frsrdg · GN04RR3 · 2000-01-01 00:00:00 — Förbundet anser vidare att statliga investeringsmedel kan resultera i att kommunerna prioriterar insatser efter de riktade bidragen i stället för att låta de lokala behoven styra. De långsiktiga ekonomiska åtagandena är dessutom svåra att bedöma. pekar också på skillnaden mellan kommunernas Agenda 21-arbete och de lokala investeringsprogrammen. Det breda medborgardeltagande i "mjuka" sektorer som präglar Agenda 21-arbetet ställs mot de lokala investeringsprogrammens satsning på "hårda" sektorer som infrastruktur och byggande. anser att beteendefrågor så som informations-, utbildnings- och opinionsbildningsfrågor har fått en lägre prioritet än vad som förespeglades när programmen presenterades. delar i huvudsak den kritik som revisorerna för fram. Man betonar bristen på samordning vilket har lett till att flera utmärkta projekt ej har kommit till stånd. Särskilt vill man lyfta fram svårigheterna med att hålla samman program där enskilda kommuner och landsting/regioner har medverkat. Enskilda kommuner saknar ofta resurser för att ta ett samlat grepp om investeringsprogram där även regionala aktörer ingår. har i brev till pekat på behovet av att även sekundärkommuner och regionala självstyrelseorgan skall ges möjlighet att söka medel för att genomföra investeringsprogram. () anser att det var fel att programmet sattes igång under en sådan stress att både kommuner och andra sektorsmyndigheter inte hann med. Det innebar att mycket pengar inledningsvis spenderades på ett antal tveksamma projekt. Investeringsprogrammens mål och syfte I rapporten förslår revisorerna att i sitt fortsatta arbete beaktar de i rapporten redovisade siffrorna om de lokala investeringsprogrammens förväntade bidrag till uppfyllande av nationella miljömål. i och instämmer i detta förslag. anger att syftet med stödet till de lokala investeringsprogrammen är att kommunerna skall utveckla program som utgår från de lokala förutsättningarna. Departementet menar att kommunerna förutsätts ha nödvändig bakgrundskunskap om nationella och regionala miljömål. Statskontoret anser att den tidtabell som gäller för den parlamentariska miljömålskommitténs arbete inte medger framtagandet av en målbild som väsentligt förändrar förutsättningarna för fördelningen av stödet till lokala investeringsprogram. Statskontoret noterar vidare stödets relativt ringa bidrag till uppfyllandet av nationella miljömål men menar att stödets berättigande främst ligger i att utgöra en stimulans av kommunernas arbete för en ekologiskt hållbar utveckling. Statskontoret anser också att revisorernas kritik i samband med målbilden är väl traditionell och inte tillräckligt beaktar att det lokala miljöarbetet har flera utgångspunkter än de nationella målen. Vill man från statsmakternas sida stödja vidareutvecklingen av det lokala arbetet är det enligt Statskontorets uppfattning positivt att förutom riktade stöd även använda denna form med hela bredden av nationella miljömål och även ett sysselsättningsmål. Att detta försvårar en traditionellt upplagd uppföljning och utvärdering av statens stöd bör inte vara ett oöverstigligt hinder. Statskontoret anser även att en mål- och resultatstyrning där man betonar målen har begränsningar när det gäller relationen mellan stat och kommun. Resultatdialogen betonas snarare än målen. Miljöpolitiken behöver enligt Statskontoret olika kompletterande styrmedel. i län menar att då kommunerna använt olika underlag för beräkningar av miljöeffekter är det tveksamt om man, som revisorerna gör, kan dra slutsatser om åtgärdernas bidrag till den nationella miljömålsuppfyllelsen. är också tveksam till om en sådan slutsats skulle motivera en närmare analys av nivån på de svenska miljömålen. i instämmer i revisorernas kritik mot avsaknaden av en konkret målbild för de lokala investeringsprogrammen. kommun menar att begreppet "kommunens program för ekologisk hållbarhet" måste klarläggas. Man ser en risk i att kommun, länsstyrelse och menar