frsrdg · GN04JO1 · 2000-01-01 00:00:00 — I stämningsansökningen gjordes under åtalspunkten 1 i första hand gäll-ande att O.J. som gärningsman hade gjort sig skyldig till grovt olaga hot och grovt hemfridsbrott och, som gärningsbeskrivningen får förstås, i andra hand medhjälp till det olaga hotet. I åtalspunkt 2 gjordes det gällande att han genom sitt innehav av de föremål - träskaftet och kniven - som avsågs med häktningsbeslutet hade gjort sig skyldig till brott mot knivlagen. Den fråga som då uppkommer är om det förelåg sådan överensstämmelse mellan den gärning som föranledde häktningen och den eller de gärningar som avsågs med åtalet under punkten 1 att det inte på grund av bestäm-melsen i 24 kap. 20 § första stycket 1 RB förelåg skyldighet att häva häktnings-beslutet i samband med att åtal väcktes. har i denna del uppgett att det olaga hotet och hemfrids-brottet enligt åtalet ingick i det händelseförlopp som häktningsbeslutet avsåg och att det därför inte var fråga om en annan gärning. Det enda som ändrades var påståendet om O.J:s avsikter, i det att det inte längre gjordes gällande att denne hade beväpnat sig i syfte att misshandla någon utan i stället att han hade hotat K.B. med samma vapen. Enligt mening hade åklagarens syn på O.J:s avsikter mildrats; den gärning han hade åtalats för var emellertid densamma som den han var häktad för. På grund därav försatte han inte O.J. på fri fot när åtalet kom in. Även har uppgett att han uppfattade saken så att åtalet gällde en mindre gärning än den som häktningen avsåg. Jag har svårt att följa och tankegångar. Den gärning i åtalet som i sak närmast svarar mot det brott som hade lagts till grund för häktningsbeslutet är brottet mot knivlagen i åtalspunkt 2, vilket på grund av sin straffskala inte kan utgöra grund för häktning. Den åtalade gärningen skiljer sig här från den som lades till grund för häktningsbeslutet endast såtillvida att det inte längre påstods att O.J. innehade träskaftet och kniven i något visst syfte. Detta förhållande kan ställas samman med beslut att inte väcka åtal för förberedelse till grov misshandel med motiveringen att sådant brott inte kunde styrkas och den i samband därmed gjorda hänvisningen till åtalspunkt 2. Det resonemang som redovisat under förundersökningen ger närmast vid handen att han anser att man fritt kan byta ut ett brott mot ett annat som grund för ett och samma häktnings-beslut så länge brotten ingår i ett sammanhängande händelse-förlopp. förefaller däremot fästa avgörande vikt vid att träskaftet och kniven nämndes också i gärningsbeskrivningen under åtalspunkt 1. Mellan det brott som lades till grund för häktningsbeslutet och det brottsliga förfarande som angavs under åtalspunkt 1 förelåg emellertid den avgörande skillnaden att innehavet av föremålen i häktningsbeslutet i förening med ett visst uppsåt från gärningsmannens sida utgjorde ett självständigt beskrivet förberedelsebrott, medan innehavet däremot endast var ett osjälvständigt gärningsmoment bland andra i det förfarande som avsågs med åtalet och som utgjorde ett fullbordat brott. Av bestämmelsen i 24 kap. 1 § RB framgår att det endast är brott som kan läggas till grund för ett häktningsbeslut. Ett handlande som bara utgör ett moment i det brottsliga handlande som läggs någon till last - i detta fall innehav av ett träskaft och en kniv i samband med en gärning som hade rubricerats som grovt olaga hot och grovt hemfridsbrott eller i vart fall medhjälp till olaga hot - kan däremot inte ensamt utgöra grund för ett häktningsbeslut. Det kan tilläggas att förberedelse till grovt olaga hot och grovt hemfridsbrott över huvud taget inte är straffbar. Med anledning av vad och har sagt om de olika gärningarnas svårhetsgrad vill jag avslutningsvis framhålla att åklag-arens påstående i åtalet enligt min mening