frsrdg · GN04RR7 · 2000-01-01 00:00:00 — Har förundersökning inletts och anmälan gäller en allvarlig händelse skall ledningen av förundersökningen övertas av åklagaren när någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagaren skall också överta ledningen om det finns särskilda skäl. Vid samtliga polismyndigheter och åklagarkamrar har avtal om ansvarsfördelning mellan polisen och åklagare träffats. I allmänhet är polismyndigheten förundersökningsledare i ärenden av s.k. vardagskaraktär och åklagarna är förundersökningsledare när det gäller mer komplicerade ärenden. En förundersökning kan avslutas på två sätt. Finns det inte längre anledning att fullfölja förundersökningen skall den läggas ned. I reglerna om förundersökningsbegränsning anges ett antal förhållanden under vilka en förundersökning får läggas ned. Förutsättningar för att lägga ned en förundersökning är desamma som gäller för att förundersökning inte behöver inledas (jfr ovan). Har en fullständig förundersökning utförts avslutas denna genom att åklagaren beslutar om åtal skall väckas eller om ärendet skall avskrivas. En åklagare kan också besluta om strafföreläggande eller åtalsunderlåtelse. Strafföreläggande innebär att den misstänkte skall godkänna ett bötesstraff. Under vissa förutsättningar får strafföreläggande avse villkorlig dom i förening med böter. Åklagare får besluta om åtalsunderlåtelse i vissa fall under förutsättning att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse inte åsidosätts. I praktiken använder såväl polis som åklagare ett flertal grunder för beslut om att inte inleda förundersökning och för att lägga ner förundersökningen. Hos polisen förekommer 25 beslutskoder och hos åklagarna 60. Exempel på sådana grunder är att gärningen inte är brott, den misstänkte inte har fyllt eller att den misstänkte är avliden. Revisorerna har undersökt samtliga ärenden som anmälts till polisen där en person född är skäligen misstänkt för misshandel. Undersökningen har avsett anmälda brott i , och Väster Syftet har varit att belysa hur olika myndigheter har använt för att behandla ett ärende och att jämföra myndigheterna i de tre länen med varandra. Det som skiljer revisorernas undersökning från befintlig statistik är att undersökningen enbart omfattar ärenden där det finns en skäligen misstänkt, vilket innebär att dessa ärenden rimligtvis borde hanteras snabbare än andra ärenden. Ärendena har hämtats ur polisens databas anmälningsrutin (RAR). I förekommande fall har ärendena följts till den åklagarkammare som handlagt ärendet. Uppgifter om de ärenden som ingår i undersökningen har hämtats ur åklagarnas databas i brottmål. Då åtal har väckts har också ärendet följts till tingsrätten. Undersökningen visar således vilka beslut som fattats av polis, åklagare respektive domstol samt hur det har tagit innan beslutet har fattats. Begreppet slutredovisning används i kartläggningen i betydelsen att ett ärende har avslutats vid en myndighet. För polisen kan det innebära beslut om att lägga ned förundersökningen i de fall där polisen är förundersökningsledare. Det kan också innebära att ett färdigt förundersökningsprotokoll har överlämnats till åklagaren. Ett ärende avslutas hos åklagaren genom att åklagaren fattar beslut om att väcka åtal eller om att lägga ned ett ärende. I tingsrätten avslutas ett ärende genom att dom avkunnas. Beslut om åtal som fattats efter omfattas inte av undersökningen. Vidare är de domar som avkunnats efter inte redovisade här. Det innebär att medelvärdena för genomströmningstiderna kommer att förändras när samtliga ärenden färdigbehandlats. Det begränsar även möjligheterna att generellt bedöma genomströmningstiden. Ett ärende avser i denna undersökning en person, född , som i anmälan angivits som skäligen misstänkt för misshandel . I hade 279 ärenden anmälts, i 47 ärenden och i 15 ärenden. Nedan redovisas utfallet för samtliga ärenden som ingår i undersökningen. Av tabellen framgår att av ärendena lades ned, av polis