olika saker och att departementet har svårt att nå ut till kommunerna med sina tankar. kommun anser att behovet att definiera målen för en hållbar utveckling är uppenbart. Man vill dock poängtera att de nationella målen och de lokala målbilderna inte alltid överensstämmer på grund av geografiska skillnader, politiska prioriteringar etc. Kommunen är kritisk till revisorernas poängterande av den nationella målbilden vilket innebär liten respekt för den lokala nivåns kompetens att göra strategiska bedömningar och låg insikt om karaktären på det lokala Agenda 21-arbetet. Kommunen menar dock att revisorernas kritik att det saknas analyser över hur effektivt olika åtgärder bidrar till måluppfyllelsen kan vara befogad. anser att miljömålen är uppsatta efter vetenskapliga bedömningar av vad som behövs för att inte äventyra den framtida välfärden. Miljömålens nivå behöver därmed inte förändras. Mot den bakgrunden och med tanke på att ingen närmare analys har gjorts av vilka olika metoder som behövs för att uppnå miljömålen anser kommunen att revisorernas ifrågasättande av miljömålens nivå är grundlös. Kommunen menar vidare att utdelningen av stöd till lokala investeringsprogram borde har föregåtts av en noggrannare analys både av vilka mål man vill uppnå och hur dessa mål kan nås på bästa och mest kostnadseffektiva sätt. anser att om målet exempelvis var att utveckla det lokala Agenda 21-arbetet har kravet på koppling till fysiska investeringar varit alltför inskränkande. Kommunen anser även att andra styrmedel bör ha övervägts såsom exempelvis lagstiftning och avgifter. Kommunen efterfrågar en tydligare koppling till nationella och internationella miljömål. anser att investeringsprogrammet bör präglas av målstyrning utifrån faktiska miljömål. Statskontoret menar att stödet i sin nuvarande form inte bör handläggas av en förvaltningsmyndighet utan vara förbehållet den politiska nivån. mitté eller delegation är dock att föredra framför en integrering i departementens linjeorganisation. i län efterfrågar mellan datum för intresseanmälan och datum för ansökan. Detta skulle resultera i en högre kvalitet på regeringens beslutsunderlag och en bättre sammanvägning av synpunkter från sektorsmyndigheter och länsstyrelser. i anser i likhet med revisorerna att framtida satsningar måste föregås av mer noggranna överväganden och att nya fördelningsmodeller bör prövas i mindre omfattning om tidigare erfarenhet saknas. menar att erfarenheterna från den här typen av satsningar visar att klarare och tydligare bestämmelser i bidragsgivningen leder till ett bättre resultat. Detta gäller särskilt när projekten är av övergripande karaktär där hänsyn ska tas till flera olika intressen och sektorer. () konstaterar att möjligheterna att under stark tidspress säkerställa en i alla avseenden rättvis fördelning är små. Den valda modellen gör dessutom att de regionala och centrala statliga myndigheterna inte kan agera i traditionella roller. delar revisorernas iakttagelser om problem med öppenhet, tydlighet och förutsättningarna att följa upp och utvärdera. NV anser emellertid att det skulle erfordras avsevärt större resurser och ta betydligt om väsentliga vinster skall kunna göras i frågor om öppenhet, förutsägbarhet och värdering och uppföljning av miljö- och sysselsättningseffekter. Mot den bakgrunden anser NV det inte motiverat att utveckla alternativa modeller eller göra radikala förändringar i det nuvarande förfarandet för fördelning av återstående medel på anslaget. Om statsmakterna däremot avser att utveckla den aktuella stödformen så finns skäl att redan nu utreda hur beslutsprocessen för fördelning borde konstrueras. delar revisorernas kritik när det gäller insynen i det inledande beredningsarbetet. () menar att en förbättring av kvaliteten på ansökningshandlingarna skulle vara till fördel för både kommunerna och regeringen. Dessutom betonar vikten av att kravet på kvalitet i ansökningarna inte sätts lägre för ansökningar till än för ansökningar om