frsrdg · GN04JO1 · 2000-01-01 00:00:00 — Av de ovan återgivna förarbetsutta-landena framgår också att detta varit lagstifta-rens syfte. har i sitt remissvar framhållit att parterna kommer att ha full valfrihet i frågor som är av betydelse från sekretessynpunkt. Som tidigare anförts kan visserligen sekretessen efterges av den enskilde. Något formellt hinder mot att familjerådgivaren - efter samtycke från båda parterna - utför en vårdnads- eller umgänges-rättsutredning beträffande samma personer finns således inte. Detta torde dock förutsätta att par-terna även har sam-tyckt till att uppgifter som lämnats under rådgivningen får an-vändas i ut-red-ningen och att överenskommelsen träffas innan rådgivningen inleds (jfr JO 1985/86 s. 273). Vidare förutsätter en sådan överenskommelse att parterna är väl införstådda såväl med sekretesslagens reglering som med de nackdelar som är förenade med att familjerådgivaren också utför en så-dan utredning. Föräldrar som riskerar att uppgifter, lämnade under famil-jerådgivning, an-vänds i en eventuell kommande utredning kan inta en av-vaktande hållning gentemot familjerådgivaren. Det föreligger också risk att parterna anpassar sin hållning i saken till vad man uppfattar som bäst med hänsyn till att famil-jerådgivaren även är vårdnadsut-redare. en risk för att hand-läggaren under rådgivningssamtalet får kännedom om uppgifter som på ett sätt som inte ligger i linje med parternas överenskom-melse skulle kunna på-verka hans eller hennes handlande i utred-ningen. Det kan inte heller uteslutas att parterna kän-ner sig tvingade att acceptera den ordning som man inom valt. Detta är givetvis inte god-tagbart. Huvudregeln enligt Socialstyrel-sens uppfattning bör i stället vara att familjerådgivaren normalt inte utför några utredningsuppgif-ter annat än i rena undantagsfall och sedan parterna efter en ingående diskussion med handläg-garen lämnat samtycke härtill. Som framhållits ovan kompliceras den valda ordningen dessutom av att re-dan uppgiften att den enskilde varit i kontakt med eller besökt famil-jeråd-givningen omfattas av sekretess, vilket försvå-rar en fördelning av ett senare utred-nings-ärende i de fall parterna inte önskar att rådgivaren också skall ut-föra utred-ningen. Härtill kommer att familjerådgivarnas "dubbla funktioner" all-mänt sett strider mot lagstiftarens intentioner att hålla familjerådgiv-ningen åtskild från annan verksamhet. kan detta skada förtroendet för råd-givningsverk-sam-heten. Enligt uppfattning uppfyller den valda ordningen inte med tillräcklig tydlighet kravet på att familjerådgivning måste hållas avskild från annan verksamhet. Även om kommu-nerna har frihet att organisera famil-je-rådgivningen som den finner lämpligt, måste verksamheten bedrivas på ett sådant sätt att det blir tydligt för den enskilde att uppgifter som lämnas un-der råd-givningen också stannar där. Avslutningsvis vill påpeka följande. Av det i ärendet ingivna brevet från socialche-fen till kan man möj-ligen dra slutsatsen att man inom förvalt-ningen inte särskiljer verksam-het med samarbetssamtal från övrig verksamhet (s. 1 sista stycket). Social-styrelsen vill därvid framhålla att i den mån samarbetssamtal bedrivs i så-dana ordnade for-mer att de har karaktär av familjerådgivning, gäller samma sekretessregler för sådana samtal som för familjerådgivning. i bereddes tillfälle att yttra sig över remissyttrande och åberopade därvid som svar ett upprättat tjänsteutlåtande med följande innehåll. , socialnämnden, delar i stort (SoS) tolkning av regelsystemet runt organiserande av familjerådgivning. Emellertid delar vi inte bedömningen att kommunens organisationsförslag medför de sekretess-rättsliga problem som SoS anför. Förslaget uppfyller kraven på att familjerådgivningen kommer att fungera som en självständig verksamhetsgren. I de fall ett familjerådgivningsärende kan komma att aktualiseras som ett vårdnads- eller umgäng-esrättsärende erbjuds annan handläggare att utföra utredningen. I