frsrdg · GN04JO1 · 2000-01-01 00:00:00 — Av dessa framgår bl.a. att sekretessen inte hindrar att uppgift lämnas till annan myn-dighet, om uppgiftsskyldigheten följer av lag eller förordning. har i många sammanhang skyldighet att lämna yttranden och upplysningar till andra myndigheter. Såvitt nu är av intresse skall social-nämnden enligt 42 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd, vilken lag trätt i kraft , och 20 kap. 9 § lagen (1962:381) om allmän för-säkring, AFL, på begäran lämna all-män försäkringskassa uppgift om namn-given person rörande förhållande som är av betydelse för tillämpningen av nämnda lagar. Utformningen av denna uppgifts-skyldighet innebär emeller-tid att inte på eget initiativ får kontakta försäkrings-kassan utan det är som skall begära in uppgifterna. Genom den utredning som har företagits anser jag det vara klarlagt att S. utlämnat uppgifter om I.P:s boendesituation till försäkringskas-san. Upp-gifterna i fråga är sådana att de omfattades av sekretess enligt 7 kap. 4 § SekrL. Detta gäller oavsett om uppgiftslämnandet enbart innefattat att I.P. bodde tillsammans med sin f.d. fru eller att han hade sin post ställd dit. Jag finner inte anledning till antagande att ytterligare utredningsåtgärder skulle bringa mer klarhet i vad som förevarit i kon-takterna mellan S. och handläg-garen vid . Jag anser det också vara klarlagt att uppgifts-lämnan-det inte skedde på begäran av i enlighet med ovan nämnda be-stämmelser och att I.P. inte heller hade samtyckt till det. Enligt anteckningen i akt synes i stället syftet med upp-gifts-lämnandet ha varit att initiera en prövning av I.P:s f.d. frus rätt att erhålla un-derhållsstöd. har i sitt yttrande hit bl.a. uppgett att vid tiden för uppgiftslämnandet utredde I.P:s boendeförhållanden. Denna uppgift bestyrks inte av anteckningar. Det finns därför anledning att anta att inte för egen del hade anledning att efterforska här aktuell upp-gift. Den omständigheten att S. lämnat ut en i och för sig i andra sammanhang offentlig uppgift har för I.P:s del inneburit ett men, oaktat kassans åtgärd att dra in underhållsstödet varit helt rättsenlig. Jag har i tidigare ärenden berört den problematik som uppkommer när en myndig-het utan hinder av sekretess har skyldighet att på begäran utlämna uppgifter men inte har rätt att själv initiera uppgiftslämnandet (mina beslut , dnr 2015-1993 och , dnr 883-1993). Jag har i det senare ärendet bl.a. uttalat följande. "För områden där mottagande myndighet själv har möjlighet att begära in uppgifterna med stöd av annan författningsbestämmelse, framstår sekretesskyddet som mindre uttalat, och det kan vara en tillfällighet om uppgift begärts eller ej beträffande viss information." Även med beaktande av att sekretesskyddet i förevarande fall framstår som mindre uttalat på grund av kassans möjlighet att själv begära att få ta del av upp-gifterna är det självfallet inte acceptabelt att handläggare inom social-tjänsten, ge-nom utlämnande av uppgifter i strid med gällande sekretess-bestäm-melser, initierar en prövning av andra förmåner som utgår till den enskilde från annan myndighet. Det uppgiftslämnande som får äga rum är noga reglerat. Jag noterar att social-nämnden är medveten om vikten av att berörd personal får utbildning i dessa frå-gor. anfört i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något ytterligare utta-lande från min sida. Med den kritik som ligger i det anförda avslutas ärendet. Försäkringskassa har lämnat ut uppgift om att en person var häktad (Dnr 325-1997) JO Pennlöv meddelade följande beslut i ett ärende gällande dåvarande läns allmänna försäkringskassa. fick ett besked från Häktet att C.Ö., som uppbar pension, häktats . Avdrag skulle därför - enligt 10 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring - göras på hans folkpension för . hann emellertid inte göra avdraget innan pensionsutbetalningen gjordes. ringde en tjänsteman vid till häktet och fick uppgift om att C.