mot · GN02U23 · 2000-06-09 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:U23av , ()med anledning av skr. 1999/2000:130 i Förenta nationerna1 Människovärdet i centrumFörenta nationerna (FN) är en av de viktigaste internationellaorganisationer som världen har, både som idé och verksamhet. Trots enunik möjlighet att efter det slut inta den roll som FN frånbörjan var tänkt att besitta, dvs som väktare för världsfreden, så har enrad av misslyckanden dock lett till att FN:s relevans harifrågasatts då organisationen har visat sig oförmögen att förhindra vissakrig och konflikter. Kritik har även riktats mot organisationenseffektivitet. Arbetet med att modernisera FN har gått trögt.För är det en självklarhet att samarbeta internationelltför att tillsammans med andra länder och folk lösa gränsöverskridandeproblem, speciellt i dagens allt mer globaliserade värld. Vi ser klart behovetav ett FN för att förebygga och lindra krig och katastrofer, för att främjamänskliga fri- och rättigheter samt för att leda och stödja arbetet för hållbarutveckling baserat på såväl miljömässiga som sociala kriterier. Vi menar attFN och dess institutioner behöver stärkas för att klara de sociala, kulturellaoch miljömässiga utmaningar som globaliseringen och den allt starkareintegrationen av världsekonomin ställer oss inför.Regeringen redogör i sin skrivelse 1999/2000:130 för FN:s verksamhetoch olika aspekter på svensk FN-politik . haralltid haft en hög FN-profil och den vill vi kristdemokrater bevara och stärka.Regeringen brister tyvärr i sin förmåga att ha tydliga åsikter och visioner iettantal avgörande frågor för det framtida globala samarbetet. För krist-demokraterna handlar det om att sätta människovärdet i centrum, inte enbarti vackra ord utan även i praktisk handling, i hela FN- och utrikespolitiken.2 Fred och säkerhetEn av de viktigaste uppgifterna för FN är att upprätthålla internationellfred och säkerhet, vilket slås fast i första artikel. För attklara det skall FN i första hand förebygga och undanröja hot mot fredensamt lösa internationella tvister som kan leda till krig. Om krig ändåbryter ut kan besluta om tvingande åtgärder för att fåstopp på stridigheterna.FN behöver en lång rad av olika instrument för att uppfylla sin huvud-uppgift. Tyvärr brister medlemsstaterna i sin politiska vilja att bistå medsåväl finansiella resurser som materiella tillgångar för att möjliggöra etteffektivt FN som verkligen kan förhindra krig och konflikter. Även FN somorganisation har inbyggda problem som behöver rättas till för att störstamöjliga kraft skall kunna frigöras för konfliktlösning.Med det slut och globaliseringen följer nya typer av hot ochkonflikter. Ett vidgat säkerhetsbegrepp och en större fokusering påmänniskors säkerhet, och inte enbart staters, är en nödvändig utveckling.2.1 KonfliktförebyggandeDet är en i det närmaste allmän uppfattning inom FN att det behövs enökad satsning på förebyggande insatser. I tider då sambanden mellanförekomsten av väpnade konflikter starkt hänger samman medekonomisk och social utveckling, fattigdom, demokrati och mänskligarättigheter, så är det än viktigare att ingripa för att undvikaväpnade konflikter. Det handlar om hela bredden av biståndsinsatser,men även om rustningskontroll och olika typer av fredsfrämjandeoperationer.Inom politiken är det ofta svårare att agera innan problem uppstått. Pengaroch resurser fördelas sällan till något som man inte säkert vet måste göras.Därför är det oerhört viktigt att besitta goda instrument för att tidigtupptäckapotentiella hot. Inom FN handlar det om att upprätta och förstärka institu-tionerna för "tidig-varning". Det är oacceptabelt att denna avdelning inomFN-sekretariatet har fått en sådan låg prioritet och har flyttats runt mellanolika enheter- ligger den inom OCHA:s verksamhet. Den svenskaregeringen bör driva linjen att ett helt departement tillsätts för dettaändamål,med en egen Undergeneralsekreterare och med en direkt koppling till säker-hetsrådet. I detta arbete