stöd till liknande projekt inom SEM:s sakområde. kommun anser att obligatorisk dialog hade behövts för en rättvis hantering. Kommunen anser att en ny fördelningsmodell först bör prövas i mindre skala. kommun finner det tveksamt om den programtanke som har styrt urvalet av projekt alltid resulterar i att de bästa projekten erhåller stöd. Kommunen menar att man i revisorernas rapport saknar en analys av frågan om det verkligen är de "bästa" projekten som erhållit stöd. Bra projekt i små kommuner med begränsade resurser att skapa attraktiva program kan ha missgynnats i urvalet. menar att både ansökningsförfarandet och departementets hantering har förbättrats mellan det första och det andra ansökningstillfället. Kommunen finner det dock motiverat att alternativa fördelningssätt analyseras. Generella bidrag eller bidrag till specifika, prioriterade områden liksom bidrag till sociala processer anges som möjliga alternativ. även att kraven på sammanhållna program bör analyseras närmare. Kommunen menar att risken för att bra enskilda projekt inte får bidrag bör vägas mot de vinster man kan uppnå med programkravet. finner det även motiverat att överväga om bidragsfördelningen inte skulle kunna skötas av ett statligt verk. eller en nyinrättad mindre myndighet föreslås som alternativ. vill särskilt framhålla att tidspressen, bristen på information och oklarheten när det gällde bedömningskriterier, främst under det första fördelningsåret, aktivt medverkade till att entusiasmen hos kommunerna svalnade. () anser det viktigt att regeringen informerar andra statliga myndigheter på regional- och lokal nivå om konsekvenserna när en tillfällig organisationslösning skapas. De fördelar som finns i den nya modellen kräver ökad tydlighet för att inte skapa onödig frustration. SNF anser det positivt att den andra fördelningsomgången präglas av en noggrannare och mer stringent urvalsprocess. SNF menar vidare att ansökningstiderna bör förlängas för att möjliggöra utvecklandet av integrerade ansökningar där både kommunala och privata aktörer ingår. I rapporten förslår revisorerna att regeringen snabbutreder hur problemet med otillräcklig information om bedömningar och avslagsmotiv påverkar effektiviteten i sammanställning och beredning av ansökningar om stöd till lokala investeringsprogram samt att regeringen vidtar åtgärder för att eliminera dessa problem. i , i , och instämmer i detta förslag. understryker i likhet med revisorerna att informationen till kommunerna om grunderna för regeringens ställningstaganden är mycket betydelsefull. Departementet anser att informationen har förbättrats i takt med att en allt rikhaltigare praxis har utvecklats. En strävan från departementets sida är att tydligare motivera besluten. Departementet anser att den viktigaste informationskanalen är de dialoger som inför den tredje ansökningsomgången genomförs med samtliga kommuner. Tillsammans med övriga informationskanaler som brev, webb-sida, regionala konferenser och telefonrådgivning bedömer departementet att kommunerna numera får den information de behöver. i och i län anser att regeringsbeslutens brist på motiveringar har resulterat i svårigheter för att ge vägledning till kommunerna. i län menar att kvarstående otydligheter som går att hänföra till den nya fördelningsmodellen gör att framtida val av modeller bör säkerställa de positiva värden som finns i de traditionella modellerna. kommun anser att en utredning av detta slag kan vara intressant, men menar att det kan bli svårt att få fram ett resultat att lita på. Kommunen anser att det redan kan anses klarlagt att fördelningsmodellens tillämpning medfört ineffektivt arbete. anser att svårigheter att meddela grunderna för regeringens ställningstaganden leder till en egendomlig situation för kommunerna i synnerhet då förordningen lämnar ett stort handlingsutrymme för regeringen. Diskussioner och spekulationer uppkommer om varför en ansökan har refuserats och osäkerheten ökar inför val av upplägg och struktur