frsrdg · GN04RR3 · 2000-01-01 00:00:00 — I utvärderingen anges att av de tillfrågade kommunerna anser att påståendet "ett trevligt bemötande vid mötet" (dvs. dialogen ) stämmer mycket bra. I sammanhanget kan nämnas att ungefär hälften av de 60 kommuner som var utvalda för dialog erhöll stöd till sina lokala investeringsprogram. Liksom i enkäten om 1998 års fördelning får i undersökningen av fördelning högre betyg av kommunerna än vad får. För båda aktörerna gäller att betyget är högre än . Medelbetyget på en femgradig betygsskala uppgår för till 4,1 (median 4) och för till 3,0 (median 3). Synen fördelning bland de kommuner som ansökte om stöd 1998 Kommunernas erfarenheter av fördelning har i viss mån även fångats upp i den första enkäten. Resultatet av enkäten beträffande fördelning visar att flera kommuner upplever att processen fungerade bättre andra fördelningsåret. av de kommuner som ansökt om stöd både års fördelningar, och som har besvarat enkäten, instämmer helt eller delvis i att kontakterna med var bättre inför fördelningen . Bättre skriftlig information och klarare riktlinjer är positiva faktorer som kommunerna nämner i kommentarerna. Likaså uppskattades att man i kommunerna hade mer tid på sig att utarbeta ansökningarna. Några kommuner skriver att man blev kallad till dialog, vilket ansågs positivt. De problem som lyfts fram av de kommuner som inte anser att någon förbättring skett är bl.a. att det är oklart om och hur departementet analyserar långsiktigt hållbara miljökonsekvenser och projekt med fler ingående kommuner. Departementet är också fortfarande svårt att nå för djupare diskussioner, menar enstaka kommuner. Beträffande anger av kommunerna som har besvarat frågan att de instämmer helt eller delvis i att kontakterna var bättre års fördelning av stöd än års. , liksom kommunerna själva, hade då fått mer erfarenhet och var bättre informerad om stödformen, enligt enkätsvaren. I enkäten förs vidare fram synpunkter som "var betydligt aktivare" och "Vi har haft en bättre dialog. Det beror delvis på att vi själva har tagit initiativ till detta." En kommun skriver att "hade ingen aktiv, konsultativ roll vare sig 1998 eller 1999". Andra kommuner är mer positiva och menar att samarbetet med fungerade lika bra under båda fördelningsåren. Förändrade rutiner inför fördelningen av stöd Inför den fördelning av stöd till lokala investeringsprogram som kommer att ske har , som nämnts i kapitel sex, aviserat vissa förändringar i kontakterna med kommuner och länsstyrelser. Den viktigaste förändringen för kommunernas del är att departementet inte längre väljer ut ett mindre antal kommuner med "lovande" intresseanmälningar till s.k. dialogträffar. Av ett brev, som skickades till kommunerna , framgår att departementet finner det angeläget att kommuner som inte fått bidrag och heller inte varit på dialog, får möjlighet att diskutera sitt investeringsprogram med departementet. ambition är att träffa alla kommuner som har för avsikt att söka stödet . Departementet ställer sig även positivt till att de kommuner som ansökte om stöd men inte beviljades stöd, kan använda den befintliga ansökan som underlag för dialogmötena. Denna ersätter då intresseanmälan. Till skillnad från kommer de s.k. dialogträffarna att anordnas i länen tillsammans med länsstyrelserna om dessa anser detta vara önskvärt. Ett av de mest framträdande karaktärsdragen i den fördelningsmodell som använts för fördelningen av stöd till lokala investeringsprogram är att kontakten mellan kommunerna och har intensifierats. revisorer konstaterar dock att dessa kontakter inte var helt oproblematiska. För det första uppfattade många av kommunerna brister i de riktlinjer som gav om det aktuella stödet och att dessa brister upplevdes som besvärande och resulterade i extraarbete för kommunerna. revisorer menar att förhållandevis fria riktlinjer för utarbetande av ett lokalt