mot · GO02So363 · 2000-10-05 00:00:00 — Det ären viktig politisk uppgift att beakta och möta människors orooch så långt möjligt skapa tilltro till samhällets ambition ochförmåga att garantera en värdig vård och omsorg.Värdig vård innebär att man erbjuds den vård som lämpar sig bäst för detaktuella vårdbehovet. En konkret uttryckt värdighetsgaranti är extra viktig ivården av de äldre för att skapa trygghet och tydlighet kring vad vårdtagarenhar rätt att kräva av vårdgivaren. Denna värdighetsgaranti ska omfatta såvälmedicinsk kvalitet som omvårdnadskvalitet. Varje person har rätt att avkrävakommunen klara besked kring vårdens och omsorgens konkreta innehåll. Detkan handla om så vardagsnära ting som matsedelns variation, hur ofta mankan få duscha osv. En uttalad värdighetsgaranti är speciellt viktig för depersoner som har stora vårdbehov men som av olika anledningar inte harförmåga att efterfråga dessa. Värdighetsgarantin inom äldrevården ska bl.a.innebära att:- Det ska finnas en läkare knuten till varje sjukhem och till varjehemsjukvårdspatient. En läkare som är specialiserad på åldrandetssjukdomar och problem och som regelbundet besöker dessaomsorgstagare.- Det ska finnas skilda vårdenheter för senildementa och andra boende.- Det ska finnas eget rum i särskilda boenden för alla som så önskar.- Det ska vara en självklarhet att äldreboende finns i eller i närheten av denkommundel där vederbörande tidigare bott.- Det ska finnas uttalat att en patient inte ska behöva ligga och vänta innanen blöja full av avföring och/eller urin byts.- Det ska finnas tillräckligt med personal för att mata och hjälpa till med attdricka.- Det ska finnas så mycket personal att varje patient får känna sigompysslad, observerad och personligt tilltalad varjeförmiddag och varje eftermiddag.- Det ska finnas tillräckligt med personal så att alla patienter som så orkarhjälps upp ur sina bäddar i rimlig tid och dessutom får komma ut i andramiljöer än det egna rummet.- Det ska vara en självklarhet att ta till vara ideella insatser som erbjudsinom äldreomsorgen.- Det ska finnas så god tillgång till personal att ingen behöver dö ensam.Med stöd från har fyrakommuner i landet, i bred politisk enighet, utvecklat en formav omsorgsgaranti för såväl som det särskildaboendet. I dessa kommuner har klagomålshanteringenknutits till de konkreta omsorgsgarantierna. En omsorgs-eller värdighetsgaranti vinner i legitimitet när den är såkonkret att man kan följa upp vad som utlovats och när detmedför kompensation till den äldre om och när den utlovadetjänsten eller kvalitén inte uppfylls.Patientnämnderna har en viktig uppgift när det gäller att verka för godinformation till äldre och vårdbehövande. Nämndens uppgift är att underlättakontakten mellan vårdgivare och de äldre och deras anhöriga. Patientnämndenär också den instans dit klagomål och regelrätta anmälningar om vanvård ochbrister ska göras. Att denna instans finns och vilken uppgift den har är tyvärrofta okänt för många. Det är kommunens och uppgift attsynliggöra patientnämnden och underlätta kontakterna med denna.Patientnämndernas ansvarsområde måste vidgas så att alla socialtjänster tilläldre människor ryms inom verksamheten.Äldreomsorgens personalDrygt 470 000 personer är verksamma inom offentligoch alternativ vård och omsorg till äldre ochfunktionshindrade. Inom kommunernas vård ochomsorgsverksamhet är 9 av 10 kvinnor. Medelåldern blandde anställda är och har ökat något . Dessaförhållanden pekar på att åtgärder måste vidtas för attrekrytera flera män till vården, samt att sänka medelålderngenom ett tillskott av unga medarbetare. har i sin rapport beräknat attnyrekryteringsbehovet fram uppgår till 225 000personer. Denna beräkning tar hänsyn tillverksamhetsutbyggnad på grund av att antalet äldre ökar, tillpensionsavgångar och annan rörlighet. Någonambitionshöjning vad gäller äldreomsorgens innehåll rymsinte i denna beräkning. Äldreomsorgens personalförsörjningär därmed en av de viktigaste strategiska framtidsfrågornainom denna sektor.Rekryteringen av ny personal till vården måste ske ur olika grupper.Traditionellt riktar sig åtgärderna mot ungdomar som står inför sitt yrkesval.Detta är viktigt och alla krafter måste sättas in på att göra vårdyrketattraktivtoch meningsfullt för ungdomar. Antalet ungdomar som väljervårdprogrammet på gymnasiet är dock för få för att de storarekryteringsbehoven ska kunna uppfyllas. Den kommunala äldreomsorgen ärdessutom inte alltid det mest attraktiva valet för de unga som satsar på attarbeta inom vården. För att fylla de stora