frsrdg · GN04RR7 · 2000-01-01 00:00:00 — Besluten fattades dock ofta i linje med länspolismästarens förslag. Kommentarer från polisledningens sida, där man markerade att det var viktigt att indelningen i närpolisområden var så ändamålsenlig som möjligt, förekom. i genomgick två omorganisationer. blev fem självständiga polismyndigheter polisområden. genomfördes ännu en omorganisation. I är de tidigare självständiga myndigheterna i , , och nu närpolisområden. har delats in i fyra närpolisområden. Kommunerna är också egna närpolisområden. I närpolisområde finns vad man kallar närnärpolisområden vilka är underavdelningar till närpolisområdet. Det innebär att närpoliser är utplacerade vid mindre polisstationer i för att arbeta efter de förutsättningar som råder där. i har en länsledningsnivå med en länskriminalavdelning och en länsordningsavdelning. Vid i finns tre polisområden, , och med underliggande närpolisområden. Dessa polisområden samt närpolisområde var tidigare polismyndigheter. Omorganisationen i gjordes också i två steg. slogs polismyndigheterna i och samman till . fick man i länet den organisation man hade . De tre polisområdena skall fungera som självständiga enheter med eget budget- och resultatansvar. Deras främsta uppgifter är att avlasta närpolisområdena och samordna information från ledningen. I polismyndigheten finns sammanlagt 13 närpolisområden. I fick polisen en ny organisation . De tidigare 11 myndigheterna blev en med sammanlagt åtta polismästardistrikt och 59 underliggande närpolisområden. På länsnivån finns länsgemensamma funktioner såsom kriminalpolis och polisoperativ avdelning. Vid polismästardistrikt har man en operativ huvudenhet med funktioner för bl.a. utredning och trafik. Vidare finns två sidooperativa enheter med ansvar för utryckning och utredningsjour och närpolisen vid polismästardistriktet. i har efter omorganisationen en kommunikationscentral som är placerad i . Därifrån styrs polisinsatserna i hela länet. I och finns kommunikationscentraler i princip i samtliga polisområden eller polismästardistrikt. I finns även kommunikationscentraler som normalt inte längre används men som tas i bruk vid större händelser i det aktuella området. Man har dock för avsikt att skapa länsgemensamma kommunikationscentraler i och . Utryckningsverksamheten skulle därmed liksom i samordnas från en plats i länet. Polismyndigheternas organisation har utformats på olika sätt beroende på det utgångsläge man haft för polisverksamheten i respektive län. Någon enhetlighet har inte uppnåtts. Som framgår nedan har direktiven från regeringen och myndigheterna fått varierande genomslag. Detta är en effekt av att dessa direktiv inte varit detaljerade och således lämnat öppet för tolkningar. Gemensamt för de tre länen är att ledningsfunktioner har centraliserats. Länsledningarna kontrollerar i högre grad än tidigare den operativa verksamheten liksom ekonomin. Närpolisområdena har givits möjlighet att till viss del planera verksamheten i det egna närpolisområdet. Verksamheten styrs dock av direktiv från länsledningen. Graden av styrning och centralisering varierar mellan länen. Antalet ledningsnivåer för närpolisen är olika i de tre länen. I och finns det ur närpolisens perspektiv fyra ledningsnivåer. I finns sex ledningsnivåer. De bör dock påpekas att huvudstadens polismyndighet är landets största, och man har ansvar för särskilda polisfunktioner och händelser som är typiska för en huvudstad. I och förekommer det att poliser organisatoriskt tillhör en enhet men är utplacerade och arbetar i en annan. Vid polismyndigheten i finns flera exempel på detta. Myndighetsledningen och ledningen för de länsgemensamma funktionerna är placerade i . Den länsoperativa avdelningen med funktioner för operativ samordning och trafikpolis finns både i och . Denna dubblering av funktioner uppges vara en eftergift för konkurrensen mellan städerna. Den kan också vara ett tecken på att man anpassat organisationen efter verksamheten. Ett annat exempel