Ö:s mål skulle tas upp till huvudförhandling i tingsrätten och att mycket talade för en fällande dom. Tjänstemannen beslutade att stoppa utbetalningen av pensionen samt skrev ett brev till posten med angivande av både C.Ö:s namn och personnummer och begärde att få tillbaka pensionsutbetalningsavin, vilket skedde. gjorde , efter att ha gjort ett avdrag på pensionsbeloppet, i stället en retroaktiv pensionsutbetalning. Brevet, som skrev till posten, är daterat och ställt till , Brevbärarexpeditionen, , samt har följande lydelse. "Pensionsavi för - - - , Ö.C. På grund av att Ö. fr.o.m. är intagen på kriminalvårdsanstalt skall folk-pensionen fr.o.m. vara nedsatt. Kassan har för sent fått veta om intagningen för att hinna åtgärda. Vi är tacksamma om Ni återsänder avin för , belopp till i bifogat kuvert." har i en anmälan till JO ifrågasatt vem på som ringt och stoppat hans pensionsutbetalning. Anmälan har remitterats till för yttrande i följande hänseenden. åtgärd att - såvitt framgår av kassans journalanteckning - stoppa utbetalningen av C.Ö:s pension utan att fatta ett provisoriskt beslut. Vidare att kassan i brevet till posten upplyste om att C.Ö. var intagen i kriminalvårdsanstalt. har i ett remissvar hänvisat till sitt yttrande av lokalkontoret samt därutöver beklagat det inträffade. I lokalkontorets yttrande anges följande. Ö:s ärende har av lokalkontor i handlagts på ett sätt som inte är acceptabelt. För att undvika ett krav på för mycket utbetald pension till Ö. för har kontoret vidtagit den åtgärden att hos post terminalen i begära anvisningen åter, för att därefter betala ut den pension Ö. för månaden var berättigad till. Den skrivelse som handläggaren på lokalkontoret sänt till var ytterst olämpligt formulerad, då den innehåller sekretessbelagda uppgifter. Handläggaren, som arbetat på lokalkontorets pensionsenhet, utför ej längre arbete på kontoret till följd av uppsägning och därav upphörd anställning. Det går därför ej att närmare klarlägga de förhållanden som medfört att handläggaren på ett felaktigt sätt handlagt Ö:s ärende. Det kan i ärendet konstateras att lokalkontoret fått skriftlig uppgift från kriminalvården, häktet, , om att Ö. häktats. Denna uppgift borde ha föranlett handläggaren på lokalkontoret att omgående pröva Ö:s rätt till pension enligt 10 kap. 2 § lagen om allmän försäkring . Hade så skett hade Ö:s pension för maskinellt kunnat påverkas och ett definitivt beslut om nedsättning av hans folkpension , före då hans pension skulle betalas ut, kunnat tillställas honom. En begäran om återsändning av postanvisning hade då inte blivit aktuell. Vad som föranlett handläggaren att - inte vidta någon åtgärd kan lokalkontoret ej redogöra för, då anteckningar i ärendet saknas. Med hänsyn till att det dröjt närmare utan åtgärd hade det varit önskvärt om handläggaren i samband med skrivelsen till postterminalen fattat ett provisoriskt beslut om att stoppa pensionen. är medveten om bristerna i detta ärendes handläggning och får beklaga att det inträffat. Lokalkontoret har ingående med berörd personal gått igenom de regler som gäller vad avser sekretessbelagda uppgifter och att meddelanden som erhålls om att pensionstagare häktats eller intagits på kriminalvårdsanstalt blir föremål för omgående åtgärd, detta i syfte att en dylik felaktig handläggning inte ska upprepas. har beretts tillfälle att kommentera remissvaret men har inte hörts av. Sekretessen inom socialförsäkringsområdet regleras i 7 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100). Enligt bestämmelsen gäller sekretess hos allmän försäkringskassa i ärende enligt lagstiftningen om allmän försäkring för uppgift om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Skadebedömningen görs alltså med utgångspunkt i själva uppgiften. Uppgiften om att C.