behoven krävs att personer iyrkesverksam ålder inom andra samhällssektorer förmås växla över tillvårdyrket. För kommuner och landsting gäller det att utveckla ett strategiskttänkande kring verksamhet och personalpolitik. Möjligheten att rekrytera nyamedarbetare är i hög grad beroende av de arbetsvillkor kommuner ochlandsting kan bereda. Det handlar om arbetets organisation, möjlighet tillinflytande, kompetensutveckling och självfallet om löneläget. Möjligheten attåstadkomma en jämnare könsfördelning hör i hög grad samman medlönebilden och möjligheten till heltidsanställningar. En mångfaldsplan börfinnas hos varje arbetsgivare i vården för att uppnå jämnare könsfördelningoch möta behoven av medarbetare med mångkulturell kompetens. Vårdensetik och mjuka värden måste få en framskjuten plats vid vårdutbildning,rekrytering och fortlöpande kompetensutveckling.Den mångkulturellaäldrepolitikenAntalet äldre invandrare ökar i det svenska samhället.Utomlands födda utgjorde avbefolkningen och andelen i denna grupp var13,vilket är lägre än andelen äldre ihela befolkningen. Bland de äldre invandrarna utgjordekvinnorna . Äldrepolitiken ska präglas avintegrationstanken som det måste finnas förståelseoch respekt för att kulturella bakgrunder mycket starktpåverkar människors behov och förväntningar när det gällervård, omsorg och andra samhällsinsatser. De invandrade nyamedborgarna blir snabbt en del av det svenska samhället ochnedärvda familjemönster tenderar att brytas upp. Denutbredda föreställningen att den yngre generationen fullt uttar ansvar för omsorgen om den äldre äger inte sin giltighetoch kan inte vara vägledande för samhällets planering för deäldre invandrarna.Frågan om huruvida det ska finnas särskilda boenden för äldre med vissetnisk bakgrund måste bedömas utifrån lokala förhållanden. Generellt tordedet vara att föredra om det går att organisera verksamheten så att platseranvisas på vissa avdelningar i ett större äldreboende där det finns tillgångtilltvåspråkig personal. En mycket väsentlig kvalitets- och trygghetsfråga är justtillgången till personal som talar det egna hemspråket. Detta behov behöversärskilt beaktas vid rekryteringen i vårdutbildningarna. Vidare krävs respektför kulturella och religiösa traditioner så långt som det är acceptabelt iförhållande till de grundvärderingar som gäller i den svenska vården. Det ärfrämst en fråga för kommuner och landsting att ha en strategiskframförhållning på detta område.Stimulera utveckling avnya former föräldreboendeDen växande andelen äldre i befolkningen kräver enmedveten bostadsplanering från samhällets sida för att mötaett kraftigt växande behov. Mångfald och innovationer skastimuleras på detta område. De äldre ska tillförsäkras enverklig valfrihet när det gäller boendeformer. Det kaninnebära att bo kvar i sin permanenta bostad så länge manönskar och det är möjligt. Kvarboendet kan ofta förlängasgenom bostadsanpassningen eller särskilt stöd. Nästa steg iboendetrappan kan vara att byta till seniorboende, med visstrygghet och servicefunktioner. När vårdbehoven blir storaär de särskilda boendeformerna, med den trygghet dessa kanerbjuda, vad som efterfrågas såväl av den äldrevårdbehövande som av de anhöriga.Steget från den egna bostaden direkt till särskilda boendeformer innebärofta en alltför stor förändring för den enskilde. Därför bör sådanamellanformer som "seniorboende", "trygghetsboende" etc. stimuleras. Äldremänniskor bör själva få vara med och forma sitt eget boende på ett aktivt sätt.Studiecirklar, samrådsgrupper och en nära delaktighet i den kommunalabostadsplaneringen bör stimuleras. Kvarboende i den invandamiljön ska underlättas genom god planering och aktiva insatser. Ett sätt atthitta andra former för äldreomsorgen är att släppa in producent- ochkonsumentkooperativ i planering och tillkomst av nya enheter. Det kan skegenom att personalen stimuleras med företagsutbildning, konsultstöd ochutvecklad beställarkompetens. Ett annat sätt är att stimulera pensionärer attstarta kooperativ. Grunden måste alltid vara de enskilda människornas behov,intressen och egna initiativ.Alternativa driftsformerVården och omsorgen om våra äldre ska vara solidarisktfinansierad. Taxor och avgifter ska ha en sådan konstruktionatt det aldrig får bli en plånboksfråga huruvida man ska fåden vård och omsorg man är i behov av. Produktionen avvård och omsorg och dess driftsformer kan dock variera ochhär måste det finnas en öppenhet för nya producenter ocharbetsformer, allt för att öka mångfalden och den enskildesvalfrihet. En ökad mångfald kan