mot · GO02U636 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:U636av , (-v)IranFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening att den svenskaregeringen i den kritiska dialogen med kraft hävdar det iranska folketsrätt att fritt organisera sig i partier och fackföreningar.2. tillkännager för regeringen som sin mening att den svenskaregeringen verkar för att FN:s speciella sändebud när det gällermänskliga rättigheter i , , måste få möjlighet attbesöka landet.3. tillkännager för regeringen som sin mening att den svenskaregeringen i olika internationella organ skall verka för attomständigheterna kring flera författares och en rad politiskt och religiöstoliktänkande människors död närmare granskas av en opartiskinternationell humanitär organisation.4. tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen isina direkta relationer med den iranska regeringen samt i EU- och FN-sammanhang bör verka för att alla författare och journalister gesmöjlighet att fritt ge ut sina verk, tidskrifter och tidningar.5. tillkännager för regeringen som sin mening att den svenskaregeringen bör verka för att ett upprättas i Iran.6. tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen iden kritiska dialogen bör lägga stor vikt vid kvinnornas situation när detgäller deras ställning inom rättssystemet, när det gäller deras rätt tillarbete och deras möjligheter att yttra sig i samhällsdebatten.7. tillkännager för regeringen som sin mening att regeringenbeaktar de händelser i som inneburit en kraftigförsämring när det gäller mänskliga rättigheter, vid behandlingen aviranska flyktingars möjligheter att få uppehållstillstånd i . tillkännager för regeringen som sin mening att regeringenskall verka för att alla som fängslats enbart på grund av sin politiska ellerreligiösa uppfattning friges.9. tillkännager för regeringen som sin mening att den svenskaregeringen inom EU skall verka för att politiska, diplomatiska ochekonomiska punktsanktioner skall kunna tas i bruk som en del av denkritiska dialogen.10.1 Yrkande 7 hänvisat till SfU.Religionen är överordnadpolitikenSedan 1979 sitter en s.k. islamisk regim vid makten i Iran.Landets religiösa ledning är överordnad det politiskasystemet. Presidentkandidater, parlamentskandidater,parlamentsledamöter, regionala ledare och borgmästare m.fl.måste godkännas av den religiösa makten innan de tillträdersina befattningar även om dessa redan är valda. Ingen kanheller ställa upp i val, utan att först ha godkänts av landetsreligiösa ledning.Den religiösa makten ligger i händerna på landets s.k. andlige ledareayatollah Khamenei, vilken utses av De lärdas råd. Den "andlige ledaren"utser medlemmarna i , som bl.a. har till uppgift att godkänna ellerunderkänna de kandidater som ställer upp till val till olika politiska poster.Den andlige ledaren utser riksåklagare, ordföranden i högsta domstolen,överbefälhavaren för Pasdaran, de militära styrkorna och chefen förordningsmakten. En stor del av den politiska makten är således samlad i denreligiösa maktens, främst den andlige ledarens, , händer.Denna ledning har uppvisat en växande inkompetens närdet gäller att leda landet. Ekonomin är i kaos. Korruptionen är omfattande.Stora ekonomiska tillgångar finns samlade i De fattigas fond, en enormansamling av rikedomar som inte förtjänar sitt namn. Den är helt i mullornashänder. Hur mycket den inrymmer är inte känt. Inte heller vad den användstill.Folket saknar rätt att fritt bilda sina egna organisationer. Följaktligen finnsinga politiska partier i landet. Det finns fackliga organisationer men vid detillfällen då dessa hävdat sina rättigheter eller ställt krav, exempelvis närarbetarna vid olika företag inte fått någon lön , har dessaangripits och ledarna arresterats och torterats.Vi menar att den i den kritiska dialogen med kraft börhävda det iranska folkets rätt att fritt organisera sig i partier ochfackföreningar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.Under regimens år vid makten har omfattande brott mot mänskligarättigheter begåtts. I samband med avslutandet av kriget mellan och Irakför avrättades tusentals politiska fångar. Därefter har ett stortantal författare och journalister mördats av den iranska