Ö. var intagen i kriminalvårdsanstalt är av sådan art att ett utlämnade typiskt sett skulle kunna medföra men för honom i sekretesslagens mening. Jag delar därför uppfattning att den skrivelse som kassan sände till postterminalen i var ytterst olämpligt formulerad, eftersom den innehöll uppgifter som omfattades av sekre-tess. förtjänar mycket allvarlig kritik för hanteringen i denna del. Jag förutsätter att ledningen vidtar sådana åtgärder att fel-aktig-heter av denna art inte upprepas. Av utredningen framgår vidare att stoppade utbetal-ningen av C. Ö:s pension utan att fatta ett formellt provisoriskt beslut. Även för denna brist i handläggningen förtjänar kritik. Kritik mot att tjänsteman vid försäkringskassa lämnat ut vissa uppgifter vid ett rehabiliteringsmöte (Dnr 1485-1997) I en anmälan mot allmänna försäkringskassa klagade . på tjänstemannen bl.a. för att hon vid ett rehabiliteringsmöte , som hans arbetsgivare deltog i, uppgav att han skulle ha missbruksproblem och därför inte skulle kunna klara av sitt arbete. har också i telefon diskuterat honom med hans arbetsgivare utan att informera honom om samtalet och vad som sades där. Anmälan remitterades till för yttrande. I remissvaret hänvisade kassan beträffande ärendets handläggning till en redogörelse som lämnats av kassans lokalkontor . Av denna framgår bl.a. följande. före mötet, , ringde en läkare från i till och lämnade vissa kompletterande medicinska uppgifter. Läkaren uppgav att det förelåg belägg om ett överbruk av tabletter, vilket han tänkte ta upp i ett läkarutlåtande som skulle upprättas och skickas till . Vid mötet hos R.S:s arbetsgivare inleddes detta med att R.S. berättade om sina besvär; att han kände sig bättre men fortfarande hade problem med huvudvärk. Han ville komma i gång med arbetsträning. frågade då om man "kunde köra med öppna kort" och till detta samtyckte R.S. Hon berättade vad som framkommit vid ett möte i och vad läkaren hade sagt vid telefonsamtalet , dvs. misstanken om att R.S. hade ett överbruk av tabletter. Hon försökte förklara att det inte går att planera arbetsträning om inte alla saker är färdigutredda. Därutöver yttrade genom dåvarande direktören bl.a. följande. Handläggarens hantering av det medicinska materialet kan - - - kritiseras. Handläggaren har utan att informera R.S. om det nya och känsliga medicinska materialet presenterat detta vid rehabiliteringsmötet . Uppgifter om en möjlig överkonsumtion av tabletter skall inte tas upp med en arbetsgivare utan att berörd arbetstagare har givit sitt samtycke därtill. Att handläggaren under mötet frågat . om hon "kunde köra med öppna kort" har inte i sig inneburit någon möjlighet för R.S. att ta ställning till ett eventuellt samtycke till att diskutera det nya medicinska underlaget vid mötet. Detta då R.S. inte kände till att handläggaren erhållit de nya uppgifterna från . Vad gäller S:s invändning om att handläggaren diskuterat hans ärende med arbetsgivaren, så faller det sig naturligt att handläggaren informerar arbets-givaren om vad som sagts vid ett rehabiliteringsmöte som arbetsgivaren inte haft möjlighet att deltaga vid. Denna information skall dock inte röra käns-liga medicinska uppgifter som inte borde ha avhandlats om arbets-givaren varit närvarande vid mötet. Vilken information som handläggaren gav arbetsgivaren framgår inte av journalanteckningen.Vid telefonsamtal med handläggaren uppger dock handläggaren att hon nämnt att frågan om en eventuell överkonsumtion av medicin tagits upp vid det aktuella mötet. Detta är något som ställer sig kritisk till. Vid telefonsamtalet framgår att handläggaren är medveten om att hon agerat felaktigt. framgår att hon bett R.S. om ursäkt för det inträffade, såväl direkt efter mötet som per telefon eller dagen därpå. Rehabiliteringsarbetet innebär många svåra ställningstaganden, inte minst vad gäller sekretessrättsliga frågor. Det är mycket beklagligt att handlägga-ren lämnat ut sekretessbelagda uppgifter utan att ha den berördes med-givande därtill. ser mycket allvarligt på det inträffade. Avslutningsvis kan nämnas att kommer att genomföra en grundlig utbildningsinsats inom såväl sekretessrätt som