ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GN10394 · 2000-04-28 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:394 av () till utbildningsminister om högskolans kvalitet Från höstterminen kommer studenter från naturvetenskapligt och tekniskt program inte att automatiskt vara behöriga till naturvetenskapliga, tekniska och medicinska universitetsutbildningar. Efter förändringen av programplanerna har nämligen betydligt "lättare" studievägar skapats för N-programmet och det nya T-programmet. Kurser i bl.a. matematik, fysik och kemi, som behövs för högskolestudier, är inte längre obligatoriska. Detta gäller t.ex. matematik D. har också kravet på antal främmande språk minskat. har länge drivit att ska införa en internationellt gångbar gymnasieexamen, en examen som också ska vara en förutsättning för att gymnasiestudier ska ge behörighet till högre studier. De beslutade förändringarna i gymnasieprogrammen leder åt motsatt håll. De nya "lättare" gymnasieprogrammen kommer möjligen att locka fler elever till sig, men de kommer knappast att ge fler studenter till naturvetenskapliga och tekniska utbildningar, så länge dagens behörighetsregler finns kvar. Vad blir följden för högskoleutbildningarna? Kommer högskolan att behålla kraven och därigenom försöka påverka gymnasieeleverna i sina val? Kommer tvärtom högskolan att sänka kraven och införa gymnasiekurser för att få studenter till utbildningarna? anordnar högskolorna ett antal kurser som egentligen är kompletterande gymnasieutbildning. Flera s.k. basårsutbildningar är exempel på detta. Följden blir längre och dyrare studietid för studenterna. anser att studerande på olika nivåer ska ha stor frihet att välja olika utbildningsvägar, men det ska vara tydligt för de studerande vilka kunskapskrav som ställs för att gå vidare till högre utbildningar. Det finns en stor risk att högskolan kommer att tvingas reparera kunskapsbrister från gymnasieskolan, liksom gymnasieskolan tvingas reparera brister från . Med hänvisning till det anförda skulle jag vilja ställa följande fråga till utbildningsministern: Vilka åtgärder avser regeringen vidta för att inte förkunskapskraven till högskolan successivt ska sänkas och påverka högskolans kvalitet?
ip · GN10395 · 2000-04-28 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:395 av Per () till utbildningsminister om studiemedel och internationalisering I en alltmer global värld blir det allt viktigare att svenska studenter får erfarenheter från utländska universitet medan utländska studenter får möjlighet att studera vid svenska universitet. möjliggörs de flesta svenska studenters utlandsstudier av de studiemedel som staten administrerar via CSN. Dagens studiemedelssystem slår snett. Före internationaliseringens tidevarv förlade en av sina institutioner till i för att möjliggöra för studenter att studera utomlands. Studenter som ville läsa engelska utomlands sökte till på vanligt sätt och blev antagna vid den engelska institutionen. Enligt CSN:s regeltillämpning innebär detta att de aktuella studenterna läser i och inte utomlands. Detta medför att dessa får ca 1700kr mindre i studiemedel än övriga svenska studenter som studerar direkt vid . universitets internationella satsning på att förlägga en hel institution till ett utländskt universitet äventyras på grund av dessa regler. Det belopp som utgår i studiemedel räcker inte för de studerande. Det gör att föräldrar måste hjälpa till. Det i sin tur förstärker den sociala snedrekryteringen. Det kan knappast vara rimligt att vissa studenter missgynnas ekonomiskt för att de valt att studera vid sitt eget universitets utlandsfilial. Med anledning av ovanstående vill jag fråga utbildningsministern: Avser utbildningsministern att verka för att fler svenska studenter ska få möjlighet att studera utomlands på lika villkor oavsett på vilka grunder de blivit antagna? Vad avser utbildningsministern göra för att rätta till de ovan nämnda missförhållandena?
