ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GN10184 · 2000-01-05 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:184 av () till justitieminister om permissionsreglerna för fängelsedömda I samband med morden i uppmärksammades permissionsreglerna för fängelsedömda. Då vi moderater tidigare vid upprepade tillfällen föreslagit en uppstramning av reglerna begärde vi en offentlig utfrågning. I samband med utfrågningen framkom bl.a. att farlighetsbedömningar främst görs i samband med val av anstalt vid vilken den dömde placeras. Det framkom även att intagna utövar hot mot personal inom anstalterna med risk bl.a. för att personal inte vågar ge information om misskötsamhet inför beslut om permission. Härutöver nämndes att det finns stora problem att utöva kontroll under permission. Frivården saknar resurser härför. Dagens teleteknik gör att det inte går att kontrollera att den dömde svarar i telefon på den plats vid vilken han eller hon enligt beslutet ska befinna sig under permission. Anmälningsplikt hos polisen har blivit en schimär, då många orter saknar öppna polisstationer på grund av besparingarna senare del. En publicerad undersökning har visat att en del farliga fångar nästan tillbringar mer tid utanför murarna än innanför. Exempelvis beviljades den för polismord misstänkte 65 permissioner . Detta trots att fängelsestraffet är och ska vara ett frihetsberövande. Den aktuella undersökningen ger en mycket allvarlig bild av läget inom kriminalvården och utöver att den visar att verkställigheten av fängelsestraff inte genomförs på det sätt svenska folket har rätt att kräva ger den skäl för oro, då det är fråga om personer som är farliga för andras säkerhet. Då det är angeläget att får en redovisning från justitieministern om hennes planer för en förändring av permissionsreglerna ställer jag följande frågor: 1.Hur ämnar justitieministern agera för att kriminalvården i större utsträckning ska använda farlighetsbedömningar inför permissioner? 2.Hur ämnar justitieministern agera för att beslut om permission kan fattas på fullödig information om den dömdes eventuella misskötsamhet? 3.Hur ämnar justitieministern agera för att fullgod kontroll av de dömda ska kunna genomföras under permission? 4.Hur ämnar justitieministern agera för att skydda allmänheten mot farliga brottslingar och om människor trots allt drabbas, som anhöriga i fallet , kompensera dem för åsamkat lidande?
ip · GN10185 · 2000-01-10 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:185 av () till statsrådet om information till föräldrar om elevers prestation I har möjligheten getts till föräldrar att erhålla regelbunden skriftlig information om hur det går för deras barn i olika ämnen i skolan. Denna information kan meddelas redan före det åttonde året i , då betyg sätts. Skolministern har i frågestund den 25november uttalat att denna typ av skriftlig information inte stämmer med skollagens anda. Likaså har chef i en intervju för (22/99), på tal om skriftliga omdömen i , uttalat att sådan information inte är lämplig. Han menar att de blanketter som använts strider mot grundskoleförordningen och att lärare därför bör vägra fylla i dem. En intressant frågeställning är om ministern delar denna uppfattning. har länge argumenterat för bättre information om hur det går för eleverna i skolan. En viktig orsak till många elevers misslyckanden är att elever och föräldrar hålls ovetande om elevernas utveckling i skolan. Elever behöver, oavsett ålder, en klar och tydlig information om hur de lyckats uppnå klart definierade mål. Sättet att nå målen kan variera från individ till individ liksom tiden. Varje elev måste få möjlighet att utifrån sina individuella förutsättningar planera för klara studiemål. Därför välkomnar att föräldrarna och eleverna i nu erbjuds att ta emot regelbunden skriftlig information om hur eleverna lyckats i sin måluppfyllelse. Om skolministern anser att sättet att ge information till elever och föräldrar i är felaktigt, skulle det vara intressant att höra om hon har andra förslag till hur information i åtta ska se ut. Utvecklingssamtalen är uppenbarligen inte tillräckliga, eftersom betygen ofta kommer som en negativ överraskning det åttonde året. Står skolministern fast vid sin uppfattning att informationen till eleverna i strider mot skollagens anda? Vad avser skolministern göra för att förbättra och utveckla informationen till föräldrar och elever i ?
