ip · GN10217 · 2000-02-08 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:217 av () till finansminister om strukturella reformer för att höja långsiktiga tillväxtkapacitet "Det går bra för ", har varit regeringens tes . Den goda konjunkturens tillväxttal har därmed tillåtits skymma de mer långsiktiga perspektiv som är avgörande för svensk välfärd. Det är den långsiktiga utvecklingen av företagande och jobb som är avgörande för svensk välfärd, inte de enskilda uppgångarna i ekonomin. Vad hände med ekonomi efter 1970? lyfter fram det faktum att svenska hushåll och den svenska välfärden har förlorat betydande belopp på en långsiktigt mycket lägre tillväxttakt än jämförbara länder. Trots den goda konjunkturen ser vi nu mycket tydliga mönster på växande problem. Rekryteringsproblem på arbetsmarknaden. En högst måttlig tillväxt i sysselsättningen trots en mycket stark internationell konjunktur. Fortsatt utflyttning av strategiskt viktiga delar av svenskt näringsliv. Fortsatt utflyttning av ägande till svenska företag. En otillräcklig nivå på nyföretagande. Ett växande inflationstryck trots att arbetslösheten är på en hög nivå. Dessa symtom ger tillsammans med andra ett tydligt besked om att de grundläggande problemen i svensk ekonomi kvarstår. I en globaliserad ekonomi kommer dessa problem göra oss alltmer sårbara. Risken för att vi kommer fortsätta samma eftersläpning som drabbats av är betydande. Effekterna av en sådan långsiktig eftersläpning är dramatiska för välstånd och trygghet. har haft en genomsnittlig BNP-tillväxt på 1,. Det kan jämföras med de som är genomsnittet för . Enligt en rapport från från @ ekonomi @ scenarier fram @ ser framtiden inte ljusare ut. Under perioden 1998@2015 förutspås tillväxt bli 1,. är således de höga tillväxttalen inkluderade, för åren är tillväxttalen lägre (för perioden 2008@2015 förutspås tillväxten bli 1,). Beräkningarna visar att ingenting har hänt vad gäller långsiktiga tillväxtkapacitet. Vi har således inte lyckats lösa de problem som krävs för att vi ska komma i kapp andra länder med en tillväxt som inte bara är god under högkonjunktur. Vi kommer att fortsätta halka efter andra länder och förlora ett välstånd vi skulle kunna ha. Men KI:s beräkningar visar också att med reformer kan tillväxten bli högre . En flexiblare och effektivare arbetsmarknad sänker jämviktsarbetslösheten, höjer arbetskraftsutbudet och höjer sysselsättningen, vilket i förlängningen leder till högre tillväxtpotential. Det kan leda till en tillväxt kring 2,de kommande 15 åren, dvs. i nivå med många övriga . Desto mer oroväckande är det att regeringen inte givit några signaler om att åtgärder i rätt riktning skulle vara på gång. I stället för reformer har regeringen valt återställare, reformstopp och ökade utgifter. Till detta kommer att man också valt att diskutera arbetstidsförkortning hellre än reformer som ger ökat arbete och välstånd. Detta politiska faktum gör framtidsperspektiven än mer oroande. För enligt KI:s beräkningar skulle den långsiktiga tillväxten bli än lägre, ca 1,de kommande 15 åren, om arbetstiden kortades. Det handlar om ett dråpslag mot både social trygghet och människors välfärd. I stället för att lägga ansvaret för stigande räntor på borde finansministern ta de långsiktiga varningarna om svensk ekonomi på allvar. Det faktum att ser ett annalkande inflationstryck, som den öppna arbetslösheten ligger på , är ytterligare en indikation på att allt inte står rätt till i den svenska ekonomin. Med en effektivare arbetsmarknad skulle, som ovan påpekats, jämviktsarbetslösheten (NAIRU) kunna sänkas. Uppgifter från såväl KI som gör gällande att många företag upplever en stor brist på kvalificerad arbetskraft, vilket i sin tur riskerar att dämpa tillväxten (KI:s konjunkturbarometer och konjunkturprognos ). Detta alltså som 390000 personer i är arbetslösa eller saknar riktiga jobb. högkonjunktur gör inte att kommer i kapp andra länder. I stället måste åtgärder sättas in som höjer långsiktiga tillväxtpotential. Och det bör göras nu när konjunkturen är gynnsam. är det försent, och då kan tillväxttåget ha gått även för de kommande 10@15 åren. För det är just endast konjunkturen som är gynnsam. De strukturella problemen kvarstår. Med hänvisning till ovanstående vill jag fråga statsrådet : Vilka åtgärder har regeringen för avsikt att vidta för att genom strukturreformer bryta den långsiktiga eftersläpningen av svensk ekonomi? Ämnar regeringen att driva frågan om arbetstidsförkortning vidare?