mot · GO02So244 · 2000-10-05 00:00:00 — Inkomst- ochförmögenhetsrelaterade taxor inom äldreomsorgen är enligt vår uppfattningbåde orimliga och orättvisa. De medför ett slags konfiskation av sparademedel, oavsett om beräkningen sker mot inkomst och/eller mot förmögenhet.En statlig utredning, Boende- och avgiftsutredningen, har föreslagit en förkommunerna obligatorisk maxtaxa inom äldreomsorgen. Det vore en kraftigbegränsning av kommunernas självbestämmanderätt. Det måste vara upp tillkommunerna att själva göra avvägningen mellan skatte- och avgiftsnivåer.Många kommuner har redan på frivillig väg infört avgiftstak, och med vårtförslag om enhetliga taxor kommer de allra högsta avgifterna i dagensavgiftssystem inte att kunna upprätthållas.Det finns dock enligt vår uppfattning inte någon anledning att låtakommuner ta ut så höga avgifter att den som skall betala avgiften i praktikenblir bidragsberoende. Den minsta summa som man skall få ha kvar när avgift,hyra och skatt är betald är redan lagreglerad men fastställs i praktiken tillolika belopp i olika kommuner (det s.k. förbehållsbeloppet). är dessalokalt fastställda belopp alltför låga.En förstärkt oberoendetillsyn påäldreomsorgsområdetPå äldreomsorgens område finns ett stort behov av enförstärkt statlig tillsyn, en tillsyn som inte utgår från derutiner som kommunerna alltid har haft och somkommunerna alltid kommer att anse överlägsna. Den uppgiftsom faller på kommunerna - att övervaka sin egenverksamhet såväl som de privata entreprenörerna - fungerarinte tillfredsställande. Den som själv är med och driververksamheten skall naturligtvis inte svara för kontroll avdensamma, varken i den egna eller någon annansverksamhet.Samma krav skall ställas på alla oavsett offentlig eller privat regi. Statligamyndigheter skall ansvara för godkännande och kvalitetskontroll inom vårdoch omsorg. Vad beträffar de sjukvårdande delarna av verksamheten har visedan länge föreslagit att en medicinalstyrelse skall godkänna vårdgivare,svara för kvalitetssäkring och regelbunden medicinsk revision, utgöra eninstans dit allmänheten kan vända sig med klagomål samt svara för denövergripande tillsynen.HSU 2000 har begärt en översyn av tillsynsverksamheten bl.a. medinriktning på en sammanhållen tillsyn för hela vårdområdet, därSocialstyrelsens och tillsyn sammanförs till en självständigmyndighet. Vi stöder denna tanke.En offentlig tillsyn eller kontroll kan aldrig utgöra en tillräcklig garanti föratt de äldre skall ha det bra på våra äldreboenden. Det krävs dessutom att denenskilde har möjlighet att välja bort de alternativ som han/hon uppfattar sommindre bra, för att i stället välja ett boende som på ett bättre sätt svarar uppmot de egna behoven och önskemålen.Denna valfrihet säkras ytterst av vårt förslag om en äldrepeng.Äldrepengen ger en möjlighet åt breda grupper att välja alternativautformningar och utförare av äldreomsorgen. garanteras de som ärnöjda med nuvarande äldreomsorg en rätt att fortsätta att utnyttja denna, ienlighet med nu gällande regelverk. Självklart kommer inte alla att vare sigkunna eller vilja använda sig av den nya möjligheten att välja, men det kaninte vara anledning att förvägra andra den.Rekrytering ochpersonalutveckling inomvård- och omsorgssektornEn mångfald i vården stärker inflytandet för de äldresamtidigt som vårdens innehåll utvecklas. Genom alternativavårdformer tillmötesgår vi också personalens önskemål omfler arbetsgivare och ett varierat arbetssätt.Personalen inom äldreomsorgen är en mycket viktig del i den goda vården.Arbetet ställer höga krav, både psykiskt och fysiskt. Vi menar dessutom attstora krav måste ställas på vårdpersonalens specifika kompetens, oavsett påvilken nivå de arbetar. Specifika kunskaper om åldrandets sjukdomar måstekraftigt betonas inom såväl grundutbildning som påbyggnadsutbildning.Kompetensutveckling är centralt för alla personalkategorier inomvårdsektorn.Det är mycket oroande att så få unga kan tänka sig att arbeta inomäldrevården. har dessutom förutspått attpersonalbristen inom vård och omsorg kommer att öka . Ikommissionens rapport pekades på svårigheten att rekrytera personal, p.g.a.den svaga löneutvecklingen, oregelbundna arbetstider, bristfällig arbetsmiljöoch ett svagt inflytande på arbetssituationen.Många undersökningar visar att ett ökat inslag av privata alternativ inomvård och omsorg är viktigt för att säkra tillgången på personal och för attförbättra den befintliga personalens trivsel och utvecklingsmöjligheter. Ettexempel är den intervjuundersökning som vi lät Skandinavisk Opinion(SKOP) göra bland allmänheten . Undersökningen visade följande:- Om det fanns mer privat sjukvård i skulle detta leda till att ävenkvaliteten på sjukvård skulle öka, tror av detillfrågade.