frsrdg · GN04RR7 · 2000-01-01 00:00:00 — Enligt är det angeläget inte minst ur rättssäkerhetssynpunkt att samarbetet mellan polis och åklagare får en sådan utformning att det inte uppstår skilda "förundersökningskulturer" i de polisledda och i de åklagarledda förundersökningarna. instämmer i slutsatsen att handläggningstiden vad gäller handläggningen av brottmål är alltför lång. Departementet påpekar att det inom rättsväsendet pågår arbete för att förkorta handläggningstiderna. Bland annat har regeringen i regleringsbrevet uppdragit åt att leda och samordna ett projekt som syftar till att minska genomströmningstiderna för våldsbrott. menar vidare att det finns skäl att utveckla kompetensen på förundersökningsområdet. Departementet framhåller också att åklagarorganisationen har utvecklat organisationen och arbetsmetoderna. Åklagarna har också efter genomförandet av närpolisreformen fått större ansvar för förundersökningarnas kvalitet. konstaterar att revisorernas utredning om förundersökningarnas kvalitet bekräftar vissa av tingsrättens erfarenheter. Tingsrätten efterlyser dock ett mer radikalt nytänkande när det gäller att hitta mera långsiktiga lösningar på de problem som redovisas i rapporten. Tingsrätten menar att en tänkbar lösning skulle vara att polis, åklagare och domstol samarbetade mer intimt redan från tidpunkten för brottet. Södra Roslags tingsrätt framhåller det viktiga i att genomströmningstakten när det gäller brottmålen blir så hög som möjligt. Man menar också att det är viktigt att tiden från brottsanmälan till dom blir någorlunda lika över hela landet. Riksåklagaren framhåller att ett stort antal projekt och aktiviteter har initierats för att höja kvaliteten på förundersökningarna. Riksåklagaren menar att de undersökningsmetoder som använts i rapporten och de resultat som där redovisats inte speglar dagens situation. Ytterligare ansträngningar görs enligt riksåklagaren fortlöpande för att förbättra läget, t.ex. genom åklagarmentorernas arbete och kvalitetssäkring. i menar att revisorernas förslag till förbättringar kan verka kvalitetshöjande, även om det befintliga systemet med åklagarmentorer och kvalitetssäkring av brottsutredningar är bra för att höja kvaliteten på utredningarna. Myndigheten anser dock att den föreslagna specialiseringen är en återgång till en ordning som gällde tidigare inom polisen. i menar att det är viktigt för allmänhetens förtroende för rättsväsendet att förundersökningarna håller en hög kvalitet och att handläggningstiden från anmälan till ett slutligt avgörande förkortas. Enligt myndigheten är detta en rättssäkerhetsfråga. anser att förundersökningarna blivit sämre i distriktet efter 1996, men då anställningsstoppet för åklagare nu är hävt kommer möjligheterna för ett aktivt förundersökningsledarskap att öka. pekar på att det gått förhållandevis sedan polisen på mer genomgripande sätt ändrade arbetssätt och metoder. menar att de positiva effekterna av arbetet i flertalet fall förväntas först på . Man framhåller också att det pågår ett omfattande arbete för att höja kvaliteten på och förbättra ledningen av förundersökningarna. i framhåller att handläggningstider och antalet balanserade ärenden varierar över tiden och att organisationsförändringarna inte har förbättrat detta. Myndigheten menar att frågan bör utredas inom ramen för hela rättsväsendet eftersom en snabbare brottmålsprocess måste vara ett mål för hela rättsväsendet. i anser att det numera utvecklats två brottmålsprocesser, en skriftlig under förundersökningen och en muntlig inför domstolen. i framhåller att myndigheten fått övervägande positiva omdömen om kvaliteten på myndighetens arbete. Myndigheten ställer sig därför frågande till revisorernas uppfattning att förundersökningarnas kvalitet kan sättas i fråga. menar att den undersökning som revisorerna gjort av utfallet av ett antal ärenden är av stort intresse. Studien ger enligt en tydlig bild av vad som faktiskt sker med ett anmält ärende hos polis respektive