förvaltningsrätt. I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv i bedömningsdelen följande. Bestämmelserna om sekretess inom socialförsäkringsområdet finns i 7 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100). Enligt paragrafen gäller sekretess hos allmän försäkringskassa i ärenden enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) beträffande uppgifter om hälsotillstånd eller andra personliga för-hållanden om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. I 22 kap. 5 § AFL anges att kassan, om den försäkrade medger det, i arbetet med rehabiliteringen skall samverka bl.a. med dennes arbetsgivare. I förarbetena till bestämmelserna om rehabilitering i AFL understryks vikten av att den försäkrade ger sitt samtycke. I specialmotiveringen till 22 kap. 5 § AFL uttalas bl.a. att i rehabiliteringsarbetet bör vara uppmärksam på att viss information om den försäkrade kan vara sekretessbelagd varför kassan bör diskutera med den försäkrade om samtycke kan lämnas till att informationen får användas i samarbete med andra (prop. 1990/91:141 s. 91). Uppgifterna om R.S:s överbruk av tabletter utgör typiskt sett sådana uppgifter som omfattas av sekretess. Av utredningen framgår att bakgrunden till att vid rehabiliteringsmötet nämnde miss-tanken om ett eventuellt överbruk av tabletter bottnade i en missuppfattning om att R.S. gav sitt samtycke till att uppgifterna diskuterades med arbets-givaren. Med tanke på att först före mötet fått reda på uppgifterna anser jag att hon borde ha förvissat sig om att R.S. var medveten om vilka uppgifter som hon avsåg att ta upp innan hon frågade honom om "de kunde köra med öppna kort" på mötet. borde inte heller utan R.S:s samtycke ha diskuterat upp-gifterna om ett eventuellt överbruk av tabletter i telefon med dennes arbets-givare. förtjänar därför allvarlig kritik för sin hand-läggning av ärendet. Någon ytterligare åtgärd från min sida är med hänsyn till omständigheterna inte påkallad. Fråga om skyndsamhetskravet vid begäran om utlämnande av uppgifter ur allmän handling som inte finns bevarad (Dnr 1939-1997) I en anmälan, som kom in till JO , klagade på dåvarande allmänna försäkringskassa. Han anförde bl.a. följande. I egenskap av ombud för en klient skrev han till försäk ringskassan och begärde uppgifter rörande sjukskrivning m.m. skrev han till på nytt - per telefax - eftersom han inte fått de begärda uppgifterna och inte heller på annat sätt hört av kassan. Han bad att få besked i någon form . Ärendet remitterades för yttrande. I ett remissvar gjorde - efter att ha redogjort för ärendets handläggning vid lokalkontoret - följande bedömning. Av utredningen framgår att de av begärda uppgifterna inte fanns i allmänna handlingar hos , varför 15 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) inte varit tillämplig i ärendet. I stället har reglerna i förvaltningslagen (1986:223) varit tillämpliga - se 3 § förvaltningslagen. Den bestämmelse i förvaltningslagen som här blir aktuell är den allmänt hållna bestämmelsen i 4 § om myndigheternas serviceskyldighet, där det i andra stycket stadgas att frågor från enskilda skall besvaras . Ytterligare relevant bestämmelse i sammanhanget återfinns i 12 § för-ordning (1980:900) om statliga myndigheters serviceskyldighet m.m. Här stadgas att när beslut och andra handlingar skall lämnas ut bör det ske med post. Handlingar får sändas via telefax om det är lämpligt. Kravet på skyndsamhet i 4 § andra stycket förvaltningslagen måste - enligt mening - ses i ljuset av bestämmelsens första stycke, vari det stadgas att det vid lämnande av service skall beaktas bl.a. frågans art. Om det i detta uttryck ligger att hänsyn skall tagas även till ärendets svårighetsgrad skulle detta få till följd att ju enklare en fråga är att besvara desto -högre är skyndsamhetskravet på besvarandet och att turordnings-aspekterna då skulle bli sekundära till denna bedömning. Med detta synsätt har handläggningstiden i detta ärende varit oacceptabelt lång. Utifrån en vidare