i en eventuellt ny ansökan. Kommunen efterfrågar samma öppenhet som i övrigt präglar den enhet vid som ansvarar för beredningen av de lokala investeringsprogrammen. betonar vikten av att regeringen motiverar sina avslag så att olika aktörer vet vad som prioriteras liksom att urvalsprocessen kan förstås och att alla känner att de behandlas lika och bedöms utifrån samma kriterier. I rapporten föreslår revisorerna att regeringen överväger en sådan tillämpning av förordningen (1998:23) om statliga bidrag som ökar den ekologiska hållbarheten i samhället så att hindren för kommungemensamma initiativ elimineras. () och tillstyrker detta förslag. anser att det enda formella hindret för kommungemensamma initiativ är att en kommun inte kan söka bidrag för en annan kommuns räkning. Departementet understryker dessutom att man numera alltid tar upp frågan om värdet av kommungemensamma projekt vid dialoger, regionala konferenser etc. i framhåller vikten av att möjligheterna till samverkan underlättas. Eventuella hinder för sådan samverkan måste undvikas. anser det ändamålsenligt om medel kan användas för kommungemensamma initiativ. () noterar med tillfredsställelse att revisorerna uppmärksammar hindren för kommungemensamma initiativ. Verket har i ett yttrande över förslaget om lokala investeringsprogram påpekat vikten av ett helhetsperspektiv som sträcker sig utanför enskilda kommuner. kommun anser att det kan vara svårt för att förstå hur arbetssätt och syn på program och planer kan variera från kommun till kommun. Man menar att ett antal "skall" och "bör" vad gäller innehållet i kommunernas program skulle förenkla situationen och öka möjligheten att jämföra programmen. menar att det strikt tidsstyrda upplägget har skapat problem. Förordningens anmaning om ett processinriktat arbete, där nätverk utnyttjas för att skapa ett investeringsprogram som är brett förankrat hos många aktörer är svår att kombinera med att vissa tidpunkter är heliga och att tidsdispositioner krävs för de enskilda projekten. Till detta kommer att handläggning och politisk förankring kräver tid. Resultatet blir att åtgärder måste läggas åt sidan för att man skall klara stipulerade anmälnings- och ansökningstidpunkter. Svårigheter har även uppkommit när det gäller att på kort varsel utverka omdisponeringar av kommunala budgetanslag under löpande budgetår vilket varit nödvändigt under den första ansökningsomgången. har också mött svårigheter när det gäller att engagera näringslivets aktörer. Man har tvingats överge flera goda idéer då de potentiella projektägarna inte vill utarbeta fullständiga projektplaner utan att i förväg vara säkra på att erhålla bidrag. anser att ytterligare insatser bör göras för att underlätta för fler kommuner att samverka kring arbetet med lokala investeringsprogram. anser att revisorernas förslag ligger i linje med ett eget förslag som lämnats till regeringen. I rapporten föreslår revisorerna att regeringen i förordningen (1998:23) om statliga bidrag som ökar den ekologiska hållbarheten i samhället förtydligar syftet med samrådet mellan kommunerna och . (), i och i tillstyrker förslaget. anser inte att någon ändring av förordningen bedöms vara nödvändig . Syftet med samrådet har enligt uppfattning redan förtydligats i information från departementet till länsstyrelserna och kommunerna. i , i och i instämmer i huvudsak i revisorernas beskrivning av länsstyrelsernas roll i fördelningsprocessen. i menar att samrådsyttrandets funktion är oklar och anser därför att kravet på samrådsyttrande bör utgå ur förordningen. Dessutom bör förordningen ändras så att det framgår att samråd med skall genomföras i ett tidigt skede på initiativ av kommunerna. anser att den modell som använts medför oklarheter för länsstyrelser och kommuner vilket bl.a. lett till merarbete. Man understryker dock att de förbättringar som revisorerna har iakttagit ytterligare har förstärkts under den process som pågår inför fördelningen av stöd . i framhåller att det av revisorerna