innebära att olika gruppersoch individers behov tillgodoses på ett snabbare och bättresätt. En ökad mångfald av vårdgivare kan också stimuleraoch tillföra vården nya impulser. Privata, kooperativa ochrörelsedrivna alternativ bör därför ges möjlighet att verkainom kommunernas och landstingens vårdområden. Dessaalternativ måste ges rättvisa konkurrensförhållandengentemot den offentligt drivna vården. Konkurrensutsättningfår dock aldrig bli ett självändamål utan vara ett medel föratt möjliggöra ett effektivt utnyttjande av resurserna,stimulera till nytänkande och bidra till en ökad valfrihet förvårdtagaren. Den enskildes möjligheter att välja utförare avvård, omsorg och service ska stärkas. Konkurrensutsättningoch tillkomsten av alternativ måste präglas av mycket striktkvalitetskontroll och fortlöpande uppföljning ochutvärdering. Kommuner och landsting ska ha god insyn iverksamheterna och den enskilde ska genom patientnämnderm.m. kunna få vården prövad på samma villkor som denoffentligt utförda.Tillgänglighet tillsamhällets serviceDen offentliga servicen och många kommersiellaverksamheter genomgår en sådan strukturomvandling sombegränsar tillgängligheten för vissa grupper. Sådanaservicepunkter som , försäkringskassor,apotek, polisstationer osv. sällanköpshandel flyttar ut ur stadskärnor ochbostadsområden och är ofta tillgängliga endast för bilburna.Tillgången till information om samhälle, organisationer ochföretag blir allt mera knutet till den nyainformationstekniken. Denna strukturella omvandlingdrabbar de äldre som ställs inför stora tillgänglighetsproblemnär det gäller service och information. De äldre blir allt fler isamhället och är i kraft av sina generellt ökande ekonomiskaresurser en växande maktfaktor. Det borde innebära attdenna grupp medborgare beaktas bättre vidsamhällsplaneringen.En viktig tillgänglighetsfråga är tillgången till en fungerande färdtjänst föräldre och andra med stora rörelsehinder. Genom den nya lagstiftningen sesinte färdtjänst längre som beviljat bistånd utan som en fråga omtrafikförsörjning för äldre och andra med funktionshinder. Tillsynsmyndighetsaknas för färdtjänsten och det är oklart vart den enskilde ska vända sig medklagomål. Det är nu nödvändigt att utvärdera förändringarna i färdtjänstensregelverk utifrån ett socialpolitiskt perspektiv och inte endast som entransportpolitisk fråga.Trygghet på gator ochtorg och hemmaÖkningen av gatuvåldet och andra övergrepp skaparotrygghet i hela samhället, men främst hos äldre och utsattapersoner. Bristande resurser till polis och åklagare bidrar tillisolering av de äldre när man inte vågar lämna hemmet ochdelta i samhällslivet på ett aktivt sätt. Att stärkarättsväsendets olika delar är ett viktigt inslag i en politik föratt öka de äldres trygghet.I september 1998 presenterade , på regeringens uppdrag,rapporten . Syftet var att inspirerakommunerna att i sina översiktsplaner ta hänsyn till invånarnas säkerhetgenom att planera och bygga bort brott. Allför få kommuner har hittillsarbetat på detta sätt och ännu färre har gjort konsekvensbeskrivningar omsäkerheten vid ny- eller ombyggnationer. Det är viktigt att tankartillämpas praktiskt i kommunerna. bör därför ges i uppdrag attutarbeta tydliga riktlinjer för kommunerna för bebyggelseinriktade hinder motbrott. I detta sammanhang bör de äldres boendesituation särskilt beaktas.Fortsatt prioritering avdet goda livet har vi sett statens ekonomi förbättras och enviss återföring har kunnat ske av resurser till kommuner ochlandsting. Med en fortsatt och uthållig tillväxt i ekonominskapas grundläggande förutsättningar för att kunnafinansiera välfärden. Efter 90-talets åtstramningar väcks nukrav på ökade resurser när ekonomin förbättras. Vikristdemokrater menar att fortsatt god hushållning måsteråda. Behovet av väl genomtänkta prioriteringar är viktigareän någonsin och vi måste minnas att människors trygghetoch värdighet har ett nära samband med de resurser somskapas ur företagande och utveckling och genom medvetnaprioriteringar i statens budget.De resurser som skapas måste prioriteras för de grupper som är mestutsatta och som hårdast drabbats av 90-talets besparingspolitik. Dit hör enmycket stor del av de äldre i befolkningen som fått se sin trygghet hotad ochsin levnadsstandard minskad. Det kristdemokratiska budgetalternativet har ensådan inriktning att livet för dessa underlättas. Ett samhälle där allamedborgare kan åldras i trygghet och värdighet är målet för enkristdemokratisk politik.Stockholm den 3 oktober 2000Sven ()()()()()()()()()()()()()()()()()()