investeringsprogram har både för- och nackdelar. ramar ger kommunerna större möjligheter till ett innovativt tänkande. Engagemanget och diskussionen kring miljöfrågor kan gynnas. Vidare blir det möjligt att anpassa åtgärderna till i kommunen specifika förhållanden. En mer utpräglad regelstyrning har i stället fördelen att kommunerna slipper agera under det man uppfattar som betydande osäkerhet. Med tydliga riktlinjer blir risken mindre att kommunerna satsar på sådana projekt som senare visar sig oförenliga med en preciserad regelmassa och som därför i vissa avseenden kan anses ha utförts förgäves. Dessutom finns det anledning att tro att onödig ryktesspridning bland kommunerna minskar samt att man skapar större förståelse hos kommunerna för utfallet av fördelningen. revisorer menar att ett omfattande statligt stöd bör kännetecknas av en så pass väl genomarbetad struktur att det går att upprätthålla en viss minimistandard beträffande kontinuitet i frågan om vilka riktlinjer som gäller i såväl tid som rum. När det gäller de lokala investeringsprogrammen finns det anledning att ifrågasätta om denna minimistandard uppnåtts under det första fördelningsåret. Kommunernas upplevelser av att riktlinjerna inte var helt enhetliga vare sig mellan olika kommuner eller kan även tyda på att man från sida haft en del svårigheter att upprätthålla principen om likabehandling i underhandskontakterna med kommunerna. revisorer ser annars fördelar i att kommunerna ges möjlighet att föra en direkt dialog med den beredande enheten vid . Denna informella form av kontakt har dessutom i hög grad uppskattats av kommunerna. revisorer menar dock att den aktuella kontaktformen kan resultera i en sådan arbetsbelastning på att den måste vägas mot andra, mindre resurskrävande, kontaktformer. De initiativ beträffande dialogmötena som tagit inför kommande beredningsarbete innebär att man inte gör ett urval av kommuner inför dialogmötena. revisorer ser positivt på att ett urvalsmoment försvinner då haft svårigheter att möta kommunernas krav på redovisning av klara och entydiga urvalskriterier. innebär dock nyordningen en ökad risk för att dialogmomentets omfattning blir svårare att kontrollera för departementet. Departementets uttalade ambition att försöka upprätta fördjupade kontakter med de kommuner som sökt men inte tilldelats stöd får emellertid anses som vällovlig. Kommunernas arbete med intresseanmälan och ansökan kännetecknades under första fördelningsåret även av en stark tidspress. Detta resulterade bl.a. i att en del kommuner uppger att de haft svårt att hinna förankra investeringsprogrammen hos kommunmedlemmarna. Särskilt svårt har det varit att hinna få gehör för de nya idéer som dykt upp, vilket har resulterat i att många av de åtgärder som slutligen prioriterats i ansökan är väl kända och genomarbetade . Enligt revisorers uppfattning kan frågetecken resas kring hur väl kommunerna har lyckats svara upp mot regeringens önskan om att de lokala investeringsprogrammen skall beslutas i en bred lokal process. Trots en begränsad undersökning av kommunernas syn på det andra fördelningsårets arbete tycker sig revisorer kunna märka en positiv utveckling. De erfarenheter som efter hand har växt fram hos den beredande enheten vid har resulterat i att kommunerna upplever departementets agerande och besked som avsevärt tydligare under det andra fördelningsåret. Det finns hos departementet en medvetenhet om vilka de huvudsakliga problemen är i relationerna till kommunerna och åtgärder har vidtagits för att minska dessa. Sammanfattningsvis konstaterar revisorer att det finns en besvärande motsättning mellan å ena sidan en tendens från regeringen att ta en mer aktiv del i förvaltningsliknande ärendehantering och kommunernas önskan om tydlighet och klargörande återkopplingar. känner sig tvingat till otydlighet då man inte anser sig ha rätt att binda upp regeringens