åklagare. menar dock att den stora frågan i sammanhanget är på vilken nivå utredningarna bör ligga. Man bör enligt ställa frågan vad en lång handläggningstid innebär och vilken kvalitetsnivå som är acceptabel. menar att det ställs ökade beviskrav av åklagare och domare i brottmålsärenden. Detta kan enligt förbundet till en del förklara domares och försvarares enkätsvar i undersökningarna av förundersökningens kvalitet. anser också att begränsningen av vilka arbetsmetoder som polis och åklagare tillåts använda utgör hinder för att snabbt följa utvecklingen i brottslingarnas värld. Revisorerna menar att polis, åklagare och tingsrätt har olika roller i rättsväsendet. Det är därför viktigt att verksamheten bedrivs i skilda organisationer men det är nödvändigt att myndigheterna samverkar. Revisorerna menar att mycket tyder på att polisen och åklagarna på ett bra sätt har anpassat sitt arbetssätt och samarbete till de nya organisationerna. I granskningen har dock framkommit att samarbetet mellan åklagarna och tingsrätterna inte alltid fungerar. menar att åklagaren, i brottmål som inte är av ett alltför komplicerat slag, redan på brottsplatsen eller i nära anslutning till denna skulle kunna utfärda stämning och kalla tilltalade och eventuella målsägande och vittnen direkt till förhandling inför tingsrätten som står till åklagarens förfogande. Detta skulle enligt tingsrätten kunna påskynda handläggningen. framhåller att ingenting i rapporten tyder på att domstolarna är ineffektiva, frånsett den ineffektivitet som blir resultatet av färre brottmål. menar att förslaget att åklagarkammaren och tingsrätten gemensamt ska fatta beslut om förhandlingsdagar nog är praktiskt ogörligt. Det måste vara tingsrätten som slutligen bestämmer över arbetet i domstolen. Södra Roslags tingsrätt anser att en vidgad administrativ samverkan mellan åklagare och domstol är intressant. Tingsrätten pekar på frågan om möjligheten för åklagarna att själva stämma och kalla i brottmål. delar revisorernas uppfattning om samarbete mellan åklagare och domstol, men understryker att man skulle kunna pröva andra former för arbetsfördelning mellan domarna för att skapa bättre samordning. Verket pekar på möjligheten med ett system där man lottar sessioner i stället för mål på domarna. Det skulle göra det möjligt för de flesta åklagare att ha sina egna mål. Riksåklagaren pekar på att ett utvecklingsarbete inletts i syfte att förbättra samarbetet mellan åklagare och domstol. Han menar att de synpunkter som revisorerna lämnat kommer att vara viktiga komponenter i detta arbete. Riksåklagaren framhåller vidare att han fortlöpande diskuterar frågorna om placeringen av tingsrätter och häkten med cheferna för och . i anser att samarbete mellan tingsrätter och åklagare, t.ex. för att gemensamt bestämma förhandlingsdagar, är viktigt för att arbetet ska bli rationellt och för att åklagarna i största möjliga utsträckning ska kunna ta sina egna mål. i menar att en vidgad administrativ samverkan mellan åklagarkamrarna och tingsrätten skulle få till följd att åklagarresurserna utnyttjades mera rationellt. i län pekar på att varje överlämnande av ett ärende till en annan myndighet innebär att ärendet ska administreras internt hos respektive myndighet med åtföljande tidsutdräkt till följd. menar att en polisiär talerätt vid domstol skulle göra förundersökningsledarskapet och processandet tydligare. i framhåller att samarbetet med kontaktåklagarna fungerar mycket bra. menar att samverkan mellan åklagare och polis huvudsakligen kommit till uttryck genom ökad samverkan mellan myndigheternas ledningar. Förbundet anser att samverkan inom den operativa delen av rättsväsendet måste förbättras. Förbättra möjligheterna att följa rättsväsendets ekonomiska utveckling Enligt revisorerna är det nödvändigt att regeringen i budgetpropositionen presenterar längre tidsserier, detta för att ska kunna göra en riktig bedömning av rättsväsendets kostnadsutveckling. delar revisorernas uppfattning att möjligheterna