frsrdg · GN04JO1 · 2000-01-01 00:00:00 — som i anslutning till vad som anförts ovan normalt inte lämpar sig för JO:s granskning. Jag kan i denna del nöja mig med att konstatera att kommun har vidtagit åtgärder med syfte att komma till rätta med nedskräpningen, men att åtgärderna inte medfört att olägen-heterna helt upphört. Min granskning i ärendet gäller hur i kommun har hanterat klagomål om nedskräpning utifrån de åligganden en sådan nämnd har enligt naturvårds- och miljö-skydds-lagarna samt de formella krav som ställs på myndigheters hand-lägg-ning av anhängiggjorda ärenden. I sitt yttrande till JO har nämnden angivit de materiella författnings-föreskrifter som enligt nämnden kunnat tillämpas i ärendet. Även enligt min mening har dessa föreskrifter varit av central betydelse för nämndens handläggning. Enligt 24 § naturvårdslagen (1964:822) får, om en viss plats i naturen är nedskräpad eller annars osnyggad, den nämnd som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet förelägga den som har vållat eller som av något annat skäl är ansvarig för nedskräpningen eller osnyggandet att ställa platsen i ordning. Av 40 § miljöskyddslagen (1969:387) framgår att om tillstånd till miljöfarlig verksamhet inte har givits enligt miljöskyddslagen får miljö- och hälsoskyddsnämnden, i egenskap av tillsynsmyndighet, meddela ett föreläggande om sådana försiktighetsmått eller förbud som behövs för att lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den skall efterlevas. återfinns föreskrifter i dessa hänseenden i stället i . I miljö- och hälsoskyddsnämndens ansvar som tillsynsmyndighet ligger bl.a. en allmän skyldighet att vara lyhörd för befogade klagomål som rör den verksamhet som tillsynen avser och att se till att överträdelser av aktuella för-fattnings-föreskrifter möts med de åtgärder som påkallas av omstän-dig-heterna. Trots att miljö- och hälsoskyddsnämnden i sitt remissvar har hänvisat till de bestämmelser som redogjorts för ovan ger utredningen i ärendet inget stöd för att nämnden vid sin handläggning av klagomålen från har behandlat dessa inom ramen för sina skyldigheter enligt bestämmelserna. Sålunda har nämnden inte i något beslut tagit ställning till om den skulle vidta åtgärder på grundval av dessa skyldigheter. av , då inkom med nya klagomål om nedskräpning, har nämnden över huvud taget inte fattat något beslut i saken. Orsaken därtill står sannolikt till största del att finna i de speciella förhållanden som har förelegat i ärendet genom att kommun ansett sig ansvarig för nedskräp-ningen. Detta föranleder följande uttalande från min sida. Även en kommun kan vara ansvarig för en olägenhet som en nämnd enligt författning har skyldighet att vidta åtgärder emot. I princip utgör ett sådant fall ingen undantagssituation från nämndens författnings-stadgade skyldigheter. Om nämnden skulle finna att ett föreläggande eller förbud bör meddelas mot en kommun torde så i princip kunna ske och beslutet får då riktas mot kommunen som juridisk person. i kommun synes inte ha beaktat detta. Vad som framkommit angående nämndens handläggning av klagomålen visar att nämnden uppenbarligen inte har kunnat hålla isär de dubbla roller som kommunen haft i ärendet, dels som enligt egen mening ytterst ansvarig för den anmälda nedskräpningen, dels som tillsyns- och beslutsmyndighet i fråga om de olägenheter nedskräpningen medfört. I stället för att fatta egna beslut i saken synes miljö- och hälsoskyddsnämnden i beslutshänseende enbart ha kommit att fungera som ett beredningsorgan inför kommun-styrelsens beslut. Nämndens ovan konstaterade underlåtenhet att fatta formella beslut har bl.a. fått till följd att något åläggande gentemot kommunen eller någon annan att vidta åtgärder för att undanröja olägenheterna inte har meddelats. Jag vill i detta sammanhang betona att även för det fall nämnden hade funnit att det inte förelegat förutsättningar att meddela ett beslut om föreläggande eller förbud hade nämnden bort avgöra de ärenden