ip · GN10396 · 2000-04-28 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:396 av () till statsrådet om speciallärare i skolan Många uppgifter tyder på att elever med särskilt behov av stöd inte får det stöd de är berättigade till. De många misslyckandena i gymnasieskolan tyder på att inte fyller sin uppgift. Orsakerna till att så många elever inte når skolans uppsatta mål kan naturligtvis vara flera, bl.a. de likriktade kraven i gymnasieskolan och bristande uppföljning av skolans resultat. En alltmer uppmärksammad förändring i är att speciallärarna blivit färre och färre. Enligt har antalet speciallärare minskat med en tredjedel . Nästan alla barn kan lära sig skriva och räkna; det tar bara olika tid. Speciallärarna behövs i skolan för att hjälpa dem som behöver mer tid och hjälp. För framtiden är det därför oroande att förslag till lärarutbildning inte lämnar förslag till särskild speciallärarutbildning. som speciallärarna minskar i antal ökar intagningen i särskolan. Intagningen till denna skolform har ökat . Det är naturligtvis mycket bra att särskolan uppfattas som en god skolform för de elever som kan få sin bästa skolgång där. Men det är inte bra om särskolan används av elever bara för att inte ger det stöd den är skyldig att ge, eftersom grundsärskolan inte ger samma möjlighet att gå vidare till nationella program i gymnasieskolan. har i olika sammanhang krävt att speciallärarna ska komma tillbaka till skolan. Genom en medveten anställningspolitik och en kvalificerad speciallärarutbildning kan utvecklingen vändas. Min fråga till skolministern blir därför: Vilka åtgärder avser regeringen vidta för att öka antalet speciallärare i skolan?
ip · GN10397 · 2000-04-28 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:397 av () till statsrådet om bistånd till har en lång tradition av biståndssamarbete med det lilla västafrikanska landet , ett av världens fattigaste och mest skuldtyngda länder. De senaste årens inbördes oroligheter har förvisso hindrat en positiv ekonomisk och social utveckling. har man till stor del tack vare ett skickligt svenskt diplomatiskt arbete lyckats förbereda och sedan genomföra ett presidentval under ordnade former. Genomförandet har fått stort beröm i en till säkerhetsrådet. Valet hölls och en ny regering bildades den 19februari . Det är alltså möjligt för detta land att gå vidare i en positiv demokratisk riktning. Men till det behövs stöd. Inte minst behövs stöd för att demobilisera soldater i denna känsliga situation. Det behövs stöd för återuppbyggnad och för att bygga stabila institutioner, för landsbygdsutveckling och utbildning. Då sviker hela det internationella samfundet inklusive . är situationen ohållbar, levnadsförhållandena är odrägliga, lönerna kan inte betalas ut, det finns inte el på grund av att man inte klarar betalningarna. Alla stolta löften från givarkonferensen i hålls inte. Under sådana förhållanden är risken stor att landet åter faller tillbaka i våld och oroligheter. Det svenska biståndet har kraftigt reducerats vilket varit starkt kritiskt till. Utgiftsbegränsningen ledde också till att beslutade anslag inte betalades ut. finns en person på plats året ut. Därefter är återuppbyggnadsstödet slut och enligt vad jag erfarit kommer stödet till därefter att upphöra. Detta trots att jag fått beskedet att regeringen följer utvecklingen och är beredd att stödja landet när man kan se möjlighet till stabilitet. Att vi i ett känsligt läge dragit bort all diplomatisk närvaro är ännu ett negativt besked till landet. Ännu har inga kontakter tagits från den nya ambassaden i . Enligt min uppfattning ska vårt bistånd vara strategiskt och användas där det verkligen kan göra långsiktig nytta och där det kan vara skillnaden mellan en långsiktigt stabil utveckling och våld och misär. Dessutom bör de som försöker införa good governance stödjas. I råder en sådan situation @ därom råder stor enighet. Ändå sviker i det läget. Det ger signalen till fattiga länder att det hjälper inte att vi försöker uppfylla västvärldens krav på demokrati @ de sviker oss ändå. Det är fullständigt oacceptabelt och går på tvärs mot allt vad bör stå för i utvecklingssamarbetet. Jag vill med anledning av ovanstående fråga statsrådet: Hur avser regeringen stödja länder som arbetar för demokrati och mänskliga rättigheter? Är regeringen beredd att i budgetpropositionen ompröva sin inställning och föreslå ökat stöd till ?