inte närmare behandlade samtycket har en oklar funktion och att rutinerna för detta bör förtydligas. i län anser att beskrivningen av länsstyrelsernas roll bör kompletteras med att i många fall spelar en dubbelroll. I en del fall kan vara positivt inställd till en åtgärd medan man vid utövande av tillsyn eller utfärdande av tillstånd förhåller sig mer negativ eller ställer högre krav på den aktuella åtgärden. i anser att en tydlig instruktion distribuerad redan före det första årets ansökningsförfarande hade höjt effektiviteten i arbete. anser dock att departementets åtgärder för att underlätta länsstyrelsernas arbete inför det andra fördelningsåret har fallit mycket väl ut. vill särskilt understryka att länsstyrelsernas roll kan förstärkas och förtydligas ytterligare. kommun har haft svårigheter att identifiera roll i processen. befarar att den statliga samrådsbyråkatin ökar med nuvarande upplägg. Det är därför viktigt att ansvaret för de olika samrådsorganen preciseras så att inte bara allmänt tyckande präglar samrådet. Kommunen ser även en risk i att kommunernas ansvar och roll i de lokala investeringsprogrammen urholkas. I rapporten föreslår revisorerna att ett större antal åtgärder remitteras till sektorsmyndigheterna för yttrande att AMS inkluderas bland de myndigheter som har till uppgift att stödja kommuner och länsstyrelser i deras arbete med de lokala investeringsprogrammen, att AMS i större utsträckning konsulteras av under beredningsarbetet och att och regionala organisation mer aktivt involveras i det lokala arbetet med upprättande av ansökningar om stöd och vid genomförandet av lokala investeringsprogram. i , i , , , () och tillstyrker förslaget om att fler åtgärder bör remitteras till sektorsmyndigheterna. i , i , och tillstyrker förslagen om att ge () en större roll i arbetet med de lokala investeringsprogrammen. anser att samarbetet med sektorsmyndigheterna har systematiserats och utvecklats. I syfte att råda bot på de insynsproblem som funnits avser departementet att remittera ett större antal ansökningar till sektorsmyndigheterna för yttrande. Enligt departementet kan det även finnas skäl att involvera AMS och AMV:s regionala och lokala organisation i beredningsarbetet. Statskontoret instämmer särskilt i att myndigheternas kompetens i fortsättningen bör utnyttjas i högre grad. () menar att de metoder som använts för att inhämta synpunkter från myndigheterna fått bli okonventionella. De har enligt NV mer bestått i expertstöd än övergripande lämplighetsbedömningar. NV har dock uppfattat sin medverkan som konstruktiv. instämmer i betydelsen av medverkan i beredningen av beslut om stöd till lokala investeringsprogram. i län menar att den otraditionella modellen med operativa kanslier direkt i gör att ett närmare resonemang måste föras om och länsstyrelsernas roll. Kommunikationsforskningsberedningens (KFB) anser att rapporten väl belyser för- och nackdelar med det sätt på vilket samarbetat med myndigheten. De informella yttrandenas status var oklar och underlagsmaterialet bristfälligt. KFB uppfattade dock formen med direkt deltagande i beredningsarbetet vid departementet som positiv. KFB menar att deras särskilda kompetens när det gäller att bedöma ansökningar, formulera villkor och följa upp projekt har utnyttjats i alltför liten grad med tanke på storleken på de belopp som fördelades. () menar att sektorsmyndigheternas roll måste preciseras och samrådet organiseras på ett sådant sätt, att det inte uppkommer oklarheter om ansvarsfördelningen och att kraven på kontinuitet, förutsägbarhet och likabehandling uppfylls. menar också att arbetet med de lokala investeringsprogrammen fått ske under stor tidspress och att en förutsättning för att kvaliteten skall kunna höjas är att myndigheterna får mer tid att sätta sig in i ansökningarna inför remissbehandlingen. Statskontoret anser att fördelningen på kommunstorlek borde belysas med stödbelopp per capita inte blott för de kommuner som fått stöd utan även totalt