måste FN ha länkar till regionala och subregionalaorgan som arbetar med preventiv diplomati och fredsfrämjande verksamhet,som i t ex OAU, SADC och ECOWAS.När det handlar om förebyggande insatser så är det i slutändan alltid denpolitiska viljan som avgör. Det spelar ingen roll hur många varningssignalerman har fått om inte detta efterföljs av en aktiv och tillräcklig politiskrespons. Det krävs ett starkare politiskt ledarskap inom det internationellasamfundet för att våga prioritera förebyggande insatser. och övrigaFN-länder måste vara betydligt mer uppmärksamma på de varningssignalersom vi får, bl a från ett flertal områden i och , och krävatidiga konfliktförebyggande insatser.2.2 Skydda de svagaste och mest utsatta i konflikterTrots ett flertal internationella konventioner som ska skydda de allrasvagaste så har våldet mot den civila befolkningen, främst kvinnor ochbarn, ökat i de väpnade konflikterna. Kvinnor utsätts ofta för grovakränkningar, speciella våldtäktsläger har byggts upp på vissa ställen, ochbarn tvingas ofta att bli soldater i konflikter. Det civila samhället användsofta som ett skydd för de stridande parterna, och ledare drar sig inte föratt utnyttja civila för att underblåsa nationalistiska stämningar och för attförtrycka andra folkgrupper genom bl a etniska rensningar.De internationella konventionerna har inriktats på staternas ansvar för attskydda sin civila befolkning. Detta är inte längre tillräckligt, då bl a statensjälv i många konflikter är den värsta förbrytaren eller då konflikter äger rumi områden där statens makt är raserad. För att öka skyddet måste den inter-nationella humanitära rätten och lagar om de mänskliga rättigheterna stärkas.Det behövs bättre övervakningsmekanismer och starkare rättsliga standarder.Inrättandet av en internationell permanent brottmålsdomstol är väsentligtoch vi kristdemokrater ser att så snabbt som möjligt ratificerar dessstadga, och utövar politiska påtryckningar på övriga FN-medlemmar att göradetsamma.2.3 NedrustningEn viktig del av det konfliktförebyggande och förtroendeskapandearbetet för att upprätthålla internationell fred och säkerhet är FN:s arbetemed nedrustning och icke-spridning. har ett antalstora framsteg skett inom detta område, som vissa ländersbeslut om att ej ratificera provstoppsavtal påverkat nedrustningsarbetetnegativt.Den senaste översynskonferensen för icke-spridningsavtalet mot kärn-vapen antog ett slutdokument i vilket kärnvapenmakterna bl a åtar sig attuppnå fullständig kärnvapennedrustning. Beskedet mottogs naturligtvis medstor glädje, även om det nu blir viktigt att de politiska deklarationerna ocksåomsätts i praktisk handling.Vad gäller nedrustningsfrågor är det avgörande att även inkludera sk lättavapen. I konflikter efter har betydligt fler människordödats av lätta vapen än av andra massförstörelsevapen. Trots detta så finnsdet ännu inget globalt program för att hantera en okontrollerad spridning avdessa vapen. måste tillsammans med övriga EU-länder vara merdrivande i att få till stånd en sådan regim för framtiden.2.4 Fredsfrämjande insatserSedan det slut har FN:s fredsoperationer mångdubblats. Detraditionella fredsbevarande insatsernas karaktär har även förändrats.Från att ha varit opartiska och begränsade väpnade styrkor placerademellan stridande parter för att bevaka en tillfällig vapenvila, handlar detidag mer om att gå in med tungt väpnade styrkor i pågående konfliktersamt att bevaka och försvara olika fredsavtal. Det handlar allt som oftastom inomstatliga konflikter, där FN-trupper sällan av parterna uppfattassom opartiska.Det som förut enbart kallades fredsbevarande insatser betecknas merövergripande med fredsfrämjande insatser, då det omfattar hela skalan avmultifunktionella insatser med olika typer av mandat från säkerhetsrådet.Inslaget av civila enheter i insatserna är betydande, och trupperna skall haförmåga att genomföra allt från militära operationer till rena biståndsinsatser.Samarbetet med civila myndigheter och övriga internationella