att i budgetpropositionen följa rättsväsendets ekonomiska utveckling kan förbättras. Departementet påpekar att beräkningar av anslagsbelopp har förändrats i flera fall. menar att förändringarna gör att en jämförelse längre tillbaka i tiden än 1996 är förenad med tolkningsproblem. menar att det för en rättvisande bild av kostnadsutvecklingen krävs en omfattande analys av olika förändringar som inträffat . Verket anser att värdet av redovisningen måste vägas mot det arbete som det innebär att ta fram den. instämmer i uppfattningen att statsmakternas beslutsunderlag bör förbättras. Man pekar på att andra faktorer vid sidan av rättsväsendets utgifter behöver belysas, t.ex. hur formulerade delmål om handläggningstider etc. har utvecklats. Specialisering och förstärkt utbildning Revisorerna menar att utredningskvaliteten skulle öka och handläggningstiderna bli kortare om en specialisering av utredningsverksamheten inom närpolisområdena genomfördes. En ökad satsning på utbildning av de poliser som arbetar med utredningar skulle också förbättra utredningarnas kvalitet. framhåller att god utbildning är en förutsättning för framgångsrikt utredningsarbete. menar också att god yrkesskicklighet förutsätter erfarenhet som inte kan inhämtas på annat sätt än genom arbete med brottsutredningar. likhet med revisorerna att utredningsarbetet inom polisen bör specialiseras och utbildningen av utredningspersonal förstärkas. framhåller att det brottsutredande arbetet är en viktig beståndsdel i närpolisverksamheten. Genom utredningsarbetet får polisen ökad kunskap om de faktorer som orsakar brott och om de boende i området. Departementet menar att denna kunskap utgör en viktig beståndsdel i ett framgångsrikt problemorienterat arbetssätt och ett långsiktigt brottsförebyggande arbete. Man anser också att det inom närpolisorganisationen måste finnas välutbildade specialister för förundersökningsledning och att även övrig personal inom närpolisen har kompetens för utredningsarbete. Södra Roslags tingsrätt framhåller att det är av största vikt att resurser avsätts för att utbilda polisen i förundersökningsarbete. Tingsrätten anser att införandet av åklagarmentorer är ett steg i rätt riktning men menar att ökade utbildningsinsatser säkerligen skulle leda till att förundersökningarnas kvalitet skulle förbättras. i menar att det är viktigt att kompetensen att utreda brott höjs hos närpoliserna. är tveksam till det lämpliga i att utredningsarbetet inom ett närpolisområde specialiseras. Styrelsen menar att en specialisering i det korta perspektivet visserligen kan leda till rationaliseringsvinster och höja kvaliteten på utredningarna. Enligt leder utredningserfarenhet till att förstahandsåtgärderna blir bättre och till att närpoliserna får en större bredd i sitt arbete. i framhåller att det vid myndigheten finns ett stort antal utredningsenheter och att utredningsverksamheten inte bör spridas på alltför många enheter om den ska vara effektiv. menar att det är angeläget med en klar och tydlig gränsdragning för vilka utredningar som ska bedrivas. Myndighetens uppfattning är att endast ärenden av enkel beskaffenhet bör utredas vid närpolisområdena. Förundersökningsledarskapet bör utövas av ett fåtal specialister. Man framhåller också att det är av vikt att närpoliserna får utbildning för att klara av den utredningsverksamhet de åläggs. i menar att det för en rationell utredningsverksamhet krävs att denna inte bedrivs på alltför många nivåer och att samtliga utredningsmän arbetar på ett problemorienterat sätt. Myndigheten anser därför att en specialisering av utredningsverksamheten är lämplig. i menar att revisorerna i sitt förslag om att specialisera utredningsarbetet bortser från att ett brett utredande inom närpolisorganisationen medför ökade kunskaper, bättre förstahandsåtgärder, fler ärenden färdigställda på plats och ökad användning av förenklade utredningsförfaranden. Myndigheten framhåller att en koncentration av utredningsverksamheten inom