mot · GO02MJ604 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:MJ604av , (-fp)lantbruksuniversitetFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen tillsätter en utredning för att se överanslagen till SLU så att särkostnaden för den djursjukvård som drivs förveterinärutbildningen täcks på ett tillfredsställande sätt.MotiveringSveriges () har under 1990-taletvarit föremål för betydande neddragningar ochomfördelningar av statsanslaget. Anslagsnedskärningarna harfått till följd att det anslag som SLU erhåller inte räcker föratt finansiera all den verksamhet som SLU har att utföra. Isynnerhet gäller detta veterinärutbildningen.SLU med sin veterinärmedicinska fakultet svarar för landets endautbildning av veterinärer. Den 5,5-åriga utbildningen innefattar såvälgrundläggande biomedicinska ämnen som mer tillämpade kliniska ochlivsmedelshygieniska ämnen. Av landets drygt 1700 veterinärer är närahälften verksamma inom djursjukvård för lantbrukets djur, sällskapsdjur ochsporthästar. Resterande arbetar bland annat medlivsmedelshygien, förebyggande djurhälsovård, forskning och undervisningsamt administration.Veterinärutbildningen skall leda fram till en legitimation. För att de färdiga veterinärerna skall erhållalegitimation krävs att de fått klinisk träning. Till skillnad frånläkarutbildningen har de blivande veterinärerna inte tillgång tillallmäntjänstgöring före legitimation. All grundläggande klinisk träning måstedärför ske under de 5 1/2 årens grundutbildning.Statsmakterna har vid olika tillfällen slagit fast att staten skall bedriva ochbekosta djursjukvård i en omfattning som är nödvändig för utbildningens ochforskningens behov. Det primära syftet med den kliniska verksamheten vidSLU är således att möjliggöra klinisk utbildning av blivande veterinärer.Verksamheten drivs i ambulatorisk och djursjukhusform. Veterinärvården avstora och små djur har en utformning som i mycket liknar ett större(djur)sjukhus.Kostnaderna för djursjukvården är högre än intäkterna. Det är inte troligtatt intäkterna kommer eller kan komma att öka. SLU tvingas därför om-prioritera forsknings- och forskarutbildningsresurser inom veterinärmedicinenför att klara av den kliniska träningen av veterinärstudenterna.Kostnaderna för djursjukvården täcks till stor del genom avgifter somdebiteras djurägarna. I ett kommersiellt drivet djursjukhus eftersträvasgivetvis att patientavgifter skall täcka kostnaderna för driften avdjursjukhuset. Detta förutsätter att djursjukhuset kan drivas med fulleffektivitet i nyttjandet av personal och utrustning.I den kliniska verksamhet som drivs för att utbilda veterinärer kan mangivetvis inte uppnå den effektivitet i vården och den omsättning på patientersom krävs på ett kommersiellt djursjukhus. Särkostnader av olika slaguppstår:- ökad tidsåtgång för patienthantering (även enkla ingrepp tar avsevärtlängre tid för en student än för en erfaren veterinär/djursjukvårdare)- ökad personalåtgång för patienthantering och tillsyn (av djurskydds- ochansvarsskäl måste studenternas hantering av patienter övervakas ochhandledas kontinuerligt)- ökad åtgång av förbrukningsmaterial (förbandsmaterial, sprutor, kanyler,suturmaterial, engångsskydd etc).Storleken på särkostnaden i veterinärutbildningen har legatkring för perioden , eller av djursjukvårdens omslutning vid SLU. Särkostnaden, irealiteten ett "underskott i djursjukvården", har täckts genomutnyttjande av statsanslag som egentligen är avsedda förforskning och forskarutbildning. En utbildningskostnad harsåledes täckts genom att forskning och forskarutbildning harfått stå tillbaka, vilket haft negativa effekter på såväl grund-och forskarutbildning som forskning.Inom läkarutbildningen har man valt att kompensera landstingen för dessamerkostnader i sjukvården genom att utöver gängse grundutbildningsanslagtillföra särskilda statsanslag för klinisk utbildning.En utredning bör tillsättas för att undersöka om inte särkostnaden för dendjursjukvård som drivs för veterinärutbildningen, i likhet med kostnaderna förklinisk utbildning av bland annat läkare och tandläkare, bör täckas genom ettsärskilt statsanslag utöver de anslag som ges för grundutbildning.Stockholm den 3 oktober 2000Harald ()()