ip · GN10398 · 2000-04-28 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:398 av () till statsrådet om radiokommunikation överlämnades utredningen tryggare (SOU 1998:143) till . Utredningen pekade på behovet av samordnad radiokommunikation inom räddningstjänsten. Utredningen understryker att: "Det är av största vikt för medborgarnas trygghet att samhället har väl fungerande kommunikationer för hantering av olyckor, katastrofer, brottsbekämpning, samhällsstörningar och övrigt. För att polis, räddningstjänst och sjukvård med flera på bästa sätt ska kunna fullgöra sina uppgifter krävs goda kommunikationer såväl inom respektive organisation som mellan organisationerna." Alla de myndigheter och organisationer som utredningen har fört diskussioner med har problem med sina nuvarande radiosystem. Systemen behöver bytas ut . Detta måste ske på ett samordnat sätt. I moderna mobilradiosystem är det nu möjligt att olika användargrupper kan fungera oberoende av varandra, som det finns stora möjligheter till samkommunikation i de fall man önskar det. Användarna har också insett att det skulle bli alltför dyrt att bygga egna nät med den funktionalitet man kräver . Det europeiska standardiseringsorganet ETSI har tagit fram en standard för mobil radio, TETRA. så byggs TETRA-system i ett flertal länder i , bl.a. , , och . Vad sker i ? Det har snart gått utredningen presenterade sitt förslag. Vad jag förstår så har inget hänt. Statsrådet har tidigare i denna kammare, den 7februari, svarat på en interpellation av Per om vad som händer med TETRA-systemet i . Min fråga är följande till biträdande näringsministern @ varför följer inte regeringen utredningsförslag om en byggnation av ett nytt modernt radiokommunikationssystem? Det har kommit till min kännedom att flera kommuner i landet är på gång att bygga egna lokala TETRA-nät. Vad jag förstår så har genom ordförande tillskrivit och uttryckt sin oro för att det kommer att bli väsentligt dyrare och innebära sämre service om kommunerna själva bygger egna nät. vill se att regeringen fattar ett beslut om byggnation av ett nationellt TETRA-nät. Vad är det som har gjort att TETRA-frågan verkar ha fastnat mellan olika departement? Enligt min bedömning så är ett byggande av ett nationellt TETRA-nät en viktig samhällsangelägenhet. Regeringen borde rimligen ta ett samlat initiativ så att frågan inte dras i långbänk. Kommer regeringen att fatta ett beslut om att TETRA ska byggas?
ip · GN10399 · 2000-04-27 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:399 av () till statsrådet om missbruk av blockuthyrning har det åtskilliga gånger uppmärksammats missbruk av blockuthyrning av hyreslägenheter. Fastighetsägare har i komplicerade transaktioner dragit undan hyreslägenheter från den ordinarie bostadsmarknaden för att i stället hyra ut lägenheterna till företag som lägenhetshotell. Företag som specialiserat sig på detta utnyttjar möjligheten till blockuthyrning för att skaffa sig lägenheter i olika fastigheter i framför allt . har debatten gått om införandet av marknadshyror i . Fenomenet med hyreslägenheter som hyrs ut till företag under namnet lägenhetshotell visar på vilka vinster som ligger i att hyra ut till marknadspris. Enligt uppgift kostar en lägenhet hos något av de företag som har lägenhetshotell uppemot 12000kr för en lägenhet på 20@40 kvadratmeter. Möjligheten till blockuthyrning finns för att ge kommuner och landsting möjlighet att hyra lägenheter som upplåts till särskilda grupper som äldre och handikappade. Det har även förekommit att privata företag för egen räkning hyr ett antal lägenheter för den egna personalens tillfälliga behov. 