eller åklagare, och att sammanlagt av ärendena fortfarande var under utredning . hade lett till dom, strafföreläggande eller åtalsunderlåtelse före utgången av . Nedan redovisas hur de undersökta ärendena fördelats i respektive län samt antalet dagar som det tagit för olika instanser av rättsväsendet att hantera ärendena. Som framgår nedan är skillnaderna mellan länen störst beträffande åklagarens handläggningstider. Berörda myndigheters kommentarer till resultatet Undersökningens resultat har kommenterats av berörda myndigheter i respektive län samt av . I princip samtliga myndigheter har påpekat att revisorernas granskning omfattar ett förhållandevis litet antal ärenden. Därför anser myndigheterna att det inte är möjligt att dra några slutsatser om handläggningstiderna i respektive län med revisorernas mate-rial som grund. Resultatet bör enligt deras uppfattning endast i begränsad utsträckning användas för att belysa förundersökningarnas kvalitetet. i anger i sin kommentar till undersökningen att det faktum att civilanställda sagts upp och omorganisationer genomförts har lett till att antalet ej avslutade ärenden ökat. Sensommaren 1997 inrättades dock en specialkommission för att minska antalet äldre ärenden. Man anger att man har för avsikt att förbättra kriminalpolis-verksamheten genom särskilda insatser. Vidare påpekas att det samarbete som myndigheten har med åklagarmyndigheten har medfört att hanteringen av ärenden effektiviserats. i anger att mer personal och möjligheten att ägna mer tid åt varje anmälan skulle leda till färre nedlagda ärenden och högre uppklaringsprocent. i anger att det fortlöpande pågår ett omfattande utvecklingsarbete i syfte att åstadkomma effektiva utredningsrutiner i samverkan mellan polisen och åklagarna. Åklagarkammaren i anger att arbetssituationen varit synnerligen ansträngd och att det torde vara en del i förklaringen till att den genomsnittliga handläggningstiden varit längre vid kamrarna i än vid kamrarna i det två andra länen. Man har bl.a. hanterat flera ovanligt stora ärenden som personalen har minskat. i anger att ett projekt startats för att få till stånd ett närmare samarbete mellan polis och åklagare för att förkorta handläggningstiden från anmälan till dom. uppger att den tid mellan åtalsbeslut och dag för dom som redovisas i undersökningen är lite högre än vad som kunde förväntas. menar dock att skillnaderna mellan länen kan förklaras av slumpmässiga faktorer. Revisorernas undersökning är dock en totalundersökning som omfattar samtliga anmälningar i de tre länen riktade mot personer födda , som var skäligen misstänkta för misshandel . Att så få av de redovisade ärendena kommer från skildrar således verkligheten eftersom färre personer bor i än i de andra länen. Antalet ärenden var 0,15 per 1 000 personer i , i var antalet 0,11. I fanns enbart 0,06 ärenden av denna typ per 1 000 invånare. har valts eftersom de misstänkta inte omfattas av lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Vidare tillhörde denna grupp 1997 en åldersgrupp som är överrepresenterad vid misshandelsbrott. Det är inte troligt att anmälningar mot dessa personer skulle komma att dras tillbaka i lika stor utsträckning som misshandelsbrott där andra åldersgrupper är överrepresenterade. För medborgarna är det viktigt att misshandelsbrott Misshandelsbrott är också prioriterade av polisen. Det faktum att det finns en skäligen misstänkt för brottet borde underlätta ett uppklarande. Polisen har sedan förstatligandet fått mer pengar och anställt fler poliser. Antalet anmälda brott har ökat i riket liksom antalet uppklarade brott. Andelen uppklarade brott har dock minskat. Av revisorernas undersökning, där 341 ärenden ingår, framgår att av samtliga misshandelsärenden lades ned. Trots att det i vissa fall hade gått anmälan var av ärendena fortfarande under utredning. av de anmälda ärendena hade för undersökningens genomförande lett till dom, strafföreläggande eller åtalsunderlåtelse. Genomströmningstiden