mot · GN02Ub44 · 2000-06-29 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ub44av , ()med anledning av prop. 1999/2000:129 Maxtaxa och allmän förskola m.m.1 InledningBarnens och familjernas behov måste vara utgångspunkten för familje-politiken. Alla skall ha möjlighet att välja den barnomsorgsform sompassar de egna förhållandena bäst. Uppgiften för stat och kommun är attskapa ekonomiska och praktiska förutsättningar för detta. Eftersombehov och önskemål varierar och mellan olika familjer måstesamhällets stöd till barnfamiljer vara organiserat så att det kan användaspå ett flexibelt sätt.Kristdemokraterna anser att regeringens förslag om maxtaxa och allmänförskola är allt för enkelriktat. Därför har vi tillsammans med ,presenterat ett gemensamt alternativ till max-taxan som redovisas i en separat flerpartimotion. Här redovisas våra prin-cipiella utgångspunkter när det gäller barnomsorg och vilka konsekvenserdessa får för vår syn på allmän förskola och förskoleverksamhet för barn tillarbetslösa och föräldralediga.2 Barnomsorg - vems ansvar?2.1 SubsidiaritetDen kristdemokratiska politiken utgår från subsidiaritetsprincipen. Dennainnebär att politiken byggs "underifrån". Det en liten gemenskap självklarar av att hantera ska den ansvara för och själv besluta om. Deöverordnade gemenskaperna ska stödja de små gemenskaperna att bevaradenna kompetens. Uppgifter som de underordnade gemenskaperna intepå ett effektivt sätt fyller ska de överordnade gemenskaperna ta ansvarför.Vilken omsorgsform som är den rätta för det enskilda barnet är familjen,den minsta gemenskapen, bäst på att avgöra. Det övriga samhällets roll är attstödja familjens val. Ansvaret för att tillhandahålla olika valmöjligheter förfamiljerna vilar t ex på kommunen. Här känner man de lokala förutsätt-ningarna och kan anpassa politiken utifrån dessa. Statens uppgift är slutligenatt ge ekonomiskt stöd till familjerna och därigenom möjliggöra föräldrarnasfria val av omsorg. Staten skall också bistå kommunerna med de ekonomiskaförutsättningar som behövs för att kunna tillhandahålla olika omsorgs-alternativ.2.2 Kristdemokratiska alternativ - för ökad flexibilitet ochvalfrihetEftersom vi valt att presentera vårt alternativ till maxtaxa i en separatmotion fokuserar denna motion framför allt på utgångspunkterna för vårkommunalpolitik inom barnomsorgsområdet. Vi vill dock även härbetona att enträget arbetat för goda ekonomiskaresurser till familjerna. Efter en kompromiss i fyrpartiregeringen våren1994 kunde ett beskattat vårdnadsbidrag på per barn iåldern , med viss modifiering för utnyttjad barnomsorg medkommunalt stöd införas. Långt mer än hälften av alla barnfamiljer somvar berättigade till det valde vårdnadsbidraget under den korta tid detexisterade. Den socialdemokratiska regering som tillträdde efter valet1994 avskaffade emellertid stödet . Det nyafyrpartiförslaget kan vara det första steget till att åter förbättra villkorenför barnfamiljerna.2.3 Ekonomiska förutsättningar för kommunernaMånga av de förslag som presenteras i propositionen om maxtaxa ochallmän förskola berör sådant som borde beslutas på nivå. Attvi avvisar hela reformen betyder således inte att vi är emot alla moment iden. Vi anser dock att en miljardreform av detta slag måste riktas direkttill föräldrarna och omfatta alla barn, i stället för att så kraftigt fokuserapå ett specifikt omsorgsalternativ. Vi anser också att regeringen med sinreformkonstruktion berövat kommunerna deras bestämmanderätt i dessafrågor. Redan i vårens budgetmotion markerade vi vikten av att staten istället tillhandahåller tillräckligt med ekonomiska medel för attkommunerna skall kunna fullgöra alla sina uppgifter, inte minst när detgäller omsorg och utbildning. För detta avsatte vi 5 miljarder mer tillkommunsektorn än regeringen för den kommande treårsperioden.3 Allmän förskola och förskoleverksamhet för barntill arbetslösa eller föräldralediga m m3.1 