frsrdg · GN04TK2 · 2000-01-01 00:00:00 — En tydlig fördelning av ansvar och befogenheter är av grundläggande betydelse härvidlag. När det gäller regler för delegation och beslutsbefogenheter anser , bl.a. på grund av styrelseledamöternas arbetsbelastning i övrigt, att det är nödvändigt att finna en ordning för organisation av arbetet och delegation av beslutsfattandet så att styrelsen kan koncentrera sin verksamhet på de viktigaste och principiellt mest betydelsefulla ärendena. Beslutanderätten i löpande ärenden bör således i största möjliga omfattning ankomma på riksdagsdirektören medan endast de allra viktigaste och principiellt mest betydelsefulla avgörandena förbehålls styrelsen. Styrelsen skall utgöra en samlad parlamentarisk ledning av riksdagsförvaltningen. Huvuduppgiften är att tillse att förvaltningens verksamhetsinriktning stämmer överens med de av angivna riktlinjerna och att tillfredsställande resultat uppnås inom givna ekonomiska ramar. Därtill kommer de övriga ärenden i vilka styrelsen är förvaltningens beslutsorgan, s.k. obligatoriska styrelseärenden. ser det som angeläget att de uppgifter som åligger styrelsen preciseras i den nya instruktionen. Preciseringen finns i 15 §. Riksdagsstyrelsen, som enligt förslaget till ny ledningsorganisation (förs. 1999/2000:TK1) får tio valda ledamöter, är beslutför när ordföranden samt sex av de valda ledamöterna är närvarande. Om lika röstetal uppkommer skall den mening som biträds av ordföranden gälla. Riksdagsstyrelsens sammansättning skall spegla styrkeförhållandena i . Talmannen skall fungera som opolitisk ordförande. För att bibehålla styrkeförhållandena i styrelsen förutsätts att de vice talmän som skall fungera som styrelsens ordförande vid förfall för talmannen därvid också övertar dennes opolitiska roll. När det gäller styrelseledamöternas ställning kan det konstateras att den nya styrelsen får en central roll med självständig beslutanderätt på för betydelsefulla områden. Med hänsyn till arten av den nya styrelsens funktioner och ansvar bör ett särskilt arvode för uppdraget utgå. Detta gäller för övrigt beträffande ledamöterna i förvaltningsstyrelsen. Riksdagsdirektören skall vara chef för förvaltningen och leda samt ansvara för den löpande verksamheten enligt styrelsens direktiv och riktlinjer. Om de fördelar för som avses med den nu aktuella reformen skall vinnas är det av grundläggande betydelse att riksdagsdirektören ges de befogenheter och den auktoritet som behövs för att denne självständigt skall kunna leda förvaltningen och ta nödvändiga initiativ. För det fall styrelsen vill försäkra sig om att den dagliga ledningen av verksamheten överensstämmer med och styrelsens riktlinjer står möjligheten att ställa frågor till riksdagsdirektören eller begära särskild redovisning alltid öppen. I detta sammanhang förtjänar det att noteras att alla frågor som är av större vikt eller principiell betydelse enligt instruktionsförslaget alltid skall avgöras av styrelsen (15 § 12). 3.4 Råd för ledamotsnära frågor Ansvaret för beslutsfattandet i de ärenden som inte är obligatoriska styrelse-ärenden bör som ovan anförts åvila riksdagsdirektören. I förslaget till parlamentariska ledningsorganisation (förs. 1999/2000:TK1) uttalar talmanskonferensen emellertid, när det gäller ärenden av ledamotsnära karaktär, att de först bör föreläggas ett rådgivande organ som inrättats för detta ändamål. Det förutsätts därvid att det är fråga om ärenden av mera väsentlig natur som skall föreläggas rådet. Rådet utses inom kretsen av ledamöter och övriga personer med närvaro- och yttranderätt i styrelsen och består av en företrädare för varje parti. Riksdagsdirektören är sammankallande och leder rådets sammanträden. Rådet kan förväntas sammanträda relativt regelbundet - ungefär en gång . När ärendena föredras för rådet skall de vara försedda med förslag till beslut från riksdagsdirektören. För att tillförsäkra styrelsen beslutanderätten i de frågor av ledamotsnära