inom polisväsendet per våldsbrott uppgick till för riket i dess helhet. För åklagarna tog det i hela riket att handlägga våldsbrottsärenden från det att förundersökningen var klar. Enligt årsredovisning tar det i genomsnitt från det att beslut om att åtal skall väckas har fattats tills ärendet blir avgjort i domstol. Enligt revisorernas undersökning är den genomsnittliga tiden från anmälan av ett ärende till dom i och för ärenden i och . Denna genomströmningstid avser de ärenden som lett till dom i de tre länen. Enligt revisorernas undersökning tog det i samtliga tre län från anmälan till polisens slutredovisning. Beträffande åklagarnas hantering av ärendena varierade handläggningstiden. Den var längst i . Statistiken för samtliga våldsbrott i de undersökta länen 1998 visar att genomströmningstiden för våldsbrott inom polisen är längst i och kortast i . Vad beträffar åklagarna är genomströmningstiden längst i . Kortast var handläggningstiden i . Sammanfattningsvis visar revisorernas undersökning av ett ärendes gång genom rättsväsendet att både polisens och åklagarnas hantering av ärendena tog . Handläggningstiden var lång oberoende av om ärendet lades ned eller om handläggningen inom rättsväsendet fortsatte. Statistiken över handläggningstiderna ger en skiftande bild av rättsväsendets prestationer i länen. Befintlig kriminalstatistik lämnar ingen möjlighet att på ett enkelt sätt följa ett enskilt ärende genom rättsväsendet. Det är inte heller möjligt att, utifrån den statistik som finns , mäta genomströmningstiderna för ärenden som lett till dom. Vad anser de som berörs av förundersökningarna? Revisorerna har genomfört fyra enkätundersökningar av polisens och åklagarnas förundersökningar. Enkäten har riktats till domare, försvarare, utredare på försäkringsbolag och intagna på anstalt. Nedan redovisas en sammanställning av enkätsvaren. Avsikten med enkätundersökningarna var att samla in åsikter från grupper som kommit i kontakt med förundersökningar genom sitt arbete eller på annat sätt, om huruvida polisernas och åklagarnas förundersökningsarbete har förändrats . Enligt revisorerna har dessa grupper den bästa uppfattningen om förundersökningarnas eventuella kvalitetsförändring. Enkäterna har riktats till domare, offentliga försvarare, försäkringsutredare och till intagna på anstalt. Försvararna kommer i kontakt med förundersökningarna när den åtalades försvar förbereds medan domarna kommer i kontakt med förundersökningar främst vid rättegången. Utredare vid försäkringsbolag kommer i kontakt med polisens och åklagarnas arbete när ett ärende som gäller ett misstänkt försäkringsbedrägeri överlämnas till polisen. De intagna på anstalt har själva varit föremål för en förundersökning. Nedan redovisas resultatet av enkäterna. Enkäten sändes till domare vid de 18 tingsrätterna i , och . Lagmännen vid tingsrätterna ombads att ombesörja att den eller de domare vid domstolen som hade mest erfarenhet av brottmål vid domstolen besvarade enkäten. 28 svar från 15 tingsrätter har kommit in. En enkät sändes också till sammanlagt 30 offentliga försvarare i , och . De advokater som erhållit enkäten tillhör dem som oftast anlitas som offentliga försvarare vid tingsrätterna i länen. 19 svar har inkommit. Av de försvarare som inte besvarat enkäten uppgav fem vid påminnelse genom telefonsamtal att de på grund av tidsbrist ännu inte hade skickat in enkäten, men att de hade för avsikt att göra det. Dessa försvarare menade att de frågor som ställdes i enkäten var viktiga och att de såg problem med förundersökningarnas kvalitet. Två uppgav att de avstod på grund av tidsbrist och fyra gick inte att nå trots upprepade försök. Domarna och försvararna tillfrågades om, och i så fall hur förundersökningarnas kvalitet hade förändrats situationen för den misstänkte hade påverkats utgången av rättegångarna hade påverkats deras eget arbete hade påverkats av den förändrade kvaliteten. Den enkät som avsåg utredarna skickades till utredningscheferna