ip · GN10186 · 2000-01-10 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:186 av Per () till statsminister om annonsbilagor Millennium är en serie annonsbilagor som varit införda i den 24, 28, 29, 30, 31december och den 3 och 4januari. Enligt undertexten till bilagorna handlar de om viktiga framtidsfrågor. Gemensamt för samtliga annonsbilagor utom en är att de "pryds" med en text och en bild från ett eller flera statsråd, att de innehåller ett stort antal annonser från företag, myndigheter och organisationer samt redaktionell text som troligtvis beställts av huvudannonsören. Samtliga annonsbilagor har dessutom en enhetlig grafisk formgivning, ett enhetligt namn och har producerats av . En sak skiljer också mellan annonsbilagorna. är det ett departement som är avsändaren, ett statligt företag, en tredje gång är det ett statligt verk som är avsändare, osv. Det kanske mest intressanta är att annonsörerna har valt eller erbjudits att annonsera i just den bilaga där det deltagande statsrådet har mest inflytande över företagets eller organisationens omvärld. Det är fullt möjligt att det är lagligt att regeringen och dess ministrar bedriver kampanjer i annonsbilageform. Det är dock hög tid att ifrågasätta etiken i denna typ av kampanj och var regeringen sätter gränserna för framtida kommersiella budskapskampanjer. Min fråga till statsministern är: Vilken policy har regeringen när det gäller ministrars deltagande i kommersiella annonsbilagekampanjer och andra kommersiella budskapskampanjer?
ip · GN10188 · 2000-01-17 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:188 av (c) till socialminister om psykiskt långtidssjukas situation utvärdering av "psykädel" konstaterar att alldeles för många saknar meningsfull sysselsättning och arbetsrehabiliteringsmöjligheter. Utvärderingen visar att det finns stora brister i vården av de psykiskt långtidssjuka, och då särskilt inom rehabiliteringen. Personer som är psykiskt långtidssjuka är inte den grupp i samhället som är mest högljudda, de har svårt att göra sig hörda. konstaterar att personer med psykiska funktionshinder får arbetsrehabilitering i mindre grad än andra handikappade. Detta beroende på: Människor med psykiska handikapp uppfyller inte kraven för den s.k. arbetslinjen hos och arbetsförmedlingen. tidsperspektiv för rehabilitering är alldeles för kort. Det är svårt att finna bra arbetsträningsplatser. (Personer med psykiska funktionshinder behöver ett mera omfattande stöd än andra funktionshindrade.) Viktigt i detta är att utredning bara omfattar personer med sjukbidrag. Den stora gruppen psykiskt funktionshindrade har pension och är inte aktuella för insatser. Något som är olyckligt, personer med grava psykiska funktionshinder, kan bli och blir helt friska, och därmed även arbetsföra med rätt stöd och uppmuntran. Detta borde föranleda att pensionerna borde prövas för denna grupp med jämna mellanrum och inte ges på livstid. Ingen myndighet har det totala ansvaret för att hjälpa människor med psykiska funktionshinder tillbaka till samhället och arbete. Trots stora insatser för samverkan mellan myndigheter faller fortfarande många mellan stolarna i brist på bra verksamheter. framhåller att det inte skulle behöva vara så här, finns kunskapen om hur man gör. Här nämns Fountaine House-rörelsen som ett av en handfull exempel på att det kan fungera. Fontänhuset har ett helhetskoncept som omfattar en arbetsorienterad dag, boende, fritid, studier och arbete. Fontänhuset har varit ett storstadsfenomen men det finns i kommun under namnet Kärnhuset och det har visat att detta är en bra lösning även för små kommuner. Många kommuner har planer på att starta fontänhus, behovet är stort, men det saknas pengar, som returnerar 400 miljoner till statskassan av rehabiliteringspengar. nya direktiv är ett steg i rätt riktning, men inte tillräckliga. insatser måste bli en del i ett samhällsekonomiskt koncept, för att hjälpa människor med psykiska funktionshinder. Någon måste ta ett ekonomiskt ansvar för mycket långsiktig kvalitetssäkrad arbetsrehabilitering, då kan många nå fram till och klara "arbetslinjen" annars kommer majoriteten av de psykiskt funktionshindrade att bli sittande i soffhörnan med en kopp kaffe. Vilka åtgärder avser socialministern vidta för att trygga tillgången till kvalitetssäkrad arbetsrehabilitering? Är socialministern beredd att ge fontänhusen ekonomiska möjligheter att verka i fler kommuner för rehabilitering för psykiskt långtidssjuka? Är socialministern beredd att anpassa försäkringskassornas regelverk för rehabilitering så att det även kan användas för rehabilitering av personer med psykiska handikapp?