som klagomålen föranlett genom formliga beslut som kunnat överklagas. En granne som anfört klagomål om olägenheter i ett fall som det förevarande anses vanligtvis ha rätt att överklaga ett sådant beslut. Detsamma gäller om denne skulle anse att en beslutad åtgärd inte är tillräcklig. Sammanfattningsvis är jag således kritisk mot miljö- och hälsoskydds-nämndens underlåtenhet att fatta beslut i anledning av klago-mål. Kritik mot skola för användning av s.k. kontrakt i mobbnings-fall. Även kritik mot personal som utpekat en elev som "mobbare" utan att ha tillräckligt underlag härför (Dnr 4639-1997) tog en förälder kontakt med i och anmälde att hennes son, T., hade blivit mobbad av tre klasskamrater, bl.a. H. På skolan hölls senare ett möte i an-led-ning av denna anmälan, vid vilket de tre utpe-kade barnens familjer och ytter-ligare några föräldrar var närvarande. "buade" H. när T. gjorde mål under en bandymatch i skolan. Saken på-talades av T:s föräldrar varvid verksam-hets-ledaren be-stämde sig för att använda ett "kontrakt mot mobb-ning". H., som då var , kallades till skolans samlingsrum där och fritids-pedagogen befann sig. Med utgångspunkt från händelsen under bandymatchen talade de om mobbning och H. fick fylla i "kontraktet". Av "kontraktet" framgår att det är riktat till vårdnadshavaren och under-skrivet av H. "Kontraktet" innehåller i öv-rigt en beskrivning av vad som hänt och vad H. kan göra. fyllde i följande an-gående vad som hade hänt: "Jag var taskig på bandyn när han gjorde mål sa jag bu." När det gäller vad han kunde göra skrev H. följande: "Jag kan vara schysst mot honom." Mötet med och hade inte före-gåtts av någon kontakt med vårdnadshavaren. inkom med en anmälan till JO riktad mot och i . Klagomålen rörde två frågor, dels beslut att inte inleda en tillsyns-utredning angående hantering av den påstådda mobbningen, dels åklaga-rens be-slut att inte väcka åtal för grovt förtal och grovt tjänstefel. Efter att före--draganden hos JO hade inhämtat upplys-ningar från och Alby-skolan beslutade stf. JO att inte utreda an-mälan ytter-ligare (dnr 4005-1997). I en skrivelse, som inkom till JO , begärde ånyo att skolans agerande skulle utredas. Skrivelsen togs upp av JO som en an-mälan riktad mot Alby-skolan. Anmälan remitterades till (numera ) i för utredning och yttrande, särskilt såvitt avsåg omständigheterna kring användande av det ovan nämnda "kontraktet" . ställa sig bakom följande remissvar, upprättat av förvaltningschefen . Omständigheter kring användandet av "kontrakt mot mobbning" tog en förälder till eleven kontakt med skolan och berättade att hennes son blivit mobbad av tre klasskamrater. Skolan kallade de tre ut-pekade elevernas familjer samt ytterligare några föräldrar till ett möte för att samtala kring den uppkomna situationen men mötet blev mycket känslolad-dat och gav inget resultat. . lyssnade senare på en föreläsning i , som - FMM an-ordnade. Där föreslogs att ett s k "kontrakt mot mobb-ning" används på skolan när en mobbnings-situation uppstår. Avsikterna med kontraktet skulle vara flera; att de vuxna på skolan markerar att de bli-vit upp-märksammade på att mobbning misstänks, att ge de vuxna på skolan tillfälle att få prata med utpekade elever om vad som förekommit, att göra en skriftlig överens-kommelse om vad som eleverna kan göra för att förbättra relationerna sinsemellan och att informera föräldrarna. Skolan har en mobbningsplan; "åtgärdsprogram vid akuta mobbningsfall" som bygger på den s k Farstametoden och där finns en arbetsmodell som är fram-ta-gen av mobbningsforskaren . Den bygger bl a på att ut-pekade mobbare kallas till samtal utan förvarning. Detta för att inte de ska hinna bygga upp ett försvar och för att möjligheterna till behandlingssamtal försvåras eller omintetgörs. Där sägs också att man bör vänta med informa-tion till föräldrar, efter-som föräldrar till mobbare eller de utsatta ofta blir chockade och detta för-svårar skolans inledande arbete. I mobbningsplanen