frsrdg · GN04RB1 · 2000-01-01 00:00:00 — En längre löptid kan över tiden förväntas generera ett högre genomsnittligt resultat, detta sker dock på bekostnad av större fluktuationer i det kortsiktiga resultatet. har ett långsiktigt perspektiv i förvaltningen av valutareserv varför en långsiktigt hög avkastning anses överordnad risken för kortsiktiga variationer i resultatet. har därför inriktat sig på att hålla förhållandevis hög räntekänslighet i valutareserven. Marknadsutveckling kopplat till resultatet genererade ränteintäkter på medan den sammantagna vinsten blev . Förutom ränteintäkter påverkar prisrörelser på valuta, räntebärande värdepapper och guld resultatet även om det i huvudsak är orealiserade vinster/förluster. Valutakurseffekten i valutareserven förbättrade resultatet med och guldvärderingseffekten förbättrade resultatet med knappt 1miljard kronor . Priseffekten i värdepappersportföljen drog däremot ned resultatet med . Den svenska kronan stärktes mot euron men försvagades mot yenen, mot den amerikanska dollarn och mot pundet. Sammantaget bidrog växelkursutvecklingen till att värdet av valutareserven räknat i kronor steg, vilket innebar att resultat förbättrades. Kronans utveckling mot de valutor som ingår i valutareserven avspeglade framförallt kursrörelserna på den internationella valutamarknaden. Störst påverkan på valutareserven fick kursrörelserna i yen och euro. återhämtade sig den japanska ekonomin något och BNP steg åter efter en period med fallande produktion. Det förbättrade förtroendet för den japanska ekonomin stärkte den japanska valutan. Det kapitalinflöde som blev följden av utländska investerares intresse för japanska aktier bedömdes av många vara en viktig faktor bakom yenens kraftiga förstärkning. Eurons försvagning berodde troligen framförallt på att tillväxten i främst utvecklades sämre än väntat. visade den rekordlånga amerikanska högkonjunkturen få tecken på att dämpas och dollarn fortsatte att stärkas något. Prisfall på den internationella obligationsmarknaden ledde till att marknadsvärdet av investeringsportföljen räknat i kronor minskade vilket gav en orealiserad förlust. Den starka internationella konjunkturen var orsaken till uppgången i de internationella obligationsräntorna under andra hälf ten av 1999 och låg de högre än . Undantaget var de japanska räntorna, som trots en viss ljusning i den japanska ekonomin låg cirka en halv procentenhet lägre än året innan. Priset på guld har fluktuerat kraftigt . Efter annonsering om försäljning av guld sjönk guldpriset under de kommande månaderna med cirka 10 procent.4 presenterade eurosystemets centralbanker tillsammans med centralbankerna i , och en överenskommelse om att begränsa framtida utförsäljning av guld. Denna annonsering ledde initialt till en kraftig prisuppgång. Guldpriset sjönk dock tillbaka under årets sista månader till den nivå som rådde vid årets inledning. Marknadsrisk i valuta och guldreservsförvaltningen har möjlighet att påverka resultatet av förvaltningen genom att styra räntekänsligheten i valutareserven. Den genomsnittliga löptiden kan som tidigare nämnts betraktas som ett mått på valutareservens känslighet för ränteförändringar. Valutareservens genomsnittliga löptid har varit . Marknadsvärdet på de tillgångar som förvaltar exponeras kontinuerligt för marknadsfluktuationer i t.ex. växelkurser, räntor och guldpris. mäter löpande effekten av fluktuationernas inverkan på värdet genom Value-at-Risk (VaR) analyser vilka kompletteras med stresstester. Value-at-Risk är en statistisk metod som kombinerar tillgångarnas priskänslighet för förändringar med verkliga historiska fluktuationer. VaR uttrycker den maximala vinst/förlust som kan förväntas uppstå under en viss 4Priset i guld kvoteras i USD. tidsperiod och för en given sannolikhetsnivå. använder sig av Historisk simulering5 och beräknar VaR över en månads horisont och med en konfidensnivå på . Baserat på dessa antaganden uppgick guld- och valutareservens totala