karaktär som inte är helt okontroversiella föreslås en regel som innebär att ett ärende skall föras vidare till styrelsen för beslut om fler än en ledamot i rådet är emot riksdagsdirektörens förslag. För diskussion i rådet kan också, via ledamöterna i detta, kanaliseras frågor av ledamotsnära natur som är aktuella i de olika partigrupperna. Organisationen bör, som ovan redovisats under avsnitt 3.1, regleras i sådan ordning att organisationsförändringar m.m. inte måste bli föremål för riksdagsbehandling. Kommittén återkommer till organisationsfrågorna i det fortsatta arbetet med en arbetsordning för förvaltningen. I den nu gällande instruktionen för anges att förvaltningskontoret svarar för att intern revision sker av riksdagsförvaltningen. I 1 § lagen (1988:46) om revision av riksdagsförvaltningen m.m. stadgas vidare att bl.a. själv skall svara för sin internrevision. Bestämmelsen härom bör överföras till den nya instruktionen. När det gäller externrevisionen av riksdagsförvaltningen skall revisorer enligt 2 § lagen om revision av riksdagsförvaltningen m.m. för varje avslutat räkenskapsår granska bl.a. verksamheten vid . Utgångspunkten för delegationsregler m.m. inom tjänstemannaorganisationen bör i linje med det resonemang som anförts beträffande begränsningar av obligatoriska styrelseärenden m.m. vara att delegation och beslutsbefogenheter skall föras ut i organisationen så långt det är möjligt. Bestämmelserna i avsnittet överensstämmer i allt väsentligt med det som gällt enligt förvaltningskontorets instruktion och vad som enligt verksförordningen gäller för myndigheter under regeringen. Handläggningen av ärenden är centrala uppgift. Ett ärende är en sakfråga, till vilken som statsorgan skall eller kan ta ställning. Vilka dessa sakfrågor är bestäms av reglerna om behörighet och uppgifter, t.ex. i fråga om lagstiftning, budgetreglering, regeringsbildning och parlamentarisk kontroll. beslut i ett ärende kan inte överklagas. Under behandlingen av ärenden kan det också uppkomma procedurfrågor av olika slag om vilka måste besluta. Det kan gälla frågor rörande till vilket utskott ett förslag skall hänvisas eller fråga om att begränsa yttranderätten vid viss överläggning. Inte heller sådana och liknande beslut av tillämpningskaraktär angående riksdagsarbetet kan genom anförande av besvär bli föremål för ordinär domstolsprövning. När det däremot gäller beslut av myndigheter som lyder under föreligger en rätt att besvära sig. Enligt 1 § lagen (1989:186) om överkla-gande av administrativa beslut av och myn-digheter gäller lagen överklagande av administrativa beslut av , , ombudsmän och revisorer. Ärenden enligt denna lag avgörs till stor del av . Riksdagsdirektören, kammarkansliet och utskottskanslierna nämns inte i lagen. Administrativa beslut av riksdagsorgan som inte nämns i lagen kan inte överklagas. När samtliga förvaltningsorgan nu smälter samman till en enhetlig förvaltning innebär det naturligen att lagen om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter ändras så att administrativa beslut av samtliga organ ingående i den samlade riksdagsförvaltningen skall kunna överklagas, dvs. även beslut i administrativa ärenden av riksdagsdirektören, kammarkansliet, utskottskanslierna och . Möjligheterna att överklaga beslut av riksdagsförvaltningen hänger alltså samman med var gränsen går mellan beslut av respektive av förvaltningen samt utformningen av den nyssnämnda lagen. Följande exempel belyser frågan. Om t.ex. ett utskott begärt in en handling med stöd av 4 kap. 10 § RO eller fått sig en handling tillsänd rörande ett ärende under beredning, torde handlingen finnas hos utskottet () och inte hos riksdagsförvaltningen. I ett sådant fall är det utskottet som har att pröva frågan om utlämnande av handlingen. Utskottets beslut kan inte överklagas. Rör handlingen däremot exempelvis ett personalärende - men finns i ett utskottskansli - är det riksdagsförvaltningen som ansvarar för handlingen, och