finns dock inget som beskriver användandet av ett s k kontrakt. be-dömde dock efter föreläsningen i att kontraktet låg i linje med skolans mobbningsplan. Vid det aktuella tillfället , hade en av de tre utpekade ele-verna H. buat när den aktuelle eleven gjorde mål vid en bandymatch i skolan. Händelsen påtalades av T:s föräldrar. ansåg att detta var ett lämpligt tillfälle att få prata med en av de tre eleverna - eleven . om eventuell mobb-ning och att också använda kontraktet . Be-slutet om att an-vända kontrakt var hennes eget. H. kallades till skolans sam-lingsrum på skoltid. bad fritidspeda-gogen att när-vara vid samtalet med H. Vid mötet med H. berättade om mobbning och utfrysning rent all-mänt och klargjorde för eleven . att det var viktigt att han skrev på kon-traktet så att han bekräftade att han fått information om mobbning. Hon sade också att man på skolan hade bestämt att man skulle göra på detta sätt för att det skulle bli bra för de inblandade eleverna. H. blev ledsen, kände sig orätt-vist beskylld och grät. Något hot gentemot H. om han vägrade att skriva på framfördes inte. H. kan trots detta ha känt sig tvungen att skriva på. Efteråt reagerade H:s föräldrar mycket kraftigt mot kontraktet. har talat med såväl eleven . som dennes föräldrar, och också framfört att hon ångrar att hon använde kontraktskrivningen . Ett av skolans viktigaste kvalitetskriterier är en trygg skolmiljö. Genom de elev- och föräldraenkä-ter som genomförs läggs också mycket stor vikt vid att följa upp om eleverna på något sätt känner sig utsatta, om de blir retade eller slagna. Utgångspunkten för skolan, är att ta alla anmälningar och misstankar om even-tuell mobbning på mycket stort allvar och så snabbt som möjligt för-söka reda ut vad som ligger bakom anmälan. Om det finns tendenser till mobb- ning, är det skolans skyldighet att ingripa med åtgärder enligt fastslagen mobbningsplan. I det aktuella fallet har skolan reagerat mycket snabbt på den mobbnings-an-mälan som föräldern gjorde. Skolan kallade också de utpekade eleverna och föräldrarna till möte för att samtala om situationen. Även om inte mötet blev så bra som skolan hoppats, har dock skolan i och med detta möte in-formerat de inblandade föräldrarna. Det finns dock anledning att ifrågasätta upprättandet av mobbnings-kontrak-tet; att verksamhetsleda-ren agerat på egen hand när hon upp-rättat ett sådant, utan att diskutera detta med vare sig enhetschefen eller med någon från nämnden eller förvaltningen. Å andra sidan fick hon vid föreläs-ningen i intrycket av att andra skolor använde kontraktet med fram-gång. Avsikten var, säger hon, att försöka förbättra relatio-nerna mellan de in-blandade eleverna genom en överenskommelse med en av de utpekade ele-verna och att informera föräldrarna. Det tillfälle där kontraktet användes kan ifrågasättas - att en elev buar åt en klasskamrat. Men, krävde vid ett flertal tillfällen de mycket oroliga föräldrarna till eleven insatser från skolans sida för att åtgärda den mobbning, som enligt dem, deras barn blev utsatt för. Att i det sammanhanget försöka få ett tillfälle att prata med eleven . när något på-tagligt inträffat där be-rörda elever var inblandade och då försöka förbättra relationerna mellan två av eleverna, gör att förfarandet kan anses vara för-svarbart. Vid samtal med enhetschef, . och kurator framkommer att ingen an-ställd vid har sett något som kan betraktas som mobbning gente-mot eleven . Åtgärderna har skett utifrån vad föräldrarna påtalat och anmält. . har efter händelsen pratat igenom förfarandet med kontraktet till-sammans med eleven . och med en av H:s föräldrar och då också klargjort avsikten med detta. Hon anser inte heller, i samtal med för-valt-ningen, att denna typ av mobbningskontrakt bör användas i fortsättningen. Efter samtal med . anses därmed ärendet uppklarat ur förvalt-ningens hänseende. Av det som framkommit finns inget som påkallar di-sciplinära åt-gärder eller någon anmärkning gentemot