mot · GO02Bo235 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Bo235av , ()En liberal bostadspolitik1 Innehållsförteckning23 Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att planprocesser och nybyggnadsregler måste förenklas för attfå fart på bostadsbyggandet.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om utförsäljning av allmännyttiga bostadsbolag.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en modern social bostadspolitik.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att uppmuntra omvandling från hyreslägenheter tillbostadsrätter samt vikten av en bättre blandning av olikaupplåtelseformer i områden där hyresrätten ofta är den helt dominerande.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om en mer flexibel och differentierad hyressättning itillämpningen av bruksvärdesprincipen.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om upphävande av allmännyttan som förstahandsnorm förhyressättning.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om lokal utveckling i utsatta bostadsområden.8. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i 2 kap.plan- och bygglagen enligt vad i motionen anförs om att kravet på entrygg och säker närmiljö bör föras in som ett allmänt intresse som skallbeaktas vid planläggning och vid lokalisering av bebyggelse m.m.9. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om avslag på ytterligare resurser till lokala investeringsprogramför ekologisk hållbarhet.10. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring avreglerna för bostadsbidragen, i enlighet med vad som anförs i motionen.11. begär att regeringen lägger fram förslag om införande avfastighetsinvesteringsbolag.112. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om fastighetsskatten. begär att regeringen lägger fram förslag på ett individuelltbostads- och pensionssparande i enlighet med vad som anförs i motionen.14. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringensförslag anslagen under utgiftsområde 18 Samhällsplanering,bostadsförsörjning och byggande enligt uppställning:Tusental kronorTabell 1: (Anslag Regeringens förslag Anslagsförändringar )1 Yrkande 11 hänvisat till SkU.2 Yrkande 12 hänvisat till FiU.4 InledningDen svenska bostadspolitiken står inför flera stora utmaningar. Byggandetär fortfarande lågt och även om det finns tecken på en viss ökning avnybyggandet har vi förmodligen ännuinte sett toppen på bostadsbristen i de större städerna. visar att det är betydligt fler kommuner äntidigare som rapporterar bostadsbrist. rivs det hela fastigheter imindre städer runt om i landet på grund av dåligt underlag och stelhyressättning. Tillämpningen av bruksvärdesprincipen för hyressättninghar lett till orättvisor som cementerar snarare än löser problemen. Dentilltagande etniska och sociala segregationen blir ett bostadspolitisktproblem i och med de särskilt utsatta bostadsområden som befinner sig inegativa sociala spiraler.Hörnstenar i bostadspolitik är valfrihet för konsumenterna,avregleringar och konkurrens som sänker bygg- och underhållskostnader, enflexiblare hyressättning med bibehållen trygghet för hyresgäster mot oskäligahyreshöjningar och statlig neutralitet mellan olika boendeformer.4.1 Flaskhals mot tillväxtEn viktig aspekt är att bostadsmarknaden håller på att bli en av deavgörande flaskhalsarna mot tillväxt. harnettoinflyttningen till varit större änantalet påbörjade bostäder. I storstadsregionerna blir bostadsproblemenett allt större hot mot en gynnsam utveckling av jobb och välstånd för helalandet. Ska stärka sin internationella roll krävs attbostadsbyggandet kommer igång, särskilt byggandet av hyresrätter somnu nästan helt avstannat. Hyresrätten är en boendeform som på grund avsin flexibilitet är särskilt viktig i en storstad som många människorpasserar igenom under lång eller kort tid.Den socialdemokratiska regeringen tror att den