ett beslut av denna att inte lämna ut handlingen skall alltså kunna överklagas. I båda fallen är det utskottskansliet som fysiskt hanterar handlingen. Avgörande för möjligheterna att överklaga ett beslut att inte lämna ut en handling är således vilket organ som enligt gällande lagstiftning och regelverk - RO, instruktion och arbetsordning för riksdagsförvaltningen - har att besluta i frågan. kommer i sitt fortsatta arbete med en arbetsordning för riksdagsförvaltningen i en beslutsordning närmare belysa och reglera beslutsbefogenheterna inom riksdagsförvaltningen. Överklagande av visst beslut i arbetstvist När en tvist som rör beslut av en arbetsgivare med offentlig ställning skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, får arbetstagaren, när det gäller myndigheter under regeringen, enligt en företagen ändring i lagen (1987:439) om inskränkning i rätten att överklaga (prop. 1998/99:138, bet. 1999/2000:AU3) inte överklaga beslut i frågor som enligt avtal skall avgöras av arbetsgivaren. I samband med att lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter kom till ansågs det att klagomöjligheten beträffande beslut i här aktuella frågor borde kunna avskaffas (förs. 1988/89:23 s. 13, 1988/89:KU35, rskr. 1988/89:210). I avvaktan på detta borde de anställda hos och dess myndigheter, enligt förslaget, inte ha sämre möjligheter att anföra besvär än anställda inom den övriga statsförvaltningen. Som framgår ovan har en lagändring som berör arbetstagare vid regeringens myndigheter genomförts. Lagändringen motiverades av att parterna på det avtalsområdet enats om att begära att möjligheten till överklagande skulle upphöra. Eftersom motsvarande överenskommelse träffats på avtalsområde bör - i linje med den bedömning som gjordes vid tillkomsten av lag - möjligheten att överklaga skälighetsavgöranden tas bort. I detta sammanhang bör nämnas att överklaganden rörande denna typ av beslut är mycket sällsynta. Det anförda föranleder en ändring i 2 § 2 lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter. förvaltningsorganisation omfattar enligt 9 kap. 1 § , utskottens och EU-nämndens kanslier samt förvaltningskontoret. Denna organisation infördes (förs. 1997/98:RFK4 Förstärkt samordning inom riksdagsförvaltningen, 1997/98:KU34, rskr. 1997/98:297, 1997/98:298, 1997/98:299). Det arbete som bedrivs syftar till att slutföra den organisationsförändring som påbörjades . Detta innebär inte att det därmed skapas något nytt förvaltningsorgan med en rättslig identitet som på något sätt skiljer sig från den nuvarande. Inte heller påverkas - utöver ett namnbyte - de förhållanden som gäller för i redovisningshänseende. 3.10 Personalförändringar och kostnader Anställningar kommer att ske i riksdagsförvaltningen med placering i aktuell del av organisationen. Förvaltningskontoret upphör att vara en i vissa avseenden självständig del av organisationen, och förvaltningschefens ställning som myndighetschef upphör. Bortsett härifrån och från att den samlade förvaltningen får en gemensam chef blir det i princip inga särskilda personalförändringar eller kostnader på grund av föreliggande förslag till instruktion. 3.11 Ikraftträdandebestämmelser och övergångsbestämmelser m.m. Förslaget är avsett att genomföras med verkan fr.o.m. . bör lagen (1983:1061) med instruktion för upphävas. När den nya styrelsen tillträtt övertar den samtliga talmanskonferensens och förvaltningsstyrelsens beslutsbefogenheter. Några ärenden som måste handläggas enligt den äldre ordningen torde inte finnas. och förvaltningsstyrelsen har på olika områden tillsatt arbets- och beredningsgrupper m.m. för hantering av särskilda frågor eller komplex av frågor. I vissa fall har förekomsten av sådana grupper lett till oklarheter i fråga om ansvar och befogenheter inom organisationen. anser att användningen av sådana grupper därför bör begränsas. De arbets- och beredningsgrupper som finns bör därför upphöra när denna lag träder i kraft. Riksdagsstyrelsen