skolledningen från för-valtningens sida. För samtliga enheter i gäller: Alla skolor ska ha åtgärdsplaner för mobbning. Rutiner för våld och mobbning ska delges alla föräldrar, så att inte ar-betssätt och förfarande kommer som en överraskning när en eventuell mobbnings-situation uppkommer. Alla eventuella skriftliga överenskommelser mellan skolan och elev ska vara helt förankrade och godkända av föräldrar, innan de används. har yttrat sig över remissvaret. Sedan hon tagit del av handlingarna i JO:s ärende nr 4005-1997, diverse handlingar som fogade till anmälan och yttrandet över remissvaret, bl.a. det aktuella "kontraktet", samt "Åtgärds-pro-gram vid akuta mobbningsfall", som var gällande vid den aktuella tid-punkten, och skolans "Handlingsplan mobbning elev till elev", vilken gäller fr.o.m. /99, anförde stf. Skolan har enligt skolförfattningarna en långt gående skyldighet att motverka mobbning eller andra kränkande beteenden mellan elever inom skolan (se t.ex. 1 kap. 2 § tredje stycket skollagen [1985:1100] och läroplan för det obli-gatoriska skolväsendet [Lpo 94], avsnitt 1 och 2.8). Det är således av stor vikt att skolans personal är extra observant på det som kan tyda på att en elev utsätts för sådana kränkningar. När tecken på detta före-kommer måste situationen utredas och kraft-fulla åtgärder ofördröjligen sättas in. I sammanhanget får man emellertid inte glömma bort att skolans arbete skall ske i nära samarbete med barnens föräldrar och med respekt för elevens integritet. Bland annat följer det av läroplanen att läraren skall samverka med och fort-löpande informera föräldrarna om elevens skolsituation och kunskaps-utveck-ling samt att rektorn har ett särskilt ansvar för kontakten mellan skolan och hemmet om det uppstår problem och svårig-heter för eleven i skolan (Lpo 94, avsnitt 2.4 och 2.8). Skolans åtgärdsprogram vid akuta mobbningsfall och kontakter med vårdnads-havaren Vid den aktuella tidpunkten hade skolan ett åtgärdsprogram vid akuta mobbnings-fall. Åtgärds-programmet byggde på den s.k. Farstamodellen. I åtgärdsprogrammet anges följande definition av "mobbing". Mobbing innebär att en, men oftast flera, personer systematiskt tra-kas-serar en annan person - mobbingoffret - fysiskt och/eller psykiskt. Själva mobbningen består ofta av hånande kommentarer och tillmälen. Mycket vanligt är också upprepade knuffar - ofta osynliga för om-kring-stående. I programmet anges vidare att behand-lingen av ett "mobbingfall" kan se ut på föl-jande sätt. Skolan får reda på att en viss elev troligen blir mobbad. Inom behand-lings-teamet pratar man med varandra och bestämmer hur man skall arbeta med situa-tionen. Är det mobbing? Vilka är mobbarna? Försiktigt samtal med den mobbade. Vad har hänt? Vilka är inblandade? när alla mobbare finns i skolan, kallas de en i taget till samtal. De upplyses om att man vet att de mobbar, att man ser mycket allvarligt på situ-a-tionen och att mobbingen måste upphöra. Man bör inte moral-isera eller ställa några varför-frågor. Man samtalar bland annat om hur mobbarna kan hjälpa den mobbade att få det bättre. har man ett uppföljningssamtal med mobbarna. Observera att hela problemet är mycket känsligt. Fel information vid fel tillfälle kan försvåra eller sabotera hela behandlingsprocessen. Mobbarna får till exempel före det första samtalet inte veta om att det ska äga rum. De bygger då upp ett försvar, och möjligheten att ha behandlingssamtal med dem försvåras eller om-intetgörs. Man bör också vänta med eventuell information till föräldrarna. Det som är viktigast i början är att mobbingen upp Föräldrar, som plötsligt in-formeras om att deras barn mobbar eller mobbas, blir ofta chockade; de reagerar och handlar inte sällan i panik. Av åtgärdsprogrammet följer att skolpersonalen bör vänta med even-tuell information till föräld-rarna. Som nämnts ovan har skolan ett ansvar för att informera hem-met om en elevs skol-situation. Det kan därför med fog ifrågasättas om det är lämp-ligt att ha