är närpolisområde. Där arbetar utredare som organisatoriskt tillhör utredningsenheten vid polisområde. De utreder brott som begås i och har sin arbetsplats i , men lyder inte under närpolischefen i utan under polisområdeschefen i . Denna "utplacering" av poliser med olika funktioner innebär således att förändringarna till följd av omorganisationen begränsas. Denna organisation kan uppfattas som en flexibilitet i polisorganisationen men även som ett tecken på stelbenthet. Inte mycket har hänt. I har närpolisområde ett mer långtgående ansvar än andra närpolisområden då man utreder samtliga ärenden som anmäls i området och som inte överlämnas till . Närpolisområdet har även ansvar för utryckningsverksamheten i närpolisområdet -- och . Man har infört periodplanerad arbetstid i samtliga närpolisområden i polisområde utom i . Närpoliserna i anser att närpolisreformen haft begränsad betydelse för ett område som där man alltid arbetat nära medborgarna och med de problem man haft i området. En hel del har hänt. närpolisområde var tidigare en självständig polismyndighet. slogs den samman med . Från är man ett närpolisområde under polisområde. Polisstationen i var tidigare öppen dygnet runt men är enbart öppen under kontorstid. Närmaste nattöppna station ligger i . Där finns också närmaste arrest. Arresten i polisstationen i öppnas endast vid större evenemang på orten. Transporter till arresten i är kostsamma och tar tid från annat polisarbete. Antalet omhändertaganden enligt lagen om omhändertagande av berusade har minskat sedan omorganisationen genomfördes. som omorganisationen av polisen i pågick anmäldes färre brott och när kommunikationscentralen i stängde minskade antalet ingripanden och medelkötiden ökade kraftigt. Till följd av omorganisationen har antalet poliser i området minskat. Poliserna har sällan tid att patrullera närpolisområdet. Således har polisens synlighet och tillgänglighet minskat. Flera handlare på orten uttrycker oro för vad man uppfattar som en brist på poliser i området , något som gör att säkerheten minskar. Polisen hinner inte vara på mer än en plats vilket gör det lätt för brottslingarna att planera sin verksamhet. Besparingarna till följd av omvandlingen från polismyndighet till närpolisområde är osäkra (en fallstudie rörande närpolisområde finns i bilaga 1). Trots att har definierat det problemorienterade arbetssättet (se del 1) uppfattas det på olika sätt i de tre länen. Närpolisverksamheten introducerades som det problemorienterade arbetssättet. Detta har lett till att närpolisverksamheten förknippas med det problemorienterade arbetssättet, något som strider mot polisledningens riktlinjer. Riktlinjerna innebär att det problemorienterade polisarbetet skall genomsyra all polisverksamhet. I har det problemorienterade arbetssättet fått genomslag i närpolisverksamheten, och flera närpoliser menar att de börjat arbeta på ett helt nytt sätt. I , och anses det problemorienterade arbetssättet inte vara något nytt. Man har alltid känt sitt område och dess problem väl. Det problemorienterade arbetssättet infördes formellt i polisorganisationen innan poliserna fick utbildning på området. Det faktum att utbildningsinsatserna koncentrerats till närpolischeferna och närpoliserna förstärker bilden att det problemorienterade arbetssättet hör samman med närpolisorganisationen. Många närpoliser anger att man inte givits någon fördjupad utbildning i det problemorienterade arbetssättet, utan mer en övergripande utbildning. Flera närpoliser saknar således stöd och metoder för att arbeta på det sätt som förväntas av dem. Intrycket är att polisledningen inte känner till denna brist på vägledning och arbetsmetoder. Som ett exempel på lyckat problemorienterat arbete anges ofta "den vända korvkiosken". I en svensk stad hade man utanför en järnvägsstation stora problem med cykelstölder. Det fanns också en korvkiosk utanför järnvägs stationen som stod vänd från cykelställen. Man vände på korvkiosken för att genom ökad övervakning