1994 förändrades lagstiftningen så att minimiantalet lägenheter som måste omfattas av en blockuthyrning sänktes från 10 till 3. Förändringen motiverades med att det skulle bli lättare för kommuner att bygga insprängt boende för äldre och funktionshindrade. har det underlättat för företag som hyr ut lägenheter på korta kontrakt till marknadshyra. Ett företag som driver lägenhetshotell kan göra detta med lägenheter insprängda i vanliga hyreshus. Härigenom suddas gränserna ut mellan hotellboende och vanligt boende. Fortsätter utvecklingen kan man tänka sig att en allt större andel av de allt färre hyresrätterna i kommer att endast vara tillgängliga för företag som är beredda att betala marknadshyra. Här blir blockuthyrningen och lägenhetshotell ett sätt att komma runt hyreslagen. Alla s.k. blockuthyrningar av lägenheter till privata företag måste prövas av hyresnämnden. Prövningen handlar om att se om det föreligger ett seriöst behov av blockuthyrning. Exempel kan vara om företag behöver tillfälliga bostäder för sina anställda eller en skola är i behov av studentbostäder. Seriösa behov stämmer knappast överens med att ett företag med blockuthyrda lägenheter som grund bildar lägenhetshotell och hyr ut till företag för marknadshyra. Vid prövning i hyresnämnden är det enbart den part som ansöker om blockuthyrning som yttrar sig. För att få en mer allsidig bild av om behovet är seriöst menat är det lämpligt ifall hyresnämnden tvingas ta in yttranden från kommunen och företrädare för hyresgästerna. Jag vill med anledning av detta fråga ministern: Avser ministern vidta åtgärder för att hävda hyreslagen och hyressättning enligt bruksvärdessystemet vid uthyrning för tillfälligt boende, s.k. lägenhetshotell? Avser ministern vidta några åtgärder för att stävja missbruk av reglerna om blockuthyrning? Avser ministern ta initiativ för att se över lagstiftningen så att hyresnämnderna vid blockuthyrningar åläggs inhämta yttrande från kommunen och hyresgästorganisationerna?
ip · GN10400 · 2000-04-28 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:400 av () till statsrådet om kommunernas arbete med storstadssatsningen I sju av landets kommuner genomförs nu de insatser som kan göras med anledning av den storstadspolitiska propositionen, 1997/98:165. Det är stora och viktiga mål som formulerats och det är omfattande resurser som staten och kommunerna satsar. Det är angeläget att arbetet leder till konkreta resultat och förbättringar för de invånare som bor i de berörda bostadsområdena. En utgångspunkt för de lokala utvecklingsavtalen som träffats är ett gemensamt ansvarstagande mellan stat och kommun. Genom utvecklingsavtalet har kommunerna utlovat en ekonomisk motprestation som är minst likvärdig den statliga, att i sina lokala resursfördelningssystem ta hänsyn till de aktuella bostadsområdenas särskilda förutsättningar och att inte minska pågående satsningar i områdena. I massmedier kan vi nu ta del av uppgifter om besparingar i några av de kommuner som berörs av satsningen. Medierna har bl.a. redovisat kommuns aviserade besparingar inom t.ex. skola och barnomsorg. Vad gäller har liknande uppgifter om besparingar framkommit, t.ex. vad gäller . Det är därtill anmärkningsvärt att de två nämnda kommunerna har eller avser att sänka skatten! Det innebär ju sammantaget att staten avsätter betydande resurser till kommunerna för att förbättra livsförutsättningarna för dem som lever i de mest utsatta bostadsområdena. Kommunerna ska på samma sätt avsätta resurser enligt avtalet men i de nämnda fallen är ju verkligheten i stället fortsatta besparingar och dessutom minskade resurser på grund av ideologiskt motiverade skattesänkningar. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet: Vilka åtgärder avser statsrådet vidtaga för att kommunerna ska leva upp till intentionerna i storstadsarbetet och till de ekonomiska villkor som avtalats mellan staten och kommunerna?
