mot · GO02U403 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:U403av Tolgfors, ()Säkerhetspolitiska definitionenFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som imotionen anförs om säkerhetspolitiska definition.Bromsad förnyelseDet gamla neutralitetsbegreppet avskaffades . Dåförsvann den automatiska neutraliteten vid krig i närområdet.I stället formulerades i bred enighet en ny definitioninnebärande att är militärt alliansfritt, syftande tillmöjligheten för att kunna vara neutralt i händelse avkrig i närområdet.Så sent som ville dock återgå till den gamlaautomatiska neutralitetsformuleringen. Också socialdemokraterna har bromsatförnyelsen. I Försvarsberedningen fanns föreslaget att den nuvarandesäkerhetspolitiska definitionen skulle utmönstras. skulle kort och gottbeskrivas som militärt alliansfritt. Majoriteten ändrade sig dock och dengamla formuleringen blev kvar. Detta är ett symptom på att densäkerhetspolitiska moderniseringen har lång väg kvar.Föråldrad definitionDen nuvarande formuleringen är obsolet. Det är knappastmöjligt att se en enda situation där neutralitet skulle kännasrimlig, naturlig eller ens möjlig i närområdet. Som EU-medlem kan aldrig stå neutralt om ett annat EU-landattackeras. Det kan vi heller inte göra om våra baltiskagrannar hotas. kan säkerhetspolitiskadefinition bara beskrivas som att landet är militärt alliansfritt.Det är därför anmärkningsvärt att statsministern i regeringsförklaringen änen gång låste fast sig vid vad som är en inkorrekt beskrivning av verkligheten.Sverige måste bättre finna sin roll i den framväxande alleuropeiskasäkerhetsordningen. Det gäller vår egen situation, men också vårt agerandeför strukturens utveckling.Den militära alliansfriheten är ett medel i svensk säkerhetspolitik, den ärinte ett mål. Från början var detta tydligt, men under det senaredel sammanblandades neutralitetspolitiken med en moralisk dimension. Ivarje tid måste välja den väg som bäst gynnar vår säkerhetspolitiskasituation och bidrar till stabilitet i vår del av världen. För att detta skallblitydligt är det viktigt att historien är väl utredd och rätt beskriven.Vad ligger då bakom den säkerhetspolitiska eftersläpningen det senastedecenniet? En icke sanningsenlig beskrivning av samarbetet med ochden felaktiga kålsuparteorin är förmodligen två av orsakerna.Beroende av USAI har det varit vanligt att kritisera och officielltavsvärja sig allt militärt och tidigare också säkerhetspolitisktsamröre med . Inofficiellt har dock de flesta vetat ochförstått att har varit och är beroende av för sinsäkerhet.Utan och Nato i ryggen hade det svenska försvaret behövt utformasoch dimensioneras på ett helt annat sätt också under det mestutpräglade neutralitetspolitik. - däribland också - harvarit beroende av det amerikanska kärnvapenparaplyet.Europa är inte heller förmöget att klara sin egen säkerhet utan dentransatlantiska solidariteten. bidrar med försäkerheten i . är också det enda land som har de resurser somkrävs att klara t.ex. försvar av rygg, det norska havet.Det är av stor vikt att framtida säkerhetspolitiska lösningar inkluderar enbevarad transatlantisk solidaritet. Vikten av den transatlantiska länken stårinte i motsats till ett ökat europeiskt ansvarstagande för den egna säkerheten.Vidare är ett samarbete med och Nato nödvändigt för att EU skallklara av att utföra sina krishanteringsuppgifter. EU har inte, och har hellerinte föresatt sig att skaffa, den utrustning som skulle krävas för ettsjälvständigt agerande i form av t.ex. transportkapacitet.Felaktig syn påSovjetunionenUnder stora delar av det och långt fram i vår tiddominerade den så kallade kålsuparteorin svensksäkerhetspolitik. stod enligt denna neutralt mellan tvåparter, som delade lika på skulden för spänningen i Europa.Vår syn var värderingsfri, åsiktslös om de bådakonkurrerande systemen.Ansvaret för det kan naturligtvis inte delas lika mellan Öst ochVäst. var en diktatur, baserad på kommunismen med miljonerliv på sitt samvete. Väst umgicks inte med planer på att invaderademokratiska grannländer, vilket och gjorde.Det förnekades under det att var Sverigesegentliga fiende, trots att alla visste motsatsen.I själva verket hamnade fel i ett moraliskt ställningstagande mellanrätt och fel, mellan demokrati och diktatur, mellan respekt och förakt förmänskliga rättigheter och mellan anpasslighet eller protest mot ockupation avvåra baltiska grannländer.Brott mot mänskliga rättigheter accepterades vara "internaangelägenheter", trots att människors rättigheter är universella och knappastkan vara annat än lika för alla oavsett var man bor.Efter hand har bilden av det gamla verklighetsanpassats.Arkiven har öppnats. Men alltjämt finns behov för att göra upp medhur sovjetpolitiken såg ut och hur folken i sveks.Neutraliteten förändradesNeutralitetspolitiken övergick från att vara en beskrivning avatt inte ingick i någon militär allians och inte avsågatt ta ställning i en krigssituation - om vi inte angreps - tillatt bli en moralisk värdering.Det ansågs att vi inte politiskt kunde samverka med länder med vilka videlade grundläggande värderingar om demokrati, marknadsekonomi ochmänskliga rättigheter. Detta var ett skäl till att hamnade vid sidan avEG i så många år.Det ansågs också att vi inte kunde tala klarspråk om kränkningar avmänskliga rättigheter i och , eftersom det skullekunna äventyra trovärdigheten i neutralitetspolitiken. I folkrättslig meningfinns alls inte ett sådant krav, men neutralitetspolitiken blev under decenniertill en inrikespolitiskt mål, i lika hög grad som ett utrikespolitiskt medel.Denna föreställning att neutralitet mellan ont och gott var mer ett moralisktförhållningssätt än ett tydligt politiskt ställningstagande lever delvis kvar isvensk debatt. Trots att ingen kan peka ut situationer där neutralitet i dagskulle vara ett rimligt alternativ, så kan regeringen inte tänka sig attuppdateralandets säkerhetspolitiska definition. Möjligheten för att stå neutral ihändelse av krig i vårt närområde är borta.Sverige är de facto militärt alliansfritt, innebärande varken mer ellermindre än att landet står utanför militära allianser. Den officiellasäkerhetspolitiska definitionen bör ändras i enlighet med detta.Stockholm den 29 september 2000Sten Tolgfors (m)()