för rikets alla kommuner. i län framhåller att kommunernas försök att involvera icke-kommunala aktörer i investeringsprogrammen bör underlättas genom någon form av stöd. Även förändringar i förordning och fördelningsmodell med detta ändamål kan vara värdefullt. i anser det märkligt att ingen kommun i erhållit stöd trots att länet hade ett mycket stort antal sökande och hög arbetslöshet. anser att det bör utredas varför kommunerna i norrlandslänen i så liten utsträckning har erhållit stöd. Stödet bör enligt i fördelas genom länsvisa ramar i likhet med andra bidrag. redovisar att vägtransportsystemet förbrukar resurser motsvarande av BNP. av koldioxidutsläppen och av kväveoxiderna kommer från vägtrafiken. Mot den bakgrunden anser verket att de av stödet till lokala investeringsprogram som används inom trafiken visar att transporternas miljöproblem är lågt prioriterade. () beklagar att endast en liten andel av stödet gått till privata företag. Vid en översyn av regelverk och kriterier bör en utgångspunkt vara att skapa bättre förutsättningar för före- anser även att de lokala investeringsprogrammens fokusering på skapandet av snabbt tillkommande arbetstillfällen medfört att de långsiktiga tillväxtperspektiven fått en underordnad roll. Nydanande teknik och lösningar bör premieras framgent. finner det anmärkningsvärt att endast två av tjugofem norrlandskommuner beviljades stöd vid fördelning. Att fler norrlandskommuner erhöll stöd vid fördelningen anser verket vara positivt men otillräckligt. Verket framhåller även att regionalpolitiska hänsyn måste tas vid kommande fördelning. Projekt i gles- och landsbygd bör därvid prioriteras. kommun anser det olyckligt att vinstdrivande verksamheter har haft fler villkor att uppfylla för att erhålla stöd än kommunala huvudmän. Särskilt kravet på utveckling av ny teknik kan ha bidragit till att en så låg andel av stödet har fördelats till projekt inom den privata sektorn. Det lokala näringslivet är en av de viktigaste parterna i det lokala Agenda 21-arbetet. välkomnar den särskilda satsningen på att ge små kommuner ett särskilt stimulansbidrag samt att särskilda medel avsätts till kommunernas länsförbund i syfte att stimulera framtagandet av lokala investeringsprogram. Länsförbunden kan även ha en samordnande roll. menar att bristerna på medverkan från näringslivet kan ha flera olika orsaker. Det kan handla om att stödet är nytt och oprövat och att informationen är otidsenlig. För att råda bot på problemen bör beslutsprocesserna snabbas upp och beslut om stöd fattas löpande. Det är emellertid viktigt att konkurrensneutraliteten inte äventyras. () ser det som positivt att andelen stöd till s.k. flerdimensionella projekt har minskat. Främst då dessa projekt i huvudsak bestod av åtgärder inom bostads- och fastighetsbestånd. SNF ser det som positivt att mer medel går till efterbehandling. Stöd till energisatsningar borde dock användas på ett mer effektivt sätt. Särskilt bör satsningar som kan erhålla medel från energiomställningsprogrammet (exv. fjärrvärmeutbyggnad och biobränsleanläggningar) nedprioriteras till förmån för energieffektiviseringsinvesteringar. Trafik och biologisk mångfald bör enligt SNF prioriteras. SNF anser att dominansen för projekt med kommunala huvudmän bör kunna rättas till genom att projekt där näringslivet ingår uppvärderas. SNF menar vidare att satsningar på ny teknik har försummats inom ramen för de lokala investeringsprogrammen. Kriterierna för urvalet bör omformas så att satsningar på ny teknik stimuleras liksom att ny miljöanpassad teknik prioriteras vid beviljande av stöd. Ansökningar som inbegriper samarbete med småföretag bör uppmuntras. anser att effektiv kunskapsåterföring och kunskapsspridning är strategiskt för programmets genomförande. anser att det är angeläget att det sprids kunskap till kommunerna om effektiva åtgärder inom vägtransportsystemet. anser att åtgärder som kan fungera som demonstrationsprojekt och därmed ge spridningseffekter bör prioriteras.