organisationer(NGO:er mm) är en avgörande del av dagens fredsfrämjande insatser. Detpågår inom FN en omfattande diskussion om hur framtidens operationerskall se ut.Vi kristdemokrater anser att måste vara fortsatt aktivt i dennadiskussion. Bland annat måste tydliga mandat ges från säkerhetsrådet, liksomatt tillräckligt med trupper och resurser följer med mandatens målsättning.Det måste även etableras tydligare rutiner för de fredsfrämjande insatserna såatt varje operation inte börjar från noll. måste inte enbartfortsätta arbetet med att upprätta datalistor över vilka trupper och olikaenheter som medlemsstater är beredda att ställa upp med vid krislägen, utanäven förbättra möjligheterna för snabba och koordinerade insatser. Sverigebör även driva linjen att det skall finnas resurser och en beredskap för att,efter beslut i säkerhetsrådet om en FN-insats, snabbt kunna upprätta ett i konfliktregionen och bl a förbereda truppernas ankomst.Erfarenheterna från bl a FN-administrationerna i Kosovo och äratt det behövs en betydligt starkare beredskap för de civila styrkorna i freds-operationerna. Rekryteringen av poliser, domare, fängelsepersonal,sjukvårdare, administratörer mm är inom FN-systemet oerhört bristfällig.Sverige bör driva på att den civila dimensionen förstärks inom det freds-främjande arbetet och att hög beredskap även skall finnas för snabba civilainsatsstyrkor.En tydlig utveckling inom den fredsfrämjande verksamheten är dessregionalisering. Allt oftare ger säkerhetsrådet regionala organisationer iuppdrag att genomföra olika insatser, av såväl finansiella som praktiska skäl.En av de viktigaste utmaningarna är därför att förbättra bl a de afrikanskastaternas kapacitet för fredsfrämjande insatser. Västvärlden och demäktigaste länderna i säkerhetsrådet är inte lika benägna som tidigare attskicka trupper till den afrikanska kontinenten utan måste ha en bättreförmåga att hantera sina egna konflikter. Vi kristdemokrater anser att Sverigebör verka för att utbildningen för de afrikanska ländernas fredsfrämjandekapaciteter intensifieras.2.5 Ekonomiska sanktionerDet är märkligt att regeringen inte med ett enda ord i skrivelsen nämnerproblematiken kring dagens ekonomiska sanktioner.Sanktionsinstrumentet är, i jämförelse med andra diplomatiska ochmilitära påtryckningsmedel, kraftigt underutvecklat. haranvändandet av ekonomiska sanktioner ökat, vilket skall ses i relation tillsökandet efter kostnadseffektiva instrument som kan bidra till att hanteraeller förhindra olika konflikter, där man har en direkt ovilja attintervenera militärt i pågående konflikter. Syftet är att med ekonomiskamedel övertyga mottagarregimen att ändra sitt beteende.Erfarenheterna visar dock att ekonomiska sanktioner har varit ett relativtuddlöst instrument. Enligt vissa bedömare är det så lite som av allaekonomiska sanktioner som lyckas med att uppfylla de uppsatta målen.Dessutom visar det sig att sanktioner ofta "slår fel" och snarare drabbar civil-befolkningen än de ledare som man vill åt. De humanitära konsekvensernasom har drabbat civilbefolkningen i bl a och , till följd avhårda ekonomiska sanktioner, är svåra att bortse från.Vi kristdemokrater anser att det är viktigt att kombinera negativa medpositiva åtgärder, dvs att i den mån det är möjligt så bör ekonomiskasanktioner kombineras med åtgärder som stärker det civila samhället imottagarlandet. Det är viktigt att inse avigsidorna med att enbart användabestraffande ekonomiska sanktioner för att försöka destabilisera en sittanderegim. Konsekvenserna blir oftast att ledarnas makt förstärks, då de kanskylla på omvärlden som ansvarig för svält och annat elände.Vi anser även att ekonomiska sanktioner bör underordna sig ett tydligtpolitiskt mål. Man bör i förväg försöka uppskatta sanktionernas positivaeffekter och väga dessa mot förväntade negativa effekter. Det är viktigt attinse att ekonomiska sanktioner kan bidra till att uppfylla vissa mål, samtidigtsom de riskerar att underminera andra. Alltför ofta