mot · GO02U404 · 2000-10-05 00:00:00 — Så länge vetorättenfinns kvar i säkerhetsrådet, bör emellertid även fortsättningsvis arbetaför en s.k. vetofri kultur inom säkerhetsrådet och ställa krav på de permanentamedlemmarna i säkerhetsrådet att leva upp till sitt ansvar.Det går dock inte att utesluta situationer där säkerhetsrådet förlamasav veto eller hot om sådant och att grova kränkningar av mänskliga rättigheterdå kan föranleda militära ingripanden från det internationella samfundet.Dessa måste prövas från fall till fall med hänsyn till om grundläggandevärden står på spel och alla andra vägar uttömts. Om en intervention sker utansäkerhetsrådsbeslut måste strävan alltid vara att återföra frågan tillrådet.Förfina sanktionsvapnetSanktionsinstrumentet kan vara ett bra och användbartverktyg i den preventiva diplomatins tjänst och ett effektivtalternativ till militärt våld. Sanktioner kan vara ettändamålsenligt påtryckningsmedel för att sätta kraft bakomord och framkalla eftergifter och ett rättsenligt beteende.Problemet är att sanktioner också kan vara trubbiga ochineffektiva. Sanktioner kan drabba fel och slå blint. FN:ssanktioner mot är ett aktuellt exempel på hur oskyldigacivila drabbas, och det är därför angeläget att FN utvecklaroch förfinar sanktionsinstrumentet så att det blir merträffsäkert.Ett sätt att göra sanktionerna mer träffsäkra är att göra dem riktade. FN hargenom åren prövat olika metoder med varierande framgång. Ekonomiskasanktioner är en metod som går att rikta direkt mot de ansvariga. EU frös t exutpekade individers tillgångar i utlandet under . En annan metodär reserestriktioner, vilka är förtjänstfulla för att de är enkla att såvälinförasom att övervaka. Ytterligare en metod är att till ett konfliktladdat områdestrypa tillförseln av vapen och materiel genom att införa mer preciseradevapenembargon.Det som är av gemensam vikt för alla slags sanktioner är att de måstekringgärdas av tydliga villkor för under vilka premisser de verkar. Det måstevara tydligt när de införs och när och hur de lättas eller hävs eller förändrarkaraktär. Den som drabbas av ett sanktionshot måste kunna se vad som kangöras för att undvika att sanktionerna träder i kraft (dvs få på sigattkomma till efterrättelse). Annars är risken uppenbar att sanktionerna blirineffektiva och/eller kontraproduktiva och bara ett slag i luften. Därför är detockså centralt att sanktioner inte används som bestraffningsmedel utanförbehålls att begagnas just som påtryckningsmedel.Vad som ovan sagts om förfinat sanktionsvapen bör ges regeringen tillkänna.SäkerhetspolitikSveriges säkerhet måste i allt högre grad bygga på gemensamsäkerhet byggd på hållfasta politiska och ekonomiskarelationer mellan demokratiska stater. Väsentligt är att den avalla godtagna principen - att varje land har rättatt självt välja sitt säkerhetspolitiska arrangemang -upprätthålls. har ingen anledning som alliansfri statatt påverka andra länders fria val av säkerhetspolitik. Vårsäkerhet och välfärd är i hög grad beroende av utvecklingen iomvärlden och av samverkan med andra länder. Sverigessäkerhet måste således ses i ett globalt perspektiv.Sveriges säkerhetspolitik syftar ytterst till att bevara vårt lands fred ochsjälvständighet. Vår demokrati och vårt självstyre bygger på att vi kan hävdavårt oberoende. Vårt säkerhetspolitiska mål är att i alla lägen och i formersom vi själva väljer trygga en handlingsfrihet att - såsom enskild nation och isamverkan - kunna utveckla vårt samhälle.Vår säkerhetspolitik har såväl en nationell som en internationelldimension. Nationellt ska vi kunna möta militära hot som direkt berörSverige. Vi ska också förebygga och kunna hantera situationer som utan attdirekt hota fred och självständighet ändå skulle kunna innebärasnabba och allvarliga försämringar av samhällets normala funktioner.Internationellt ska vi i samverkan med andra stater aktivt verka för fred, ökadavspänning och säkerhet.En uthållig säkerhetsordning måste