mot · GO02Ub283 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ub283av , ()Ungdomars delaktighet i samhällets demokratiska processerFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att ungdomars brist på delaktighet i samhällets demokratiskaprocesser skall uppmärksammas.MotiveringDet svenska samhällets demokratiska institutioner är starktförankrade i flertalet medborgares medvetande ochvärderingar. Extrema politiska rörelser har därför i moderntid haft mycket begränsade framgångar i vårt land. Även omdet finns anledning att känna trygghet i denna bredauppslutning kring gemensamma demokratiska värderingarfinns det också oroande tecken. Ett växande antal människorstår utanför det etablerade samhällets vedertagnademokratiska organ. Detta gäller inte minst ungdomar som iliten utsträckning låter sig engageras i de etablerade politiskapartierna.Sverige har en unik folkrörelsetradition. Arbetarrörelsen, frikyrkorörelsenoch är historiskt viktiga beståndsdelar i uppbyggnaden avdet svenska välfärdssamhället. Dessa tre stora folkrörelser, som växte framrunt det , var framsprungna ur reaktioner mot socialaorättvisor, religiöst förtryck och det omfattande alkoholmissbruk som hotadefolkhälsan och den sociala tryggheten. De stora folkrörelserna har också i höggrad medverkat till en demokratisk fostran in i samhällsengagemang och harofta utgjort rekryteringsbas för partierna till politiska uppdrag.Folkrörelsernatog tidigt ett aktivt ansvar för människors såväl kroppsliga som andligavälbefinnande. Detta engagemang, som ofta tog sig uttryck i uppbyggnad avverksamheter och institutioner, har därefter i många fall kommit att innefattasi samhällets trygghets- och välfärdssystem.Såväl som olika undersökningar visar entydigt påett minskat engagemang i etablerade partier och traditionella folkrörelser.Särskilt påtaglig är svårigheten att engagera ungdomar i partipolitiskt arbeteoch ideellt föreningsengagemang. Avhoppen från de politiska uppdrag manåtagit sig är många, inte minst gäller det unga kvinnor. Skälen kan varasvårigheten att förena traditionellt politiskt arbete i fullmäktige, nämnder ochstyrelser med yrkesliv och familjesituation. Men skälen till avståndstagandehandlar ofta också om ett främlingskap inför arbetsformerna och enfrustration inför det som upplevs som tröghet i systemen.Att unga människor ifrågasätter vuxensamhället, och till och med göruppror, är en naturlig och nödvändig del i utveckling och frigörelse.Ifrågasättandet måste tas på allvar och mötas med respekt och beredskap tillsamtal. Inte alltid har det etablerade samhället i form av institutioner,organisationer eller partier visat den öppenheten. Kritiken riktas inte minstmot de politiska partierna, som ofta upplevs vara fyrkantiga åsiktspaket därman förväntas omfatta allt eller inget. Det finns anledning för alla partier attvara ödmjukt självkritiska och beredda till omprövning av organisation ocharbetsformer. En större öppenhet och en bredare politisk debatt behöverutvecklas där fler, ungdomar och andra, kan känna sig delaktiga och behövda.För detta krävs ett tillåtande förhållningssätt där varje parti, utifrån sintydligaidégrund, är berett att acceptera en mångfald av vägar till förverkligande avsitt idealsamhälle.Känslan av utanförskap är påtaglig hos alltför många i vårt samhälle idag.Utanförskapet har många ansikten. Ofta handlar det om en känsla avmaktlöshet, att inte behövas eller ens vara önskvärd i det etableradesamhället. När unga människor, mer eller mindre välgrundat, växer upp meddessa känslor ligger desperationen nära. Det naturliga ifrågasättandet och dennödvändiga frigörelseprocessen tar sig ibland desperata uttryck i form avvåldsaktioner och ett ifrågasättande av hela samhällsstrukturen. Militantaveganer och aktivister av skilda slag på såväl den högra som vänstraytterkanten är beredda att ta till metoder som ödelägger stora materiellavärden och ytterst även riskerar andra människors liv och hälsa. Från olikaplatser i vårt land kommer exempel på sådana aktioner som inneburit skadorpå egendom och utsatt människor för allvarlig fara.Inför sådana företeelser måste samhället alltid reagera med kraft ochtydlighet. När unga människor testar gränser måste man också uppfatta attdessa gränser existerar och att det finns ett samhälle som är berett att värnadem. Här får vi aldrig sväva på målet, det vore ett svek mot den ungagenerationen och ett hot mot vårt demokratiska samhälles framtid. Våld ochskadegörelse kan aldrig accepteras som argumentationsform, vilket syftet änmå vara. Vuxengenerationen får inte svika på den här punkten. Det handlarom sådana grundläggande värderingar som måste genomsyra all fostran frånhemmet, över förskola, grundskola och högre utbildning.Medan den ena handen markerar en fast och tydlig reaktion på våld ochövergrepp måste den andra handen vara öppet inbjudande till samtal. Ettsamtal som präglas av lyhördhet och förmåga till inlevelse i den utsatthet sommånga i ungdomsgenerationen känner. En känsla som dessvärre ofta ärberättigad i dagens hårda samhällsklimat där man kan drabbas av att bliutslagen tidigt i livet. En människa som bemöts med respekt och öppenhet äroftast mera benägen att föra dialog med ord än med våldsaktioner. Om storadelar av en ung generation förlorar tilltron till demokratiska arbetsformer ärdetta i själva verket ett hot mot hela det demokratiska samhället. De politisktvalda organen på alla nivåer har ett speciellt ansvar för att uppmärksammasituationen och aktivt verka för att stärka unga människors motivation ochförutsättningar för samhällsengagemang inom ramen för de demokratiskavärderingar och former som vi önskar också fortsättningsvis skall gälla i vårtland.På det lokala planet förekommer initiativ som ungdomsråd, rådslag,mentorskap m m. har tagit fram en mall utifrån vilkenkommunerna kan kartlägga ungdomarnas situation. Att demokratifrågorna fårett stort utrymme i skolans verksamhet är en verksam metod för att skapaengagemang hos unga människor.Stockholm den 3 oktober 2000Sven ()()