minska cykelstölderna. Mycket riktigt minskade cykelstölderna utanför järnvägsstationen. Det finns även andra exempel på lyckade effekter av problemorienterat arbetssätt men dessa är få, och exemplet med den vända korvkiosken återkommer vid samtal med poliser och andra som arbetar inom rättsväsendet. Problemorienterat polisarbete tycks betyda olika saker i olika delar av landet och för olika poliser. Tolkningen av det problemorienterade arbetet skiljer sig inte minst mellan stora och små städer. För vissa poliser saknar begreppet problemorienterat arbete innehåll och man saknar metoder för att arbeta problemorienterat. Andelen närpoliser av det totala antalet poliser skiljer sig åt mellan de tre lä-nen. I och anges av poliserna vara närpoliser. I är enligt myndighetens redovisning av poliserna närpoliser. Vid myndigheterna redovisas dock andelen när-poli-ser på skilda sätt. I vissa närpolisområden har man ansvar för en stor del av utredningarna och samtliga utryckningar. Trots det redovisas samtliga poliser som närpoliser. Närpolisområdenas storlek skiljer sig också åt. närpolisområde omfattar 56 000 invånare och all typ av verksamhet och bebyggelse. I finns närpolisområden som omfattar en stadsdel med nästan lika många invånare som . I utkanten av finns närpolisområden med drygt 22 000 invånare till största del bestående av bostadsområden och skolor. Närpolisområde omfattar ett samhälle med 9 000 invånare. Där fördubblas antalet invånare . Uppenbarligen har samma begrepp olika innebörd i olika områden. Närpolisområdenas arbetsuppgifter varierar beroende på områdets storlek och karaktär. Det gör det svårt att jämföra närpolisområdena med varandra. Kritiken mot närpolisreformen är - särskilt på de mindre orterna - hård. Man anser att en reform som ursprungligen var avsedd för direkt har överförts på områden som till stora delar består av utpräglad glesbygd eller mindre samhällen. Poliserna menar att de alltid har arbetat som närpoliser. Därför blir reformen med "nya" påbud förvirrande. Närpolisområdena och har haft tre organisationsformer. När länsorganisationen infördes var man egna polismyndigheter. Därefter infördes länsorganisationen och myndigheterna blev polisområden. blev polisområdena närpolisområden. Närpoliserna anser dock att de har samma arbetsuppgifter och ansvar som . Man anger att närpolisverksamheten begränsats för att närpoliserna skall hinna med utrednings- och spaningsverksamhet. Närpoliserna anser att makten över den egna verksamheten har centraliserats trots att syftet med omorganisationen var en decentralisering. Vid länsordningsavdelningen finns fem övervakningsenheter. Dessa är utplacerade i samtliga större närpolisområden utom . Ordningspoliserna är således placerade vid närpolisområden. Närpolischefen har det geografiska ansvaret för närpolisområdet. Utryckningen styrs och organiseras från länsordningsavdelningen. Närpolisarbetet varierar mellan närpolisområdena. Arbetet mot uppsatta mål är mycket centralt för närpolisen i . I handlingsplanen anges ett antal mål som skall ligga till grund för arbetet vid närpolisområdena. Dessa är utformade utifrån problemen i närpolisområdet. Målen kan exempelvis vara att våldsbrottsligheten, inbrotten och ungdomsbrottsligheten skall minska. I och närpolisområden finns "målgrupper". Grupperna har ansvar för arbetet mot var sitt mål. Närpoliserna i skall enligt beslut från länsledningen arbeta mot de uppsatta målen av arbetstiden. Enligt länspolismästaren är detta ett sätt dels att få när-poliserna att ägna tid åt arbetet mot sina mål, dels att skydda poliserna från att dras in i annan verksamhet. Denna regel förstärker intrycket av att närpolisverksamheten är en särskild verksamhet, skild från annan. Regeln innebär också att det problemorienterade arbetssättet kopplas till närpolisverksamheten, då mycket av den planerade närpolisverksamheten bygger på det problemorienterade arbetssättet. Någon motsvarande regel finns inte i eller . Att en stor del av arbetstiden ägnas