bedömning av bestämmelsens skyndsamhetskrav fram-står handläggningstiden emellertid inte såsom anmärkningsvärt lång. I handläggningen har önskemål om skriftligt svar beaktats och föranlett att man besvarat hans skrivelse genom postbefordrad försändelse och enligt rutin har det rört sig om B-post, men det hade varit lämpligare att använda A-post bl.a. mot bakgrund av vad angivit i sitt meddelande till lokalkontoret . Med A-post är det inte uteslutet att hade fått svaret enligt önskemål. Alternativet att använda telefax hade man övervägt, men ansett sedvanlig postbefordran lämpligare ur säkerhetssynpunkt och mot denna bedömning finns inget att invända. återkallade i skrivelse som kom in till JO sin anmälan. JO fann emellertid inte skäl att avbryta den inledda utredningen. bereddes tillfälle att yttra sig över remissvar men hördes inte av. I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv följande. Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, TF, vilken även primärt reglerar frågan om utlämnande av allmän handling. Enligt 12 § skall en allmän handling som får lämnas ut - som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse - på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället och utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del därav. Om det är fråga om en begäran om uppgifter ur allmänna handlingar, gäller däremot inte bestämmelserna i 2 kap. TF utan de härvidlag något mindre långtgående reglerna i 15 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100). Bestäm-melsen i nämnda lagrum är inte grundlagsfäst men får ses som ett viktigt komplement till TF:s princip om allmänhetens rätt till insyn i myndigheternas verksamhet. Enligt lagrummet skall en myndighet på begäran av en enskild lämna uppgifter ur allmän handling som förvaras hos myn-digheten i den mån hinder inte möter på grund av bestämmelser om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. I lagrummets andra stycke anges att bestämmelser om tillhandahållande av allmän handling finns i 2 kap. 12 § TF. Skyldigheten att lämna ut uppgifter till enskilda begränsas givetvis, som framgått, av att den begärda informationen kan vara sekretessbelagd. Enligt 15 kap. 4 § sekretesslagen är en myndighet inte heller skyldig att lämna begärda uppgifter, om detta skulle hindra arbetets behöriga gång. I 2 kap. 12 § TF stadgas skyldighet för myndigheterna att genast eller så snart det kan ske tillhandahålla en allmän handling som inte är hemlig. Att en handling skall tillhandahållas så snart det kan ske ger alltså myndigheten ett visst spelrum för att dröja något med att lämna ut handlingen. Ett skäl för sådant dröjsmål kan vara att det hindrar arbetets behöriga gång att lämna ut handlingen. Som exempel på hinder av detta slag kan nämnas att någon tjänsteman hos myndigheten just håller på att arbeta med handlingen eller att den enskildes begäran är så omfattande att myndigheten rimligen inte kan klara av den på en gång utan allvarliga störningar av det egna arbetet. Till den del informationsskyldigheten enligt 15 kap. 4 § sekretesslagen avser tillhandahållande av allmänna handlingar får alltså en begränsning med hänsyn till arbetets behöriga gång inte sträcka sig längre än vad som följer av reglerna i TF. Andra stycket kan ses som en erinran härom. - Om det gäller att lämna uppgifter på annat sätt, t.ex. per telefon, torde däremot myndig-heternas skyldighet att lämna upplysningar inte behöva uppfyllas fullt ut lika snabbt som skyldigheten att lämna ut allmänna handlingar (m.fl., Sekretesslagen, s. beslutar med stöd av 12 § första stycket arkivförordningen (1991:446) om gallring hos och de allmänna för-säkrings-kassorna. I myndighetsspecifika föreskrifter om gallring och annan arkivhantering, RA-MS 1996:73, hänvisas i övergångs-bestäm-melserna vad gäller handlingar rörande sjukpenning till RA-MS 1993:39 avseende tid före . Enligt punkt 2 i sistnämnda föreskrifter skall akter avseende sjukpenning tillkomna gallras med en