ip · GN10189 · 2000-01-17 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:189 av () till socialminister om tinnitus och andra hörselskador Moderna ljudanläggningar på diskotek, motionshallar, musikevenemang, biosalonger och andra offentliga tillställningar verkar med så höga ljudnivåer att ett stort antal personers hörselorgan skadas för resten av livet. Ca 50000 svenskar lider av grav tinnitus. Hörselskador uppkomna ökar och ungdomar är en högriskgrupp, eftersom de ofta vistas i offentliga miljöer där ljudstyrkan är hög. De har heller inte tillräcklig kunskap om hur känsliga våra hörselorgan är. Först när skadan uppkommit och det inte finns någon bot, infinner sig insikten, men också hjälplösheten eftersom lidandet är stort och kan leda till invaliditet och förtidspension. Kostnaderna för den enskilde och samhället är stora och i de flesta fallen dessutom helt onödiga. Skadorna skulle inte uppkomma om ljudnivåerna hölls inom de rekommendationer som finns men som inte efterföljs av de ansvariga arrangörerna. Det viktiga är att sänka ljudnivåerna, öka kunskapen om skadorna, utföra kontroller och införa sanktioner för dem som inte följer bestämmelserna. Det finns en rad konkreta förslag från personal som arbetar inom hörselvården och från föreningar för hörselskadade. Dessa förslag har jag tidigare presenterat i motioner och i en interpellation men inget har hänt. Jag anser att problemet är så allvarligt att det i måste stiftas lag för högsta tillåtna decibeltal. Att personer som sköter ljudanläggningarna ska ha genomgått en kurs för att få tillstånd. Att tillsynsmyndighet ser till att lagarna följs och att de får befogenhet att dra in tillstånd eller på annat sätt stoppa verksamheten för längre eller . Eftersom socialministern tillträtt efter det att jag tidigare uppmärksammat frågorna är jag mycket spänd på att få veta om ministern är beredd att vidta några åtgärder för att förhindra att vi får en hörselskadad generation i . Är ministern beredd att arbeta för att införa lag på högsta tillåtna ljudnivå på offentliga platser? Är ministern beredd att arbeta för att införa obligatoriska ljudspärrar på musikanläggningar som används på offentliga platser? Är ministern beredd att arbeta för obligatorisk utbildning för diskjockeyer och andra som sköter ljudanläggningarna?
ip · GN10191 · 2000-01-20 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:191 av () till socialminister om behandling av adoptionsärenden i läns- och tingsrätter Av och till kommer det uppgifter i massmedier om att "äldre" par och "äldre" ensamstående av länsrätten fått tillstånd till internationell adoption. Detta trots att kommunens familjerättsutredning och även kommunens socialnämnd avstyrkt framställningen. De adoptionsutredningar som görs är grannlaga och djupgående och har barnets bästa som utgångspunkt. Länsrätternas utslag har emellertid i många fall kommit till efter att rätten enbart tagit del av skriftligt material och utan att någon varit närvarande som företräder barnet. Vid länsrätternas bedömningar verkar det som om den vuxnes/de vuxnas rätt att bli förälder/föräldrar väger tyngre än barnets intresse. Även om ett "äldre" par säkert fungerar bra, måste bedömningen ske utifrån ett framtidsperspektiv på 15@20 år. Det är inte bara i länsrätterna problem finns kring domar som berör barn utan även i tingsrätterna. Så länge vi inte har speciella familjedomstolar, borde ledamöterna i läns- och tingsrätter obligatoriskt genomgå utbildning i för att lära sig se till barnets bästa framför den vuxnes önskan. har uppmärksammat att tingsrätterna inte heller ser till barnets bästa när man fastställer vad föräldrar kommit överens om beträffande vårdnaden av barn. Ett annat förhållande är att vid vårdnadstvister företräds oftast de vuxna av var sitt juridiskt ombud, medan barnen inte har någon juridisk expertis till sin hjälp. Avser socialministern att ta några initiativ för att förstärka barnens situation vid domstolsförhandlingar?