dessa situationer kan man inte utgå ifrån att ansvariga tjäns-temän kommer att bryta mot sekretessreglerna eller på annat sätt samman-blanda uppgifterna mellan de olika verksamhetsområdena. Dessa ärenden kan dessutom vid behov handläggas av tjänstemän/externa medarbetare utanför familjerättssektionen. Kommunen ser inte heller något problem att upprätthålla sekretessen runt det faktum att man är aktuell som rådgivningsärende. Familjerådgivningens klienter informeras om möjligheten att vända sig till annan kommun om förtroendefrågan utgör ett problem. Klienterna har häri-genom möjlighet att välja om de vill anlita annan familjerådgivare genom kommunens försorg. SoS kommenterar slutligen ett brev från socialchefen där man gör tolk-ningen att verksamhet med samarbetssamtal inte särskiljs från övrig verksamhet. Samarbetssamtal av icke familje-rådgivande karaktär, det vill säga samtal som har som mål att föräldrar skall komma överens efter en separation var barnet skall bo och hur umgänget skall ske med mera, ut-förs givet-vis av familjerättssektion i likväl som i de flesta av landets kommuner. Detta förfarings-sätt är funktionellt i dessa ärenden där målet är att undvika vårdnadstvist. Vidare anser vi det vara helt juridiskt korrekt. Sammanfattningsvis kan sägas att SoS argumentation bygger på en tänkt kombination av extrem-situationer i ett ärende där slutresultatet eventuellt blir att förtroendet för familjerådgivningen påverkas. Erfarenheterna från fältet motsvarar inte den bilden. I stället har kommunen framgångs-rikt be-drivit verksamhet med samarbetssamtal som lett till att efterfrågan på dylika insatser ökat. Som skäl anför ofta klienterna goda erfarenheter från männi-skor som tidigare vänt sig till kommu-nen för hjälp. Därvid har beto-nats den höga kompetens som tjänstemännen besitter. Däremot har förtro-ende- eller sekretessfrågor aldrig vållat bekymmer. Det finns ingen anled-ning att anta att den av kommunen tillämpade formen för familjerådgivning skulle med-föra andra svårigheter. bereddes tillfälle att yttra sig över remissvar och soci-al--nämndens yttrande häröver, men avhördes inte. I beslut anförde JO följande. har i sitt yttrande ingående redogjort för lagstiftning och förarbe-ten på det aktu-ella området. har också belyst de problem från bl.a. sek-retessynpunkt som enligt styrelsens mening kan uppstå när familjerådgivnings-verksamheten är utformad på det sätt som är fallet i . har förklarat sig kunna i stort sett instämma i Social-styrelsens uppfattning när det gäller organisationen som sådan av familjeråd-givningsverk-samheten. anser däremot att den av kommunen beslutade ord-ningen inte innebär några problem när det gäller sekretessfrågor och upprätthål-lande av allmänhetens förtroende för familje-rådgivningen. har bl.a. pe-kat på den information som klienterna får om möjligheten att kunna vända sig till utomstående familjerådgivare. Som påpekat har kommunerna frihet att utifrån lokala förutsätt-ningar organisera de kommunala nämndernas verksamhet och att detta kan ske efter andra grunder än den verksamhetsindelning som sekre-tess-lagen bygger på. Detta gäller även familjerådgivningsverksamheten. Det måste emellertid förut-sät-tas att kommunerna härvid vinnlägger sig om att följa lagstiftarens intentioner, vilka i detta fall framgår mycket tydligt av förarbetena, och även de råd som ges av den centrala tillsynsmyndigheten på området (67 § socialtjänst-lagen, 1980:620). Jag kan här konsta-tera att del anser att formerna för den av kommunen bedrivna rådgivningsverk-sam-heten inte står i strid häremot. Själv gör jag samma bedömning som och ifrågasätter således, både från all-männa utgångspunkter och av sekretessrättsliga skäl, det lämpliga i att social-för-valtningens familjerättssocio-nomer arbetar så-väl inom familjerådgiv-ningen som inom den individinriktade social-tjänsten i övrigt. I detta ärende begränsar jag mig till att framhålla att det finns anled-ning för soci-alnämn-den