mot · GO02Kr535 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Kr535av Bjälkebring, ()Idrott, välfärd och folkhälsaFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att ) får ett uttalat program-ansvar att stödja forskning även om friluftsliv och annan lågintensivfysisk aktivitet.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att folkhälsoargumentet skall få genomslag i fördelningen avforskningsanslag till ).InledningI budgetpropositionen 2000/2001:1 (s. 132) framhållerregeringen att mot bakgrund av att folkhälsan riskerar attförsämras hos många människor får studier avidrotten som välfärdsfaktor en ökad betydelse.Med detta argument föreslår regeringen att ) skall få fördubblade anslag.BegreppsförvirringDet är emellertid oklart vad regeringen avser med begreppenidrott. Oklarheten går tillbaka till den begreppsförvirringsom idrottspolitiska beslut orsakade. Dådefinierades idrott som nästan alla typer av fysisk aktivitet,allt från OS-satsningar till fotvandringar i naturen. Därefterhar vi haft svårt att veta vad vi egentligen menar, när vi hartalat om idrott.För att bringa reda i förvirringen och för att skapa förutsättningar för ettrationellt samtal om vad våra skattepengar skall användas till, har allt flerforskare och debattörer med begreppet idrott börjat avse den prestations- ochtävlingsinriktade idrotten, vars främsta uttryck vi nu under i harkunnat ta del av på plats eller via media.Folkhälsoinstitutet föreslog i sin bok, Vårt behov av rörelse (1995), attbegreppet fysisk aktivitet borde användas som överordnat begrepp i stället föridrott. Idrott skulle därmed bli ett, bland flera, slag av fysisk aktivitet.Sammaståndpunkt tar några idrottslärare upp i en nyutkommen bok, Fysisk bildning- om ämnet Idrott och hälsa, där de pläderar för begreppet fysisk bildning somövergripande beteckning.Olika syn på varför man skall ägna sig åt fysisk aktivitet har också fåttorganisatoriska konsekvenser. riksidrottsförbunds (RF:s) klubbarägnar sig i de allra flesta fall åt idrott, där tävlingsmomentet nästan alltidärviktigt och där också prestationen i de flesta fall är påtaglig. Har man godaförutsättningar för idrott kan man också bli olympisk mästare ochprofessionell idrottsman. Vad som allt oftare glöms bort är den idrott utövarenägnar sig åt för att få lite bättre hälsa, att må bra och för att ha roligt.De s.k. främjandeorganisationerna, , Cykelfrämjandem.fl, sysslar med fysisk aktivitet där tävlingsmomentet helt saknas.Detsamma gäller Friskis & Svettis. Här ägnar man sig åt måttliga fysiskaaktiviteter uteslutande för att man känner en inre tillfredsställelse eller iförekommande fall även en naturupplevelse. Till stora delar stämmer dettaäven in på gymverksamhet och annan kommersiellt arrangerad fysiskaktivitet, som inte tillåts organisera sig inom RF.Att måttlig fysisk aktivitet har en hälsobefrämjande funktion och leder tillatt vi mår bättre är väl belagt. Däremot kan idrottens folkhälsobefrämjandefunktion starkt ifrågasättas. Det är ingen tillfällighet att skador somtennisarmoch fotbollsknän har fått namn från idrotten. Det säger sig självt att om manligger på toppen av vad den egna kroppen presterar, oavsett på vilken nivåman befinner sig, så uppstår risk för skador och bristningar.En ensidig idrottsutövning, även på motionsnivån, över kanockså leda till förslitningsskador, liknande dem vi ser inom delar av industrin.Om forskning runt idrott skall kunna motiveras utifrån ett folkhälsoargumentmåste man analysera vad idrott är och bedöma dess relativa betydelse förfolkhälsan. Är boxning verkligen hälsosam?Talar vi däremot om lågintensiv fysisk aktivitet som friluftsliv och rättutförd motionsgympa m.m. så rör vi oss folkhälsomässigt på säkrare mark.Om detta har professorerna skrivit en rapport,Fysisk aktivitet för nytta och nöje, för (1999). Det äringentillfällighet att de genomgående talar om fysisk aktivitet och knappast alls omidrott.Regeringen publicerade en utredning om Statens stöd tillfriluftsliv och främjandeorganisationer (Ds 1999:78). I denna konstateras attfriluftsforskningen är försummad (s. 151) och att det är angeläget attforskning om friluftsliv förstärks. Däremot kan jag inte finna att dennaangelägenhet har omnämnts någonstans, vare sig i forskningspropositioneneller i budgetpropositionen.Idrottsforskningen har av tradition haft en stark slagsida åt den prestations-och tävlingsinriktade idrotten med stor relevans för idrottsrörelsen, dvs. RF:sklubbar och förbund. För att folkhälsoargumentet skall få genomslag ifördelningen av forskningsanslag måste uppdrag till CIFtydliggöras. Jag menar därför att det är angeläget att ger ettuttalat programansvar att stödja forskning även om friluftsliv och annanlågintensiv fysisk aktivitet, t.ex. inom Friskis & Svettis.En nationell syn påmotion och idrott för2000-taletDen nationella idrottspolitiken bygger på tre grundstenar,1999/2000:KrU3.- En tydlig stävan att i samhällsplanering, i skolans arbete och andrasammanhang uppmuntra och ge möjligheter till barns och ungdomars ochvuxnas motion och idrott i syfte att främja en god folkhälsa. Sådanamöjligheter bör skapas genom samverkan mellan staten, kommunerna,idrottsrörelsen och organisationer som bedriver frilufts- ochfrämjandeverksamhet.- Ett aktivt stöd till en fri och självständig idrottsrörelse byggd på ideelltengagemang och som bedriver en bred verksamhet, som värnar om godetik, som ger lika förutsättningar för flickor och pojkar, kvinnor och män,som arbetar aktivt för integration samt värnar om demokratisk fostran.- En medvetenhet om att elitidrotten också till viss del består av kommersiellunderhållning som har ett värde genom att den ger många människorförströelse och glädje, men som bör bedrivas utan offentliga subventioner.Riksdagen har antagit dessa mål vilket innebär attidrottspolitiken bör bedrivas utifrån en medvetenhet om attdessa tre grundstenar kan ha stor betydelse såväl var för sigsom tillsammans på både lokal och central nivå.Med anledning av detta är det viktigt att även idrottsforskning tar hänsyntill dessa tre grundstenar så att ett breddatuppdrag att även stödja forskning om friluftsliv och annan lågintensiv fysiskaktivitet samt att folkhälsoargumentet skall få genomslag i fördelningen avforskningsanslag till ).Stockholm den 4 oktober 2000Charlotta L Bjälkebring (v)