beslutar FN och däri ävenSverige om sanktioner utan att ha ett fastlagt politiskt mål.Det är viktigt att rikta sanktioner mot politiska eliter i mottagarlandet.Oriktade sanktioner drabbar hela befolkningar och medför ofta oacceptablahumanitära konsekvenser. Möjligheter att frysa eliters finansiella tillgångarutomlands samt även att konfiskera annan typ av egendom bör undersökasytterligare. En sådan strategi kräver tydliga regler och begränsningar för hur,när och av vem sådana riktade sanktioner kan tillämpas. bör varadrivande i diskussionen om att upprätta instrument för riktade sanktioner ochsedan visa den politiska viljan att i nödlägen använda sig av dem.Vi kristdemokrater är mycket tveksamma till ekonomiska sanktioner somdrabbar den civila befolkningen i alltför hög grad. Vi ser fram emot en totalöversyn av dagens ekonomiska sanktioner i enlighet med ovanståendeförslag.2.6 Humanitära interventionerSamtidigt som har det yttersta ansvaret för attupprätthålla fred och säkerhet, förhindras rådet ibland att uppfyllaansvaret pga de permanenta ländernas vetorätt. De stater som utnyttjarsin vetorätt flitigast hänvisar ofta till principer om staterssuveränitet och icke-inblandning i interna angelägenheter. Men i stadganfinns även principer om människors rättigheter, liksom en lång rad andrainternationella konventioner, och frågan är vilka principer i folkrättensom bör vägas tyngst.Vid ett flertal tillfällen har säkerhetsrådet beslutat ommilitära aktioner i inomstatliga konflikter utan värdlandets samtycke.Sålunda är suveränitetsprincipen ingalunda absolut. Däremot har sk human-itära interventioner skett, och då utan säkerhetsrådets bemyndigande. Detsenaste fallet är Natos bombningar över 1999, vilket har ställtfrågan till sin spets i världssamfundet. Kan militära insatser ske för atthindrabrott mot mänskligheten, trots att mandat saknas från säkerhetsrådet ? Densvenska regeringens inställning är otydlig. Man underkände bl a legitimitetenför Nato-bombningarna som man förstod dem politiskt och intemotsatte sig dem.För oss kristdemokrater är det viktigt att besitter denlegala makten för när våld kan användas för att säkra freden. Det är ävenviktigt att hävda staters suveränitet och deras ansvar för det gemensammasbästa inom landets gränser. Den nationella suveräniteten får dock inte skyddat ex envåldshärskare att utan andra länders rätt till agerande förtrycka dencivila befolkningen. Stater har ett ansvar att såväl skydda som att främja demänskliga rättigheterna för befolkningen inom landets gränser, men när demisslyckas med det, eller aktivt förtrycker delar av befolkningen, kan inteomvärlden stillatigande se på och förhålla sig passiv när människors livhotas.Då säkerhetsrådet misslyckas med att ta sitt ansvar för freden och säker-heten, vilket även omfattar grova brott mot mänskligheten, måste det finnasmöjligheter för fredligt sinnade länder att agera. Interventionen i Kosovo kanses som ett prejudikat för framtida ingripanden, men även som ett farligtsådant då det kan missbrukas. FN måste komma överens med medlems-staterna om vilka principer som ska vara vägledande vid humanitära inter-ventioner, annars riskerar det globala samarbetet att kraftigt undermineras.När vi å ena sidan står inför tragedier som folkmordet i Rwandaoch å andra sidan ett veto i säkerhetsrådet, behövs det konsensus kring vilkaregler som ska gälla.Kristdemokraterna vill härmed inleda en diskussion om vilka kriterier somskall gälla för sk humanitära interventioner. Då följande sex krav är upp-fyllda skulle det kunna vara tillåtet:- Det sker ett folkmord eller övergrepp av snarlik vidd inom en suveränstats territorium.- Landets regering är ansvarig för brotten, är oförmögen eller vägrar attstoppa dem.- Försök till fredlig lösning av konflikten har misslyckats.- är blockerat av veto och kan därför inte agera.- En grupp av stater agerar för att stoppa folkmordet.