bygga på insikten om vikten av ettutvidgat säkerhetsbegrepp, som tar hänsyn till nya hotbilder, såsom miljökata-strofer, flyktingströmmar och IT-hot. Den stora framtida utmaningen försäkerhetspolitiken är att på såväl internationell som nationell nivå finnaformer för att möta dessa hot.Genom att verka för en stärkt internationell rättsordning och genom attmedverka till konfliktförebyggande insatser, gemensam krishantering samtförsoning och uppbyggnad efter kriser och konflikter kan vi bidra till ökadsäkerhet i omvärlden och därmed också för oss själva. har deltagit ikrishantering . Vi har gjort stora insatser i , i , påCypern och i . har vi deltagit i Bosnien, iMakedonien, i Kosovo och på flera ställen. Det ska vi fortsätta att göra.Centerpartiet anser att militär alliansfrihet är den ram som med nu kändaförutsättningar bäst förmår tillgodose svenska säkerhetspolitiska intressen.Vår militära alliansfrihet medverkar till att undvika konflikter och spänning inorra och ger oss goda möjligheter att utveckla förtroendefullarelationer och samarbete för ökad säkerhet. Mycket talar för att vår militäraalliansfrihet bidrar till ett öppnare samarbetsklimat i . Rättutnyttjad kan den svenska militära alliansfriheten vara en stor tillgång ibyggandet av en gemensam europeisk fredsordning. Alliansfriheten är såledesett medel, inget självändamål.Vår militära alliansfrihet minskar inte vår förpliktelse att föra en aktivutåtriktad säkerhetsfrämjande politik. Tvärtom skall direkt deltagande iinternationella civila och militära fredsfrämjande insatser ävenfortsättningsvis vara en naturlig och integrerad del av svensk utrikespolitik.Det är självt som definierar den närmare innebörden av den militäraalliansfriheten.Neutralitet har, som begrepp och koncept, inte längre samma aktualitet iden nya säkerhetspolitiska omvärlden. Det finns "block" attförhålla sig neutral till på samma sätt som under det . ärsedan lång tid tillbaka en aktiv aktör i det internationella säkerhetspolitiskasammanhanget. Det förefaller allt mindre sannolikt att vid en konflikti vårt närområde skulle vara neutralt. Den militära alliansfriheten i fred ärdock ett viktigt medel för att kunna vara neutral i händelse av krig. Vad somovan sagts om neutralitetsbegreppet bör ges regeringen till känna.Sverige samarbetar med Nato på en mängd områden, inte minst ifredsfrämjande internationella insatser. militära alliansfrihet utgöringet hinder. Den sätter - bortsett från avtal om ömsesidiga försvarsgarantier- inga andra hinder för allsidiga och aktiva deltagande i det alltmerfördjupade internationella säkerhetssamarbetet även inom det militäraområdet. Vår säkerhetspolitiska linje utgör heller inget hinder för ett aktivtdeltagande i uppbyggandet av vare sig en europeisk eller en gemensam euro-atlantisk krishanteringsförmåga.Sveriges säkerhetspolitik vävs alltmer in i ett brett internationelltsamarbete om säkerhet i . Detta breda samarbete är av grundläggandebetydelse för de stora förbättringar som skett i vårt säkerhetspolitiska lägesedan det slut. I utgör vårt överordnadesäkerhetspolitiska mål att varaktigt säkra ett förtroendefullt och närasamarbete mellan alla stater.Vår strävan är att samarbeta med alla säkerhetsorganisationer.Jämsides med vår medverkan i FN och deltar vi sålunda i EU:sgemensamma utrikes- och säkerhetspolitik, samt samarbetar med Nato ochflertalet övriga europeiska stater inom ramen för det () och Partnerskap för fred (PFF). är genomsitt stora antal medlemmar en oundgänglig komponent i det europeiskafredsarbetet. Den verksamhet bedriver för demokratiutveckling,mänskliga rättigheter och valövervakning är av central betydelse för ettalleuropeiskt samarbete. Vi är vidare en aktiv observatör i Västeuropeiskaunionen (VEU). Därtill kan fogas det regionala och bilaterala samarbetet medvåra grannländer.Med hänsyn till den begränsade inhemska marknaden, svårigheten attbibehålla kompetens nationellt och behovet av kostnadseffektivmaterielförsörjning