ip · GN10401 · 2000-04-28 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:401 av () till kulturminister om hinder för bredbandstjänster Radio- och TV-lagen innehåller en skyldighet för kabelnät som sänder TV att utan ersättning vidarebefordra vissa TV-kanaler till alla anslutna hushåll, s.k. must carry. Skyldigheten avser SVT1, SVT2 och TV4 analogt samt SVT24 digitalt. En rad olika tekniker används för att ansluta hushållen till de elektroniska motorvägarna t.ex. , kabel-TV-nät, ADSL och fiber. Gemensamt är att alla, med undantag för ADSL, faller under radio- och TV-lagens regler om must carry. För att kunna erbjuda tjänster som är att betrakta som TV är man tvungen att utan ersättning vidarebefordra de tre s.k. must carry kanalerna i analog form. Kravet på vidaresändning leder i många fall till tekniska problem och kommer därmed att innebära kraftigt ökade kostnader för bredbandsleverantörer och hushåll. I de fall operatören inte kan åstadkomma analoga sändningar till rimlig kostnad kan man dessutom tvingas att avstå från att erbjuda vissa tjänster. TV och TV-liknande tjänster är att betrakta som ganska standardbetonade bredbandstjänster. Radio- och TV-lagens krav på vidaresändning innebär därför inte bara ett hot mot utbyggnaden av bredbandsnäten till de svenska hushållen utan riskerar också att starkt begränsa utbudet av bredbandstjänster. Det statliga utsändningsföretaget har monopol på utsändningarna av de s.k. must carry-kanalerna SVT1, SVT2 och TV4. Man erhåller dock till skillnad från kabeloperatörerna ersättning för sina sändningar. Koncessionsavtalen mellan staten och SVT/TV4 innehåller dessutom regler som garanterar ett monopol på utsändningarna i marknätet. Utsändningarna ger upphov till stora monopolvinster som använder för att etablera sig på marknaden för s.k. trådlös bredbandsaccess som är en konkurrensutsatt marknad med flera aktörer. Regeringen slår i sin IT-proposition fast att utbyggnaden av bredbandsinfrastrukturen ska ske på marknadsmässiga villkor och i konkurrens. Med anledning av ovanstående vill jag ställa följande frågor: Vad avser statsrådet göra för att undanröja det hinder radio- och TV-lagens must carry-regler utgör mot utbyggnaden av bredbandsnäten till de svenska hushållen? Vad avser statsrådet göra för att undanröja risken för att radio- och TV-lagen begränsar hushållens tillgång till ett varierat utbud av bredbandstjänster? Vad avser statsrådet göra för att undanröja monopol på utsändningen av TV i marknätet? Vad avser statsrådet göra för att tillförsäkra att inte använder sina monopolvinster för att subventionera konkurrensutsatt verksamhet?