åt arbete mot ett särskilt mål innebär att poliserna får specialkunskaper inom ett visst område. I närpolisområde Nord/Väst i arbetar poliserna två och två med kontaktansvar för ett geografiskt område. Närpoliserna har även kategoriansvar. Det innebär att närpoliserna två och två specialiserar sig på ett ämnesområde, exempelvis snatterier, skadegörelsebrott eller våldsbrott. Till grund för utformningen av kategoriansvaret ligger en problemanalys av närpolisområdet. Närpoliserna skall även följa utvecklingen inom området samt arbeta förebyggande. I har man utformat mål för arbetet i närpolisområdena. I vissa områden finns mål för verksamheten som är mycket detaljerade. Vid närpolisområdena bedöms värdet av olika typer av arbete på olika sätt. Exempelvis uppskattar poliserna i närpolisområden i jämförelse med andra närpolisområden katederundervisningen i lag och rätt i skolan. I undervisar man fortfarande i lag och rätt i skolan och närpoliserna är mycket positiva till detta arbete. Vid de mindre orterna i och ansvarar närpoliserna inte längre för lag- och rättundervisningen utan informerar i skolorna när man blir tillfrågad. Kontakten upprätthålls genom spontana besök, via samverkansgrupper och om något särskilt händer. Det tyder på att samhällets storlek och graden av rörlighet påverkar polisens bedömning av vilket behov av att skapa kontakt med eleverna som föreligger. I närpolisområde har man motsatt sig att göra detaljerade handlingsplaner då man anser sig sakna praktisk användning för dem. Handlingsplanen i närpolisområdena är ofta en lokal variant på myndighetens handlingsplan. De tre polismyndigheternas handlingsplaner överensstämmer i princip med regeringens regleringsbrev. I har samtliga närpolisområden handlingsplaner. I närpolisområdena och har man en gemensam närpolischef och en gemensam handlingsplan, trots att närpolisområdena omfattar två olika kommuner. De närnärpolisområden som finns under närpolisområde har utformat detaljerade aktivitetsplaner där man beskriver problem och samverkanspartner i området samt hur arbetet skall följas upp. Handlingsplanen följs upp i de närpolisområden som har en sådan, i vissa områden så ofta som . Man analyserar då inte minst statistiken över den anmälda brottsligheten. Närpoliserna är dock kritiska till användningen av statistiken då man menar att den inte nödvändigtvis speglar mörkertalets utveckling. Närpoliserna menar att en effekt av närpolisreformen är att allmänheten har blivit mer benägen att anmäla brott då man lärt känna sin polis. En ökad anmäld brottslighet behöver därför inte innebära att brottsligheten verkligen har ökat. Polisen anser också att statistiken är alltför känslig för tillfälliga variationer för att utgöra ett användbart styrinstrument. Om verksamheten styrs alltför mycket av statistiken kan insatserna bli missriktade. Brottsstatistiken har dock betydelse inte minst vid utformningen av områdenas handlingsplaner. Den ligger också till grund för resultatdialogen. Handlingsplanerna följs upp vid budgetårets slut i en resultatdialog mellan länspolismästaren och representanter för . Vid myndigheterna genomförs också resultatdialoger regionalt och lokalt. Inte i något av de granskade länen kan man påvisa bestående minskad brottslighet . Minskad brottslighet var den önskade effekten vid införandet av närpolisverksamheten. Polischefer hänvisar till andra länder där närpolis-verksamhet införts och där effekterna visat sig först efter åtta till . En splittrad närpolisverksamhet? En mycket vanlig åsikt bland närpoliserna är att närpolisarbetet splittras på grund av att man deltar i arbetet med utredning och utryckning. Detta innebär svårigheter att planera arbetet. Enligt polismyndigheternas handlingsplaner får närpolisens deltagande i ingripandeverksamhet inte störa den planerade verksamheten som är grunden i närpolisverksamheten. Det var också utgångspunkten när närpolisen infördes. Närpoliser som sökt sig till verksamheten anger att de från ledningen fått