havereradebostadsmarknaden, som lider av brist på marknadstänkande, kanförbättras med "more of the same", ännu mer regleringar. Regeringen aviserarnu en ny lag om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Vi är övertygadeom att nya lagar aldrig kan få fram bostäder där det helt enkelt inte finns sundekonomi för aktörerna.Bostadssektorn är fortfarande i alltför hög utsträckning en planekonomiskfristad i den svenska marknadsekonomin. Vi behöver få fart påbostadsbyggandet, få ner kostnaderna och få en betydligt högre rörlighet påbostadsmarknaden för att fler människor ska kunna finna en passande bostadtill en kostnad som för dem känns acceptabel.Planprocesser och nybyggnadsregler måste förenklas. Det är mycketviktigt både för att få ned byggkostnader och för att kunna ligga med godplanberedskap. Genom att sätta funktionskrav i stället för produktionsreglerkan kunnande och idéer hos byggarna utnyttjas och konkurrensen påbyggmaterialsidan öka och därmed kostnader minska och kvalitet öka.5 De allmännyttiga bostadsbolagenEn hörnpelare i den svenska bostadspolitiken har varit deallmännyttiga kommunala bostadsföretagen. De är, trots sin förloradeskattemässiga särställning, fortfarande kommunernas huvudsakligaredskap för att föra en bostadspolitik. Framför allt har degenom bruksvärdes-systemet en styrande effekt på hyressättningen även i privatägdafastigheter genom sin lagfästa roll som hyresledare och referenspunkt vidbruksvärdesprövningar. fanns det totalt 355 kommunalabostadsföretag som förvaltade sammanlagt cirka 940 000 lägenheter.Drygt 80% av dessa företag drivs som aktiebolag, en organisationsformsom växt . Det har även skett enmarkant förändring i hur de kommunala bostadsföretagen agerar. Deförväntas numera mer och mer hävda sitt existensberättigande genom att varaframgångsrika i konkurrensen om hyresgästerna med andra fastighetsägare.5.1 Kommuner bör inte äga bolagFolkpartiet har länge pekat på de stora problem som är förknippade medatt kommuner driver affärsverksamhet. Den verklighet vi ser i dagensSverige har givit oss rätt. Många kommuner har ekonomiska bekymmer,bland annat genom att de givit sig in i vidlyftiga affärer i stället för attkoncentrera sig på sina huvuduppgifter som skola, vård och omsorg.En uppenbar brist med kommunala bolag är avsaknaden av demokratiskinsyn. För offentlig verksamhet som drivs i förvaltningsform finns klararegler som möjliggör insyn och debatt, men bolag drivs enligtaktiebolagslagen och kan tillämpa en omfattande sekretess.Andra invändningar mot kommunala bolag är att de snedvriderkonkurrensen genom att spela med på den marknad som dess ägare bestämtspelreglerna för samt att de hotar att dränera kommunen på skattemedel ochdärmed skapa ekonomiska problem. Eftersom varje form av företagandeinnebär ekonomiska risker innebär även kommunalt företagande risker -risker som i kommunala bolag tas med de pengar som egentligen borde varaavsedda för skola, äldreomsorg, barnomsorg, sjukvård och andra viktigakommunala kärnområden.Folkpartiet menar att delar av de kommunala bostadsbolagen ska kunnasäljas för att minska den kommunala dominansen på hyresmarknaden. Vianser dessutom att det är angeläget att föra en diskussion om den framtidastrukturen på kommunernas bostadsbolag. Det finns ett flertal alternativavägar att gå, och kommunerna måste tillåtas göra sina vägval själva, utanpekpinnar från statligt håll.Försäljning till hyresgästerna genom bildandet av bostadsrättsföreningar ären väg som ställer sig positivt till. Det är beklagligt attregeringenförsvårat för de hyresgäster som vill ombilda sina hyreslägenheter tillbostadsrätter genom att kräva att minst 2/3 av hyresgästerna står bakom såvälintresseanmälan om som förvärv av en fastighet. Detta riskerar framför alltpåverka intresset i förorter där det initialt brukar vara färre som ärintresserade av att bilda bostadsrättsföreningar.Försäljning