behöver det europeiska samarbetet påförsvarsmaterielområdet utvecklas. Det kunnande och den teknologi somförsvarsindustrin utvecklar spelar dessutom en viktig roll i det civilasamhället. Medlemskapet i WEAG () ärett viktigt steg. Det är även av stor säkerhetspolitisk vikt att deltaridet europeiska försvarsindustrisamarbetet. För att ska kunnaupprätthålla den militära alliansfriheten förutsätts att en betryggandeförsvarsförmåga är säkerställd.De senaste årens internationella utveckling har visat att kriser kanutvecklas snabbt och få långtgående konsekvenser. Därmed understryksbehovet av att kunna genomföra internationella insatser för krishantering.Utgångspunkten är att ska kunna delta i fredsfrämjande ochhumanitär verksamhet för att i internationell samverkan hantera uppkomnakonflikter och kriser. Sådan medverkan ska kunna ske under ledning av FN,, Nato, VEU eller andra internationella organisationer eller länder. Detär därför angeläget att utveckla förmågan till internationell samverkan genomteknisk anpassning och utbildning samt genom samövningar. En förutsättningför ett svenskt deltagande i fredsfrämjande militära insatser med trupp är ettmandat från eller beslut av , om ej en situationföreligger där säkerhetsrådet är förlamat av veto eller är satt urfunktion.Centerpartiet anser att ett svenskt medlemskap i dock inte skulle ökavårt lands säkerhet eller förbättra vår handlingsfrihet att utveckla vårtsamhälle. Ett svenskt Nato-medlemskap skulle inte heller förbättra stabiliteteni vår omgivning. Den positiva säkerhetspolitiska utvecklingen talar på ingetsätt för att bör söka medlemskap i för att på detta sätt komma iåtnjutande av militära alliansgarantier. Det är viktigt att behållersinabeslutsmöjligheter att, med utgångspunkt från grundläggande principer, fråntid till annan anpassa samarbetsformerna till vad som bäst tjänar landetssäkerhetspolitiska intressen. Vad som ovan sagts om militäraalliansfrihet bör ges regeringen till känna.Regional säkerhetsordningEfterfrågan på FN-ledda insatser förändras över tiden.Erfarenheterna från , och f d Jugoslavientalar för att FN inte på egen hand kan genomföra insatsereller ansvara för ledningen av operationer med trupp föromfattande och utdragna insatser av fredsframtvingandekaraktär. Flertalet insatser torde bli mindre, men samtidigtsvårare och med högre krav på samverkan mellan militära,polisiära, diplomatiska och andra civila delar. Detta talar föratt vissa operationer överlåts till regionala aktörer. kan FN helt stadgeenligt överlåta svåra operationer åtregionala organ.Det finns ett antal regionala säkerhetsarrangemang (t ex Nato,afrikanska samarbetsorganisationen m fl). Att regionala aktörer tar ettansvar för säkerheten i sin region är något i grunden positivt. Frågan är barahur de "vita fläckar" på kartan över regionala säkerhetsarrangemang somfinns, ska hanteras. Där regionala säkerhetssamarbeten saknas måste FN ha enstrategi för hur man kan stödja framväxten av sådana. Detta skulle kunna skegenom att ekonomiska incitament skapas, exempelvis genom att resursertillförs eller handel stimuleras. Vad som ovan sagts om att ska verkaför att FN stödjer framväxten av regionala säkerhetsarrangemang bör gesregeringen till känna.En kartläggning över var sådana regionala säkerhetsarrangemang saknasmåste genomföras. och är, bara för att nämna ett exempel,områden där det vore av stort värde att en regional organisation kundeinlemma området i en förtroendeskapande atmosfär, där den ömsesidigamisstänksamheten skulle kunna överbryggas genom öppenhet ochrustningskontroll. som det är viktigt att främja de regionalasäkerhetsarrangemangen, får inte en sådan utveckling leda till att FN-systemetavsvär sig sitt globala ansvar för värnet av internationell fred och säkerhet.Vad som ovan sagts om att FN-systemet inte får avsvära sig sitt ansvar förvärnet av fred och internationell säkerhet bör ges regeringen till känna.