en rutin som innebär att skolpersonalen i normalfallet väntar med att kon-takta föräld-rarna när kränkande beteende har konstaterats. Enligt min mening bör den normala rutinen i stället vara att vårdnadshavarna skall kontaktas i ett tidigt ske-de, såsom också anges i skolans nya handlingsplan mot mobbning. För underlå-tenhet att kon-takta vårdnadshavare bör extraordinära förhållanden föreligga. När fråga om förekomsten av mobbning inom en skola behandlas vid lednings-sammanträden eller andra möten är protokollsanteckningar en naturlig väg att do-kumentera vad som förevarit, inkluderande elevernas på ömse sidor inställning. Däremot ställer jag mig mycket tveksam till användningen av en särskild handling vari en elev skriftligen "erkänner" att han gjort sig skyldig till mobbning eller lik-nande förfarande och gör någon form av utfästelse att upphöra med ett sådant be-teende. Det är främmande för vår rättsordning att utanför det direkta brottmåls-förfarandet kräva skriftliga erkännanden av allmänt förkastliga beteenden eller utfästelser att upphöra härmed. När det gäller underåriga elever kan "kontraktet" definitivt inte godtas. Men även för elever som fyllt utgör enligt min mening elevernas beroendeställning i förhållande till skolan ett hinder för "kontraktet". Härav följer att jag inte anser kontraktsformen lämplig ens när vård-nadshavaren biträder det s.k. kontraktet. Jag föredrar således att uppgifter om mobbning doku-menteras i protokoll. I sammanhanget bör framhållas att såväl protokoll som en handling som kallas kontrakt blir allmänna enligt reglerna i 2 kap. tryckfrihets-förordningen. Sekretess enligt 7 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100) kan dock före-ligga. Vid min granskning av det nu aktuella fallet bortser jag från min här redovisade syn på s.k. kontraktsskrivande. Det kan enligt min mening inte läggas och till last som försummelse att de accepterat kontraktsskrivandet som sådant. I förevarande fall synes H. ha upplevt mötet med och som obehagligt. Enligt har H. känt sig tvungen att skriva på "kontraktet". Utredningen ger emellertid inte stöd för att och agerande under mötet med H. var sådant att det finns anledning för mig att rikta kritik mot dem endast på grund därav. Däremot kan det ifrågasättas om mötet med och hade föregåtts av ett sådant beteende från H:s sida som motiverade skolans åtgärd. Att H. buade under bandymatchen synes inte ha bedömts som en mobbnings-situation. Detta stämmer också väl överens med skolans definition av vad som utgjorde "mobbning". Enligt åtgärdsprogrammet skulle det ju vara fråga om systematiska trakasserier. Händelsen under bandy-matchen har tydligen använts som en anledning till att dels tala med H. om den eventuella mobbning som, enligt den nämnda anmälan från T:s föräldrar, skulle ha skett tidigare, dels pröva "kontraktet" mot mobbning. Jag kan av utredningen inte dra någon annan slutsats än att H. har behand-lats som en "mobbare", trots att det inte har förelegat något konstaterat mobbningsfall. Vidare synes det aktuella mötet och kontrakts-skrivningen ha beslutats av , utan samråd med det behand-lingsteam som nämns i åtgärdsprogrammet och följ-aktligen utan närmare överväganden av behandlingsteamet om hur situationen skulle bedömas. Skolans förfaringssätt i anledning av den uppkomna situationen har i dessa delar inte skett i enlighet med det vid skolan gällande åtgärdsprogrammet. Mötet med H. föregicks inte heller av någon kontakt med H:s föräldrar. Även om åtgärdsprogrammet föreskrev att man borde vänta med att kontakta föräldrarna, synes en sådan kontakt naturlig i förevarande fall, särskilt mot bakgrund av att redan hade talat med T:s föräldrar om saken och att ett möte tidi-gare ägt rum mellan de berörda föräldrarna. Därtill kommer mina tidigare lämnade all-männa synpunkter på skolans skyldighet att informera vårdnadshavarna. Jag har förståelse för den svåra balansgång det kan innebära för skolan att å ena sidan uppfylla sin