vid tre stora försäkringsbolag. Enkäterna har sedan delats ut till de tjänstemän som handlägger misstänkta försäkringsbedrägerier i , och . Sammanlagt 13 svar har kommit in. Försäkringsutredarna tillfrågades om, och i så fall hur förundersökningarnas kvalitet hade förändrats omorganisationerna inom polis- och åklagarväsendet har påverkat polisernas och åklagarnas förundersökningar som rör misstänkta försäkringsbedrägerier. Enkäterna till de intagna på anstalt sändes till 8 olika kriminalvårdsanstalter i , och . Totalt besvarades de utsända enkäterna av 84 intagna från 7 anstalter. De intagna har tillfrågats om hur kontakten med polis, åklagare och försvarare var för dem som varit häktade hur de kunde följa förundersökningsarbetet hur de, i förekommande fall, kunnat följa förundersökningsarbetet inför tidigare rättegångar. Har förundersökningarnas kvalitet förändrats? En övervägande andel av domarna och försvararna menar att förundersökningarnas kvalitet har försämrats . En annan vanlig uppfattning är att kvaliteten är oförändrad. Endast ett fåtal menar att förundersökningarna har blivit bättre. De förbättringar som omnämns gäller stora utredningar av allvarliga brott. Genom datateknikens hjälp anses också förundersökningarna ha blivit mera lättlästa. Generellt är försvararna mer kritiska än domarna. Många av kommentarerna rör försämrade förhör av misstänkta och vittnen. Domarna anser framför allt att förhören är dåligt genomförda, medan försvararna anser att förhören är för få. Uppfattningen att förundersökningarna är summariska och slarviga är också vanligt förekommande. Vissa försvarare menar att det inte går att lita på att förundersökningen är fullständig och att polisen alltför snabbt bestämmer sig för vem som är skyldig och därigenom begränsar antalet förhör. Kritik mot att polisen och åklagarna inte följer flera spår i utredningen förekommer också. Även en stor andel av utredarna vid försäkringsbolagen menar att förundersökningarna har blivit sämre . Utredarna menar att försämringarna beror på förändringar i både polisens och åklagarnas arbete. Någon menar att kunskapen om försäkringsrelaterade brott har blivit sämre, medan andra menar att utredningarna generellt är mindre genomarbetade. En vanligt förekommande uppfattning är också att försäkringsutredningar har låg prioritet och därför ofta avskrivs. Nära hälften av de utredare som besvarat enkäten anser att närpolisreformen med uppsplittringen av utredningsansvaret har gjort att förundersökningarna blivit sämre. Vissa utredare menar att det är närpolisens bristande kunskaper i förundersökning som är orsak till försämringen. Ett par utredare menar att sämre förhörsteknik är orsaken till att utredningarna har blivit sämre. Av tabellen nedan framgår domarnas, försvararnas och utredarnas uppfattningar om förändringarna av förundersökningarnas kvalitet . Tabell 3.4 Har förundersökningarnas kvalitet förändrats och i så fall hur? Ingen förändring Bättre Sämre Bättre och sämre Samtliga Domare 10 2* 12 4 28 Försvarare 4 1** 14 - 19 Utredare 3 - 10 - 13 * "ja, kanske" och "ja, delvis" ** "ja, i viss mån" Källa: Revisorernas enkätundersökning Omkring två tredjedelar av de intagna menade att de hade dåliga möjligheter att följa förundersökningen. Några menade att de hade goda möjligheter och några att möjligheterna varken var bra eller dåliga. Flera uppgav att de varit tvungna att poängtera sina rättigheter för att få dem tillgodosedda. Vissa menar också att de först i samband med rättegången fått del av förundersökningen. Även kritik mot hur förhören återgivits framkommer. Omkring en tredjedel av de intagna på anstalt som varit dömda menar att de hade svårare att följa förundersökningen inför den senaste rättegången än vad de haft tidigare. Av tabellen nedan framgår hur de intagna på anstalt uppfattar sin möjlighet att följa förundersökningen inför den nu aktuella rättegången jämfört med tidigare. Av dem som besvarat enkäten hade 61 tidigare varit föremål