av enskilda fastigheter eller större bestånd till annanfastighetsägare är ett annat alternativ för kommunerna att avyttra delar av sittbostadsbestånd. Länder som och har under1990-talet i olika omfattning överfört det tidigare kommunalabostadsbeståndet i nya former av ägande och förvaltning. Här finns gott omexempel på nya lösningar med fristående stiftelser under mer eller mindresamhällelig reglering, liksom försäljning av lägenheter till enskildahyresgäster.Det väsentliga är att kommunerna tillåts fatta besluten själva, och hitta delösningar som passar dem bäst, utan de statliga pekpinnar och sanktions-system som bakbinder de kommuner som valt andra vägar än den regeringenpekat ut. Regeringen cementerar tyvärr de nuvarande ägarförhållandenagenom det sanktionssystem som innebär att en kommun som säljer aktier ellerandelar i ett kommunalt bostadsföretag i sådan omfattning att kommunen intelängre har det bestämmande inflytandet i företaget får statsbidragen minskademed av vinsten från försäljningen.Folkpartiet vände sig mot systemet när det infördes . Det utgörett tydligt exempel på bristande respekt för den lokala demokratin och, vilketäven Lagrådet konstaterar i sitt yttrande från , ett allvarligtingrepp i den kommunala självstyrelsen.6 En modern social bostadspolitikKommunerna måste även ha ett ansvar för människor medbehov av socialt anpassat boende och för sociala förturer. Därmed intesagt att de måste äga och förvalta bostadsbolag i den form som de gjorthitintills. och , för att fortsätta användadessa länder som exempel, uppvisar ett spektrum av lösningar för ettfortsatt samhällsansvar, en social bostadspolitik, även efter attkommunerna släppt det ägande och förvaltande ansvaret förbostadsbeståndet. I finns exempel på nybildade friståendebostadsstiftelser där kommunen, hyresgästerna och privata finansiärer haren tredjedel styrelseposter var. I löses den socialaförtursförmedlingen genom förhandlingar mellan kommunen och deprivata icke-vinstdrivande bostadsstiftelser som övertagit delar av detkommunala beståndet.Utländska exempel bör dock inte vara mer än inspirationskällor. Detviktigaste är att en förutsättningslös diskussion förs om nya ägande- ochförvaltningsformer och hur en modern social bostadspolitik kan utformas.7 Rättvisare hyrorVid en översyn av bostadspolitiken med syfte att öka rörligheten påmarknaden och få igång byggandet av hyresrätter är det oundvikligt attdiskutera hyressättningssystemet, det samspel mellanbruksvärdessystemet, hyresförhandlingssystemet och allmännyttans rollsom bestämmer hyrorna.7.1 Hyresregleringen/bruksvärdessystemetBruksvärdessystemet syftar ursprungligen till att skapa ett starktbesittningsskydd för hyresgästerna. En tydlig glidning har dock skettunder de dryga systemet har varit i bruk till att även ha som syfteatt dämpa hyresutvecklingen. Det är dessutom värt att påpeka attdepartementschefen kommenterade den ursprungliga propositionen somatt "(lagens regler ...) bör vara så avpassade att uppkomsten av en tillmarknadsförhållandena anpassad hyresbildning inte försvåras".Av situationen på bostadsmarknad kan vi dra slutsatsen attsystemet förvisso lyckats uppfylla målen vad gäller besittningsskyddet ochhyresdämpningen, men knappast lyckats med "marknadsanpassningen".Efterfrågan på hyreslägenheter i är mångdubbelt större änutbudet, och särskilt alarmerande är obalansen i innerstaden ochnärförorterna. Resultatet ser vi i form av en stor andra- ochtredjehandsmarknad, svarta lägenhetsaffärer och ökade ombildningar tillbostadsrätt. En normal hyresmarknad i balans existerar inte, och det finnsgoda skäl att påstå att systemets hyresdämpande effekt i attraktiva lägen är enav orsakerna till detta.Utredningen om allmännyttan och bruksvärdet lämnade sittbetänkande Bruksvärde, förhandling och hyra - en utvärdering (SOU2000:33) till regeringen. Utredaren har tittat på hyressättningssystemetseffekter