får när den tillträtt dels överväga frågan om särskilda beredningsgrupper i den nya organisationen, dels besluta om formerna för avslutande av pågående arbete. Möjligheten att överklaga skälighetsavgöranden i frågor som enligt avtal skall avgöras av arbetsgivaren (se avsnitt 3.8 angående överklagande av visst beslut i arbetstvist) bör finnas kvar avseende beslut som meddelats före ikraftträdandet. Detta kräver en övergångsbestämmelse i förslaget till lag om ändring i lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter. Med undantag för sistnämnda ändring torde några övergångsbestämmelser inte behövas. Bestämmelser rörande , förvaltningsstyrelse och förvaltningsdirektören m.fl. organ samt hänsyftningar m.m. till dessa förekommer, förutom i RO och instruktionen för , i nedan angivna följande författningar. Gällande lydelse av 3 § lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter innebär att beslut om anställning av förvaltningsdirektör, förhandlingschef vid förvaltningskontoret, biträdande kammarsekreterare, chef för utskottskansli och chef för internationella kansli inte kan överklagas. Vissa förändringar av justeringskaraktär beträffande de angivna anställningarna är uppenbart nödvändiga. Konsekvensändringar är nödvändiga i följande författningar: lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier, lagen (1974:1037) med instruktion för valprövningsnämnden, lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar, lagen (1982:1255) om författningssamlingar för och , lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i , lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän, lagen (1987:518) med instruktion för revisorer, lagen (1988:46) om revision av riksdagsförvaltningen m.m., lagen (1988:1385) om riksbank, lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ, lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter, lagen (1993:825) om personregister i informationssystem Rixlex, lagen (1993:1426) med instruktion för , lagen (1993:1427) med instruktion för , lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, lagen (1996:304) om arvode m.m. till företrädare i , säkerhetsskyddslagen (1996:627), lagen (1996:810) om registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen, lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i , - lagen (1999:1286) om ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, författningssamlingsförordningen (1976:725), förordningen (1984:1014) om myndigheternas uppgiftsskyldighet till de allmänna försäkringskassorna, m.m., förordningen (1988:247) med instruktion för Statens tjänstepensions- och grupplivnämnd, förordningen (1990:481) med instruktion för . Förslagen till de i detta ärende aktuella konsekvensändringarna rörande dels lagen (1974:1037) med instruktion för valprövningsnämnden, dels lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ handläggs i samband med förslag till ändringar i dessa lagar inom ramen för förvaltningkontorets förslag (förs. 1999/2000:RFK2) Ändringar av vissa arvodesbestämmelser inom riksdagsområdet. Utgångspunkter för organisationskommitténs arbete antog ett förslag från förvaltningsstyrelsen om vissa ändringar i RO och i lagen (1983:1061) med instruktion för () rörande en förstärkt samordning inom riksdagsförvaltningen (förs. 1997/98:RFK4, bet. 1997/98:KU34, rskr. 1997/98:297, 1997/98:298, 1997/98:299). Ändringarna, som trädde i kraft , syftade till att förbättra ledning och samordning i riksdagsförvaltningen. Sammanfattningsvis innebar de att riksdagsdirektören fick ett överordnat ansvar för ledningen och samordningen i hela organisationen och blev ordförande i en ny samordningsgrupp. Det internationella kansliet (RIK) och informationsverksamheten placerades organisatoriskt direkt under riksdagsdirektören. I beredningen av förvaltningsstyrelsens förslag uttalade sig (bet. 1997/98:KU34) för att också den parlamentariska ledningsorganisationen för skulle ses över. I detta syfte föreslogs