är betydligt allvarligare än vad som gjordes gällande vid häktningsförhandlingen. Det kan sammanfattningsvis konstateras att det enligt min mening inte före-låg överensstämmelse mellan den gärning som häktningsbeslutet avsåg och den eller de gärningar som åtalet kom att avse. Till följd av bestäm-melse-rna i 24 kap. 20 § RB borde häktningsbeslutet ha hävts antingen av åklagaren i samband med att han beslutade i åtalsfrågan eller av tingsrätten när stämningsansökningen kom in dit. Jag finner inte skäl att i detta samman-hang närmare gå in på frågan om några andra åtgärder kunde eller borde ha vidtagits i häktningsfrågan. Åklagarens och tingsrättens underlåtenhet att häva häktningsbeslutet har inneburit att O.J. varit frihetsberövad den 7 eller i varje fall den 8 februari-den 19 februari, då huvudförhandlingen avslutades, utan att något formellt beslut i häktningsfrågan förelegat såvitt avsåg de åtalade gär-ning-arna. Mot bakgrund av beslut i åtalsfrågan beträffande brottet förberedelse till grov misshandel framstår hans underlåtenhet att i samband med åtalsbeslutet vidta någon åtgärd i fråga om häktningsbeslutet, som hade grundats just på detta brott, som föga konsekvent. Den här verkställda utredningen har emellertid inte kunnat ge ett klarläggande svar på frågan vilka överväganden faktiskt gjorde i samband med att han väckte åtal. Jag har därför inte ansett mig ha underlag för att hävda att han härvid har gjort sig skyldig till straffbar oaktsamhet. har under utredningen ingående beskrivit hur han upp-fattade situationen och vilka överväganden han gjorde. Det finns inte skäl att misstro honom i dessa avseenden. Av vad som har sagts i det föregående framgår att jag anser att bedömt rättsfrågan felaktigt. Denna felbedömning i en i och för sig ovanlig rättsfråga kan emellertid inte till-skrivas honom som straffbar oaktsamhet. Vad som i övrigt förekommit i ärendet ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Långsam handläggning av en fråga om rättegångshinder (Dnr 4653-1997) I en anmälan till JO framförde ett handelsbolag, genom U. D., kla-gomål mot tingsrätts handläggning av ett tvistemål. Enligt anmälan ansökte handelsbolaget om stämning vid . Svaranden yrkade avvisning. var målet klart för avgörande i forumfrågan. hade därefter åtskilliga telefonkontakter med de olika domare som be-mannade roteln. Beslut i målet meddelades . Handelsbolaget menade att processen inte handlagts enligt gällande rättsregler. Genomgång av tingsrättens akt Av tingsrättens akt framgick bl.a. följande: I en ansökan om stämning som kom in till tingsrätten yrkade handelsbolaget, genom ombud, förpliktande för ett aktiebolag att bl.a. utge skadestånd med ett visst angivet belopp. Som grund för talan åberopades att aktiebolaget hade gjort sig skyldigt till kontraktsbrott i vissa närmare angivna hänseenden. I fråga om rättens behörighet hänvisade handelsbolaget till en prorogationsbestämmelse i en till stämningsansö-kan fogad, som samarbetsavtal betecknad handling. Enligt denna bestämmelse skulle tvister i avtals-förhållandet avgöras vid . Tingsrätten utfärdade stämning med föreläggande för aktiebola-get att komma in med svaromål vid påföljd att tredskodom annars kunde komma att meddelas mot bolaget. I en skrift som kom in till tingsrätten förutskickade aktiebolagets ombud att han i svaromålet skulle komma att framställa en invändning om rättegångshinder. Svaromålet kom in och innehöll yrkanden i första hand om avvisning och i andra hand att käromålet skulle ogillas. Som grund för avvisnings-yrkandet angavs att aktiebolaget bestred att något prorogations-avtal hade träffats mellan parterna. Aktiebolaget utvecklade vidare sin stånd-punkt i forumfrågan. Svaromålet översändes till handelsbolagets ombud för yttrande. I en skrift kommenterade handelsbolagets ombud vad