- Militärt våld används uteslutande med syfte att stoppa övergreppen ochvåldet måste följa den internationella humanitära rätten.Vi kristdemokrater vill att regeringen tydligt åskådliggör sin ståndpunktför sk humanitära interventioner, och i FN inleder en diskussion om vilkakriterier som bör gälla vid eventuella framtida insatser. kan överta ansvaret för fred och säkerhet dåsäkerhetsrådet misslyckas med att ta sitt ansvar bör även utredasytterligare.3 Ekonomiska och sociala frågorDå FN bildades satte dess grundare på pränt målen att förbättra denekonomiska och sociala utvecklingen liksom att uppnå bättre levnads-standard för alla människor i världen. Det handlar både om att säkra deninternationella freden och om att öka människors välfärd.Under det har omåttliga framsteg gjorts. Fattigdomen harminskat lika mycket som under de föregående 500 åren och ytterligare tre tillfyra miljarder människor slipper leva med fattigdomens strupgrepp.Medellivslängden i utvecklingsländerna har ökat från46 år till . Andelen undernärda har minskat med en tredjedel. Läs-kunnigheten har ökat från att ha omfattat mindre än hälften av invånarna tillnärmare tre fjärdedelar; snabbast har utvecklingen gått för kvinnorna.Liknande utveckling gäller tillgång till hälsovård, rent vatten, bostäder ochnärande mat.Tyvärr har de ekonomiska och sociala framgångarna även medfört ökadeklyftor i världen. 1960 tjänade den femtedel av världens befolkning som bor ide rikaste länderna 30 gånger mer än de som bor i den fattigaste femtedelen.Idag är förhållandet 74:1. I denna allt rikare värld finns det ungefär likamånga fattiga som . 1,3 miljarder människor lever underVärldsbankens fattigdomsnivå på en US-dollar per dag. Flest fattiga finns iSydasien, och Kina.Idag står även världssamfundet inför en enorm utmaning som FN:sgrundare inte kunde förutse, nämligen den ekologiska hållbarheten i vårasamhällen. Med den kraftiga befolkningstillväxten kombinerad med ökadproduktion och energianvändning, framstår skapandet av hållbarakonsumtions- och produktionsmönster som minst lika viktigt som någotannat för jordens och människornas överlevnad. Arbetet i FN:s kommissionför hållbar utveckling (CSD) är viktiga delar i detta främjande, liksomtankarna om faktor 4 och 10, dvs att åstadkomma samma produktion med enfjärdedel eller en tiondel av resursåtgången.3.1 FattigdomsbekämpningenExtrem fattigdom är ett av de största hindren för en social rättvisa ochekonomisk utveckling. Fattigdomen och stora ekonomiska klyftor leder isig ofta till krig och konflikter. Fattiga länder har även mindre kapacitetoch möjligheter att implementera ekologiskt hållbarautvecklingsmetoder. Om vi inte ökar våra ansträngningar kommerfattigdomen och klyftorna öka än mer. Befolkningstillväxten sker snabbtoch framför allt i de fattigaste länderna.Vi kristdemokrater anser att tillsammans med övriga länder i FNmåste öka ansträngningarna för att bekämpa fattigdomen. Även FN bör antamålet att halvera antalet människor som lever i extrem fattigdom till år 2015.3.2 Ökad ekonomisk tillväxtDet enda sättet att verkligen minska fattigdomen är att uppnå en bredekonomisk tillväxt i tredje världen. Enbart i länder som har haft samman-lagda ekonomiska framgångar har man drastisktkunnat minska antalet fattiga. Det handlar främst om att öka tillgångentill globaliseringens positiva utvecklingsmöjligheter. De länder som mestframgångsrikt har integrerat sig i den globala ekonomin och bl a lockattill utländska investeringar har haft högst ekonomisk tillväxt och hardärmed mest effektivt kunnat bekämpa fattigdomen.I utvecklingsländer är arbetskraften i de växande globala marknaderna -textilier, elektronik, datachips etc - mest kvinnor. Även om de inte sällanarbetar under oacceptabla förhållanden, vilka måste förbättras, innebärarbetet i sig många positiva fördelar. Arbetet gör att födelsetalen minskar ochatt barnen får bättre mat, hälsovård och utbildning. Också den socialastatusen för flickor ökar, vilket medför ökad jämlikhet och större utbildnings-möjligheter.