för förundersökning. Tabell 3.5 Möjlighet för intagna som varit föremål för förundersökning att följa förundersökningen inför den nu aktuella rättegången jämfört med tidigare. Hur kunde du, jämfört med förra gången, följa förundersökningen. svar Bättre 9 På samma sätt 28 Sämre 20 Flera svar 1 Blanka svar 3 Summa 61 Källa: Revisorernas enkätundersökning Hur påverkas verksamheten? Domarna och de offentliga försvararna tillfrågades om de ansåg att förundersökningarna har förändrats. Drygt hälften av de domare som besvarat enkäten menar att verksamheten inom rättsväsendet inte har påverkats av förändringar i polisens eller åklagarnas sätt att bedriva förundersökningsarbete . Någon domare menar att rättegångarna har påverkats till det bättre. Övriga anser att försämringar inträffat både när det gäller rättegångarna, den åtalades situation och det egna arbetet. När det gäller de offentliga försvararna menar de flesta att såväl rättegångarna som den åtalades och den egna situationen har påverkats till det sämre. Effekterna av de försämrade förundersökningarna anges främst vara att fler åtal ogillas eller att det finns en risk för att åtal ogillas. Detta bör uppfattas som att domarna menar att den tilltalade skulle ha blivit fälld om förundersökningen varit fullständig. Det betyder dock inte att det i sig är dåligt att åtal ogillas. Domarna menar också att åklagarna har fått svårare att styrka åtalet. Dåliga förhör och slarviga förundersökningar leder till att förhandlingstiden blir längre. Förhandlingar måste ställas in därför att förundersökningen behöver Man menar också att rättegångarna tar än tidigare beroende på att förundersökningarna är av sämre kvalitet. Knappt hälften av dem som besvarat enkäten menar att den åtalades situation försämras genom att bristfälliga förundersökningar leder till att åtal väcks i onödan. För den enskilde är ovissheten innan han eller hon får besked i åtalsfrågan eller huvudförhandling hålls pressande. Framför allt försvararna framhåller att den åtalades situation har försämrats. Några försvarare pekar på att objektivitetsprincipen inte upprätthålls. Denna princip innebär att även omständigheter som talar till den misstänktes fördel skall utredas i förundersökningen. Som exempel på att objektivitetsprincipen inte upprätthålls nämns att för få förhör hålls och att polisen bestämmer sig tidigt för vem som begått ett brott. Försvararna menar att de oftare än tidigare måste begära komplettering av förundersökningen. Detta innebär att de oftare än tidigare får agera i förundersökningarna genom att kräva förhör och ytterligare utredning. De domare som kommenterat det egna arbetet menar att rättegångar oftare måste ställas in för att förundersökningen behöver kompletteras. Av tabellen nedan framgår fördelningen av domarnas och försvararnas åsikter om hur verksamheten påverkats . Tabell 3.6 Har förändringar inträffat som påverkar rättegången, den åtalade eller domare respektive försvarare? Påverkas Påverkas inte Bortfall .rättegångarnas utgång till det bättre 1 15 3 till det sämre 9 .den åtalades situation till det sämre 10 15 3 .domarens arbete till det sämre 8 15 5 Offentliga försvarare . Påverkas Påverkas inte Bortfall .rättegångarnas utgång till det sämre 10 8 1 .den åtalades situation till det sämre 14 5 - .försvararens situation till det sämre 13 6 - Källa: Revisorernas enkätundersökning Med ett undantag menar utredarna att polisens omorganisation har påverkat polisens arbete med förundersökningarna till det sämre. Vissa anser också att åklagarnas omorganisation har påverkat åklagarnas arbete till det sämre. Effekterna av försämringen är enligt de flesta av utredarna att en anmälan till polisen i allmänhet läggs på hög och preskriberas. Utredarna menar också att ärenden ofta läggs ner i brist på bevis. Vad anser de intagna på anstalt? De intagna på anstalt fick ta ställning till kvaliteten på den förundersökning som de senast varit föremål för. Flertalet intagna, framför allt de som förnekat