att inte underskatta de problem som kan följa av den valda ordningen och att nämnden i nu aktuella hänseenden bör konti-nuerligt följa upp verk-samhe-ten inom familjerådgiv-ningen. Jag överlämnar en kopia av detta beslut för kännedom till i Stock-holms län som har tillsynen över inom länet. Jag avser också att för egen del ägna familjerådgivningen särskild uppmärksamhet vid mina kommande inspektioner av kommunernas socialtjänst. Om en vårdnadsutredning blir fördröjd måste utredaren självmant underrätta tingsrätten om detta (Dnr 1319-1998) I en anmälan, som inkom till JO , klagade . på socialförvaltningens i handläggning av en vårdnadsutredning rörande hans dotter . (JO:s dnr 919-1998). Han anförde bl.a. att vårdnadsutredaren hade varit partisk. Upplysningar inhämtades per telefon från socialförvaltningen i . JO tog även del av beslut om vårdnadsutredning . beslutade JO att inte utreda anmälan ytterligare. Under ärendets handläggning hos JO uppmärksammades dock vissa frågor rörande socialförvaltningens handläggning som N.L. inte hade berört i sin anmälan. Med anledning av vad som kom fram inlånades akt i det aktuella vårdnadsmålet (tingsrättens mål T 476-1996). Vid genomgång av akten noterades bl.a. följande. beslutade tingsrätten att uppdra åt i att efter samråd med i utse en person att verkställa vårdnadsutredning rörande A. Utredningen skulle enligt tings-rättens beslut ha kommit in till tingsrätten . kom dock in till tingsrätten först . JO beslutade att på eget initiativ inleda en utredning rörande socialför-valtningens i handläggning av vårdnadsutredningen. i kommunen anmodades att inkomma med yttrande enligt följande. Varför kunde vårdnadsutredningen inte avslutas och ges in till tings-rätten ? Vilka omständigheter medförde att vårdnadsutredningen inte kunde ges in till tingsrätten förrän ? Vilka kontakter har förvaltningen haft med tingsrätten som vårdnadsutredningen pågått? Till remissen fogades kopior av vissa handlingar ur tingsrättens akt. i anförde i ett remissvar följande. inkom till i en begäran att i samråd med i verkställa en vårdnadsutredning. Efter telefon- och brevkontakter med familjerätten i utsågs i mitten på mars en familjerättssekreterare att tillsammans med en utsedd socialsekreterare i verkställa utredningen. Parterna kallades till informationsmöte , ett möte som skulle inleda vårdnadsutredningen. Till detta möte ringde ena parten återbud. Nästa möte bestämdes till och till detta möte kom båda parterna. Återigen nästa möte bestämdes till , då andra parten ringde återbud. Vid telefonsamtal med den tingsnotarie som handlägger ärendet vid fick socialsekreteraren beskedet att beslutet om vårdnadsutredning var överklagat till hovrätten av den ena parten, samt att utredningen därför skulle ligga vilande tills vidare. De inbokade träffarna på socialförvaltningen inställdes och parterna meddelades detta. erhöll socialnämnden en kopia på en skrivelse från tingsrätten, ställd till ena partens ombud, vari framgick att tingsrätten övervägde att återkalla sitt tidigare lämnade uppdrag till i . inkom en skrivelse från till socialnämnden, där tingsrätten hemställde om socialnämndens yttrande i frågan om det menings-fulla i att verkställa ytterligare utredning i vårdnadsfrågan samt, för den händel-se så ansågs vara fallet, när utredningen kunde beräknas vara slutförd. skickades en skrivelse till tingsrätten vari framgick att social-nämnden inte kunde ta ställning till huruvida tingsrätten ansåg sig ha under-lag för ett avgörande i vårdnadsfrågan. Om hovrätten/tingsrätten beslutade att vårdnadsutredningen skulle genomföras var vår målsättning att denna skulle kunna verkställas , beroende på antalet in-ställda möten och sommarens semestrar, från det socialnämnden erhöll besked i ärendet. fick besked från tingsrätten att vårdnads-utredningen skulle fortgå. Slutdatum sattes till , vilket handläggande socialsekreterare var tveksam till, med tanke på sommarens semestrar. Vi skulle dock försöka. , hade