VaR per . Med stresstest värderas effekten på valuta- och guldreservens marknadsvärde av extrema och ofördelaktiga rörelser i, för reserven, betydelsefulla marknadsparametrar. Ett scenario där den svenska kronan stärks mot övriga valutor, som marknadsräntorna generellt stiger skulle leda till en negativ värdeförändring för valuta- och guldreserven om . Finansiell verksamhet genererar finansiella risker och hanteringen av dessa risker är en del av verksamheten. En väl utvecklad riskhantering är en förutsättning för en effektiv och ändamålsenlig förvaltning. I verksamhet uppstår finansiella risker inom valutareservsförvaltningen, inom hanteringen av den inhemska portföljen och inom betalningssystemet. Här redogörs enbart för hanteringen av riskerna inom valutareservförvaltningen. Ansvaret för styrning, kontroll och rapportering av finansiella risker finns på flera nivåer. Det yttersta ansvaret för verksamhet ligger hos direktionen. Berörda avdelningar ska hantera de risker som genereras i den egna verksamheten. Beredningsgruppen för finansiella risker behandlar frågor som rör riskpolicy, risknivå, risklimiter och utvärdering. Andra viktiga funktioner för styrning, kontroll och rapportering av finansiella risker är kontrollfunktionerna inom respektive avdelning. har fortsatt sitt arbete med att utveckla den finansiella riskhanteringen bland annat genom att inrätta en ny avdelning för riskkontroll. Riskkontrollavdelningen är oberoende från affärsverksamheten och rapporterar direkt till direktionen. Därutöver finns internrevision, som är en oberoende granskningsfunktion, direkt underställd direktionen. Kreditrisk är risken för förluster till följd av att bankens motparter inte kan fullgöra sina åtaganden gentemot banken. För att begränsa motpartsrisker inom valutareserven används ett limitsystem som bland annat anger ratingkrav för godkända motparter och maximalt belopp som kan placeras på viss löptid hos motparten. Den aggregerade motpartslimiten är uttryckt som andel av valutareservens marknadsvärde. Emittentrisken begränsas genom att innehaven i valutareserven i huvudsak består av placeringar i statspapper och värdepapper i andra institutioner som anses förknippade med ytterst låg kreditrisk. Likviditetsrisk är risken för att betalningsåtaganden inte omgående kan fullgöras. håller en sådan likviditetsnivå att betalningsberedskap för både löpande och oförutsedda betalningsåtaganden kan fullgöras. I syfte att ytterligare reducera likviditetsrisken placerar i flera valutor, 5Riksbanken använder sig av en metod som uppskattar VaR utifrån historisk volatilitet i tillgångspriser och med hänsyn till korrelationer mellan tillgångar och tillgångsslag. geografiska områden och instrument för vilka det existerar stora och likvidamarknader. Marknadsrisk är risken för förluster på tillgångar till följd av förändringar av räntor och valutakurser. hanterar ränterisken genom ett av direktionen fastställt intervall för valutareservens duration. Portföljernas duration kontrolleras . I den löpande verksamheten kompletteras durationsintervallet med andra risk- och positionsmått t.ex. Value-at-Risk (VaR)6. Valutarisken hanteras genom att placerar i fyra olika valutor med begränsad korrelation. Fördelningen mellan de olika valutorna är fast och förvaltas därmed inte aktivt. Operativ risk är risken för oväntade förluster till följd av fel som uppstår i det interna arbetet. Exempel på operativa risker är bristande efterlevnad av externa och interna regelverk, felaktiga värderingsmodeller, ej tillförlitliga IT-system, uteblivna eller ej existerande kontroller. operativa risker begränsas främst genom interna regelverk och riklinjer samt genom tydliga och separerade ansvarsområden. 