närpolisområdena skulle återskapa en uppdelning av de olika verksamhetsgrenarna. Man påpekar att nya "utredningsenheter" inom närpolisområdena skulle bli följden. bör i stället förstärkt utbildning betonas. Utbildningen bör enligt polismyndigheten förstärkas både kvalitativt och kvantitativt samt avse såväl utredning av vardagsbrottslighet som mer specialiserad utredning. i menar att fler anställda borde ha fått en bättre grund i problemorienterat arbetssätt redan när det nya arbetssättet infördes. Myndigheten är tveksam till att specialisera brottsutredningsarbetet inom närpolisområdena. Man påpekar att en specialisering på kort sikt kan vara en bra åtgärd, men för att långsiktigt kunna använda personalen på ett flexibelt sätt är det inte möjligt att genomföra en sådan specialisering. framhåller att om utredningar bedrivs av ett större antal poliser i närpolisorganisationen bör detta medföra att förstahandsåtgärderna blir bättre, vilket bör leda till större rättssäkerhet, kortare redovisningstider och att fler brott upp. Poliser som har utredning som sin huvudsakliga arbetsuppgift bör däremot finnas enligt myndigheten. ifrågasätter om inte en alltför långt gången specialisering av polisarbetet kommer i konflikt med närpolisreformens syfte. Myndigheten anser inte att revisorerna ger svar på frågan i vilken utsträckning de poliser som arbetar med utredningar av brott inom närpolisområdena bör vara specialiserade. påpekar att det pågår ett projekt att belysa polisens utredningsverksamhet. Myndigheten instämmer generellt i förslaget om en förstärkt utbildning för de poliser som arbetar med brottsutredningar. framhåller att många polismän inte har fått någon annan utbildning än grundutbildning. Man menar att utbildningen av ekonomiska skäl varit eftersatt även vad gäller vidareutbildningen. Vidareutbildning bör enligt bl.a. innehålla brottsutredningsverksamhet, nyheter inom lagstiftningen och metodfrågor som problemorienterat arbetssätt. Förbundet anser att det bör skapas en regelbunden tvåveckors central vidareutbildning . Revisorerna anser att den tillsyn som bedrivs av förundersökningsverksamheten inte är tillräcklig. Polisens och åklagarnas utredningsverksamhet bör betraktas som en helhet när förundersökningsarbetet inspekteras. Därför bör tillsynen förstärkas både över polisens förundersökningsarbete och åklagarnas förundersökningsledarskap. menar att den nuvarande organisationen för ordinär tillsyn över polis och åklagare är otillfredsställande i flera hänseenden. Den är enligt uppbygd på ett sådant sätt att den i hög grad försvårar en sådan enhetlig tillsyn över förundersökningsarbetet som revisorerna förordar. Tillsynsuppgiften är inte bara uppdelad mellan olika myndighetsorganisationer utan utövas dessutom centralt vad gäller polisen och regionalt i fråga om åklagarväsendet. anser vidare att tillsynsverksamheten har alltför knappa resurser och frågar sig om det för åklagarverksamhetens del över huvud taget är fråga om tillsyn. utöva tillsyn över verksamheten inom en myndighet ligger på myndigheten själv genom dess chef. Slutligen föreslår att en utredning tillsätts för att utreda ett särskilt, från båda myndighetsorganisationerna, fristående organ för tillsyn. framhåller att även åklagare oftast deltar i inspektioner. Dessutom intervjuas lokala åklagare om effektiviteten och kvaliteten i polisens verksamhet. Enligt departementets uppfattning finns det utrymme för att samordna tillsynen. Riksåklagaren delar uppfattningen att tillsynen över förundersökningsarbetet bör förstärkas. Han framhåller att det arbete som inletts med bl.a. fördjupad samverkan med polisen och i vissa fall även gemensam inspektionsverksamhet kommer att utvecklas. i finner inga skäl för att utöka tillsynen över åklagarna. Myndigheten menar att polisens arbetsmetoder och annat som inte kan läsas direkt ut vid en genomgång av ett förundersökningsmaterial får hanteras i annan ordning. framhåller att man inom ramen för sin verksamhet inspekterar