Även om ekonomisk tillväxt är en nödvändig förutsättning för att minskafattigdomen och inkomstskillnaderna, är det inte tillräckligt. En integrering iden globala ekonomin måste åtföljas av en effektiv socialpolitik, bättreutbildning för alla, bättre hälsovård och ökad jämlikhet. Framgångarna berortill stor del på bra ledarskap och goda samhällsinstitutioner. Allt detta kräverextern hjälp och ökade bidrag samt utvecklingsinsatser.Trots årtionden av liberaliseringar så begränsas världshandeln av mängderav tullar och kvoter. Industriländerna skyddar kraftigt sina marknader förbl.a. jordbruks- och textilvaror, de två sektorer som utvecklingsländerna harstörsta komparativa fördelar i. Kraftiga jordbrukssubventioner i västvärldensänker även världsmarknadspriserna vilket skadar bönder i fattiga länder. Vikristdemokrater anser att fortsatt måste verka för handels-liberaliseringar även inom dessa områden och genom bistånd mmhjälpa utvecklingsländer att uppnå mer ekologiskt hållbara produktions-metoder.De höga utlandsskulderna i de fattigaste länderna utgör ett stort hinder förekonomisk utveckling. Det hindrar även inhemska satsningar i bl.a.utbildning och hälsovård. Graden av skuldlättnader och avskrivningar måsteöka för de allra fattigaste länderna och vi kristdemokrater anser att ävenSverige bör bidra i större omfattning. Även länder som har drabbats avnaturkatastrofer bör omfattas av sådana program.3.3 Miljö och hållbar utvecklingDet råder ingen tvekan om att de största globala utmaningarna förframtiden ligger i miljöfrågorna. Med den ekonomiska tillväxten ochkraftiga befolkningsökningen ökar belastningen på miljön avsevärt. Detär allas vårt ansvar att åstadkomma en mer hållbar utveckling under2000-talet. De internationella miljökonventionerna måste följas upp ochimplementeras i världens alla hörn, speciellt i västvärlden ochindustriländerna. Här ingår arbetet med att följa upp , FN:sklimatkonvention, konventionen om biologisk mångfald, konventionenmot ökenspridning och Montrealprotokollet som reglerar användningenav ett antal ozonförstörande gaser.Men det räcker inte enbart med att skriva under olika konventioner.Miljöarbetet kräver snabba och politiska förändringar. Klimatförändringarhar lett till förödande naturkatastrofer som drabbar tusentalsmänniskor, framför allt i utvecklingsländer. Bristande tillgång till vatten ären allt större konfliktorsak, och en av de mest akuta utmaningarna är detfaktum att 1 miljard människor saknar tillgång till rent dricksvatten.Samtidigt saknar halva världsbefolkningen adekvata sanitära faciliteter.Detta orsakar av alla sjukdomar i utvecklingsländerna. Vikristdemokrater anser att och övriga måste sätta upp målför att minska andelen människor som saknar tillgång till rent vatten ochadekvata sanitära faciliteter.Med produktivitetsökningar och ökad energianvändning ökar ävenmiljöpåfrestningarna på marken och vår jord. Det förefaller nästan somofrånkomligt att om inte vi, främst i västvärlden, i ökad grad använder oss avbioteknologiska lösningar så håller inte vår tillväxtmodell. Dessutom harutvecklingsländer all rätt att utvecklas och skörda ekonomiska framgångar avindustriella och teknologiska framsteg. Men vår jord klarar inte av en världmed 6 miljarder människor som lever enligt västerländska mått, utanproduktions- och konsumtionsmönstren måste göras mer ekologiskt hållbara.Vi kristdemokrater anser att och övriga måste ökabiståndet med framför allt ekologiskt hållbara produktionsmetoder.3.4 IT och biståndDen digitala revolutionen har gett världen nya och förbättrade kom-munikationssystem, men även helt nya produktions- ochutvecklingsmöjligheter. Det finns enorma möjligheter förknippade medIT-utvecklingen, men också en del faror. Den största faran är att det kanskapa nya klyftor mellan dem som har tillgång till Internet och dem somstår utanför. Gapet växer fort både inom och mellan länder. finnsflera hundra miljoner Internetanvändare runtom i världen. Antalet ökarmed 200 000 per dag. Men antalet konton ökar främst i OECD-ländernaoch i ett litet antal utvecklingsländer.