utgångspunkter3.1.1 Att utgå från barnens behovAll omsorg måste utgå från barnens behov. Under de allra förstalevnadsåren är barnets behov av trygghet och närhet som störst. Då skeridentifikationen med omvärlden, då grundläggs tilliten till och respektenför andra människor, eller i sämsta fall motsatsen. Då grundläggs det somvi kallar etik och moral. För att den processen ska fungera bra behöverbarnet i första hand omges av ett fåtal personer. Föräldrarna och familjenär då den viktigaste, mest självklara och naturliga "lilla gemenskapen"för barnet.Kristdemokraternas utgångspunkt är att barnomsorgen utgör ett komple-ment till den egna familjens omsorg. Vi anser att den politik som regeringenför sänder fel signaler till landets småbarnsföräldrar och dem som står i valetmellan att få barn eller vänta med alternativt avstå från denna samhälls-uppgift. Vi menar att föräldrarollen måste uppvärderas och betonar än engång att inget kan ersätta den nära familjegemenskapen. Denna är grund-läggande för hela samhällsbygget. Familjepolitik måste handla om attmöjliggöra för föräldrarna att kunna tillbringa med barnen, att kunnakombinera arbete med omsorg.Regeringen väljer i stället att gång på gång betona vikten av att föräldrarlämnar bort sina barn och använder även i denna proposition barnets egenutveckling som argument för införandet av maxtaxa och allmän förskola.Förskolan är enligt den till för barnets egen skull och utan förskola kanbarnen inte få en optimal utveckling. Man menar att barnet inte kan få denomsorg, utveckling och lärande som det behöver. Vi lägger en helt annaninnebörd i att förskolan skall vara till för barnen; att om en förälder väljerförskola, skall det vara ett kvalitativt gott alternativ för barnet. Vi menarattförskolan inte självklart är det bästa alternativet för varje barn.3.1.2 Att se barn som en tillgång för hela samhälletMånga undersökningar visar att både mammor och pappor skulle viljaägna mer tid åt barnen när de är små. Det är en inställning som böruppmuntras och stödjas på olika sätt. En jämnare fördelning mellanförvärvsarbete och vård av barn skulle förmodligen medföra mångapositiva effekter när det gäller ökad familjestabilitet och inte minst närdet gäller förbättrad kontakt mellan pappor och barn.Det är därför med besvikelse vi konstaterar att regeringen redogör förbarnomsorgens samhällsekonomiska värde - vikten av att småbarnsföräldrararbetar mer. Det är också en besvikelse att i sitt remissyttrande lyfterfram att det är ett vällovligt syfte att få småbarnsföräldrar att arbeta mer.Möjligheterna för föräldrar att anpassa sitt yrkesarbete på ett mer flexibeltsätt för att i större utsträckning själva få tid och möjlighet att vårda sinabarnfortsätter att beskäras. Det normgivande och det av samhället accepteradefortsätter att vara offentlig heltidsomsorg för barnen.Kristdemokraterna delar inte denna samhällssyn. Vi menar tvärtom attfamiljepolitiken måste skapa förutsättningar för föräldrarna att tillbringa mertid med sina barn. Att barn och föräldrar har ett ömsesidigt behov av mer tidtillsammans börjar nu gå upp för allt fler. Insikten om att en av samhälletsviktigaste uppgifter är att genom flexibla lösningar ge möjlighet att på ettbättre sätt än förena arbete och barn har dock dessvärre inte nått landetsregering.Regeringen använder t ex helt felaktigt de demografiska förändringarnasom ett argument för maxtaxereformen. I stället borde man ta statistiken omdemografiska förändringar på allvar och utforma en familjepolitik som göratt fler är villiga att föda barn. Maxtaxereformen är ett steg i motsattriktningoch en politik som följer i spåren av tidigare insatser på "barnpolitikens"område. Vi trodde att den tid då barn kallades förvärvshinder var förbi, menmöts i regeringens proposition åter av ett avsnitt om barnomsorgens sam-hällsekonomiska värde. Den syn på barn som detta vittnar om stämmer inteöverens med den kristdemokratiska. Vi vill