beslutsfattande. Dessutom gjorde avsaknaden av en tydlig vägledning i den reglerande förordningen att den beredande enheten vid fick handla under betydande osäkerhet. Denna osäkerhet ledde till ett i många fall improviserat agerande vilket i sin tur fick till följd att kontinuiteten i de besked som gavs blev lidande. Denna motsättning är enligt revisorers uppfattning en del av den valda modellen och kommer därför även framgent att skapa problem i relationerna mellan kommunerna och . I detta kapitel görs en närmare analys av de 42 kommuner som erhållit stöd till lokala investeringsprogram och de 47 kommuner som erhöll stöd 1999. Ett antal variabler knutna till de olika kommunerna kommer att studeras. I en del fall redovisas även hur variabler samvarierar. Bland de faktorer som studeras närmare kan följande nämnas: Hur är stödet till lokala investeringsprogram geografiskt fördelat över landet? Är det främst de större kommunerna som fått stöd till sina lokala investeringsprogram? Vilken är arbetslöshetssituationen i de kommuner som fått stöd till sina lokala investeringsprogram? Stöd per arbetstillfälle. Hur mycket stöd erhålls för varje arbetstillfälle som investeringsprogrammen genererar? I kapitlet redovisas också en begränsad analys av de sammanlagt knappt 460 åtgärder som erhöll stöd . Denna del av studien bygger på den kategorisering av de olika åtgärderna som sammanställts av . Avslutningsvis redovisas hur stödet har fördelats på olika huvudmän. Tillgången på data om de åtgärder som ingår i de investeringsprogram som beviljades stöd /är ännu begränsad. Mot den bakgrunden blir beskrivningen på åtgärdsnivå av fördelning mindre omfattande än fördelning av stöd. Fördelningen av stöd på kommuner Översikt över de båda årens fördelning av stöd till lokala investeringsprogram redovisade den slutgiltiga fördelningen av stöd till lokala investeringsprogram. hade fördelats till 42 kommuner för genomförande av lokala investeringsprogram . Därutöver erhöll landets 70 minsta kommuner vardera för att fördjupa arbetet med hållbar utveckling. Sammantaget beräknas de åtgärder som beviljats stöd kunna skapa drygt 8 000 direkta årsarbeten . Fördelningen på de 42 kommunerna redovisas i bilaga 4. Det faktiska fördelningsresultatet beskrivs närmare i en rapport sammanställd av som presenterades (, 1998). Vid en sektorsvis sortering finner man att de kommuner som beviljats stöd främst har satsat på det som klassificeras som byggande och boende. av de 2,3 miljarderna som fördelades hänförs till denna kategori. Därefter följer satsningar på olika energiprojekt med en fjärdedel av totalsumman. Satsningar på vatten- och naturvårdsprojekt omfattade och bidrag till folkbildnings- och informationsprojekt av den totala stödsumman. I redovisning framhålls att indelningen i olika sektorer inte är helt oproblematisk att genomföra. I många fall har ett och samma projekt sektorsövergripande karaktär och kan omfatta exempelvis såväl bygg-, energi- som naturvårdsprojekt. De investeringsprogram som beviljats stöd omsluter totalt ca varav de miljörelaterade investeringarna uppgår till . Av de som beviljats i stöd har cirka en miljard gått till det som i förordningen betecknas "vinstdrivande verksamhet". De 47 kommuner som beviljades stöd kommer att investera sammanlagt (se bilaga 5). Till dessa investeringar utgår stöd med totalt . De investeringsprogram som beviljats stöd förväntas resultera i drygt 3 500 nya årsarbeten . Av de 42 kommuner som fått del av stöd till lokala investeringsprogram har drygt hälften en befolkning som överstiger kommunernas genomsnittliga befolkningsmängd (ca 30 700). I av de stödbeviljade kommunerna överstiger invånarantalet medianvärdet (ca 15 700) för rikets samtliga 289 kommuner. Av de 47 kommunerna som beviljades stöd hade en befolkningsstorlek som översteg genomsnittsvärdet för samtliga kommuner medan hade ett större invånarantal än