Även bilaterala kontakter kan gynna och stärka en regionalsäkerhetsordning. har ett intresse av att ha så förtroendefullarelationer som möjligt med och bidra till att inlemmas i ettbredare multilateralt säkerhetssamarbete. har också, tillsammans medFinland, genom sitt geografiska läge och den militärt alliansfria hållningen,ett särskilt ansvar för att medverka till att minska spänningen i norra att använda våra säkerhetspolitiska verktyg på ett aktivt och allsidigtsätt, ger vi ett regionalt bidrag till en ökad global säkerhet. bordedärför inleda en dialog med om hur en civil/militär och fredligsamverkan i vårt gemensamma närområde skulle kunna utvecklas. Detta ärangeläget inte minst inom miljö- och kärnsäkerhetsområdet. Vad som ovansagts om att borde inleda en dialog med om civil/militär ochfredlig samverkan i vårt gemensamma närområde bör ges regeringen tillkänna.En förstärkt europeiskkrishanteringsförmågaDet är till fördel för och för den europeiskasäkerheten om EU utvecklar mer effektiva instrument inomden gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. EU är avgrundläggande betydelse för att varaktigt trygga stabilitet ochsäkerhet i . EU:s förestående utvidgning och utökadeekonomiska samarbete med länder i EU:s närområde har storbetydelse också på det säkerhetspolitiska planet. Det ärangeläget att aktivt deltar i en fördjupad dialog omhur EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik kanstärkas och särskilt hur formerna för en förbättradkrishanteringsförmåga med civila och militära medel ska seut.Vid i bestämdes att den europeiskakrishanteringsförmågan skulle förstärkas. På detta sätt vill EU öka sitt bidragtill internationell fred och säkerhet i enlighet med principerna i FN:s stadga.Slutsatserna från följdes upp vid i Helsingforsden , då man på grundval av riktlinjerna från Kölnenades om att anta ett gemensamt mål för militära resurser som ska kunnasättas in snabbt () för att genomföra Petersbergsuppdrag(humanitära, fredsbevarande och fredsskapande insatser). Både EU:sNatomedlemmar och EU:s neutrala och icke-allierade medlemmar ska kunnadelta fullt ut och på lika villkor i EU:s operationer.EU behöver institutionella strukturer och civil och militär kapacitet för attutveckla sin förmåga att hantera kriser. ska EU:s medlemsländer,genom ett frivilligt samarbete, kunna sätta in och underhålla styrkor på50 000-60 000 man under . Den militära kapaciteten i EU syftartill att hantera hela spektrumet av krishanteringsuppgifter, inte till att skapanågon gemensam stående armé, något gemensamt territorialförsvar ellerutfästelser om säkerhetsgarantier.Beslut om att genomföra Petersbergsuppdrag fattas av rådet medenhällighet. Medlemsländernas åtaganden rörande nationella bidrag tilloperationer kommer att grundas på deras suveräna beslut. I ordförandeskapetsslutsatser står att EU ska bidra till internationell fred och säkerhet ienlighetmed principerna i FN:s stadga. EU betonar att harhuvudansvaret för bevarandet av internationell fred och säkerhet. En förstärktkrishanteringsförmåga kan dock inte ersätta den amerikanska politiska ochmilitära närvarons betydelse, som är stor inte minst för stabiliteten i norraEuropa inklusive . Vad som ovan sagts om EU:s militärakrishanteringsförmåga bör ges regeringen till känna.Den civila krishanteringsförmågan kommer att ställa höga krav på samtligaEU:s medlemsländer att identifiera vilka professionella yrkesgrupper som kankomma att tas i anspråk. Det är likaså viktigt att frågan om hur dessa skakunna frigöras vid internationella kriser hanteras. Den civila krishanteringenfår inte bara bli ord, utan måste få ett reellt innehåll. Vad som ovan sagts omEU:s civila krishantering bör ges regeringen till känna.Situationen på BalkanFortfarande är situationen på sådan att det inte går attutesluta att framtida förnyade konflikter kan blossa upp elleratt regionen destabiliseras. Respekten för mänskligarättigheter och minoriteter är på många håll runtom i Balkanlångtifrån självklar. kvarstår