- Ännu fler, , tror att fler arbetsgivare inom vården skulle göra detlättare att rekrytera vårdpersonal.- Fler arbetsgivare att välja mellan ger också vårdpersonalen bättremöjligheter att utvecklas i arbetslivet, trodde hela 83 procent.Ett citat ur en rapport från -"Upplevelser och erfarenheter från arbete inom äldrevårdoch omsorg" - är illustrativt för skillnaden mellan att arbetai privat respektive offentlig regi:Inom offentlig omsorg får man arbetsuppgifter. Inom företag som bedrivspå entreprenad så tar man ansvar.Även i övrigt var medelbetyget iKommunalarbetareförbundets undersökning högre förprivatvården än för den offentliga vården. Det gälldekarriärmöjligheter, möjlighet till egna initiativ, möjlighetenatt kunna påverka sin egen arbetssituation, lön ochanställningsförmåner o.s.v. Man pekade även på chefernasgoda förmåga att leda, på ett effektivare resursutnyttjandesamt på goda relationer till anhöriga.Generellt sett måste det - vad gäller utbildningar till yrken inom vård ochomsorg - till ett nytänkande och en breddning som öppnar för nyabehandlingsformer och inriktningar. Entreprenörskap skall ha sin givna platsinom alla utbildningar. Genom att göra det spännande och attraktivt att arbetalockas också fler till yrken som står människan nära. Inte minst bidrar dettatill att garantera tillgången på vård- och omsorgspersonal i framtiden.Bättre förutsättningar förfrivilliga insatserMånga anhöriga gör stora insatser för äldre ochsjuka. En mycket stor andel av vården för de demenssjukautförs t.ex. av anhöriga. Det är viktigt att såväl erkännabetydelsen av dessa insatser som att uppmärksammanödvändigheten av valfrihet och alternativa lösningar. Detgäller både för den som är sjuk och för den anhörige somvårdar. Kyrkor, samfund, pensionärsorganisationer ochideella organisationer gör även de viktiga och betydelsefullainsatser, i det tysta.Den nya valfrihet som vi föreslår öppnar möjligheter för den frivilligasektorn och för familjerna att ta ett förstahandsansvar för omsorgen om deäldre. Det offentliga träder in med ett ekonomiskt grundstöd men blandar siginte därutöver i den enskildes personliga angelägenheter. De anhöriga fårmöjlighet att ta ett helhetsansvar för de anhörigas situation om de så önskar, istället för att bara inta en biroll som supplement till professionaliseradeoffentliga insatser.Viljan att göra frivilliga insatser ökar med det större ansvaret och de ökademöjligheterna. Den offentliga sektorn kompletterar, stimulerar och stödjermänniskors egna insatser, i stället för att tränga undan dem. Detta är absolutnödvändigt inte minst om äldreomsorgen skall kunna klara alla depåfrestningar som kan förväntas , när de äldre blir allt fler.Äldreomsorgenslångsiktiga finansieringEnligt vår uppfattning finns det många som tar alltförlättvindigt på frågorna om äldreomsorgens långsiktigafinansiering. kostar äldrevården i runt60 miljarder kronor, d.v.s. ungefär lika mycket somkommunernas totala kostnader för utbildning.Enligt SCB:s befolkningsprognos förväntas relativt småvariationer i antalet personer medan befolkningen över 65år kommer att öka med 800.000 , en ökning med över 50 procent.Av denna ökning faller mer än hälften på åldersgruppen . Detbetyder en fördubbling av antalet personer jämfört med i dag.Man inser då lätt att det finns en risk att kostnaderna ökar. En del hävdaratt en totalkostnad runt är sannolik. Hur storakostnadsökningarna än blir så kommer de att inträffa ungefär somantalet förvärvsarbetande per person har minskat avsevärt. De alltfärre förvärvsarbetande måste även få möjlighet att bygga upp sina egna liv,försörja sina familjer och kunna avsätta pengar till sin egen pension.