mediankommunen. De sex kommuner med en befolkning större än 100 000 invånare som beviljades stöd vid fördelning (, , , , och ), lyfter sammanlagt av totala stödsumma. Deras andel av befolkningen uppgår till av hela landets befolkning. är den överlägset största bidragstagaren med av det stöd som fördelades 1998. över de båda fördelningsåren har nio av elva kommuner med en befolkning över 100 000 invånare erhållit stöd till sina lokala investeringsprogram. Av den totala bidragssumma som beviljades erhöll dessa nio kommuner som deras andel av landets befolkning uppgick till . För att möjliggöra ytterligare jämförelser mellan kommunerna, används även det relativa måttet stöd per capita. Sambandet mellan stödet per capita och befolkningsstorleken under de båda fördelningsåren illustreras i figur 8.1 och 8.2. Av trendlinjen i figur 8.1 framgår att samvariationen mellan de båda variablerna är svagt negativ. Befolkningsstorleken förklarar dock av variationen i den beroende variabeln (stöd per capita) varför sambandet kan betraktas som försumbart. I figur 8.2 återfinns också en negativ linjär samvariation. Förklaringsgraden uppgår här till , vilket gör att slutsatsen även i detta fall blir att sambandet kan betraktas som obefintligt. Av 288 kommuner ansökte, som tidigare nämnts, 115 om stöd till lokala investeringsprogram vid det första årets fördelning. Sökbilden på länsnivå är sådan att mellan () och () av länens kommuner sökte stödet. Av de kommuner i respektive län som ansökte om stöd avslogs samtliga ansökningar i sju län (, , , , , och ). Den enda kommun som ansökte om stöd i erhöll stöd medan fyra av de fem ansökningarna från kommuner i län beviljades stöd. Tabell 8.1 illustrerar närmare vilka län som kommit i åtnjutande av medel. Här framgår att kommuner i 13 av landets 21 län erhöll stöd. Jämför man den totala stödsumman per län framgår att får ojämförligt mest stöd. Använder man ett relativt mått framgår det emellertid att får mest stöd per capita åtföljt av och län. Även uttryckt i stöd per capita får förhållandevis stort stöd. Detta uppgår dock bara till ungefär hälften av vad erhåller. Tabell 8.1 Stöd fördelat på län, fördelning Län Antal stödbeviljade kommuner Stöd till lokalt investeringsprogram (mkr) % av stöd Stöd/capita (kr) 7 692,20 392,64 län 6 393,23 352,17 12 350,00 235,59 1 260,00 627,47 2 153,80 859,12 län 2 114,33 476,06 län 4 92,42 335,87 2 69,04 271,43 1 63,84 223,82 2 58,70 227,04 1 37,52 133,91 1 20,93 77,14 1 13,46 41,03 SUMMA 42 2319,47 I tabell 8.2 redovisas motsvarande fördelning på olika landsändar. Här framgår att ett mindre antal norrländska kommuner har fått stöd samt att den totala stödsumman till är betydligt mindre än till kommunerna i och . Även om man använder ett relativt mått som stöd per capita visar det sig att de norrländska kommunerna fått ett betydligt lägre stöd. Bortsett från de små kommuner som fått del av det särskilda plane ringsstödet på , erhöll ingen kommun norr om stöd vid fördelning. Tabell 8.2 Stöd fördelat på landsdelar, fördelning Landsdel Antal stödbeviljade kommuner Stöd till lokalt investerings- program (mkr) % av stöd Stöd/capita (kr) 25 1 306 307,52 15 944,68 278,09 2 69,04 57,44 SUMMA 42 2319,47 Till det andra fördelningsåret hade i medeltal av kommunerna i respektive län ansökt om stöd. Lägst andel sökande kommuner () hade och medan motsvarande siffra låg i , och . När det gäller stödutfallet kan noteras att av de kommuner i som ansökte om stöd också beviljades stöd. Bortsett från de sex län som inte innefattade någon stödbeviljad kommun vid det andra årets fördelning fick och sämst utdelning. Av de åtta kommuner i respektive län som ansökte om stöd var det endast en i vartdera länet som beviljades stöd (). Den geografiska spridningen av stöd till lokala investeringspro-- gram redovisas närmare i tabell 8.3. erhåller den största andelen av det stöd som fördelas (26,). Tittar man