på hyresmarknaden, med ett fokus på hur hyresnivåerna stämmermed konsumenternas värderingar av bostaden - det vill säga om bruksvärdes-systemet lett till en marknadsanpassad hyresbildning.Resultatet av den studie som gjorts visar att sambandet mellanhyresgästernas värderingar och den faktiska hyran i det allmännyttigabeståndet överensstämmer relativt väl. Utredaren drar slutsatsen att dagenssystem för att fastställa hyrorna för olika bostäder, om man tolkarlägesfaktorn som en samlad bedömning av olika bostadsområdens kvaliteter,leder till ett "överraskande gott resultat". låter utredaren antydaattdet i ändå finns visst utrymme för att uppvärdera detgeografiska läget vid hyressättningen.Något som bestyrker det senare är att priserna på bostadsrätter - som jusäljs på en fri marknad - varierar mycket mer än hyrorna. Bruksvärdes-systemet tillåter helt enkelt inte de bostadssökandes preferenser att slåigenom. vid konstaterar också ien bilaga till utredningen att "[i och ] är hyrorna icentralt belägna lägenheter alltför låga - sett i relation tillbostadsrättssektorn. "anser att en rad åtgärder är nödvändiga för att få fart pånyproduktionen av hyresrätter samt öka rörligheten och flexibiliteten påhyresmarknaden. Vi avvisar såväl nya hyresregleringar som en helt frihyressättning. Den senare skulle leda till alltför kraftiga höjningar av hyror iattraktiva lägen - i enligt vissa bedömare -och en ökad ekonomisk segregation. Vi ser inga skäl att rucka på de grunder ihyressättningssystemet som består av fria förhandlingar mellan hyresgästeroch fastighetsägare kombinerade med en bruksvärdesprövning medjämförbara lägenheter. Hyresgästens besittningsskydd är fortsatt viktigt atthävda. Däremot kan och måste dagens system utvecklas så att det bättre leverupp till intentioner om "en till marknadsförhållandena anpassadhyresbildning".7.2 LägesfaktornFolkpartiet menar att det är nödvändigt att tillåta en mer differentieradhyressättning som bättre avspeglar utbud och efterfrågan påhyresmarknaden. Lägesfaktorn måste helt enkelt ges en tyngre vikt vidhyresförhandlingarna. Förutom ett uppenbart rättviseskäl skapar enflexiblare hyressättning en större mångfald i utbudet, med störresannolikhet att nya hyresgäster ska hitta något som överensstämmer medderas egna önskemål. Detta är dock något som inte berörbruksvärdessystemet utan är något för parterna på hyresmarknaden attbeakta.7.3 Allmännyttan som förstahandsnormVidare finns skäl att se över om allmännyttan även fortsättningsvis skavara förstahandsnorm för jämförelseprövning enligtbruksvärdesprincipen. gäller att hyresnämnden vid prövningav en hyras skälighet i första hand ska utgå från de allmännyttigabostädernas hyror. Denna regel har sitt ursprung i de bestämmelser som1969 infördes i bristorter, men utvidgades till att gälla på helabostadsmarknaden.Därigenom skapades en "brygga", för att citera regeringens utredare,mellan bruksvärdessystemet och hyresförhandlingssystemet som faktisktrymmer en inneboende motsättning. Å ena sidan ska man vid fastställande avsåväl prövningslägenhetens som jämförelselägenheternas bruksvärden heltbortse från produktions-, drifts- och förvaltningskostnader. skaallmännyttans självkostnadsbestämda hyror tjäna som norm.Särskilt påtaglig blir denna motsättning i hyrestvister som detuppmärksammade Oxtorgsmålet som sätter såväl begreppet självkostnad somprinciperna för hela jämförelseprövningen på sin spets. Det står klart attosäkerheten om vilka hyresnivåer som kan tänkas godtas läggeren hämsko över den privata nyproduktionen av hyresrätter, och styr över tilldet mer lönsamma och regelmässigt stabila byggandet av bostadsrätter.En översyn av och förnyelse av hyressättningssystemet borde därförinnefatta en diskussion om allmännyttans roll i detta. Ett upphävande avallmännyttan som förstahandsnorm - antingen på marknaden som helhet ellerenbart för