6VaR är en statistisk metod som uttrycker den maximala potentiella vinsten/förlusten som med viss sannolikhet kan uppstå . En av huvuduppgifter är att med riksbankslagens formulering "främja ett säkert och effektivt betalningsväsende". redovisar mot den bakgrunden regelbundet sin syn på utvecklingen i det finansiella systemet. har också det praktiska ansvaret för genomförandet av stora betalningar (interbankbetalningar) och för kontantförsörjningen i samhället. Arbetet med att säkra stabiliteten i betalningssystemet har blivit allt viktigare. Det har sin grund både i de omfattande förändringar som skett i den finansiella sektorn och i de finansiella kriser som inträffat på flera håll i världen . redovisar i rapporten stabilitet sin syn på utvecklingen i det finansiella systemet och vad den innebär för stabiliteten. sammantagna bedömning var i rapporterna att det svenska finansiella systemet är stabilt, men analysen visar vissa tecken på att en riskuppbyggnad skedde . Ur perspektiv är den viktigaste aspekten de så kallade systemrisker som involveras. Med systemrisker menas risken att en störning i en del av systemet får effekter som helt eller delvis slår ut även andra delar av betalningssystemet. Dessa risker är i sin tur främst förknippade med stora betalningar mellan de banker, som utför och förmedlar den typen av betalningar. Bankerna är därmed de centrala företagen i betalningssystemet och det är därför dessa och i synnerhet de fyra stora svenska bankkoncernerna står i fokus för analys av det finansiella systemet. analys av bankerna är uppdelad i tre huvudområden, vilka i princip motsvarar olika tidshorisonter. Strategiska risker i banksektorn Det första området, analysen av strategiska risker i banksektorn, innebär ett långsiktigt synsätt på risk där bankernas förmåga att skapa lönsamhet är i fokus. Svag intjäningsförmåga i bankerna riskerar att leda till ökat risktagande, vilket i sin tur kan leda till betydande förluster och ökad risk för betalningsinställelser. En långsiktigt låg lönsamhetsnivå kan även urholka bankernas finansiella motståndskraft och göra dem mer sårbara för olika störningar. Sammantaget bedömdes det svenska finansiella systemet som långsiktigt stabilt , även om det fanns vissa tecken på att en riskuppbyggnad skedde . Bankerna uppvisade 1999 god lönsamhet som till stor del berodde på fortsatt låga kreditförluster. Kreditförlusterna skulle dock sannolikt öka vid en sämre allmän ekonomisk utveckling. Det fanns också en allmän tendens till ökade kostnader, vilket bidrog till att dämpa lönsamheten. bankerna är att upprätthålla tillräckliga marginaler för att täcka förluster i sämre tider. Strategiska frågor som ökad konkurrens, teknologisk utveckling och satsningar i blir utslagsgivande för de svenska bankernas lönsamhet i ett längre perspektiv. Kreditrisker i bankernas utlåning på medellång sikt Det andra området som analyserades var kreditrisker i bankernas utlåning på medellång sikt. Riskerna för kreditförluster i banksektorn utvärderades här med hänsyn till bedömningar av den allmänna ekonomiska utvecklingen. bedömdes risken för kreditförluster i bankerna som liten eftersom befann sig i en konjunkturuppgång. Utlåningen till både hushåll och företag ökade . Låga nominella räntor och stigande tillgångs-priser i kombination med den allt starkare konjunkturen bidrog till att hålla risken för kreditförluster nere. Det fanns dock tecken på en viss riskuppbyggnad i hushållssektorn genom att skuldsättningen ökade i förhållande till den disponibla inkomsten. Betalningsförmågan i hushålls- och företagssektorerna var emellertid generellt sett god även om sårbarheten för stigande räntor ökade . Det tredje området, analys av motparts- och avvecklingsrisker, fokuserade på de kreditrisker som uppkommer i transaktioner mellan finansiella företag och som kan medföra mycket plötsliga förluster. De stora bankerna har normalt betydande exponeringar mot varandra i form av motparts- och avvecklingsrisker. I transaktioner mellan bankerna aktualiseras därmed risken för att problem hos en aktör sprider sig till andra. började att inhämta kvartalsvisa rapporter från storbankerna om vissa enskilda exponeringar. Resultatet visade att dessa exponeringar var så stora att