frist med undantag av akter rörande personer födda den 5, 15 och 25 . uppfattning är - om jag har förstått dess remissvar rätt - att bestämmelserna i 15 kap. 4 § sekretesslagen inte skulle vara tillämpliga i det aktuella ärendet därför att de "begärda uppgifterna inte fanns i allmänna handlingar hos " när de efterfrågades. I stället skulle förvaltningslagens servicebestämmelse tillämpas. Ärendet rör emellertid i grunden en begäran om utlämnande av uppgifter ur allmänna handlingar. Att de handlingar, där de aktuella uppgifterna fanns, vid tiden för begäran hade gallrats ut kan inte ändra det förhållandet. Enligt 15 kap. 4 § sekretesslagen har myndigheterna en skyldighet att lämna ut uppgifter ur allmänna handlingar som, bl.a. vad avser kravet på snabbhet i förfarandet, torde sträcka sig längre än serviceskyldigheten enligt förvaltningslagen. har således haft att lämna besked till med den skyndsamhet som följer av nämnda lagrum. Vad som i övrigt har framkommit i ärendet föranleder inte några kommentarer från min sida. Bristande kontroll vid utlämnande av handlingar (Dnr 941-1998) I ett ärende som avsåg allmänna försäkringskassa anförde JO Pennlöv i ett meddelat beslut följande. har ifrågasatt om rutiner vid utlämnande av handlingar är korrekta. Hon har anfört i huvudsak följande. Hon besökte kassan för att ta del av handlingar i ett ärende rörande henne själv. Hon reagerade då mot att det varken gjordes någon kontroll av hennes identitet eller själva handlingen innan hon tilläts läsa den. Handläggaren bekräftade senare att akten innehöll sekretessbelagda uppgifter. Enligt de besked som hon fick från en handläggare och dennes chef kan man få tillgång till en allmän handling hos kassan om "vederbörande uppger hela personnumret på den person materialet handlar om, utger sig för att vara - samt ser ut att vara denna person". Till anmälan har fogats ett besked från områdeschefen gällande läns-kontorets rutiner vid besök av den försäkrade. Av detta framgår följande: Vi har ej något direktiv från säkerhetschef eller juristenhet att besökare ska legitimera sig. Vi utgår från att personen är den den utger sig för att vara. Vi låter den besökande ta del av handlingar i sitt eget ärende. Yttrande har inhämtats från . Kassan (genom tf. direktören ) har anfört i huvudsak följande. Enligt 7 kap 7 § sekretesslagen (1980:100) råder hos sekretess för uppgift om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. En försäkrad har insyn i sitt eget försäkringsärende, vilket följer av 16 § förvaltningslagen (1986:223). Partsinsynen kan dock begränsas enligt 14 kap 5 § sekretesslagen. De undantagsfall som hindrar part att ta del av uppgifter i ärenden hos framgår av 7 kap 7 § st. 2 och 3 sekretesslagen. Enligt undantagen råder sekretess gentemot den försäkrade själv för uppgifter rörande dennes hälsotillstånd, om det med hänsyn till vård eller behandling är av synnerlig vikt att uppgiften inte lämnas ut. Vidare råder sekretess för anmälan eller annan utsaga av enskild om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden om det kan antas att den som gjort anmälan skulle utsättas för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjdes. Då någon begär att ta del av en allmän handling åligger det att lämna ut denna handling, såvida inte sekretess hindrar ett utlämnande. De försäkringsakter som finns hos innehåller vanligen en stor del sekretessbelagda uppgifter, varför det är av avgörande betydelse för att höra efter om det är en part som begär att ta del av en försäkringsakt eller om det är någon utomstående. Är det fråga om partsinsyn råder sekretess endast i undantagsfall. Då en part begär att få ta del av sin försäkringsakt bör begära legitimation, såvida personen inte är känd för tjänstemannen. Efter att tjänstemannen konstaterat att personen i fråga är part i ärendet kan akten, efter en genomsökning efter eventuella uppgifter som skyddas enligt undantagsreglerna i 7 kap 7 § sekretesslagen, lämnas ut till personen.