uppfattningen om att verksamheten vid närpolisområdena skulle pågå och att deltagande i utryckningsverksamheten inte skulle ingå i närpolisens arbetsuppgifter. Det tyder på att ledningen har haft orealistiska förväntningar på hur närpolisverksamheten skulle kunna bedrivas. Närpoliser vid de granskade polismyndigheterna deltar i olika grad i utryckningsverksamheten. Vid sidan av de arbetspass som närpolisen regelbundet fullgör vid utryckningsverksamheten, deltar man även i utryckningsverksamheten vid stora händelser och . Det innebär att den planerade verksamheten samt arbetet med kartläggning och analys i de allra flesta närpolisområden upphör . Närpolisverksamheten, i meningen formaliserat samarbete med andra instanser i samhället, är således i praktiken ett vår- och höstfenomen. Utryckningens "lån" från närpolisverksamheten kan tyda på att utryckningsenheterna är feldimensionerad men det kan också vara ett praktiskt sätt att lösa personalkrävande situationer och således ett tecken på flexibilitet. Det är dock tydligt att närpoliserna ofta känner sig som en resurs åt utryckningsverksamheten. Närpoliserna förefaller bli alltmer specialiserade. Att poliser i vissa närpolisområden är avdelade för att arbeta med ett visst mål gör dessa till specialister på området. Vid flera närpolisområden har man avdelat poliser för att enbart arbeta med utredning och i vissa fall enbart med utryckning. Det är också tydligt att man efter hand finner organisationsformer som passar det egna området. inspektionsenhet har vid upprepade tillfällen påpekat att det i samtliga tre län finns en negativ attityd mot närpoliser bland de andra poliserna i organisationen. Vid införandet av närpolisreformen påpekade man att intresset för närpolisen var svagt även från ledningens sida. Närpoliserna i och anger att de bemöts med misstro. Man menar att det finns en nedlåtande attityd gentemot närpoliser från poliser verksamma inom andra delar av polisorganisationen. Vidare menar man att man inte har samma tillgång till resurser av olika slag som övrig verksamhet. Ledningen i anger att man är medveten om att det finns en nedlåtande attityd gentemot närpolisen, men man anser att det är något som håller på att ändras. Polischeferna och närpoliserna har således skilda uppfattningar om detta. Ansvaret för utredningsarbetet finns på olika nivåer i de granskade länsmyndigheterna. Utredningarna fördelas mellan nivåerna efter en ärendefördelningsplan i och . I delas utredningarna upp vid anmälningstillfället. I utreds de flesta ärenden av rotlarna vid polismästardistriktet. Utredningsjourerna sköter ärenden som man avslutar inom i princip , och närpolisområdena utreder främst de enklare brott som begås i närpolisområdet. utreder de grövre brotten och fungerar som samordnare av den länsövergripande brottsligheten. Organisationen innebär således att utredningsverksamheten finns på fyra nivåer. I utreds ärenden av länskriminalpolisen i mån av tid. Polisområdets kriminalpolisenhet utreder flest ärenden. Den andel ärenden som redovisats av närpolisen till åklagare uppgick till i . Närpolisen skall utreda den s.k. vardagsbrottsligheten. Närpolisområdena och ansvarar i princip för utredningen av samtliga anmälda brott inom respektive område. I utreds av utredningarna som överlämnas till åklagare vid närpolisområdena, resten av ärendena utreds av länskriminalpolisen. Det är tydligt att man vid närpolisområdena i anpassat verksamheten till det stora ansvar man har för utredningsverksam Exempelvis arbetar en grupp vid närpolisområde enbart med utredning och spaning. Vid närpolisområdet anges att man mycket sällan överlämnar ärenden till länskriminalpolisen. Utredningsansvaret efter omvandlingen från polismyndighet till närpolisområde har således inte förändrats. I överlämnades av ärendena till åkla-ga-ren från närpolisen. Gemensamt för de tre undersökta myndigheterna är att ansvaret för utredningsverksamheten är spridd i polismyndigheten. Polismyndigheterna i och har fått kritik