bankerna skulle kunna få problem även vid enstaka motpartsfallissemang. De största exponeringarna fanns i valutahandeln. tivt var att bankerna i viss mån förbättrade sin riskhantering på detta område genom att införa avvecklingslimiter och nettningsavtal med större motparter. För att betalningar ska kunna förmedlas mellan olika aktörer i samhällsekonomin krävs, förutom betalningsmedel, en teknisk och administrativ apparat en infrastruktur där betalningsuppdragen genomförs. Till infrastrukturen räknas de system som gör det möjligt att ingå och genomföra affärer med finansiella tillgångar. Infrastrukturen omfattar därmed marknadsplatser där finansiella tillgångar handlas, clearingsystem där betalningsuppdrag sammanställs, och s.k. avvecklingssystem där ägande- och panträtter avseende finansiella tillgångar registreras och slutgiltigt överförs. Normalt är det enbart vissa finansiella företag som har tillträde till betalningssystemets infrastruktur. Privatpersoner och företag måste därför vända sig till dessa när de behöver använda sig av systemet. Alla transaktioner i svenska kronor, som gör att en bank får ett krav på en annan bank eller blir skyldig att betala till en annan bank, regleras slutligt i elektroniska RIX-system. RIX-systemet är därmed knutpunkten i det svenska betalningssystemet. De flesta banker och betalningsinstitut (t.ex. bankgirot och postgirot) samt själv har ett konto i RIX-systemet. dominerade två stora processer arbetet med RIX-systemet. Dels startade från årskiftet 1998/99 betalningsavveckling i euro, dels lades omfattande resurser ned på att testa och förbereda systemet inför . Inför starten av Target (se nedan) utökades öppettiderna i RIX-systemet till kl. 07.0018.00.7 De förlängda öppettiderna i kombination med ökad känslighet för störningar i system och kommunikation innebar att funktioner för övervakning och drift av systemet behövde förstärkas. Utvecklingsresurser koncentrerades för att säkerställa en kontinuerligt hög tillgänglighet samt för att förbättra reservrutiner i händelse av störning. vidtogs också åtgärder för att minska behovet av likviditet i systemet, bland annat genom att deltagande banker justerade tidsschemat för avveckling. Fortsatta åtgärder för att ytterligare reducera likviditetsbehovet förbereddes. I samband med starten av EMU:s tredje steg infördes ett nytt EU-gemensamt betalningssystem, Target, där deltar. 7Efter att ha varit i funktion ett halvår tidigarelades emellertid stängningstidpunkten för krondelen av systemet, K-RIX, till på deltagarnas begäran. genomför betalningar i euro delade upp RIX-systemet i två separata delar, K-RIX för kronor och E-RIX för euro. Target är uppbyggt som ett decentraliserat nätverk, där de femton nationella centralbankerna i EU samt ECB ingår. Via de nationella centralbankerna binder Target samman cirka 5000 kommersiella banker inom EU i ett gemensamt betalningssystem. Syftet med Target är i första hand att skapa förutsättningar för att bedriva en gemensam penningpolitik inom EMU-området. Target ger emellertid också en helt ny möjlighet för bankerna att snabbt och säkert genomföra framförallt stora eurobetalningar. Target fungerar därmed som alternativ till traditionella betalningar via korrespondentbanker. Deltagare i Target kan sända och ta emot såväl gränsöverskridande som inhemska eurobetalningar. Genom Target kan eurobetalningar genomföras i realtid, dvs. Betalningar via korrenspondentbank tar normalt minst . Gränsöverskridande betalningar i Target nådde upp till 30000 betalningar och ett belopp per dag. Denna nivå har sedan i stort sett bibehållits. utnyttjande av Target är volymmässigt cirka 1procent och beloppsmässigt . Värdepappersaffärer avvecklas när värdepapper byter ägare och betalning genomförs. Värdepappersavveckling bedrivs i av . Avvecklingen genomförs på ett sådant sätt att värdepapper förs över till nya ägare som betalningen sker. Värdepappersavvecklingen har också betydelse direkt för . Betalningarna för