skapa ett barnvänligt samhälledär barnen får sitt rättmätiga utrymme.3.1.3 Att skapa möjlighet för familjens eget fria valDet är centralt i kristdemokratisk familjepolitik att bryta den föråldradesynen på barnen i samhället och i stället sätta barnens behov först. Därförmåste föräldrar ha praktiska och ekonomiska möjligheter att välja denbarnomsorgsform som passar just dem bäst. Vi vill att staten ger landetsföräldrar så flexibla och likvärdiga förutsättningar som möjligt oavsetthur de väljer att ordna omsorgen om sina barn. Vi menar vidare att det ärkommunen som genom att tillhandahålla olika omsorgsformer svarar föratt göra det fria valet praktiskt möjligt.Regeringens förslag går även här i motsatt riktning. Förslaget om maxtaxaoch allmän förskola har stora brister inte minst från flexibilitets- ochvalfrihetssynpunkt. Friheten för föräldrar att välja barnomsorgsform för sinabarn är mycket begränsad. I stället för att fråga föräldrarna vilkenomsorgsform de skulle vilja ha, frågar regeringen om de utifrån befintligaalternativ är nöjda. Många som skulle önska en annan lösning har intemöjligheter till detta. Framför allt gäller detta dem som på hel- eller deltidvelat sköta barnomsorgen på egen hand eller velat ha en annan lösning. Detgäller också många i våra glesbygdskommuner. Genom att styra alla resursertill en barnomsorgsform har staten i praktiken tagit över beslut somfamiljerna borde fattat själva. Att den allmänna förskolan inte kan förläggastill familjedaghem är ett typexempel på detta.Med barnens och familjernas behov som utgångspunkt för familjepolitikenär det angeläget att alla har möjlighet att välja den barnomsorgsform sompassar de egna förhållandena bäst. Behoven och önskemålen kan naturligtvisvariera över tiden och därför ställs stora krav på att samhällets stöd tillbarnfamiljer är organiserat så att det kan användas på ett flexibelt sätt.Varken maxtaxan eller den allmänna förskolan motsvarar detta.Sammantaget anser vi att det finns flera grundläggande skäl att förändraden familjepolitik som förs . Förändringarna bör bygga på insikten omfamiljernas viktiga roll för barnen och stora betydelse för ett bra samhälle -nu och i framtiden.3.2 Kristdemokratisk förskolepolitik3.2.1 MångfaldAtt verkar för att föräldrarna skall få möjlighet atttillbringa med sina barn och vill uppvärdera föräldrarolleninnebär inte att vi tar avstånd från förskolan - tvärtom. För att allaföräldrar skall finna alternativ som passar just dem och deras barn måstedet finnas en väl utbyggd barnomsorg.Vi anser att det bör finnas en mångfald av driftsformer inom barn-omsorgen. Familjedaghem, föräldrakooperativ, öppna förskolor och privataalternativ ska finnas som komplement till kommunens verksamhet. Därförskall etableringsmöjligheter ges till olika alternativ. Det som förenar allaformer måste vara intresset att på bästa sätt tillgodose barnens behov.Regeringen beskär med införandet av maxtaxa och allmän förskolaföräldrarnas valmöjlighet när det gäller omsorgsform. Vi återkommer i ettsenare avsnitt till regeringens argumentation om familjedaghem i förhållandetill förskola. Här vill vi dock särskilt betona att den öppna förskolan hotarattförsvinna med regeringens politik.Den öppna förskolan är en viktig träffpunkt för barn, föräldrar ochdagbarnvårdare. En öppen förskola kan bli en naturlig knutpunkt i ett nätverksom kan vara både till stöd och glädje för föräldrar och barn. Alla barn sominte har annan barnomsorg utanför hemmet bör ha tillgång till en öppenförskola. En utbyggd öppen förskola i kombination med vårdnadsbidrag ochmer flexibla arbetstider skulle öppna möjligheter för helt nya och merbarnvänliga lösningar. Sådana visioner saknas dock i regeringens förslag ommaxtaxa och allmän förskola.3.2.2 KvalitetDet är viktigt att förskolan utvecklas så att en hög kvalitet kansäkerställas. Den som väljer förskola, där grupperna oftast är större ochställer andra krav på utbildning i