säkerhetstjänsten.Fängelserna är fulla av politiska fångar och religiöst oliktänkande, främstbahaier. Praktiskt taget alla torteras och misshandlas. Kvinnor utsätts förvåldtäkt och tortyr, inte sällan medan barnen tvingas att se på. En av dessapolitiska fångar, , vittnade vid ett minnesmöte i omden bestialiska behandling hon hade utsatts för. Hennes berättelse var långoch plågsamt utförlig. Hon berättade om hur hon torterats inför sin dotter ochblivit våldtagen. Hon berättade bl.a.:Jag fick erfara två våldtäkter. Den ena av mig själv och den andra av enannan kvinnlig fånge. Även om en del vänner har olika uppfattningar omvad våldtäkt innebär och uppfattar våldtäkt som en form av tortyr, måstejag säga att så var det inte för mig och den andra flickan. Det var någotbortom tortyr, något värre än tortyr. En del föreställer sig att självmordsom en följd av våldtäkt har något med religiös mentalitet att göra. Dekan säga vad de vill, för de kan inte föreställa sig hur outhärdligt det äratt bli våldtagen. Förhörsledaren ville krossa mig och han lyckades. Min vän som också våldtogs blev mentalsjuk. Efter det attjag släppts ur fängelset försökte jag leta reda på henne för att få veta vadsom hänt med henne. Hennes föräldrar förnekade att de hade en sådandotter.Tortyren skadar och krossar således inte bara den somtorteras eller blir våldtagen. Den krossar och förstör ocksålivet för offrets familj, vänner och relationerna mellan dem.FN:s representant för mänskliga rättigheter i , , harinte medgivits inresa i landet för att undersöka situationen när det gällermänskliga rättigheter.Den borde i FN, EU och andra internationellasammanslutningar intensivt verka för att Capithorne ges möjlighet att besökaIran. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.Vi anser också att den i olika internationella organskall verka för att omständigheterna kring flera författares samt en radpolitiskt och religiöst oliktänkande människors död närmare granskas av eninternationell opartisk humanitär organisation. Detta bör som sinmening ge regeringen till känna.Valet av tillpresidentFör var det presidentval i . Till detta valfanns det fyra kandidater godkända av . Två avdem kom att framträda som de främsta medtävlarna omposten. Den ene var (parlamentets) talman och enbakåtsträvare. Den andre var , somlanserades som reformvänlig. I valet mellan dessa bådavalde folket med stor majoritet, , tillpresident. Som motvikt till den nye reformvänligepresidenten tillsattes, den avgående presidenten, ,som ledare för för landets bästa, dvs. ännu en avbakåtsträvare dominerad församling, vars majoritet stod denandlige ledaren nära.Studenternasdemonstrationer 1999Förväntningarna på presidenten var stora. Det taladesmycket om förändringar inom systemet, men mycket liteskedde konkret. De förändringar som inträffat efterKhatamis makttillträde har inte motsvarat folketsförväntningar. Framför allt var intellektuella och studenterotåliga. En viktig förändring var att publicister av olika slag,journalister och författare, tog sig allt större friheter när detgällde att kritisera regimen. Likaledes började människor attuppträda friare än tidigare.För att stävja dessa strömningar bland folket lät regimen hizbollahgruppergå till angrepp mot studenternas möten vid olika universitet. De provocerade,vandaliserade, slog, skadade och dödade studenter. Polisen ingrep menarresterade inga hizbollahanhängare utan istället flera studentledare.Studenterna anordnade demonstrationer mot och ordningspolisensuppträdande. Regimen lät misshandla och döma studenter till långafängelsestraff som de som provocerat, vandaliserat och skadat ochdödat studenter gick fria. Även sådana som man visste hade mördatframträdande reformpolitiker som och hans hustru fortfarande fria. Författare och journalister stoppades åter från attpublicera sina verk eller alster. Regeringen bör i sina direkta relationer medden iranska regeringen samt i EU- och FN-sammanhang verka för att allaförfattare och journalister ges möjlighet att fritt ge ut sina verk, tidskrifter ochtidningar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.I dag sitter flera studentledare såsom , ,Manouchehr , , Behie Gilani, ,, , , , , Yaghoob