på den relativa siffran stöd per capita i respektive län finner man att erhåller mest stöd följt av och län. erhåller minst stöd i såväl absoluta termer som i förhållande till länets befolkningsstorlek. Det kan även konstateras att tre län - , och - inte fått del av det statliga stödet varken eller 1999. Mot bakgrund av att andelen kommuner i de två sistnämnda länen som sökt stödet års fördelning var högt, kan stödutfallet betraktas som särskilt svagt. Det kan även noteras att arbetslösheten i dessa båda län var 4,69 respektive vilket överstiger den genomsnittliga arbetslösheten i riket som var . Tabell 8.3 Stöd fördelat på län, fördelning Län Antal stödbeviljade kommuner Stöd till lokalt investeringsprogram (mkr) % av stöd Stöd/capita (kr) 14 385,30 259,35 1 236,02 927,92 län 5 152,02 136,15 3 134,27 76,16 län 3 112,08 466,69 6 81,76 197,32 1 71,26 254,35 2 53,63 163,47 2 53,16 205,12 2 44,92 250,92 4 38,62 147,23 1 36,72 635,46 1 16,83 65,50 1 12,70 44,52 1 3,50 26,29 SUMMA 47 1 432,79 Studerar man fördelningen av stöd på landsdelar (se tabell 8.4), finner man att huvuddelen av stödet går till (60,). I förhållande till befolkningsmängden i de olika landsdelarna erhåller dock mest stöd vid fördelning av stöd till lokala investeringsprogram (ca /invånare). Tabell 8.4 Stöd fördelat på landsdelar, fördelning Landsdel Antal stödbeviljade kommuner Stöd till lokalt investeringsprogram (mkr) % av stöd Stöd/capita (kr) 33 866,43 204,08 6 235,05 68,95 8 331,30 277,67 SUMMA 47 1 432,78 Kommunernas sysselsättningssituation Enligt 3 § förordningen (1998:23) som reglerar det statliga stödet till lokala investeringsprogram krävs att de föreslagna åtgärderna i ett program skall kunna antas öka sysselsättningen. I diskussionerna kring de lokala investeringsprogrammen har viss kritik framförts mot att sysselsättningskravet fått en alltför framskjuten position i förhållande till programmens beräknade miljönytta. De lokala investeringsprogrammens roll som arbetsmarknadspolitiskt instrument kan enligt detta synsätt ha en negativ inverkan på dess möjlighet att fungera som ett viktigt miljöpolitiskt styrmedel. En hypotes skulle kunna vara att om stödet främst betraktas som ett sysselsättningspolitiskt instrument borde mer stöd per capita tilldelas kommuner med hög arbetslöshet. En jämförelse mellan kommunvariablerna stöd per capita vid fördelning och arbetslöshet (i procent) redovisas i figur 8.3. Av trendlinjen i diagrammet framgår att samvariationen mellan de två variablerna är så gott som obefintlig, vilket också illustreras av det låga värdet på förklaringsgraden. Det finns således inget som talar för att stödet per capita i de stödbeviljade kommunerna blir större ju högre arbetslösheten är i en kommun. I sammanhanget kan även nämnas att den genomsnittliga arbetslösheten i riket vid den aktuella tidpunkten var medan motsvarande medelvärde för de 42 kommuner som erhållit stöd var . Motsvarande analys för de 47 kommuner som erhöll stöd illustreras i figur 8.4. Även här är samvariationen mellan variablerna liten. Slutsatsen blir således densamma som fördelning, nämligen att det inte finns något som talar för att stödet per capita bland de stödbeviljade kommunerna blir större ju högre arbetslösheten är i en kommun. Arbetslösheten i riket var vid den aktuella tidpunkten medan medelvärdet för de 47 stödbeviljade kommunerna var . Stöd per nyskapat arbetstillfälle Stödet har, som nämnts ovan, ett uttalat sysselsättningspolitiskt syfte. Bidraget per årsarbete vid fördelning ligger mellan och i de olika kommunerna. I genomsnitt var stödet per årsarbete . fördelning uppgick stödet per årsarbete i respektive kommun till mellan och . Medelvärdet vid fördelning var per årsarbete. En hypotes kan vara att staten är beredd att betala mer för varje årsarbete i kommuner där arbetslösheten är hög. Huruvida denna hypotes har något stöd när det gäller fördelning av