omsorg och pedagogik, skall kännatilltro till att förskolan på bästa sätt tillgodoser barnens behov. Insiktenom barns behov måste finnas och få styra både när det gäller planering avolika omsorgsformer, gruppstorlekar samt kontinuiteten i omsorgen.Såväl kommunala som privata barnomsorgsalternativ ska bedrivas underkvalitetskontroll.Att svensk barnomsorg rönt internationell uppmärksamhet för bl a hög ochjämn kvalitet är mycket glädjande. Det finns emellertid anledning att varavaksam när det gäller utvecklingen av förskolan. Dels finns tendenser till alltstörre barngrupper, dels finns en risk i ambitionen att förskolan skallbli obligatorisk för alla barn och ses som första steget i utbildningskedjan.Redan i dag ligger barnomsorgen under utbildningsväsendet. Att det spridsen känsla av förvirring är inte så konstigt när inte ens regeringen vet ombegreppet barnomsorg är liktydigt med förskola, utan använder båda ordenmed olika innebörd.Vi anser att förskolan blivit ett allt för omfattande begrepp som i dagomfattar barn . Det är mot bakgrund av detta som vi vill lyftafram den risk för pedagogisk slagsida som experter varnat för när det gällersvenskt förskoleväsende. I allt för liten grad präglas den politiska debatten avden annars självklara insikten om att barn i olika åldrar har olika behov. Förde allra yngsta barnen () är frågan om en hög pedagogisk kvalitet ochförskolans pedagogiska roll inte av samma betydelse som för de äldreförskolebarnen (). är det däremot särskiltviktigt att barnens känslomässiga behov kan tillfredsställas. Det innebär t exatt barngrupperna måste vara mycket små. Förskolebegreppet, som detanvänds i den politiska debatten, behöver således utvecklas för att vi skallveta vilken verksamhet som avses.Kristdemokraterna vill verka för att alla barn får en så stimulerande upp-växt som möjligt, i vilket också ingår pedagogisk stimulans. Vi menar dockatt en allt för stark betoning av förskolans pedagogiska verksamhet inte fårske på bekostnad av barnets behov av omsorg och omvårdnad samt den frialekens betydelse för barnets utveckling. Särskilt gäller detta de yngreförskolebarnen. Att, som regeringen, dunka sig själv i ryggen och anse att enny svensk modell "educare" tagit form är riskfyllt. Vi måste verkaför att utveckla förskolan och tydliggöra var insatserna behövs och åtgärdadessa. Detta är en angelägen uppgift för både stat och kommun.Kvalitetsarbetet måste också inriktas på att öka möjligheten till föräldra-insyn och föräldramedverkan. Detta måste vara en självklarhet också i denkommunala verksamheten för barn och ungdom.3.2.3 PersonalAtt ta hand om den uppväxande generationen är ett av samhälletsviktigaste arbeten, oavsett om detta sker i det egna hemmet eller i andraformer. De som utfört detta arbete har i allt för liten utsträckning fått deterkännande och den uppmuntran som de förtjänar. Vi vill ändra på detta.För dem som har det stora ansvaret att ta hand om andras barn kan viktenav lämplighet inte nog betonas.Vi menar att barnskötarna och förskollärarna, med sina olika specialiteter,måste ges goda möjligheter till vidareutbildning. Kommunerna måste ocksåse till att de som verkar i familjedaghem eller i kooperativa former fårtillgång till detta. Det är också viktigt att utbildning och fortbildning avförskole- och skolpersonal omfattar moment som behandlar de inter-nationella konventioner som gäller barn, familj och utbildning.3.3 Allmän förskola, föräldralediga och arbetssökande3.3.1 Allmän förskolaRegeringen föreslår att alla barn skall erbjudas plats i förskola från ochmed höstterminen det år de fyller . Det skall vara obligatoriskt förkommunerna att anordna den allmänna förskolan, men frivilligt förbarnen att delta.Vi har tidigare argumenterat för att utformning av förskoleverksamhetenäven fortsättningsvis skall vara en angelägenhet. Vi har ocksåmarkerat att det är varje förälder som själv skall välja omsorgsform för sittbarn. Det är