mångakonfliktanledningar, oklarheter och spänningar inomregionen, som till viss del består av etnisk-nationalistiskaambitioner och/eller anspråk på ökad autonomi. Omfattandeinsatser för försoning, integration och återuppbyggnadkommer att krävas, för att få samhällena att ånyo fungera. EUbör spela en framträdande roll i återuppbyggnadsarbetet ochha beredskap för att vidta nödvändiga åtgärder och ställaresurser - personella och ekonomiska - till förfogande. EU ären viktig aktör för att skynda på en process där regionensdemokratiska strukturer och administrationer, inte minst derättsvårdande institutionerna, måste byggas upp på nytt. EUbär ett moraliskt, politiskt, socialt och ekonomiskt ansvar föratt inte blir en isolerad ö, präglad av känslorav revanschism och förfördelning, på en i övrigt relativtekonomiskt och socialt välmående europeisk kontinent. Vadsom ovan sagts om EU:s ansvar för återuppbyggnad påBalkan bör ges regeringen till känna.Det är angeläget att berörda länder på samarbetar med deninternationella krigsförbrytartribunalen i och därmed bl.a. utlämnarmisstänkta krigsförbrytare till domstolen. bör i alla internationellafora utöva påtryckningar för att misstänkta krigsförbrytare på skautlämnas. Detta bör ges regeringen till känna.NedrustningDet fanns när många människor kände fruktan ochrädsla inför att ett kärnvapenkrig när som helst skulle kommaatt bryta ut. Även om hotet starkt minskat så finns det kvar,och kärnvapnen är fortfarande en viktig faktor i deninternationella säkerhetspolitiken. Trots internationella avtalfår massförstörelsevapnen en ökad uppmärksamhet, ochrisken för spridning och utveckling av teknologi förmassförstörelsevapen till nya länder eller aktörer ökar. Måletom en kärnvapenfri värld ter sig avlägset, eftersomnedrustningssträvandena gått i baklås och mött ett antalbakslag de senaste åren.Rysslands starkt nedsatta konventionella militära förmåga tycks hakompenserats av en vidgad roll för kärnvapnen. En väsentlig del av detglobala kärnvapenhotet utgörs av riskerna att terrorister ska komma attförvärva eller utveckla kärnvapen. () varnarockså i en färsk rapport för att ryska experter på biologiska vapen nu riskerarrekryteras av stater som har ambitioner att utveckla sådana vapensystem. Föratt förhindra skurkstater från att rekrytera ryska experter och ryskt kunnandeinom kärnvapenframställning, och därigenom verka för att bromsa ytterligarespridning, vore det angeläget att finna civil eller militärt fredlig användningför kunskapen. skulle kunna gå i spetsen för att mobiliserainternationella finansiella resurser till , för att utveckla civilaföretagdär kunnandet kunde nyttjas för t ex nedrustning och demobilisering avkärnvapen. Detta bör ges regeringen till känna.Sverige måste backa upp den politiska norm mot kärnsprängningar somdet största globala rustningskontrollavtalet, icke-spridningsfördraget (NPT-fördraget), representerar. NPT-fördraget har 187 fördragsslutande partners;bara , , och står utanför. Dess värde somstabiliserande faktor i omvälvningen av det säkerhetspolitiska landskapet fårinte underskattas. När nu kärnvapenmakterna åtagit sig att helt eliminera sinakärnvapenarsenaler, måste de svenska ansträngningarna och detinternationella trycket fokuseras på att avkräva kärnvapenstaterna en tidtabellför denna nedrustning av såväl strategiska som taktiska kärnvapen.För att ge t ex och tydliga signaler om färdriktningen elleratt för den delen förhindra s.k. opålitliga staters ambitioner vad gällerkärnvapenanskaffning, är det nödvändigt att provstoppsavtalet kanträda i kraft. Trycket på de stater som ännu inte ratificerat provstoppsavtalet,måste därför intensifieras. Detta bör ges regeringen till känna.USA:s ambitioner att bygga upp ett nationellt missilförsvar visar att hotetfrån massförstörelsevapnen ånyo fått ökad aktualitet. bör kritiseraplanerna på ett sådant försvar. Detta bör ges regeringen till känna.Stockholm den 2 oktober 2000Lennart ()()()()()()()()