gärningen, menade att förundersökningen var dåligt underbyggd och att rätten inte fick en tillräckligt god bild av händelsen. De som varit häktade fick frågan hur de uppfattade kontakterna med polis, åklagare och försvarare . Den bästa kontakten hade man med sin försvarare, medan kontakten med polisen oftast betecknades som dålig eller som varken bra eller dålig. Kontakten med åklagarna betraktades i hög grad som dålig. Vissa av de intagna framhöll att de uppfattade kontakten med polis och åklagare som kränkande. Av dem som varit föremål för förundersökning menade omkring en tredjedel att kontakten med polis och åklagare blivit sämre. Några ansåg att kontakten blivit bättre, medan omkring hälften menade att den var oförändrad. En del intagna ansåg att såväl polisen som åklagarna arbetade alltför enkelspårigt med utredningarna och tidigt bestämt sig för vem som var skyldig. Några angav också att de haft svårigheter att få del av allt material i förundersökningen. De fick först efter stort besvär ta del av det material som inte tagits med i det slutliga förundersökningsprotokollet. Hur kan förundersökningarnas kvalitet förbättras? Enkäterna avslutades med att de svarande ombads lämna förslag till hur förundersökningarnas kvalitet kan förbättras. Vissa kommentarer rörde ökade resurser för polis eller åklagare. Vissa rörde bättre utbildning av poliserna eller krav på förbättrade prestationer av åklagarna. Flera kommentarer rörde organisationsfrågor; polis- och åklagarväsendet bör återgå till den tidigare organisationen. Förslag om ökad specialisering som ett sätt att höja kvaliteten på förundersökningarna förekommer också. Flera domare och försvarare föreslog bandinspelningar av förhören med den åtalade. Dessa inspelningar skulle kunna hållas tillgängliga under huvudförhandlingen. Revisorernas enkät besvarades av personer som på olika sätt kommer i kontakt med polisens och åklagarnas förundersökningar. Sammantaget visar undersökningarna att det finns ett missnöje med förundersökningarnas kvalitet. Domare, försvarare och utredare vid försäkringsbolagen menar att kvaliteten har försämrats . Många av de intagna på anstalt menar att de kunde följa förundersökningsarbetet bättre vid tidigare tillfällen. Många av de domare och försvarare som är kritiska menar att åtal i högre grad ogillas . Det beror enligt deras mening på att åklagaren har svårare att bevisa sin talan. Man anser att svårigheterna beror på de sämre förundersökningarna. Försvararna menar också att förundersökningarna har blivit alltför begränsade och att objektivitetsprincipen därmed inte upprätt Samtliga tillfrågade grupper kritiserar polisens förhörsteknik. Man menar också att en dålig dokumentation av förhören påverkar utredningen. Uppfattningen att förundersökningarnas kvalitet har försämrats är samstämmig bland de tillfrågade grupperna. Det finns därmed risk för ökad rättsosäkerhet. Del 4 Revisorernas överväganden och förslag Ett demokratiskt samhälle är beroende av att medborgarna har förtroende för rättsväsendets sätt att fungera. Polisens och åklagarnas brottsutredningar får inte vara godtyckliga eller brista i objektivitet. Beslut om att lägga ned eller gå vidare med en förundersökning skall vara välgrundade. För att myndigheterna skall kunna uppfylla dessa krav är det nödvändigt att arbetet bedrivs korrekt och kompetent inom myndigheterna, men också att samarbetet dem emellan fungerar. Det är nödvändigt att poliserna och åklagarna är väl utbildade i förundersökningsarbete och förundersökningsledning. En brottsanmälan måste också handläggas inom rimlig tid av polis, åklagare och domstol. En alltför lång väntan på beslut i åtalsfrågan och på dom påverkar såväl brottsoffer som misstänkta. Brottsoffer som får vänta på att den rättsliga processen avslutas får ofta svårare att lägga händelsen bakom sig. Det kan också ta att få en skadeståndsfråga prövad. För den misstänkte kan det vara pressande att vänta på besked om det blir något åtal eller inte.