socialsekreterarna möten med parterna. hade ena handläggaren åter semester som handläggaren från flyttade från sin arbetsplats till en stadsdelsförvaltning inom ramen för omorganisation. Det var därför svårt att hitta gemensamma tider för att skriva utredningen samt kommunicera den med varandra. Den var dock klar . sändes ett meddelande till tingsrätten att vår förhoppning var att utredningen skulle vara tingsrätten till handa . Utredningen skulle kommuniceras med berörda parter. Detta tog dock än avsett, då framför allt den ena parten var svår att nå. Utredningen var därför inte tingsrätten till handa förrän . Det är beklagligt att utredningen drog ut , vilket beror på ovanstående omständigheter. Ärendet slutade med att parterna kom överens efter att ha tagit del av vårdnadsutredningen. Med tanke på den inflammerade förhistoria som finns mellan parterna är det utredarnas uppfattning att den långa processen kan ha ökat parternas vilja till samarbete. JO anförde i beslut följande. Rätten skall se till att frågor om vårdnad, boende och umgänge blir tillbörligt utredda. I detta syfte får rätten uppdra åt socialnämnden eller något annat organ att utse någon att verkställa en utredning. Rätten får bestämma inom vilken utredningen skall vara slutförd. Om det behövs, får rätten förlänga . Rätten skall se till att utredningen bedrivs skyndsamt. Om rätten sätter ut en frist inom vilken utredningen skall vara klar har på ansetts lämplig (se prop. 1990/91:8 s. 66 f.). Om samarbetssamtal påbörjas sedan vårdnadsutredningen har inletts kan, enligt vad JO tidigare uttalat, en handläggningstid på godtas. Även andra förhållanden kan motivera att utredningsarbetet får pågå så länge eller ännu längre. beslutade att en vårdnadsutredning skulle företas rörande A. I beslutet angavs att utredningen skulle ha in-kommit till tingsrätten . Tingsrättens beslut kom in till socialnämnden . Av remissvaret framgår att parterna kallades till ett första möte hos förvaltningen först . Särskilt mot bakgrund av att tings-rätten bestämt att utredningen skulle vara slutförd är det givet-vis inte tillfredsställande att det dröjde så länge innan några utrednings-åtgärder över huvud taget vidtogs. Eftersom vårdnadsutredningen inte hade kommit in till tingsrätten inom utsatt tid kontaktade tingsrätten förvaltningen skriftligen . I skrivelsen framhöll tingsrätten vikten av att vårdnadsutredningen genom-fördes skyndsamt och att tingsrätten inte hade fått någon begäran om för-längd utredningstid. Vidare hemställde tingsrätten om skriftligt yttrande från social-nämnden huruvida det var meningsfullt att verkställa ytterligare utred-ning i vårdnadsfrågan och, om så var fallet, när utredningen beräknades vara slutförd. Vid ett telefonsamtal med tingsrätten uppgav vårdnads-utredaren att utredningen hade påbörjats och beräknades kunna var slutförd . I en skrivelse till socialförvaltningen anförde tingsrätten bl.a. följande. Tingsrätten erinrar nu om att befattningshavare vid socialnämnden vid telefonsamtal förutskickat att påbörjad, av tingsrätten begärd, utredning skulle vara slutförd . har därefter inte låtit sig avhöra till tingsrätten. Med erinran om den skyndsamhet varmed enligt JO:s ämbetsberättelser vårdnadsutredningar skall bedrivas, inväntar nu tingsrätten uppgift om när den påbörjade (?) vårdnadsutredningen beräknas vara slutförd. Tingsrätten är, som tidigare påpekats, enligt 6 kap. 19 § andra stycket sista meningen skyldig att tillse att utredningen bedrivs skyndsamt. Tingsrätten erinrar vidare om att part tidigare - visserligen utan framgång - överklagat - - - (beslutet om vårdnadsutredning) - - - under förmenande att målet onödigt försenas. I det nu uppkomna läget kan det enligt tingsrättens mening krävas av socialnämnden att denna lämnar ett entydigt besked om antingen att det är meningsfullt eller behövligt att söka verkställa ytterligare utredning i vårdnadsfrågan eller att den begärda utredningen verkligen kommer tingsrätten