värdepappersaffärerna sker genom betalningssystem och tar säkerhet för de krediter som lämnas. deltar därför i arbetet med att vidareutveckla systemet. har tillsammans med VPC arbetat med att utveckla nuvarande avvecklingssystem för penningmarknaden i syfte att få en effektivare koppling mellan VPC:s system och . svarar för landets försörjning av sedlar och mynt. I uppgiften ingår att se till att det finns sedlar och mynt i tillräcklig omfattning för samhällets behov, med sådan säkerhet och kvalitet att tillverkning och spridning av förfalskade sedlar och mynt försvåras samt att allmänheten har förtroende för kontanter som betalningsmedel. svarar för utformningen av sedlar och mynt inklusive säkerhetsdetaljer. Detta görs i samarbete med AB som är helägt av . För att tillgodose kontantbehovet upphandlar sedan sedlar och mynt av AB . Lagerhållning av sedlar och mynt sker såväl centralt som på beredskapslager i landet så att sedlar av rimlig kvalitet till rätt mängd av rätt valör kan levereras till rätt plats vid rätt tid. ansvarar också för destruktion av utsorterade, förslitna sedlar samt inlösen av ogiltiga och skadade sedlar. För att få underlag för beslut i frågor om upphandling, distribution och lagerhållning av sedlar och mynt följer och utvärderar kontantflödena i samhället samt övervakar att kontanthanteringen utvecklas mot ökad effektivitet och säkerhet. En ytterligare uppgift är att sprida information i samhället om utvecklingen när det gäller sedlar och mynt. har betydande förändringar genomförts inom avseende kontantförsörjningen. Betalningsmedelsavdelningen (BMA) har omstrukturerats och huvuddelen av verksamheten har överförts till ett av helägt bolag, PSAB . Bolaget, som startade sin verksamhet , består av tidigare kontorsrörelse och omfattar den verksamhet som kontoren bedriver gentemot bankerna och posten. Premieobligationsverksamheten avvecklades i samband med bolagiseringen och kassor stängdes för allmänheten. Avsikten med förändringen är dels att renodla roll som tillsynsmyndighet, dels att öka incitamenten för effektivisering av kontantmarknaden. PSAB har ensamrätt att hålla del av kontantlager och att förmedla kontanttransaktioner från banksystemet till bankernas konton i (). Det åligger PSAB att agera konkurrensneutralt och icke diskriminerande gentemot kunder och andra aktörer. har en tillsyns- och övervakningsroll gentemot PSAB, som är reglerad i särskilt avtal. Genom förändringen har antalet anställda i minskats kraftigt. Före förändringen hade BMA drygt 300 årsarbetare. Den nya BMA har 25 årsarbetare. Inom PSAB arbetar 239 personer. Demonetarisering av äldre sedlar blev ett antal sedlar ogiltiga som betalningsmedel. Det avsåg sedelserie samt 1 000-kronorssedeln , den blå 500-kronorssedeln och 10-kronorssedeln (jubileumstian) . Under inledningen av året inlöstes en stor mängd av dessa sedlar, men trots det var fortfarande ett betydande belopp utestående. Milleniumskiftet innebar för kontantförsörjningen i första hand ett krav att tillse att kontantreserver skulle finnas för en eventuellt ökad efterfrågan. Därför makulerades inga sedlar . Ökningen av utelöpande sedelmängd fortsatte i samma takt som . störst då i sedlar var ute i cirkulation. Motsvarande värde var . I förberedelsearbetet var det viktigt för att övervaka allmänhetens förtroende för bankväsendet. Oro hos allmänheten för att bankerna inte skulle klara av eventuella problem skulle ha kunnat leda till extrem kontantefterfrågan. arbetade därför på olika sätt aktivt med saklig informationsgivning, bland annat i form av en informationsbroschyr. förflöt lugnt både med avseende på systemstabilitet och kontantförsörjning. Inga allvarliga störningar har rapporterats. Uppgången i sedelefterfrågan i slutet går sannolikt endast i mycket begränsad omfattning att hänföra till hamstring. har ungefär 1 000 falska sedlar hittats i cirkulationen. har emellertid antalet falska sedlar mer än fördubblats. För att underlätta tidig upptäckt av falska sedlar