nyproduktionen, som regeringens utredare öppnar för - skulleinnebära ytterligare ett välkommet steg på vägen mot en konkurrens på likavillkor. Det skulle även kunna leda till en hyressättning som bättre speglar deboendes preferenser, och leda till att det faktiskt lönar sig att bygga ochförvalta hyresbostäder även i förhållande till andra tänkbara alternativ.8 Att häva segregationen8.1 Lokal utveckling och demokratiBara människor förvandlar bostäder till hem. Bara människor förvandlarbostadsområden till hembygd. Vi är övertygade om att det i en radbostadsområden och stadsdelar behövs en radikal förbättring avlevnadsvillkoren. Tyvärr har alltför mycket kretsat kring självaboendemiljön, som om utsattheten satt i betongväggarna och kundeavlägsnas med en ny fasad. Det viktigaste är att man låter den lokalautvecklingen styras av de människor som bor i områdena. Det måste bliett slut på styrandet uppifrån och projekttänkandet.Det är väsentligt att människorna själva tillåts släppa loss sin skaparkraft.Lokalt näringsliv, föreningsliv, studieförbund, invandrarföreningar, kyrkor,boendegrupper och andra lokala aktörer ska ges möjlighet att förändra sinvardag och bygga upp lokala strukturer. Det kan aldrig vara ett handslagmellan kommunalråd och statsråd som skapar lokal utveckling.Vidare måste de förutsättningar storstädernas utsatta bostadsområden ochstadsdelar ges vara likvärdiga dem som ges på andra håll. Stelbent hanteringav lokala initiativ, bristande tilltro till människors kapacitet och kraft,revirgränser och bristande samverkan mellan förvaltningar, myndigheter ochandra lokala aktörer är ett alltför vanligt problem. Förändringar på dessapunkter ska inte begränsas till ett fåtal orter. Tanken att endast ett mindreantal bostadsområden ska få möjlighet att vidareutveckla sitt arbete för attåstadkomma en varaktig förbättring, och därigenom fungera som nationellaexempel, är fel. Vi behöver inte mer av nationella exempel, vi behöver lokalamöjligheter.8.2 Ökat ägande- och boendeinflytandeStörre inslag av privat ägande i boendet ger människor större inflytandeöver vardagslivet. I privat ägande av sitt boende har den enskilde enlångtgående bestämmanderätt och ansvar.Ombildning av fastigheter från hyres- till bostadsrätter är ett sätt attförsöka komma tillrätta med den segregation som uppstått imiljonprogramsområdena. Det ökar de boendes inflytande över sin bostad,skapar engagemang för området och skapar ökad stabilitet med minskadomflyttning. Dessutom leder det till en bättre blandning av olikaupplåtelseformer i områden där hyresrätten ofta är den helt dominerandeupplåtelseformen. är det kommunala bostadsföretaget ocksåden dominerande fastighetsägaren.Även inom ramen för hyresboendet kan mycket göras. Det finns mångalyckade exempel på hur man skapat möjligheter till ett långtgående inflytandeoch ansvar för sitt boende och sin närmiljö, där inflytandet och ansvaretverkligen har delats av det stora flertalet boende.8.3 All segregation inte av ondoDet är för många människor naturligt att bo nära sina anhöriga ochvänner. Detta är ett önskemål som ska bejakas och inte motverkas. Förandra är blandning i mindre invandrartäta områden attraktivare. Inget avdessa val är bättre eller sämre än det andra. Det viktiga är att denenskildes önskemål får styra. För oss kan det aldrig bli aktuellt att försökabryta segregationen mellan människor, varken genom att försöka tvingafolk att bo kvar i eller flytta till ett visst område.9 Trygghet i bostadsområdetEn viktig social aspekt av boendet är rätten att känna sig trygg iboendemiljön. Människor som känner otrygghet blir svagare. Det civilasamhället fungerar sämre om människor känner oro när de går ut påkvällarna.De som drabbas värst av brottslighet och ett hårdare klimat är de som harminst pengar och på annat sätt har minst resurser. De som har råd behöverinte åka buss och tunnelbana, utan kan ta bilen