bl.a. polismyndigheternas förundersökningar, i vissa fall tillsammans med åklagare. Huvudmålet med inspektionerna är enligt styrelsen att öka kvaliteten i utredningsarbetet. i län framhåller att utvecklingen av förundersökningarna, förundersökningsledarskapet och resursanvändningen måste följas upp på ett närmare sätt. Dessutom menar myndigheten att resultatet för hela rättsväsendet måste tydliggöras. Myndigheten anser också att utökad tillsyn krävs om metoder och organisation ska utvecklas. i menar att den tillsyn som bedrivs genom kontaktåklagarna, myndighetens egen tillsyn och tillsyn är tillräcklig. instämmer i förslaget att tillsynen över polis- och åklagarverksamheten bör förstärkas. Utveckla det problemorienterade arbetssättet Revisorernas granskning har visat att det problemorienterade arbetssättet inte fått genomslag i all polisverksamhet. Begreppet har i stort sett uteslutande kommit att förknippas med närpolisverksamhet. framhåller att tilldelade resurser och den löpande, akuta verksamheten sätter gränser för vilka utbildningsinsatser som kan göras. Styrelsen påpekar att medarbetare på alla nivåer i polisorganisationen får pröva och lära sig nya arbetsuppgifter. bedömer att den kunskapsförmedling som äger rum på detta sätt när det gäller t.ex. närpolisen och problemorienterat polisarbete är effektiv men ger resultat först på lite . Man framhåller också att polisen fortlöpande utvecklar sättet att arbeta. Man har t.ex. genomfört tre nivåanpassade utbildningar och seminari er om problemorienterat polisarbete. har också ett projekt startats för att utveckla en brottsanalys till stöd för det problemorienterade arbetet och för bekämpningen av vardagsbrottsligheten. i delar revisorernas uppfattning att det problemorienterade arbetssättet inte fått genomslag i all polisverksamhet och att arbetssättet i stort sett uteslutande kommit att förknippas med närpolisverksamhet. Enligt myndigheten beror detta på att satsningen på utbildning varit otillräcklig och på att den utvecklade specialiseringen påverkat resultaten. Myndigheten menar att det är nödvändigt att de närpoliser som arbetar på ett problemorienterat sätt erhåller kompetens och erfarenhet som gör att de kan utreda brott som hör samman med deras förebyggande arbete bland framför allt ungdomar. framhåller att många poliser deltagit i utbildningar i problemorienterat arbete utan att för den skull använda detta arbetssätt. Myndigheten menar att för att det problemorienterade arbetssättet ska användas i större omfattning än bör goda praktiska exempel lyftas fram. Vidare anser att det problemorienterade arbetssättet kan ses som en arbetsledningsfråga. Då bör i första hand personal med arbetsledande uppgifter erhålla relevant utbildning. menar att vissa brister i polisens arbete, t.ex. att polisen underlåter att höra personer av intresse för alla parter i ett brottmål, endast kan avhjälpas genom ökad motivation hos polisen. Samfundet framhåller att förslaget om problemorienterat arbetssätt kan vara ett sätt att öka motivationen. Se över åklagarnas arbetsformer Revisorerna menar att åklagarnas arbetsformer bör ses över. Mycket talar för att åklagarna i större utsträckning bör ha sina egna mål i tingsrätten. Möjligheten att åklagarna i större utsträckning arbetar mot vissa tingsrätter bör också övervägas. Revisorerna menar också att vidgad administrativ samverkan mellan tingsrätter och åklagare är motiverad. menar att det som framkommit i granskningen av åklagarnas arbetsformer i relation till tingsrätterna är av den arten att en översyn av arbetsformerna framstår som i hög grad påkallad. framhåller att det för ett väl fungerande rättsväsende är väsentligt att det finns ändamålsenliga rutiner för ärendefördelningen. Departementet menar därför att det är en viktig uppgift för Riksåklagaren att fortlöpande se över verksamheten inom åklagarväsendet. menar vidare att det i vissa fall kan vara ändamålsenligt att i komplicerade brottmålsärenden binda ärendet till den åklagare som varit