till handa senast ett visst datum. svarade vårdnadsutredaren att utredningen var klar och vid den aktuella tidpunkten kommunicerades med bl.a. parterna. Vidare anförde hon att förvaltningen hoppades att utredningen skulle kunna ges in till tingsrätten . skickade tingsrätten en skrivelse till socialför-valtningen i vilken anfördes följande. Ni svarar inte på telefon. Varför hör Ni inte av Er, när det nu gått tre (3) veckor efter det av Er angivna datumet? Tingsrätten nödgas nu sätta ut målet till huvudförhandling, oaktat någon vårdnadsutredning ej kommit tingsrätten till handa. inkom vårdnadsutredningen till tingsrätten. Förvaltningens handläggning är i denna del anmärkningsvärd. Först efter det att tingsrätten, vid upprepade tillfällen, frågat om utredningens fortskrid-ande har förvaltningen informerat tingsrätten om att utredningen hade fördröjts och beräknades fortsätta än tingsrätten hade bestämt respektive vad som senare utlovats från förvaltningens sida. Jag vill med anledning härav understryka att det ankommer på förvaltningen att självmant underrätta tingsrätten om utredningen drar ut och att vid behov hemställa om anstånd med att ge in utredningen. Hur skall en begäran om omplacering av barn i förskolan hanteras om endast en av vårdnadshavarna står bakom fram-ställningen om byte av förskola? (Dnr 2680-1997) I en anmälan till JO begärde advokaten ., som ombud för A-M.H., att JO skulle granska hur i kommun hanterat en begäran om omplacering av ett barn inom barnomsorgen. Hon ifråga-satte riktig-heten av att en sådan begäran hade bifallits trots att för-äldrarna haft ge-mensam vårdnad men endast den ene föräldern stått bakom begä-ran. Av anmälan framgick i huvudsak följande. hade tillsammans med A.Y. dottern , född . Vårdnaden om D. var gemensam. D. bodde stadigvarande hos A.Y. men vistades hos A-M.H. samt vid vissa storhelger och delar av sommarlovet. Parterna var överens om att D. skulle gå i förskolan i . Barnomsorgs-kostnaden betalades av A.Y. fick strax reda på att A.Y. begärt om-place-ring av D. till förskolan i , en omplacering som A-M.H. motsatte sig med anledning av bl.a. att personalen vid förskolan hade god kännedom om att hon och A.Y. hade svårt att samarbeta. Det pågick även en vårdnadstvist mellan A-M.H. i vilken båda parter begärde en-skild vårdnad om D. Anmälan remitterades till i kommun för upplysningar och yttrande. Nämnden överlämnade som sitt remissvar en av socialchefen och avdelningschefen för , , upprättad tjäns-teskrivelse, vari de anförde bl.a. följande. Den förälder där barnet är folkbokfört anses som platsinnehavare, det är också den förälderns inkomst som ligger till grund för avgiften. Platsinnehavaren är oftast den vars tillsynsbehov ligger som grund för det kontrakt på placeringstider som skrivs med förskolan. Förälder som söker omplacering av barn gör det oftast på grund av att få en förskoleplats närmare bostaden. I det aktuella fallet begärde fadern - plats-innehavaren - en omplacering till förskolan som låg närmare bostaden. Barnomsorgsavdelningen har ej som rutin att kontrollera huruvida platsinnehavaren är ensam vårdnadshavare eller om det föreligger gemensam vård-nad. Då det har blivit allt vanligare att föräldrar har gemensam vårdnad och inte bor ihop har barnomsorgsavdelningen för avsikt att göra en översyn av de regler/rutiner och begrepp som används, så att relevanta uppgifter finns på ansökningar, inkomstuppgifter och kontrakt. har infört ett nytt system för avisering av folk-bokföringsuppgifter. Det maskinella aviseringsregistret uppdateras och fr.o.m. har barnomsorgsavdelningen möjlighet att via datasystem få tillgång till aktuella uppgifter om bl.a. vem eller vilka som är vårdnadshavare. L. gavs tillfälle att kommentera remissvaret. JO anförde i beslut följande. Av utredningen har framkommit att barnet stadigvarande bodde hos A.Y., att denne ensam var innehavare av barnomsorgsplatsen och betalningsskyldig för denna. Det har vidare framkommit att hans