stöd till lokala investeringsprogram framgår av figur 8.5. Det linjära sambandet mellan de två variablerna är svagt negativt som variationen i den oberoende variabeln (arbetslöshet) endast förklarar en mycket liten del av variationen i den beroende variabeln. Slutsatsen blir att bland de kommuner som fått del av fördelning av stöd till lokala investeringsprogram är det statistiska sambandet mellan en kommuns arbetslöshetssituation och storleken på stödet per nyskapat årsarbete obefintligt. Motsvarande analys fördelning illustreras i figur 8.6. Här framgår en tydligare negativ samvariation. Förklaringsgraden är högre men uppgår endast till . Slutsatsen blir densamma som fördelning, nämligen att bland de kommuner som fått del av fördelning av stöd till lokala investeringsprogram är samvariationen mellan kommunernas arbetslöshetssituation och storleken på stödet per nyskapat årsarbete försumbar. I sammanhanget bör nämnas att flera av de åtgärder som tilldelats stöd enligt uppgifter resulterar i noll årsarbeten. I 3 § förordningen (1998:23) om statliga bidrag till lokala investeringsprogram som ökar den ekologiska hållbarheten i samhället, anges att "för att bidrag skall lämnas krävs det att åtgärderna i ett lokalt investeringsprogram kan antas öka sysselsättningen". Det kan ifrågasättas huruvida de åtgärder som inte redovisar någon sysselsättningseffekt kan anses svara upp mot förordningens krav. Stödets andel av totalinvesteringarna Hur stor del av ett investeringsprograms totalinvestering som beviljats stöd beror dels på vilken typ av åtgärder programmet innehåller, dels på hur stor bidragsandel kommunen har ansökt. Bland de program som beviljades stöd varierade stödets andel av de sammanlagda totalinvesteringarna , med ett medeltal på . kommuns investeringsprogram bestod av endast en åtgärd (marksanering av gammalt industriområde) vilken gavs full kostnadstäckning genom stöd. Motsvarande siffror fördelning visar att variationen låg med ett medelvärde på . Stödets andel av de miljörelaterade investeringarna Utöver den totala investeringskostnaden redovisar den s.k. miljörelaterade andelen av investeringskostnaden. Denna uppgift är av särskild betydelse när det gäller vinstdrivande verksamhet där det enligt 16 § i förordningen framgår att stöd får utgå med högst av den skäliga kostnad som har tillkommit för att åtgärderna ges den inriktning som anges i förordningens 1-4 §§. Vid fördelning uppgick den miljörelaterade andelen till i medeltal av den totala investeringskostnaden. Motsvarande genomsnitt på kommunnivå fördelning var . Studerar man stödets andel av den miljörelaterade investeringskostnaden finner man att denna vid fördelning på kommunnivå varierar mellan I genomsnitt beviljades av den miljörelaterade investeringen stöd. Vid fördelning var motsvarande variation . I medeltal beviljades av de miljörelaterade investeringarna stöd. fördelning av stöd på olika åtgärder Ett lokalt investeringsprogram består som regel av ett antal mer eller mindre koordinerade delprojekt eller åtgärder. De 42 kommuner som tilldelades bidrag redovisar knappt 460 sådana åtgärder. Den totala investeringskostnaden i delprojekten varierar mellan och . Miljöinvesteringarna i dessa projekt uppgår till mellan och eller jämfört med totalinvesteringen till mellan och . Betraktar man de stöd som delats ut till de olika projekten, finner man att dessa i absoluta tal varierar mellan och . Jämfört med totalinvesteringarna uppgår bidragsandelen till mellan och med ett medelvärde på . Bidragsandelen av de milj-relaterade investeringarna varierar mellan och . I medeltal utgör bidragsandelen av miljöinvesteringen. har i sin databas över de 42 kommunernas projekt delat in dem i elva olika åtgärdskategorier. Hur fördelning av stöd kategoriseras framgår av tabell 8.5. Tabell 8.5 fördelning av stöd på olika åtgärder Kategori Totalinvestering (mkr) Miljörelaterad inv.