till jobbet och parkera iparkeringsgarage. De som har råd kan se till att barnen alltid tar taxi hem påkvällen. De kan välja en bättre skola för barnen. De som har råd kan flytta tilllugna områden och installera larm. Men tryggheten borde vara till för alla i endemokrati.Mot den bakgrunden är det en demokratisk förpliktelse att ta upp kampenmot och i grunden bekämpa brotten och brottens orsaker.Enligt en trygghetsundersökning som gjorts av iStockholm leder hög brottslighet, framförallt i det egna bostadsområdet, tillotrygghet och isolering för många. Undersökningen är gjord i ,som har den största andelen brott i Sverige.I undersökningen konstateras bland annat att män utsätts för brott oftare änkvinnor, men kvinnor väljer oftare att avstå från olika slags verksamheter pågrund av otrygghet. För kvinnor som bor i utsatta områden, men ej självautsatts för brott, avstår från olika aktiviteter utanför detegnahemmet. I områden med låg brottsfrekvens avstår ändå så mycket som enfjärdedel av de ej utsatta kvinnorna från aktiviteter på grund av otrygghet.Vittnesmålen om att kvinnor inte vågar jogga i spår efter mörkrets inbrott ärvanliga. Detta är inte acceptabelt.En Sifoundersökning som tidningen låtit göra, och somrefereras i 6/9-00, visar att var femte person som bor i lägenhet någongång känt sig rädd eller otrygg i sitt bostadsområde. Men skillnaden mellankvinnor och män är stor. Det är framför allt kvinnorna som är rädda - ochallra räddast är de unga kvinnorna, de som är . Det som dessakvinnor är mest oroliga för är att utsättas för våldtäkt. Nästan en tredjedel ärrädda för att bli våldtagna när de rör sig i sitt bostadsområde. Otryggastkänner de sig på gångvägar och gator. Bland männen är långt färre oroliga -av männen i undersökningen kände sig trygga där de bor. Nästandubbelt så många lägenhetsboende som villaboende är rädda.Carina Listerborn, doktorand på , forskar om kvinnors rädsla, ochondgör sig i en intervju i 6/9-00 över att stadsplanerare inte samverkarmer över områdesgränserna:Trygghet för en trafikplanerare innebär att minimera risken att bli påkörd.Alltså läggs gångbanan bakom det höga bullerplanket, på behörigtavstånd från bilarna. Trygghet för en ensam tjej är att vara sedd avsamma bilister. Likadant är resonemanget bakom till exempelgångtunnlar, ofta trånga och dåligt ljussatta.Listerborn menar att finns det två tydligateorier om brottsförebyggande stadsplanering. Den ena förespråkarslutenhet, den andra öppenhet. Antingen försöker man skapa en trygg stadoch minska brottsligheten genom att installera larm och lås, sätta uppövervakningskameror och bygga murar. Det är en linje som iförlängningen riskerar leda till så kallade "gated communities", utifrånprincipen att sluta sig samman i ett tydligt "vi" för att skydda sig mot"dem" som begår brott.Alternativet är att söka trygghet i motsatsen, att söka skapa en levande stadgenom att öppna, bjuda in och acceptera olikheter. ligger helabostadsområden öde under arbetstid, liksom industriområden . levande och omväxlande stadsmiljö är däremot ständigt människor irörelse, något som i sig innebär trygghet. Det skapar en social kontroll,människor syns och är sedda. Bra belysning, parkbänkar och andramötesplatser förstärker den idén, konstaterar krävs det en helhetssyn och åtgärder inom många politikområdenför att åstadkomma trygghet i bostadsområden och i offentliga miljöer.Folkpartiet menar att det både finns anledning och möjlighet att verkabrottsförebyggande genom en förutseende stadsplanering. Målet måste varaatt så långt det är möjligt undvika slutenheten som refereras till ovan. Ettsamhälle där människor isolerar sig för att känna sig trygga är ingen utvägutan en återvändsgränd.Detta tänkande låter sig förstås inte lösas i en handvändning utan är någotsom måste växa fram på alla plan och nivåer. anser ändå att engrund måste läggas i plan- och bygglagstiftningen.