begäran avsåg en omplace-ring till en förskola som låg närmare bostaden. Grundläggande bestämmelser om vårdnadshavares ansvar finns i 6 kap. 2 § andra stycket (FB). Närmare regler om vårdnadens utövande finns i 6 kap. 11-13 §§ FB. Barnets vårdnadshavare har sålunda rätt och skyldighet att be-stämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Har barnet två vårdnadshavare skall de tillsammans utöva bestämmanderätten, 6 kap. 13 § FB. Det krävs alltså normalt gemensamma beslut i frågor som rör vårdnaden. Bestämman-derätten utövas dock av den ene vårdnadshavaren ensam när den andre till följd av frånvaro, sjukdom eller annan orsak är förhindrad att ta del i beslut rörande vård-naden och beslutet inte kan skjutas upp utan olägenhet. Beslut som är av ingri-pande betydelse för barnets framtid får dock inte fattas av den ene vårdnadshava-ren ensam, om inte barnets bästa uppenbarligen kräver det. Bestämmelsen i 6 kap. 13 § FB skall dock inte tolkas så att båda föräldrarna, även om ingen är direkt förhindrad, skall behöva delta i alla vardagliga avgöranden. Om föräldrarna inte sammanbor måste med nöd-vändighet den förälder som har barnet hos sig träffa de flesta beslut som rör den dagliga omsorgen. I förarbetena till den nu gällande lag-stiftningen om vårdnad uttalades att till den dagliga omsorgen hör frågor om bl.a. barnets mat och kläder, sovtider och hur barnet skall tillbringa sin fritid. Däremot undantogs beslut av mera ingripande betydelse för barnets framtid, t.ex. frågor som rör barnets skolgång och bosättning (prop. 1975/76:170 s. har kommit till i huvudsak samma resultat be-träffande vilka be-slut som är att hänföra till den dagliga omsorgen (SOU 1995:79 s. 85 f.). Regeringen har också inför de tilltänkta ändringarna i 6 kap. FB berört frågan om vad som hör till daglig omsorg men ansåg att det inte fanns skäl att föreslå någon lagreglering i detta hänseende (prop. 1997/98:7 s. 53 f.). Däremot anges i propositionen att det kom-mande arbetet angående gemensam vårdnad för ogifta föräldrar kan ge anledning för regeringen att på nytt ta upp de frågor som har behandlats och att det i det sammanhanget också kan finnas anledning att överväga om be-slutanderätten för den förälder som barnet bor hos bör vidgas (s. 55). Det kan alltså konstateras att det finns ett betydande utrymme för den förälder som bor tillsammans med barnet att ensam fatta beslut i en mängd frågor som rör barnets personliga angelägenheter, så länge det är fråga om åtgärder som rör den dagliga omsorgen. Detta är också en förutsättning för att ett system med ge-mensam vårdnad skall fungera även i fall där för-äldrarna inte har möjlighet att ha så tät kontakt med varandra att alla beslut kan tas i uttryckligt samförstånd. Ett krav på gemensamma beslut även i frågor rörande den dagliga omsorgen skulle kunna motverka och försvåra för föräldrar att ha gemensam vårdnad. Självfallet får dock inte den förälder som barnet bor hos an-vända sin beslutanderätt på ett sådant sätt att den andre föräldern i praktiken utestängs från sitt vård-nadsansvar. Ut-gångspunkten är givetvis att samförståndslösningar är det som är bäst för barnet, och en utomstående måste kunna utgå ifrån att vårdnadshavarna är överens om inte alldeles särskilda omständigheter talar för något annat. Det kan givetvis anföras olika synpunkter på om val av förskola skall ingå i den dagliga omsorgen eller anses vara av så ingripande betydelse för ett barn att det krävs ett gemensamt beslut av vårdnadshavarna. Mot bakgrund av vad som ovan anförts anser jag att det är mycket som talar för att frågan om vilken förskola som skall väljas för ett barn i normalfallet bör kunna hänföras till den dagliga omsorgen. Den vårdnadshavare som barnet bor hos skulle därmed ha beslutanderätten i den frågan. Det förefaller för övrigt som mest naturligt att boföräldern, vars eko-nomi och ar-betsförhål-landen är av betydelse för valet av barn-omsorg, har det av-görande in-flytandet i detta hänseende.