ip · GN10192 · 2000-01-20 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:192 av () till justitieminister om behandling av adoptionsärenden i läns- och tingsrätter Av och till kommer det uppgifter i massmedier om att "äldre" par och "äldre" ensamstående av länsrätten fått tillstånd till internationell adoption. Detta trots att kommunens familjerättsutredning och även kommunens socialnämnd avstyrkt framställningen. De adoptionsutredningar som görs är grannlaga och djupgående och har barnets bästa som utgångspunkt. Länsrätternas utslag har emellertid i många fall kommit till efter att rätten enbart tagit del av skriftligt material och utan att någon varit närvarande som företräder barnet. Vid länsrätternas bedömningar verkar det som om den vuxnes/de vuxnas rätt att bli förälder/föräldrar väger tyngre än barnets intresse. Även om ett "äldre" par säkert fungerar bra, måste bedömningen ske utifrån ett framtidsperspektiv på 15@20 år. Det är inte bara i länsrätterna problem finns kring domar som berör barn utan även i tingsrätterna. Så länge vi inte har speciella familjedomstolar, borde ledamöterna i läns- och tingsrätter obligatoriskt genomgå utbildning i för att lära sig se till barnets bästa framför den vuxnes önskan. har uppmärksammat att tingsrätterna inte heller ser till barnets bästa när man fastställer vad föräldrar kommit överens om beträffande vårdnaden av barn. Ett annat förhållande är att vid vårdnadstvister företräds oftast de vuxna av var sitt juridiskt ombud, medan barnen inte har någon juridisk expertis till sin hjälp. Avser justitieministern att ta något initiativ till att höja läns- och tingsrättsledamöternas kunskaper om barnens bästa? Avser justitieministern att medverka till att barn också har juridiskt bistånd när ärenden som rör barn kommer upp till någon av våra rättsinstanser?
ip · GN10195 · 2000-01-24 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:195 av () till statsrådet om Nationellt resurscentrums verksamhet i Med anledning av beslutet om att Nationellt resurscentrum, tidigare projekt inom , nu övergår och integreras i ordinarie verksamhet vill undertecknad fråga biträdande näringsministern: Hur kommer den kunskap och erfarenhet som byggts upp i projektet resurscentrum (NRC) att tas till vara och finnas med som ett nytt och viktigt kunskapsområde när verksamheten ska integreras i ordinarie verksamhet? Att döma av reaktionerna över beslutet ute i landet finns en oro över att beslutet kan komma att medföra att många regionala och lokala resurscentrum kommer att försvinna på grund av bristande kunskap om behovet av satsningar och att insatserna behövs för att ge så bra och bestående effekter som möjligt. Hur kommer detta att motverkas? 3.Vilken jämställdhetsexpertis kommer att finnas på för att kunna genomföra integrationen av NRC i den ordinarie verksamheten?
ip · GN10196 · 2000-01-24 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:196 av () till justitieminister om rättstrygghet Efter de tragiska polismorden i drogs största polisinsats någonsin i gång. Det var viktigt att snabbt säkra bevis och finna mördarna. Totalt deltog över 900 poliser i arbetet. Brutaliteten i gärningarna chockerade och underströk ytterligare nödvändigheten av att snabbt lösa brottet. När nu domar har fallit för alla misstänkta utom en, kan det konstateras att polisinsatsen varit lyckosam. Då kommer notan till polisen i . Vid stora länsövergripande polisinsatser står respektive distrikt för deltagande polisers grundlön. Extra kostnader betalas av det polisdistrikt där insatsen sker enligt interna ekonomistyrningsregler och efter överenskommelse mellan respektive länspolischefer. Normala variationer i verksamheten och därav följande budgetunderskott respektive @ överskott ska hanteras regionalt. Men alla principer testas av verkligheten. är fjärde största polisdistrikt och har en ansträngd ekonomi. har en sjundedel av polistjänsterna och en tredjedel av civiltjänsterna sparats bort. Detta har i kombination med långa avstånd och därmed följande långa utryckningstider gjort att det i många av länets små kommuner inte finns någon polis efter kontorstid. De polistomma delarna av länet har också sett en kedja av grova väpnade rån äga rum . Malexanderinsatsen kostade utöver grundkostnader. Det motsvarar 45 polisårstjänster. Efter diskussioner har RPS bidragit med 6 miljoner. Resterande del ska betalas av distriktet självt. Detta innebär i praktiken ett lån hos riksgälden till nuvarande 3,ränta. Men även lån ska betalas. I är upprördheten stor över att polisdistriktet tvingas betala kostnaden för en så stor extraordinär polisinsats av nationell betydelse och vars storlek sanktionerats från högre instans. Medelåldern i länets polisstyrka är och behovet av nyrekrytering är stort. Denna nyrekrytering äventyras nu av betalningsansvaret för Malexanderinsatsen. Det kan vidare ifrågasättas om enskilda distrikt kan bära ansvar för polisinsatser av extraordinär karaktär och med nationell betydelse, om insatsen äventyrar den budget och verksamhet som polisstyrelsen har ansvar för. Kanske brottslingarna hinner över länsgränsen så att kostnaden stannar på granndistriktet istället . Mina frågor till justitieministern blir därför: Vad avser justitieministern göra för att kompensera för kostnaderna för den extraordinära polisinsatsen i ? Vad avser justitieministern vidta för åtgärder för att inte rättstryggheten ska äventyras genom att polisstyrelser kan komma att diskutera utgiftstak för enskilda polisinsatser för att inte långsiktigt gröpa ur distriktets budget?