förundersökningsledare, men framhåller att det är en uppgift för Riksåklagaren att fortlöpande se till att resurserna inom åklagarorganisationen används på ett effektivt sätt. menar att nackdelarna med att åklagarna inte får ha sina egna mål i tingsrätten är överdrivna. Tingsrätten anser att mål där huvudförhandlingen tar en halv dag eller mindre utan beaktansvärd effektivitetsförlust bör kunna läsas in och handläggas av en annan åklagare än den som har väckt åtalet. Södra Roslags tingsrätt menar att nuvarande ordning med åklagarnas arbetsformer fungerar helt tillfredsställande. Tingsrätten påpekar att det ur objektivitetssynpunkt kan te sig tveksamt om det är lämpligt att en och samma åklagare år arbetar med en och samma domare. Riksåklagaren påpekar att den översyn av åklagarnas arbetsformer som revisorerna aktualiserar i många hänseenden redan är påbörjad. Det fortsatta arbetet kommer enligt riksåklagaren att bedrivas med hänsyn till revisorernas synpunkter. i anser att det är mest rationellt att åklagarna i största möjliga utsträckning tar sina egna mål i såväl tingsätt som hovrätt. Myndigheten framhåller att man i största möjliga utsträckning låter åklagarna arbeta mot vissa tingsrätter. i menar att det i möjligaste mån ska vara samma åklagare som handlägger ett ärende från början till slut. För att möjliggöra detta krävs att domstolarna samråder med åklagarna om förhandlingsdagar och försöker medverka till att åklagarna i större utsträckning kan ha sina egna mål. i menar att målsättningen med åklagarreformen, liksom en utveckling mot en mer schablonmässig hantering av enkla ärenden, motverkas av arbetsfördelningar som tar sin utgångspunkt i annat än ärendenas beskaffenhet. Myndigheten anser att en strävan ska vara att geografiska indelningar av åklagarkamrarnas område som grund för fördelning av ärendena mellan åklagarna ska brytas upp. Myndigheten påpekar också att det kan vara lämpligt att en åklagare som bor nära en domstol eller ett tingsställe tas i anspråk för förhandlingar som hålls där. Enligt åklagarmyndigheten kan vissa negativa effekter uppkomma om flera åklagare befattar sig med ett mål, men man menar att en återgång till geografiska uppdelningar skulle minska flexibiliteten och effektiviteten. Man menar också att en ordning där åklagarna arbetar mot vissa bestämda tingsrätter kan medföra att en åklagare i huvudsak processar inför en viss domare. Detta kan enligt myndigheten kritiseras från rättssäkerhetssynpunkt. menar att det utifrån samhällets intresse av effektiv lagföring borde vara en självklarhet att åklagarna har sina egna mål i domstolarna. Samfundet anser att undantag endast bör ske i erkända eller uppenbara mål då valet av åklagare saknar betydelse för utgången i målet. Ekonomiska skäl eller tidsskäl bör enligt samfundet komma i andra hand. Man påpekar också att om åklagarna ska arbeta med kanske endast en tingsrätt är det viktig att målen inte alltid handläggs på samma rotel. Detta kan leda till ett samförstånd mellan åklagare och domare som kan skada förtroendet för rättsväsendet. Rapport 1997/98:7 revisorer · 100 12 · TEL · fax Häktet i lades ned . Vid nedläggningen rådde vitt skilda uppfattningar om vilka effekter nedläggningen skulle komma att få. kommun respektive gjorde var sin kostnadsuppskattning beträffande nedläggningen. revisorer granskade i en rapport (1995/96:6) det underlag som förelåg vid beslutet. I rapporten utökades underlaget till att även innefatta konsekvenser för staten och samhället i övrigt. kan betecknas som ett övergångsår beträffande förvaringen av de häktade från Östersundsområdet. Exempelvis stod häktet i för delar av förhörsresorna till . Organisationen 1997 har av berörda tjänstemän karaktäriserats som mera stabil. Några större förändringar planeras inte. har beslutat om nya regler för behandlingen av häktade, anhållna och gripna (prop. 1997/98:104, bet. 1997/98: JuU22, rskr. 1997/98:227). Dessa förändringar kan komma att påverka hela rättsväsendets verksamhet.