talmanskonferensen tillsätta en särskild utredning. Det skulle, enligt utskottet, inte uteslutas att ytterligare förändringar kunde komma att behöva göras även på tjänstemannanivå sedan denna översyn genomförts. godkände utskottets förslag. Ny politisk ledningsorganisation för riksdagsförvaltningen tillsatte talmanskonferensen en parlamentarisk kommitté med uppgift att se över vissa frågor om arbetsformer. Kommittén har överlämnat ett förslag till talmanskonferensen om den parlamentariska ledningsorganisationen. har därefter överlämnat förslaget till (förs. 1999/2000:TK1 parlamentariska ledningsorganisation). Det innebär i korthet att en ny riksdagsstyrelse inrättas, som övertar beslutsuppgifter från såväl talmanskonferensen som förvaltningsstyrelsen. Den nya styrelsen skall som "obligatoriska styrelseärenden" hantera frågor som gäller arbetsformer och övergripande frågor om utvecklingen av verksamhet, tillsätta utredningar och ta initiativ i riksdagsärenden. Vidare skall styrelsen besluta i vissa ärenden rörande internationella kontaktverksamhet. Även en del av de mer renodlade förvaltningsärendena bör vara obligatoriska styrelseärenden, t.ex. att besluta om anslagsframställning från och om anställning på högre chefsnivå, att fastställa budget och bokslut samt att avge årsredovisning. Ansvaret för beslutsfattandet i de ärenden som inte är obligatoriska styrelseärenden kommer att åvila riksdagsdirektören. För att garantera ett starkt ledamotsinflytande över ärenden som direkt berör ledamöternas egna arbetsvillkor och förhållanden i övrigt, inrättas inom styrelsen ett råd för ledamotsnära frågor. Kommitténs förslag innebär dels att den nya riksdagsstyrelsen blir högsta beslutande organ i alla frågor som gäller riksdagsförvaltningen, dels att riksdagsdirektören inför styrelsen ansvarar för ledningen av förvaltningens verksamhet. Kommittén påtalade i sitt betänkande att kan vara en egen förvaltningsmyndighet. Dess instruktion bör ersättas av en instruktion för hela den inre riksdagsförvaltningen. I instruktionen bör de uppgifter som åligger styrelsen preciseras. Det är av största vikt att det i den nya samlade riksdagsförvaltningen säkerställs en god ordning för skötseln av myndighetsfunktionerna. Detta kan åstadkommas genom en tydlig organisationsstruktur och klara regler för delegation samt berednings- och beslutsordningar inom förvaltningen. Kommittén ansåg bl.a. mot bakgrund härav att det kan finnas anledning att överväga såväl vilken organisationsstruktur som är den mest ändamålsenliga för den nya myndigheten som i vilken utsträckning denna skall vara reglerad i instruktionen. har därför uttalat att en särskild organisationskommitté på tjänstemannanivå bör tillsättas för att utarbeta en instruktion för riksdagsförvaltningen samt att närmare utreda frågorna om förvaltningens framtida organisation. Kommittén har i sammanhanget konstaterat att det inte kan uteslutas att övervägandena inom ramen för organisationskommitténs arbete kan komma att förutsätta ytterligare ändringar i RO utöver de ändringar som föreslås när det gäller parlamentariska ledningsorganisation. Kommittén har vidare påpekat att personalorganisationerna (PO) fortlöpande bör informeras om och ges möjlighet att lämna synpunkter på arbetet i organisationskommittén. verksamhet är inriktad på att uppfylla de övergripande målen för förvaltningen: att stödja den politiska beslutsprocessen att ge service till de enskilda ledamöterna att informera allmänhet och medier om riksdagsarbetet och om arbetsformer samt om EU-frågor att stödja internationella arbete Organisatoriskt består riksdagsförvaltningen av tre huvuddelar - kammardelen med kammarkansliet, informationsenheten och det internationella kansliet, utskottsdelen med utskottens och EU-nämndens kanslier samt förvaltningskontoret med tio enheter och ett antal funktioner. Denna indelning är till viss del en återspegling av nuvarande organisation av de politiska ledningsfunktionerna för