Salimi, Mohammad-Reza Kasrani ochmånga andra fängslade för att de utnyttjat sin mänskliga rättighet att yttra sigom situationen i det land de lever i. Brotten mot mänskliga rättigheter ärsålunda fortfarande grova och omfattande i . Vi anser därför att densvenska regeringen till stöd för de krafter som verkar för mänskligarättigheter i bör verka för att ett upprättas i . Detta börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.Kvinnoförtryck ochkvinnokamp i IranDe iranska kvinnorna har utsatts för förtryck ochtrakasserier. Kvinnodiskriminerande rättsordning,kvinnornas rättslösa ställning i familjelagstiftningen ocholika former av segregering grundad i islamitiskasexualfientliga föreställningar m.m. drabbar kvinnorna hårt.Likafullt har kvinnorna inte tryckts ner av regimen. Snarareförefaller det som om kvinnorna i allt större utsträckningbjuder motstånd. Hemmafrulivet är inte något ideal förunga iranska kvinnor. I stället har de i allt större utsträckningsökt sig ut på arbetsmarknaden. Därmed utmanar de dettraditionella patriarkatet genom att arbetslivet ger dem nyaerfarenheter som gör att de ställer alltmer kritiska frågor tillden traditionella ordningen mellan män och kvinnor. Ungakvinnor som söker sig till universiteten visar sig mycket välkunna tävla med sina manliga kolleger. Detta medför attkvinnorna vinner allt större självförtroende. Allt dettaundergräver också traditionella föreställningar om attkvinnor skulle vara mindre intelligenta och mindre lämpadeför studier än männen. Deras deltagande i arbets- ochsamhällslivet visar att mullorna har fel. En speciell riktning,islamisk feminism, vinner mark på olika områden isamhället. Många publicister, såväl journalister, författare,förläggare m.fl., är kvinnor. Trots förtrycket har kvinnornatillskansat sig ett allt större inflytande i samhället och översin egen situation. I pressen och i andra offentligasammanhang har kvinnorna riktat skarp kritik mot regimenoch kritiserat den för dess brott. Deras kritik har varit minstlika hård som studenternas eller den som framförts avmanliga journalister och författare.Fortfarande finns dock de ojämlika rättsförhållandena, den orättvisafamiljelagstiftningen m.m. kvar. Skillnaden är dock, jämfört med tidigare, attkvinnorna upphävt sin stämma och skaffat sig en röst i samhället. I sambandmed den våg av repression som sköljt överIran har regimen försökt att tysta kvinnornas röster. ochtidskrifter har stängts.Därför menar vi att regeringen i den kritiska dialogen bör lägga stor viktvid kvinnornas situation när det gäller deras ställning inom rättssystemet,deras rätt till arbete och deras möjligheter att yttra sig i samhällsdebatten.Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.Bakåtsträvarnas angrepppå parlamentetUnder var det parlamentsval. hadereformvänliga strömningar kommit till klart uttryck i Iranoch en rad reformkandidater hade ställt upp i valet ochgodkänts av . Den reformvänliga strömningenvann valet, vilket kom att starkt oroa de religiösa ledarna.Det var uppenbart att dessa inte hade något folkligt stöd.Under våren och sommaren 2000 började bakåtsträvarna att gå till allthäftigare motangrepp. De religiösa instanserna i samhället lät successivtstänga allt fler regimkritiska tidningar. När de reformvänliga i parlamentetförsökte ta upp och kritisera dessa åtgärder förbjöd den andlige ledaren dematt göra detta. Munkavle lades på de reformvänliga i parlamentet.De reformvänliga är inte någon enhetligt organiserad kraft i samhället.Inom dem ryms flera olika fraktioner. En del av dem eftersträvar mindreförändringar i samhället, andra mer genomgripande och radikala.Under sommaren har den i ansedde och regimkritiske journalistenAkbar Gandji fängslats. Det skedde efter det att han undersöktomständigheterna kring flera av de politiska mord som begåtts i , bl.a.morden på och och avslöjat att det varsäkerhetstjänsten och Pasdaran som utfört dessa brott. Likaledes avslöjadehan att det var samma krafter som försökte mörda (också hankritisk till regimen). Både Gandji och Hadjarian var en gång med om att efterrevolutionen grunda den iranska underrättelsetjänsten. har de blivit dessmotståndare. Andra som fängslats är den tongivande medlemmen i , och den satiriske kåsörenIbrahim Nabvani. har ett tjugotal regimkritiskatidningar stängts och flera av dess redaktörer och anställda arresterats ochfängslats.Representanten och rapportören för parlamentets () juridiskakommission har begärt att få träffa Gandji i fängelset, men förvägrats detta.President hållningPresidenten själv har försökt att placera sig mellanreformvännerna och bakåtsträvarna. Han förklarade isamband med , att folket "är otåligt ...Det skall inte kräva mer än vad som är möjligt." Hanmenade att den yngre generationen ställde orealistiskaekonomiska krav och krav på alltför mycket frihet. Hanmenade också att detta ledde till extremism och att"extremism i alla former och riktningar är oönskad, oavsettom den uppträder i frihetens namn och understödjer folketsrättigheter eller i säkerhetens namn undertrycker folketsrättigheter ... Låt mig erinra om att jag inte kom till makten ireformens namn ... Jag kommer aldrig att vara illojal motfolkets förhoppningar och strävanden. Det skulle vara lätt förmig att avstå från att ta något ansvar, men det är inte lätt förmig att ge upp det jag tror på. "President förhållningssätt till utvecklingen i landet under vårenoch inskränker sig sålunda till allmänna, svävande ochkryptiska uttalanden.Vi menar att regeringen i den kritiska dialogen med och i arbetet inomolika internationella organ bör verka för påtryckningar på , för att stärkayttrande- och tryckfriheten, kommer till stånd.Vi anser också att regeringen när det gäller politik i frågan omflyktingar från betänker att händelserna i innebären kraftig försämring när det gäller mänskliga rättigheter och beaktar dettanär det gäller behandlingen av de iranska flyktingar som söker asyl i Sverige.Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.Framträdande kvinnor inom den iranska kvinnorörelsen som Merengiz Karoch advokaten har likaledes fängslats. har fängslatsför att hon åhört och dokumenterat en redogörelse av en hizbollahledare omhur en rad mord på framträdande politiker och regimkritiker gått till och vilkasom begått dem. Såväl hizbollahledaren som fängslades i ställetför att man eftersökte förbrytarna.Vi anser att regeringen i den kritiska dialogen med och i arbete inomolika internationella organ bör verka för att alla som fängslats enbart på grundav sin politiska eller religiösa ståndpunkt friges. Detta bör som sinmening ge regeringen till känna.Vi anser också att regeringen i den kritiska dialogen med och i arbetetinom olika internationella organ bör verkar för att man som en del av denkritiska dialogen skall kunna tillgripa politiska, diplomatiska och ekonomiskapunktåtgärder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.En regim med kortframtidDe regimvänliga tidningarna i utkommer dock somtidigare, men förblir oemotsagda. En av dessa ärtidningen , vars chefredaktör själv varit med ochtorterat och mördat flera regimmotståndare.Den kände affärsmannen som leder en av bakåtsträvarnasstarkaste organisationer, , med mångamedlemmar i , underrättelseväsendet och de islamiska domstolarna,har i media förklarat att man måste rädda islam och landet från de elementsom sprider irrläror om ett sekulariserat politiskt system. Han har förklaratattdet är viktigt att slå till mot reformanhängarna eftersom dessa öppnar vägenför ett sådant system.Det påstås att den tidigare presidenten , själv skyldig tillåtskilliga blodiga förbrytelser, (bevisligen till mordet på ledaren förKurdistans () Sharafkandi, vilket förövades av deniranska säkerhetstjänsten i på tysk mark) har yttrat: "Om vi förlorar makten,vart skall vi ta vägen, vem ger oss asyl?" Sannolikt mycket få, kanske ingen.Oavsett om påståendet är sant eller inte så har den senaste tidens händelserlett till att avståndet mellan folket och regimen vidgats betydligt. Situationenkommer att bli än mer explosiv till följd av det växande förtrycket. Allt flerhar en alltmer kritisk inställning till regimen och ser bevis på dessinkompetens på en mängd områden. Människor ser orättfärdigheten, desociala orättvisorna och korruptionen. Det blir allt svårare för regimen att fåmänniskor att tro att dess politik drivs av en stark tro på islam.Stockholm den 28 september 2000Eva ()()(m)()()()()