från ungdomsbrotten utreds vid polismästardistriktets rotel eller polisområdets enhet i stället för vid närpolisområdena. Flera närpolisområden har som mål att bekämpa ungdomsbrott. Detta har föranlett åtgärder från vissa polisområden i . Vid polismyndigheten i görs utredningarna fortfarande vid polismästardistriktens ungdomsrotel. Från polisledningens sida motiverar man detta med att ungdomar inte begår brott i ett och samma närpolisområde utan rör sig över staden. Utredningsrotelns ansvar för dessa utredningar förbättrar möjligheterna till helhetssyn. Utryckningsverksamheten har en särställning i samtliga myndigheter. Detta markeras främst av den organisatoriska placeringen. Medan utredningsverksamheten i princip finns på samtliga nivåer i myndigheterna, är det vanligen inte fallet med utryckningsverksamheten. Utryckningsverksamhetens poliser periodplanerar inte heller arbetstiden som de flesta närpoliser och utredare gör. Periodplanerad arbetstid innebär att polisernas arbetstider planeras efter i förväg kända händelser. Det problemorienterade arbetssättet skall genomsyra all polisverksamhet. Även utryckningsverksamheten skall således arbeta problemorienterat. Man har dock vid polismyndigheterna angett att det är svårt att finna tid för utryckningsverksamheten att arbeta problemorienterat. Det kan tyda på att det är förknippat med svårigheter att finna metoder för utryckningsverksamhetens problemorienterade arbete. I finns det ett formaliserat samarbete mellan närpolisen och utryckningen. Detta samarbete fungerar till synes inte i praktiken och framstår mer som ett försök att höja närpolisens status. Gemensamt för närpolisområdena i de tre länen är att stationerna är öppna under kontorstid och att man har lunchstängt. är öppettiderna kortare än kontorstid. Detta innebär således att den som bor i ett närpolisområde och arbetar i ett annat har svårt att hinna besöka den egna närpolisen. Närpolisstationerna är inte heller alltid placerade centralt i området. Exempelvis ligger i utkanten av området. Väst i saknar lokaler i det egna närpolisområdet. Närpolis-områdets lokaler finns i det centrala polishuset i och har ingen egen entré. Grundtanken med en nära polis har förbisetts vid denna organisation. Efter omorganisationerna är fler polisstationer stängda . I finns den enda nattöppna polisstationen i . Övriga polisstationer har skalskydd vilket innebär extra säkra dörrar, fönster och larm. I och patrullerar sammanlagt fem arbetslag området . I finns nattöppna polisstationer i respektive polis-område, , och . Mellan 15 och 30 poliser tjänstgör i myndigheten . I polismästardistrikt i finns två nattöppna polisstationer. Å ena sidan har andelen polisstationer som är bemannade dygnet runt minskat. Å andra sidan har detta enligt polismyndigheternas ledningar inneburit att man kunnat öka antalet poliser som patrullerar områdena . Polismyndigheterna har ålagts att spara pengar. Dessa besparingar ålades polismyndigheterna fr.o.m. /94. Den nya polisorganisationen och närpolisreformen infördes successivt . Ett av syftena med att skapa länsmyndigheter var att vissa funktioner skulle kunna rationaliseras om de gjordes länsgemensamma. Närpolisreformen genomfördes med syftet att en ny organisation skulle förbättra polisarbetet och minska brottsligheten. För närpolisområden som varit en polismyndighet har resurserna minskat. Resursminskningen har kommit att förknippas med omorganisationen. Det faktum att poliserna i myndigheterna kopplat ihop sparkrav med den nya organisationen gör det svårt att avgöra om det är omorganisationen eller färre poliser som lett till det missnöje som kan skönjas i delar av poliskåren. i har tilldelats mellan 2,5 och mellan åren 1994/95 och 1998. har myndighetens förbrukning överstigit tillgängliga medel. i har tilldelats ca . Budgetåren 1995/96 och 1997 har förbrukningen överstigit myndighetens tillgängliga medel. har myndigheten inte använt tillgängliga medel. Anslaget till i har åren 1995/96-1998 uppgått till ca .