förvaltningen. ansvarar förvaltningskontoret för merparten av riksdagsförvaltningens resurser - personal, ekonomi, teknisk utrustning, lokaler etc. Det är således RFK som fattar beslut i frågor som gäller anställningar, inköp etc. och som svarar för budgetarbete och budgetförslag angående behov och förbrukning av resurser av olika slag. Beslut om den löpande verksamheten fattas däremot i organisationen. Den nya politiska ledningsstrukturen och riksdagsdirektörens nya roll som chef för hela förvaltningen bör vara utgångspunkt för översynen. Förvaltningens organisation och arbetssätt bör vara anpassat så att förvaltningen på effektivast möjliga sätt skall kunna arbeta mot de politiska styrorganen. Förvaltningens resurser bör därvid tas till vara på ett ändamålsenligt sätt och med utvecklad samverkan för att nå de övergripande målen. Kommittén bör pröva om dessa mål bör undergå förändringar. En utgångspunkt för arbete skall vara att arbetet skall ske förutsättningslöst, dock att förvaltningsorganisationen bör hållas inom nuvarande kostnadsramar. Översynen skall givetvis också syfta till att möjliggöra hög måluppfyllnad förenat med största möjliga kostnadseffektivitet. I det fortsatta arbetet med organisationsfrågan bör beaktas förutsättningarna för en utveckling av samverkan med utomstående utförare. Ändamålsenligheten av nuvarande organisatoriska indelning bör bedömas liksom uppgifterna och strukturen inom de olika delarna. Kommittén bör överväga om RFK helt eller delvis skall finnas kvar som en sammanhållen organisatorisk del av förvaltningen. Några frågor som hänger samman med det sistnämnda är RFK:s nuvarande myndighetsuppgifter och arbetsgivarroll, inte minst för myndigheter. skall lämna förslag som säkerställer en god ordning för skötseln av myndighetsfunktionerna genom en tydlig organisationsstruktur och klara regler för delegation samt berednings- och beslutsordningar. När det gäller regler för delegation och beslutsbefogenheter m.m. finner - på grund av styrelseledamöternas arbetsbelastning i övrigt - att det är nödvändigt att finna en ordning för organisation av arbetet och delegation av beslutsfattandet så att styrelsen kan koncentrera sin verksamhet på de viktigaste och principiellt mest betydelsefulla ärendena. Utgångspunkten för delegationsregler m.m. inom tjänstemannaorganisationen bör i linje med detta resonemang vara att delegation och beslutsbefogenheter skall föras ut i organisationen så långt det är möjligt. framhöll i sitt betänkande att det återstår att finna en ordning för att tillförsäkra de PO som är företrädda hos insyn i och inflytande över beslutsfattandet i förvaltningsfrågor. gäller att tre personalföreträdare har närvaro- och yttranderätt i förvaltningsstyrelsen vid behandlingen av flertalet frågor. I den nya styrelsen kommer det inte att finnas utrymme för en motsvarande representation. Det är därför nödvändigt att finna andra former för att tillförsäkra PO möjligheter att få information och kunna påverka beslutsfattandet i för PO relevanta förvaltningsärenden i lika hög utsträckning som . De förslag som utarbetar skall lämnas i form av förslag till ny instruktion och arbetsordning för den samlade förvaltningen. skall lämna förslag rörande de förberedande åtgärder som behövs för att den nya riksdagsförvaltningen skall kunna börja verka fr.o.m. . skall hålla berörda riksdagsmyndigheter och PO informerade om arbetet och bereda dem tillfälle att framföra synpunkter. skall lämna förslag till instruktion, utkast till arbetsordning och de övriga förslag som föranleds av uppdraget. skall lämna ett förslag till en provisorisk arbetsordning så att den nya styrelsen kan fatta beslut om denna möjligt därefter. Lag (0000:00) med instruktion för riksdagsförvaltningen 1 § huvuduppgifter är att 1. biträda vid behandlingen av ärenden, 2. svara för de myndighetsfunktioner och förvaltningsuppgifter som anges i 9 kap. 4 § riksdagsordningen, 3. informera om arbete och frågor som rör EU,