mot · GO02Sk714 · 2000-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sk714av Saarinen, ()Omtolkning av mineraloljedirektivetFörslag till riksdagsbeslut1. begär att regeringen låter utreda om mineraloljedirektivet(92/81/EEG) kan anses omfatta enbart produkter baserade på mineralolja.2. begär att regeringen låter utreda konsekvenserna avovanstående för lagen om skatt på energi (SFS 1994:1776).MotiveringEU:s mineraloljedirektiv (92/81/EEG) sätter ramarna förskattelagstiftningen inom EU för flytande och gasformigamineraloljeprodukter avsedda för uppvärmning ellerfordonsdrift. Direktivet anger också två mekanismer förundantag från dessa miniminivåer, dels s kpilotprojektsdispenser (artikel 8.2 d) som beslutas nationelltfrån fall till fall, dels generella undantag efter anmälan ochpassivt godkännande av övriga medlemsländer (artikel 8.4).Anknytande direktiv (92/82/EEG) sätter miniminivåer för beskattning förolika typer av bränslen och drivmedel.Den svenska lagen om skatt på energi, LSE (SFS 1994:1776), har i principsamma tillämpningsområde som mineraloljedirektivet. Vad som är mineral-oljeprodukter definieras i LSE liksom i mineraloljedirektivet med hjälp avvarukoder, så kallade KN-koder. Detta varukodsystem tar normalt inte hänsyntill produkternas egentliga ursprung eller tillverkningsmetod, utan utgår frånprodukternas egenskaper och sammansättning.En biobaserad eldningsolja för uppvärmning får alltså samma KN-kod somen fossil eldningsolja med samma tekniska egenskaper, och behandlas därförskattemässigt som en fossil eldningsolja enligt både mineraloljedirektivet ochLSE.I såväl LSE som i mineraloljedirektivet finns också bestämmelser somstadgar att mineraloljeprodukter som inte omfattas av KN-koderna, men somanvänds för uppvärmning eller fordonsdrift, ändå omfattas av samma skattersom motsvarande mineraloljeprodukter (LSE 2 kap 3 §).Dessutom gäller samma skattesatser för icke-mineraloljeprodukter somanvänds som drivmedel eller för uppvärmning. När det gäller mineraloljorsom används till uppvärmning, gäller detta dock endast om mineraloljanhuvudsakligen består av kolväten. Kolväten definieras som kemikalier varsmolekyler endast innehåller kol och väte (LSE 2 kap 4 §).En alternativ tolkning är att mineraloljedirektivet skall anses gälla enbartför fossila, mineraloljebaserade produkter med egenskaper som faller inomdefinitionerna enligt KN-koderna.Om produkter är framtagna ur andra råvaror än mineralolja, som t exbiomassa, skulle de anses stå utanför mineraloljedirektivetstillämpningsområde, även om produkterna i sig tekniskt motsvarar fossilaprodukter. Det skulle då stå och andra länder fritt att väljabeskattningav icke-mineraloljeprodukter utan hänsyn till mineraloljedirektivetsbegränsningar.Detta synsätt stöds också av att bensin och diesel faller under tulltaxanskapitel 27, som har rubriken .En alternativ väg skulle kunna vara att ta fram särskilda KN-nummer förprodukter framställda ur förnyelsebara råvaror. Dessa KN-nummer skulle dåej omfattas av mineraloljedirektivet.Detta öppnar möjligheter för att lagen om skatt på energi kan omarbetas såatt den stimulerar utvecklingen av icke-fossila produkter, baserade påförnyelsebara råvaror. Eventuella nedsatta skattesatser för sådana produkterkan då bestämmas generellt, eller från fall till fall, utan att behöva ta hänsyntill EU-direktivens minimiskattesatser eller mekanismer för undantag.Bränslen och drivmedel som är baserade på förnyelsebara ellerkoldioxidneutrala råvaror kan då undantas från koldioxidskatt utan att riskeraatt komma i konflikt med EU:s minimiskatter, vilket för främjandet avalternativ till fossila klimatförstörande bränslen vore ytterst önskvärt. Påsamma sätt kan energiskatterna fritt justeras efter bränslets eller drivmedletsmiljö- och hälsoegenskaper i övrigt.Stockholm den 2 oktober 2000Ingegerd Saarinen (mp)