ip · GO10137 · 2000-11-23 00:00:00 — Interpellation 2000/01:137 av () till finansminister om skatt på biobränsle Vägtrafiken står för en stor del av klimatpåverkande koldioxidutsläpp. Det är viktigt att konstatera att vi inte kommer att klara att minska klimatpåverkan från vägtrafiken i tillräcklig omfattning genom att höja bensinpriset och minska utsläppen från enskilda bensin- och dieselfordon. Därför måste vi skapa förutsättningar för att kunna fasa in kretsloppsanpassade biobränslen i trafiksektorn som icke-fossila alternativ. En viktig förutsättning för att fasa in kretsloppsanpassade biobränslen är att producenter och konsumenter ges tydliga spelregler och riktlinjer. Regeringen brister på denna punkt. Det finns ingen strategi och inga tydliga riktlinjer för en introduktion av biobränslen för fordonsdrift. Otydligheten är mest påtaglig när det gäller beskattningen av biodrivmedel. Beskattning av fordonsbränslen inom EU regleras av det s.k. mineraloljedirektivet. Direktivet anger att det ska finnas vissa minimiskattenivåer för samtliga fordonsbränslen, dvs. såväl fossila som förnyelsebara drivmedel. Mineraloljedirektivet ger dock medlemsstaterna möjlighet att medge skattelättnader för bränslen som används inom ramen för pilotprojekt som syftar till att utveckla mer miljövänliga bränslen. Med stöd av denna möjlighet har regeringen beviljat ett tjugotal företag, däribland i , skattenedsättning för vissa biodrivmedel. Beslutet rörande Agroetanol innebär att energiskatt och koldioxidskatt under kalenderåren 1999@2003 inte ska tas ut för ren etanol och etanol som ingår i bränsleblandning med mineraloljeprodukter. Beslutet avser 50000 kbm per kalenderår. Om vi på allvar ska kunna minska koldioxidutsläppen från vägtrafiken måste fler företag få möjlighet att producera och sälja biodrivmedel som är skattebefriade. Och fler företag står på kö, bl.a. , men beviljar inte den socialdemokratiska regeringen fler pilotprojekt. Anledningen är att regeringen anser att skattebortfallet skulle bli så omfattande att det skulle få allvarliga statsfinansiella konsekvenser och att en "subventionering" av storskalig etanolinblandning i bensin därmed inte skulle vara ett kostnadseffektivt sätt att bedriva miljöpolitik. I finansplanen går regeringen så långt att beskattning av biobränslen lyfts upp till ett mål. "Energiskattens fiskala karaktär renodlas och skatteuttaget för olika energislag ska avspegla energiinnehållet. breddas basen för energiskatten genom att biobränslen inkluderas." En fullt logisk följd av denna skrivning är att regeringen tillsammans med och avser att börja ta ut skatt på biodrivmedel. Som centerpartist blir jag upprörd över regeringens och dess stödpartiers agerande. vill släppa fram biodrivmedel som etanol genom att gynna dem skattemässigt även efter 2003. Det minskar oljeberoende, ökar tillväxten i ekonomin och ger arbetstillfällen och inkomster på landsbygden. Regeringen vill uppenbarligen inte att biodrivmedel ska vara konkurrenskraftiga alternativ till bensin och diesel, eftersom det riskerar att minska statens skatteinkomster. Att låsa fast i ett fortsatt oljeberoende med motivet att det ger skatteintäkter till staten är ett osolidariskt agerande. Jag ser inga problem i att statens inkomster minskar om det innebär att klimatpåverkande koldioxidutsläpp minskar, för mig är det ett sätt att visa solidaritet med människor som riskerar att drabbas av klimatförändringarna. Om inte den rätta solidariteten finns, går det även att försvara ett skattemässigt gynnande av biodrivmedel rent ekonomiskt eftersom en sådan åtgärd minskar såväl nutida som framtida kostnader för miljöstörningar. Mot bakgrund av det ovan anförda vill jag fråga finansministern: 1.När och i vilken omfattning avser finansministern föreslå att ska börja ta ut skatt på biobränslen? 2.Vilka ekonomiska incitament avser finansministern att använda för att skapa förutsättningar för att introducera biodrivmedel som alternativ till fossila bränslen?