skyldighet att reagera vid tecken på mobbning och å andra sidan verka till skydd för eleverna så att de inte känner sig orättvist anklagade eller kränkta. Alby-skolan kan emellertid inte undgå kritik för att H. behandlades som en mobbare, trots att det - enligt nämndens remissvar - inte förelåg något konstate-rat fall av mobbning från H:s sida. Jag kan inte heller under-låta att kritisera skolan för att mötet mellan H., och med "kontraktsskrivningen" genom-fördes utan att det hade föregåtts av samråd med H:s vårdnadshavare. Jag ser dock med tillfreds-ställelse på att skolan har lagt fast en ny hand-lings-plan mot mobbning, av vilken det följer att föräldrarna skall kontaktas vid mobbningsfall. Däremot vill jag gå ett steg längre än skolan när det gäller skriftliga överenskommelser mellan elev och skola. Som jag har uttalat i det föregående anser jag att sådana i princip inte bör före-komma. När det gäller frågan om en förälders anmälan om mobbning har nämnden i sitt remissvar angett att ingen från skolans sida hade iakttagit något som kunde betraktas som mobbning gentemot T. Enligt nämnden agerade skolan endast utifrån den anmälan som hade gjorts. Eftersom skolan har ett långtgående ansvar att ingripa mot mobbning och andra kränkningar synes det naturligt att skolan tog upp frågan om eventuell mobbning vid ett möte där de berörda familjerna deltog, trots att ingen från skolans sida hade iakttagit något som kunde betraktas som mobb-ning mellan de aktuella eleverna. Vad i övrigt har anfört föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Allvarlig kritik mot för hand-läggningen av en begäran om att få ta del av en allmän handling och för det sätt på vilket handlagt JO:s remiss (Dnr 4884-1997) klagade i en tidigare anmälan till JO på tek-niska univer-sitet (då , JO:s anm.) med anledning av handlägg-ningen av en begäran om utlämnande av handlingar rörande utvärdering av en kurs i Sociologi A, moment socialpsykologi. Den begärda utvärderingen gjordes och undertecknades av 29 av de 34 vid tillfället närvarande stu-denter som deltog i kursen. anförde i ett första yttrande i det tidigare ärendet att kurs-värde-ringen var att anse som myndighetsinternt arbetsmaterial och att han-d-lingar tillhö-rande denna som en följd av detta ställningstagande inte kunde betraktas som all-männa. Efter förnyad remiss anförde , efter att närmare ha studerat det aktu-ella ärendet, att man kommit till den slutsatsen att kursvärderingen borde ha ut-lämnats till när han efterfrågade den. Med anledning av anmälan kritiserade stf. JO i ett beslut , diarienr 5034-1995, för hand-lägg-ningen av Joa-chim begäran. JO uttalade, efter att ha redo-gjort för bestäm-mel-serna i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, TF, och 15 kap. 6 och 7 §§ sekretesslagen (1980:100), SekrL, att rätteligen skul-le ha lämnat ett formellt avslagsbeslut eller i vart fall underrättat honom om att han hade rätt att erhålla ett sådant beslut när hans begäran inte kunde efter-kommas. JO hade även synpunkter på vissa andra förhållanden i handläggning, bl.a. de ställningstaganden som uni-versitetet tidigare gjort beträf-fande handlingens status samt en studie-rektors åtgärd att utlova anonymitet till de elever som undertecknat kurs-värde-ringen. inkom därefter till JO med ytterligare en anmälan mot . anförde att han på nytt begärt hos uni-versitetet att få ta del av den handling i kursvärderingen som undertecknats av de 29 studenterna men att den enda handling därvid visade upp var en handling där namnunderskrifterna var borttagna. Anmälan remitterades till för utredning och yttrande över anmälan. Rektor och universitetsdirektören hänvisade i ett första yttrande helt till remissvaret i det tidi gare ärendet samt til-lade att inte hade något nytt att tillföra ärendet. Med anledning av det inkomna remissvaret fann JO anledning att upplysa univer-sitetet om dess grundlagsfästa skyldighet att tillhandagå ombudsman med de upplysningar och yttranden han begär.