ip · GN10402 · 2000-04-28 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:402 av () till justitieminister om plötslig död vid omhändertagande RÅ har beslutat att icke ta upp en ny förundersökning i fallet . pekar RÅ på de problem för de rättsliga utredningarna som det ofullständiga rättsmedicinska underlaget orsakat samt på behovet att förebygga ett upprepande. Icke minst RMV:s handläggning av fallet har väckt stark kritik från olika håll under rättsskandalens utveckling, som kantats av förnyade obduktioner och nedlagda förundersökningar. Den rapport om myndigheternas utredningar som avgivit är den första som organisationen haft anledning skriva om . Den hänvisar även till inte mindre än 17 andra fall av plötslig död vid omhändertagande enbart . Det vill säga att Vallo-fallet dessutom icke är ett isolerat fall. JK har i sin rapport om gången vid utredningar i liknande fall i huvudsak lämnat RMV utanför granskningen. Detta kan befaras medföra risker för rättssäkerheten. I en utredning av förre ambassadören konstateras att det främst är de rättsmedicinska instanserna som fått de rättsliga att haverera och att en samt offentlig rapport nu krävs för att förhindra ett upprepande. En rad frågor för en sådan kommission och vissa förslag till institutionella förändringar vad gäller rättsliga råd, formuleras i utredningen. Rättsliga rådets utlåtande i fallet har kritiserats skarpt på en rad punkter i en rapport som RÅ infordrat från . Båda de nämnda utredningarna påtalar problem med de nära personsambanden mellan RMV och Rättsliga rådet och båda förefaller bekräfta kritiska rapport. har Rättsliga rådet uttalat att ärendet för dess del är avslutat. Frågan aktualiseras om den modell för betryggande rättssäkerhet, som i olika former även erbjuder andra länder inom ramen för demokratibiståndet, verkligen hållit måttet i det inflammerade fallet . Institutionell prestige kan befaras ha hämmat myndigheternas självgranskande förmåga på ett sätt som får fortsatta konsekvenser för rättsäkerheten om icke frågan grundligt granskas. Granskningsmaktens effektivitet står därför nu i fokus. Mina frågor till justitieministern är följande: Överväger regeringen att tillsätta en från myndigheterna fristående avseende icke minst de rättsmedicinska utredningarna i de fall av plötslig död vid omhändertagande vilka registrerats ? Har regeringen förvissat sig om att det är tillfredsställande kontrollerat att inga andra fall av plötslig död inträffat och att således såväl allmänheten och informerats betryggande i saken?
ip · GN10403 · 2000-04-28 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:403 av () till jordbruksminister om svensk binäring fanns ca 19600 biodlare i . har antalet bisamhällen sjunkit från över 160000 till ca 70000 som handhas av ca 11500 biodlare. En av orsakerna kan antas vara varroakvalstrets intåg i då kvalstret genom @ av allt att döma smuggling @ "importerats" till . Myndigheterna gav tidigt upp i kampen mot kvalstret. Man talade om att det var omöjligt att förhindra utbredningen med de kända metoder som använts i kampen mot andra bisjukdomar och att varroan snabbt bedömdes sprida sig över landet. kan konstateras att spridningen trots allt inte gick så snabbt som man då bedömde. Mot bakgrund av detta finns stark anledning att med eftertanke analysera huruvida det ändå inte funnits möjligheter att förhindra utbredningen och kanske t.o.m. utrota kvalstret. Jag konstaterar med beklagande att det är första gången svenska myndigheter givit upp i kampen mot en smittsam husdjurssjukdom. har inte tillsynen av bitillsynsmän överallt fungerat som avsetts. I SJVFS nr 1992:38 42§ står att läsa . Detta har inte tillämpats. Biodlare slår nu dessutom larm om att det är för få bin i för att klara dels pollineringsbehovet som jordbruket, trädgårdsnäringen och naturen i övrigt har. En annan för binäringen oroande utveckling är den nu snabbt minskande oljeväxtodlingen i landet. Skälet är att många bönder på grund av låg lönsamhet slutat odla raps. 1990 odlades raps i . har odlingen sjunkit till . Rapsen som blommar under huvudsakligen vår/, har de första blommorna som i stor skala ger nektar . De allt färre rapsfälten kommer långsiktigt att drabba binäringen hårt. Bristen på bin kan i sin tur få allvarliga konsekvenser för såväl jordbruk som trädgårdsodling, men också den vilda . Finns det inte tillräckligt med bin blir växtligheten sämre. av den vilda behöver pollineras. Av allt att döma skulle det behövas dubbelt så många bin @ för att pollineringen ska bli lyckad @ än vad som finns i dagens . Därmed måste också rekryteringen av biodlare uppmärksammas. Mot bakgrund av det anförda vill jag ställa följande frågor till jordbruksministern: Vilka åtgärder planerar jordbruksministern vidtaga i syfte att återupprätta svensk biodling till den nivå som är nödvändig för att jordbrukets och naturens behov ska kunna tillgodoses? Vilka åtgärder avser jordbruksministern vidtaga för att gällande lagar för bitillsyn och bisjukdomsbekämpning bättre ska efterlevas framöver?