Äldre får inte i denna diskussion framstå som en kostnad, ett problem ellerett hot, utan i stället som en resurs och en tillgång. Mycket kan göras för attändra på de nu rådande synsätten; arbetslivet kan reformeras så att de som såönskar både kan och vill arbeta längre, sjukvården kan tillåtas bli entillväxtfaktor i stället för bara en kostnad, många äldre kan ta ett störreansvari familjen t.ex. för barnbarnen, o.s.v.Vi menar att finansieringen av äldreomsorgen sannolikt måstebygga på en kombination av skattefinansiering och något slags individuelltutformad försäkring som ger de äldre stort inflytande. Med en sådan lösningföljer också naturligt att de avsatta resurserna kan tas med överkommungränser och nationella gränser. Att flytta utomlands eller dit barnenbor skall inte vara förbehållet höginkomsttagare. En sådan utveckling - därbostadsorten inte längre blir helt styrande för finansieringsansvaret - väckerdock ett antal frågor och kräver ytterligare överväganden. Sannolikt kan härbehövas en successiv övergång.Tydliga paralleller finns till det nya pensionssystemet. Det ersätter nusuccessivt det gamla ATP-systemet, som inte är hållbart just därför att detliksom äldreomsorgen bygger på att de som arbetar betalar för dem somär gamla . Ett sådant system är alltid sårbart när antalet äldre blir flerochskapar dessutom alltid ett högt skattetryck med alla de problem som följer avdetta.I det nya pensionssystemet sparar man till sin egen ålderdom medan manfortfarande arbetar. Pengarna fördelas sedan om efter behov, d.v.s. i detta fallefter hur länge man lever. En motsvarande modell borde kunna eftersträvasför äldreomsorgen, även om utformningen av en äldreomsorgsförsäkring ärbetydligt mera komplicerad och bl.a. kräver att frågan om hur behov skallbedömas får en bra och rättvis lösning.En delvis övergång till en försäkringslösning för äldreomsorgen kommerliksom det nya pensionssystemet att kräva en mycket lång övergångsperiod.Det finns heller inte underlag att ta slutlig ställning i frågan om enförsäkring kan fungera på detta område, men regeringen måste nu skyndsamttillsätta en utredning om äldreomsorgens framtida finansiering. I det arbetetbör man bl.a. studera hur man i nu börjat arbeta medförsäkringslösningar på äldreomsorgsområdet.SammanfattandekommentarerDet är uppenbart att kommunerna inte alltid klarar av attansvara för en god äldreomsorg. De problem som finns ärinte alltid allomfattande, men tillräckligt stora för attmotivera kraftfulla åtgärder. Det handlar om bristandevalmöjligheter. Det handlar om avgiftssystem som ipraktiken medverkar till att enskilda pensionärersbesparingar konfiskeras. Det handlar om en alltför svagoberoende tillsyn och kontroll av offentlig och privatäldreomsorg.Vissa gemensamma problem finns i hela landet, t.ex. sviterna frånädelreformen i form av otydlig ansvarsfördelning mellan kommun ochlandsting och brist på medicinsk kompetens. Staten måste säkrade äldres rätt till en väl fungerande omvårdnad men det är på lokal nivå somåtgärder och insatser bäst diskuteras och genomförs. Detta måste ske med ettmer flexibelt och generöst synsätt än i dag.Att äldre själva skall ha rätt att bestämma hur och var man vill ha sin vårdoch omsorg ordnad tycker vi är en självklarhet. Det visar på respekt ochomtanke och bidrar också till att den äldre känner en ökad trygghet.Vi vill stärka den enskildes ställning genom att den enskildes val ochkommunens resurser följs åt. Denna äldrepeng garanterar allas rätt att väljadet alternativ av vård och omsorg som passar bäst. Det möjliggör för alla attforma sina liv efter egna önskemål.Äldrepengen kommer sannolikt att positivt förändra attityderna till äldregenom att den bekräftar äldres verkliga inflytande och delaktighet. Därmedblir det inte kommunen som gör viktiga ställningstaganden om den personligaomvårdnaden. De görs i stället direkt av den som är berörd och dennesanhöriga.Vi är övertygade om att effekten av att införa en äldrepeng blir förbättradomsorg. Äldepengen sätter press på verksamheter i såväl offentlig som privatregi genom att hög kvalitet kommer att efterfrågas.Speciell uppmärksamhet måste ägnas åt dem som behöver särskilt stöd föratt föra sin talan och få sina intressen tillgodosedda. Kommunens uppgift blirdå att garantera rätten till god av vård och omsorg. En sjuk och gammalperson har inte mindre krav än friska och unga personer vad gäller integritetoch hur man vill ha sin omsorg ordnad. Alla har rätt till en god vård ochomsorg.Stockholm den 27 september 2000Bo Lundgren ()Per ()()()()()()()()()()()Per ()