därför som vi också valt att säga nej till lagstiftning och iställetge föräldrar och kommuner tillräckliga resurser och på detta sätt skapaekonomiska och praktiska förutsättningar för val mellan olika och flexiblaomsorgsformer.Vad vi ytterligare vill belysa är problemen med organisationen av denallmänna förskolan, som egentligen enbart är realistisk för större kommuner.Regeringen menar att de fyra- och femåringar som är inskrivna i familje-daghem skall erbjudas plats i förskola. Förskolan skall dock för dessa barnses som ett komplement till familjedaghemmet och inte, som vore detnaturliga, att förskoletiden skulle kunna förläggas inom ramen för familje-daghemmet. Eftersom flera landsortskommuner saknar förskolaskall barnen i stället transporteras till annan kommun. Man tänker dock inteinföra skyldighet att anordna skolskjuts. Detta är en politik som vi harmycket svårt att förstå.Regeringen avslutar med ett resonemang om att det är kommunerna självasom skall besluta hur förskolan för fyra- och femåringar skall organiserasoch samordnas med övrig verksamhet i förskolan. Man anser det angelägetatt organisationen beslutas utifrån de deltagande barnens behov och attföräldrarnas önskemål beaktas. Om regeringen valt dessa ord som sin led-stjärna för hela familjepolitiken hade en proposition som denna aldrigpresenterats.3.3.2 Arbetssökande och föräldraledigaRegeringen föreslår att barn i åldern vars föräldrar ärarbetslösa eller föräldralediga skall, i likhet med vad som gäller för barntill förvärvsarbetande eller studerande föräldrar, omfattas av kommunensskyldighet att tillhandahålla plats inom förskoleverksamheten.Vi menar att kommunerna har möjlighet att göra denna typ avkvalitetssatsningar utan statlig styrning och att besluten även fortsättningsvisskall utformas på den lokala nivån, utifrån regionens eller ortens specifikaförutsättningar. Vi anser också att regeringen bidrar till att skapa osäkerhetbland landets föräldrar när det gäller deras roll och betydelse för det egnabarnets utveckling. Det finns risk att man överbetonar institutionernas rollnär det gäller barns utveckling.Kontinuiteten är viktig för barnens välbefinnande. Inte minst gäller dettade barn som lever i en utsatt situation, något som t ex Barnombudsmannenframhåller. För är det därför en självklarhet att det skallfinns möjlighet till barnomsorg även för dessa grupper. Förskolan kan ochskall där familjen så önskar fungera som ett komplement till den egnaomsorgen.Vad vi vänder oss emot är den uppfattning som regeringen försökerinpränta i landets föräldrar - att förskolan står för kontinuiteten och utgörgaranten för att barnen utvecklas i rätt riktning. Vi vill i stället betonabarnetsrätt till sina föräldrar och att det är familjen som utgör basen för barnetsutveckling. Det är familjen som står för kontinuiteten när andra vuxnakommer och går. Förskolan är ett komplement till familjen, inte tvärtom.Den insikten saknas i regeringens proposition.4 Hemställan4 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens proposition 1999/2000:129 ommaxtaxa och allmän förskola m.m.,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ekonomiska förutsättningar för kommunerna,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utgå från barnens behov,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att se barn som en tillgång för hela samhället,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att skapa möjligheter för familjens eget fria val,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om mångfald av driftsformer,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förskolans kvalitet,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förskolans personal,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om allmän förskola,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om barn till arbetssökande och föräldralediga.Stockholm den 28 juni 2000Yvonne ()()()()()()()()()()()()()()()()()