barnomsorg med kommunalt stöd, införas.Det bidrog till att skapa ökad rättvisa mellan olika barnfamiljer ochunderlätta för föräldrarna att ordna barnomsorgen utifrån sina egna behov.Långt mer än hälften av alla barnfamiljer som var berättigade till det valdevårdnadsbidraget under den korta tid det existerade. procent av föräldrarmed barn som fyllt men ej fick vårdnadsbidrag av dessa föräldrar fick per barn, fick perbarn och fick per barn. Storleken på vårdnadsbidraget varberoende av hur många timmar barnet vistades på daghem. Densocialdemokratiska regering som tillträdde efter valet avskaffadeemellertid stödet från och med den 1 januari 1995.Kristdemokraterna har tidigare även diskuterat och presenterat ett förslagom en modell för barnomsorgskonto. Utgångspunkten för såvälvårdnadsbidraget som barnomsorgskontomodellen var att öka valfriheten ochflexibiliteten avseende barnomsorgen för barnfamiljen. är friheten förföräldrar att välja barnomsorgsform för sina barn mycket begränsad. Iställetför att fråga föräldrarna vilken omsorgsform de skulle vilja ha, frågarregeringen om de utifrån befintliga alternativ är nöjda. Många som skulleönska en annan lösning har inte möjlighet att få det.10.8 Fyrpartiöverenskommelsen - flexibilitet,valfrihet och mångfaldVi kristdemokrater anser att förskoleverksamhetens utformning är enföräldraangelägenhet. Det är föräldrarna som ska bestämma hur de villordna sin barnomsorg. Vi vill, till skillnad från regeringen, ge föräldraroch kommuner resurser för att kunna skapa ekonomiska och praktiskaförutsättningar för val mellan olika och flexibla omsorgsformer.Vi anser att regeringens förslag om maxtaxa och allmän förskola är alltförenkelriktat. presenterade vi därför ett alternativt förslag tillsammansmed de övriga borgerliga partierna. Principen för barnomsorgskontot ärdensamma som för vårdnadsbidraget, nämligen att låta barnfamiljenbestämma över vilken barnomsorgsform som passar familjen bäst. Vårtförslag omfattar alla barn, ger valfrihet och flexibilitet samt är rättvisare.Förslaget stärker alternativen i barnomsorgsverksamheten, visar på en vilja attgöra en familjepolitisk reform som tilltror föräldrarna själva valet mellanheltid, deltid eller ingen tid alls på arbetsmarknaden under olika perioder avlivet. Vi vill myndigförklara föräldrarna. Mot den bakgrunden har vi kommitöverens om fyra målsättningar enligt följande:ValfrihetPolitiken ska ge stöd för en trygg och bra uppväxt för alla barn. Detförutsätter att föräldrarna har möjlighet att ta ansvar för barnens uppväxtbåde när det gäller barnomsorg och skola.MångfaldVerklig valfrihet förutsätter mångfald. Det är viktigt att det finns olikaformer av barnomsorg. Den moderna barnomsorgen skall ge utrymme förny pedagogisk utveckling och olika former av tjänster anpassade efter denenskilda familjens behov.Omfatta alla barnDet offentliga stödet till barnomsorgen ska nå alla barn.