har intensifierat informationen om hur man känner igen en äkta sedel. Falska sedlar utgör dock fortfarande en mycket liten del av de nästan 300miljoner sedlar som finns i cirkulation. Det övergripande temat för det globala finansiella samarbetet var förbättringar av det internationella finansiella systemets funktion i ljuset av erfarenheterna från de senaste årens kriser. Diskussioner på detta tema har lett till nyinrättade grupperingar som () och Tjugogruppen (G20), där inte ingår. har deltagit i diskussionerna främst inom ramen för (), () och samarbetet mellan industriländerna i Tiogruppen (G10). deltar i dessa organ som centralbank och därmed expertorganisation vad gäller finansiella frågor. företräder då svenska intressen. har som uppgift att verka för ett stabilt monetärt system och kan ge de 182 medlemsländerna temporär finansiering vid betal-ningsbalansproblem och svåra ekonomiska kriser. Vid sådan finansiering måste länderna vidta åtgärder för att komma till rätta med obalanserna i ekonomin. samarbetar i IMF med de övriga nordiska länderna och de baltiska staterna och representeras i av en gemensam exekutivdirektör8. synpunkter på de ärenden som beslutas om i exekutivstyrelsen utarbetas av i samråd med . Övervakning, utlåningsfaciliteter och finansiella resurser Arbetet inom IMF var främst inriktat på att förbättra organisationens förmåga att övervaka det internationella finansiella systemet, i syfte att förebygga uppkomsten av kriser. Ökad transparens samt lånemöjligheter före krisutbrott för länder med sund ekonomi är två delar i det förebyggande arbetet. Standarder för transparens inom finanspolitiken samt inom penningpolitiken och den finansiella stabilitetspolitiken har utvecklats och IMF har på försöksbasis börjat använda dessa vid sina årliga utvärderingar av medlemsländerna. IMF håller också på att bygga upp ett system för övervak-ning av den finansiella stabiliteten i medlemsländerna. Som ett steg i strävan mot ökad öppenhet har IMF uppmuntrat medlemsländerna att medge offentliggörande av rapporterna från de årliga utvärderingarna. Rapporten om är offentliggjord. IMF:s finansiella bas förstärktes då beslutet om en höjning av insatskapitalet, de s.k. kvoterna, trädde i kraft. I samband med detta återbetalades de bilaterala medel som bl.a. riksbank ställt till IMF:s förfogande inom ramen för kreditarrangemangen och . Dessa arrangemang används för att förstärka IMF:s resurser vid kriser 8Danmark innehade exekutivdirektörsposten 199899. besätter posten 20002001 enligt gällande rotationsordning. som hotar stabiliteten i det globala finansiella systemet och hade aktiverats till förmån för och . garanterar forsatt tillsammans med ett antal andra industriländer utlåning från BIS inom ramen för det av IMF stödda finansieringspaketet för . beslöt att skulle få en statsgaranti för sin del av kreditgarantin till BIS. åtagande inom lånearrangemanget "" för kvarstår, även om det bedöms som osannolikt att det kommer att aktiveras. IMF:s mjuka utlåning för har IMF arbetat intensivt med att få till stånd en uppgörelse om finansiering av IMF:s mjuka utlåning till u-länder.9 beslutades dels att genomföra en förstärkning av IMF:s/initiativ för skuldlättnad avseende de fattigaste och mest skuldsatta u-länderna10, dels hur kostnaderna för detta samt för subventionerna av räntan på fondens strukturanpassningslån11 fortsatt skulle finansieras. Finansieringen avses delas mellan IMF och bilaterala (lån)givare. krävs ett antal nationella beslut innan den nya faciliteten kan träda i kraft. IMF har fört fram olika önskemål om bidrag från till den mjuka utlåningen. Enligt är den lagliga grunden för en sådan medverkan från sida oklar. har därför hemställt att regeringen ska lämna ett förslag till om att riksbankslagen ska ändras så att det blir klart att under vissa förutsättningar får medverka i finansieringen även av IMF:s mjuka utlåning. fortsatte att delta i samarbetet med övriga centralbanker inom Europeiska unionen (EU).