mot · GO02Bo207 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Bo207av , ()Boendesegregation1 Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att ge i uppdrag att sammanställa och analyseraförsök med eller avsaknad av boendeplanering i landets kommuner.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om boendeplaneringsprogram.2 BoendesegregationEn rad undersökningar har tydligt visat hurboendesegregationen ökat i . Problemet finns ihela landet men är särskilt markant i storstäderna. Var du kan bosätta digär ofta en fråga om klass, kön och/eller etnisk tillhörighet. Vi kankonstatera att den geografiska koncentrationen av människor med lågainkomster ökat . Skälen till detta är flera, mennaturligtvis har arbetslösheten och de ökade klassklyftorna haft ettavgörande inflytande, som den ökande marknadsanpassningenav bostadsmarknaden har förstärkt segregationen.Under1990-talet förändrades den svenska bostadspolitiken på en hel delavgörande punkter för den sociala bostadspolitiken. Statens roll somfinansieringsgarant och lagstiftare har fått ge vika för marknadslösningar,som kommunernas ekonomi kraftigt försämrats. I den "heligamarknadens" namn försvann en del av de lagar som tidigare utgjordeutmärkta redskap för att upprätthålla en social bostadsmarknad. Det gällerbland annat kravet på obligatorisk bostadsförmedling, obligatoriskabostadsförsörjningsprogram och lagen om bostadsanvisning.Mönstret för den ekonomiska segregationen kan framför allt iakttagas istorstäderna, där människor med låga inkomster blivit allt mer geografisktkoncentrerade. Utvecklingen visar att andelen låginkomsttagare ökat i deområden där inkomsterna totalt sett är allra lägst och att de minskat i deområden där inkomsterna är höga. Det är framför allt i hyresrätten vi finner degrupper som inte kan välja sitt boende. Tre grupper är överrepresenterade idessa områden. För det första är det invandrade och då framför alltutomeuropeiska medborgare. För det andra etniska svenskar med låga elleringa inkomster, socialbidragsberoendet är ofta mycket högt i dessa områden.För det tredje är andelen ensamföräldrar, då framför allt kvinnor, kraftigtöverrepresenterade i de "fattiga" områdena. I Storstadskommitténsdelbetänkande Delade städer redovisas statistik som klart belägger den härsituationen.Segregationen är ingen naturlag utan en följd av den politik som bedrivs.Under flera år har inriktningen i den s.k. integrationspolitiken rörtmöjligheten att ensidigt förändra situationen i de ekonomiskt resurssvagaområdena. Vad man då glömmer är att all segregation förutsätter att det finnsminst två olika grupper som är åtskilda från varandra eller som har olikalevnadsförhållanden. Om vi menar allvar när vi säger att vi vill bekämpasegregationen måste vi granska de mekanismer som styr det faktum att vissagrupper kan välja segregationen. Vad är det för strukturer i det svenskasamhället som skapar förutsättningar för vissa att kunna välja att leva åtskildafrån andra och välja bort att bo med människor med lägre inkomst eller annanetnisk härkomst? För och den övriga arbetarrörelsen har detalltid varit en självklarhet att bekämpa klassklyftor och verka för jämlikhet.För oss är det därför en självklarhet att vända på perspektivet och synasegregationen utifrån de mekanismer som underlättar den självvaldasegregationen.3 MarknadsanpassningDen främsta faktorn för denna typ av segregation är naturligtvismarknadsanpassningen av produktionsvillkoren för bostäder, vilket lettfram till mycket höga hyror i nyproduktionen av hyresrätter och skapat enomfördelning till förmån för produktion av bostadsrätter och egnahem.Den här omfördelningen får till följd att statens subventioner avbostadsbyggande, i form av räntebidrag, går till de bäst ställda isamhället, en ur alla synpunkter snedvriden fördelningspolitik.De kommunala bostadsbolagen vågar eller vill inte gå in i bostadsprojektsom man inte är säker på kommer att gå ekonomiskt ihop och helst skapa ettöverskott. De byggprojekt som kommer till stånd blir då ofta ettnischbyggande i attraktiva lägen med ofta dyra byggnadsmaterial ochexklusiva tillval. MKB Fastighets AB:s Bo01 i och hamnområdet iHelsingborg är exempel på bostadsområden som redan i sin utformning väljeratt segregera bort folk med låga inkomster. I kommer detta attinnebära en skärpning av den redan mycket stora segregationen.Kommunerna upplåter ofta mark till privata entreprenörer utan krav på enallsidig sammansättning av bostadsbeståndet. Entreprenörerna ochbyggherrarna använder sedan marken till att bygga bostäder till människormed viss livsstil eller till människor som efterfrågar speciell lyxstandard.Exempel på sådana här projekt är i sydöstra och det s.k.skruvade huset i . upplåts de nya bostadsområdena med ägarrätteller bostadsrätt.4 BoendeplaneringDet kommunala planmonopolet borde varit en garant för att detta inteskulle ske. Trots detta sker det, utan någon större debatt, inte minstberoende på att det inte längre ställs några krav på att kommunerna skallplanera boendet för kommuninvånarna. En övervägande del avkommunerna upprättar inget bostadsförsörjningsprogram och nästanhälften av kommunerna arbetar inte aktivt med boendeplaneringsfrågor.Bilden är dock inte nattsvart utan det finns exempel på kommuner somaktivt arbetar med boendeplanering. är en sådan kommun som låterberörda förvaltningar arbeta med det program som tagits fram ochstämma av verksamheten med boendeprogrammet. serdetta som ett intressant sätt att arbeta och borde få till uppgift attsammanställa och dra slutsatser av detta och andra projekt som pågårkring boendeplanering runt om i våra kommuner och med dettautvärdera vad som hänt i kommuner där boendeplaneringen avstannat.Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.5 Allsidigt sammansatta bostadsområdenI plan- och bygglagens 5 kap. 7 § regleras kommunens möjlighet attutifrån ett program ge förutsättningar för hur ett bostadsområde skallbebyggas, antal lägenheter, upplåtelseform och så vidare. Detta är ingetabsolut krav. Frånvaron av krav på obligatoriskaboendeplaneringsprogram i samband med översynen av översiktsplaner ärutan tvekan en orsak till den svaga samhällsdebatten i boendefrågor. Medett krav på obligatoriska boendeplaneringsprogram som bland annatskulle ta upp aspekterna kring segregationen skulle vi få en aktiv debatt ikommunerna om hur vi bygger ett samhälle där alla får plats. Det ovananförda om boendeplaneringsprogram bör som sin mening geregeringen till känna.Stockholm den 30 september 2000Sten ()()()()()()()()()Per ()