ip · GN10197 · 2000-01-24 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:197 av () till utbildningsminister om reglerna för studiemedel Enligt nuvarande bestämmelser kan naprapater inte erhålla studiemedel utan de får själva bekosta sin utbildning. Enligt uppgifter den enda legitimerade yrkesgrupp som av någon anledning särbehandlas. Naprapatutbildning sker på heltid och praktiktjänstgöring. Utbildningen genomförs vid i . Utbildningen är godkänd. Tillsyn av naprapaterna sker genom legitimation som infördes . Fler och fler människor söker sig till naprapater i takt med att många drabbats av besvär inom rörelseorganen. Ca 2 miljoner behandlingar beräknas ges av naprapater. Det visar att det finns en stor efterfrågan. Naprapaterna kompletterar den övriga sjukvården och fyller en viktig funktion för alla dem som inte finner någon hjälp inom den traditionella vården. Jag vill därför fråga utbildningsministern: Av vilken anledning särbehandlar man naprapaterna genom att inte bevilja dem studielån?
ip · GN10198 · 2000-01-26 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:198 av () till statsrådet om värdegrunden och vuxenutbildningen Drygt 2,1 miljoner personer är heltidssysselsatta inom utbildningssektorn. Dessutom deltar ungefär 4 miljoner personer i kortare utbildningar eller "kvällskurser" . Det är en stor del av landets befolkning och många av dem är föräldrar eller har annan kontakt med barn och ungdomar. "Barn gör inte som vi lär utan som vi lever", är ett välkänt talesätt. Skolministern har på ett föredömligt sätt sjösatt ett värdegrundsarbete i landets skolor som vi kristdemokrater länge efterlyst. Det handlar om hur eleverna ska utveckla sina värderingar, attityder och handlingskompetens. I läroplanen står: Människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män samt solidaritet med svaga och utsatta är de värden som skolan ska förmedla och gestalta. I överensstämmelse med den etik som förvaltas av tradition och västerländsk humanism sker detta genom individens fostran till rättskänsla, generositet, tolerans och ansvarstagande. Följer man skolans utveckling finner man att undervisningen oftast hämtat sitt innehåll från akademiernas ämnesdiscipliner. När kunskaper har utvecklats har det inneburit en förändring av stoffet i skolundervisningen. Värdegrundstänkandet skulle få ökad genomslagskraft i skolan om det också arbetades in i måldokument för högre utbildning och forskning. Det finns all anledning att i det livslånga lärandet reflektera kring och ompröva egna attityder och handlingar. Därför bör värdegrundsarbetet inte begränsas till ungdomsskolan. Vilka åtgärder avser skolministern vidta för att värdegrunden också ska omfatta vuxenutbildningen?
ip · GN10199 · 2000-01-26 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:199 av () till utbildningsminister om lärarutbildning i teckenspråk I beräknas antalet hörselskadade till 830000 personer. Det föds 200 barn med hörselskada. Det enda språk dessa människor kan använda är teckenspråket. De döva måste lära språket i en läromiljö. De måste använda det för att få kunskap om omvärlden. Eftersom de enbart kan kommunicera med dem som behärskar språket måste också deras anhöriga lära språket. Integration är regeringens ledstjärna också för de döva. Men regeringen har inte tagit konsekvenserna av sin politik. Skolministern lägger ned specialskolorna och de hörselskadade ska integreras i vanliga skolor tillsammans med hörande kamrater. Detta innebär att de döva ska tillbringa sin vardag med kamrater som inte ens ges rimliga möjligheter att lära språket. I stället ska all kontakt gå via en vuxen människa @ en tolk. Integrering kräver kommunikation på lika villkor. Det kräver i sin tur att såväl hörande som döva kan kommunicera med teckenspråket. I vårt land finns ingen teckenspråkslärarutbildning! De lärare som undervisar har en spridd bakgrund. Detta är oacceptabelt. Behoven är stora och regeringen måste ta konsekvenserna av sin politik att lägga ned specialskolorna. De döva har samma rättigheter till utbildade lärare som hörande. Vilka åtgärder avser utbildningsministern vidta för att initiera en teckenspråkslärarutbildning?