aktie-bolaget anfört i avvisningsfrågan samt bemötte vad aktiebolaget i övrigt anfört i sva-romålet. Handelsbolagets skrift sändes över till aktiebolagets ombud för till-fälle till yttrande. Aktiebolagets ombud inkom därefter med ett yttrande. Härefter ägde ytterligare skriftväxling rum september - nov-em-ber 1995. I de-cember konstaterade aktiebolagets ombud i en inlaga att man inte hade något yt-terligare att anföra. I en skrift begärde handelsbolagets ombud att målet skulle sättas ut till muntlig förberedelse. Bevisuppgifter från parterna i avvisningsfrågan kom in till tingsrätten och skriftväxlingen i denna del var avslutad . Genom ett slutligt beslut avvisade tingsrätten handels-bolagets talan. Tingsrätten anmodades att komma in med upplysningar och yttrande över hand-läggningstiden i det aktuella målet. Tingsrätten (lagmannen ) kom in med ett remissvar till vilket hade fogats yttranden av chefsrådmannen och t.f. Av yttrande framgår sammanfattningsvis följande. Han började tjänstgöra vid tingsrätten och tilldelades då den ak-tuella roteln. Dess-förinnan hade flera domare - både ordinarie och icke ordinarie - tjänstgjort på roteln. Dessa do-mare arbetade av olika skäl endast korta perioder. Detta hade pågått sedan slutet av . fanns det 180 mål på roteln och cirka tio ärenden. När han började på roteln visste han att han skulle tjänstgöra åtminstone 1-1,på denna rotel. Han försökte då lägga upp en strategi eller plan för att om möjligt minska antalet mål och ärenden. Det är inte möjligt att på ett rättssäkert sätt och inom rimlig tid handlägga mål på en rotel med 180 tvistemål. Det kan t.ex. ta större delen av en arbetsdag i anspråk att hantera den dagliga posten på en sådan rotel. Han kunde konstatera att det på roteln fanns ett större antal mål med alltför lång handläggningstid, många betydligt äldre än det nu aktuella målet. Bland dessa fanns 10-12 stora och mycket infekterade vårdnadsmål med lång handlägg-ningstid. Han valde att lägga ned extra energi och prioritet på att få fram dessa mål till huvudförhandling och avgörande. var dessutom på roteln huvud-för-hand-lingar i tresits utsatta i ett antal svåra mål om skade-stånd mot fond-kommissions-bolag. Avfattningen av domar i dessa mål tog avsevärd tid i an-språk. Vad gäller det nu aktuella målet mellan handelsbolaget, kärande, och aktiebolaget, svarande, kunde han, sedan han fått tid att läsa in målet och sätta sig in i frågeställningarna, konstatera att det, innan han börjat på roteln, förekommit en omfattande skrift-växling mellan parterna. Någon ställning hade inte tagits till må-lets fortsatta handläggning med anledning av den av svaranden framställda foruminvänd-ningen och avvisningsyrkandet. Han beslutade , efter genom-gången och inläsningen av målet, att förelägga parterna att ange den bevisning som de önskade åberopa i avvisningsdelen. Skriftväxlingen i den delen avslutades . Parterna åberopade därvid i avvisnings-delen omfattande muntlig bevisning. Därvid aktualiserades frågan om att hålla förhandling i avvis-ningsde-len. Han fann också målet vara av sådan art att det var lämpligt att rätten bestod av tre domare, vilket naturligt medför att handläggningstiden blir längre. Under slutet av våren och bör-jan av diskuterade man rättsfrågan och handlägg-ningen av målet. Han gjorde därvid omfattande studier kring det tillämpliga lag-rummet, 10 kap. 16 § . Man kom så små-ning-om fram till det slutliga beslut som meddelades varvid kärandens talan av-visades och tingsrätten bland annat fann att det saknades anledning att hålla för-handling i målet. Beslutet överklagades inte. Enligt mening har handläggningstiden för målet varit lång men inte anmärkningsvärt lång mot bakgrund av den av honom lämnade beskrivningen av arbetssituationen och skriftväxlingen i må-let. Prioriteringar måste i en sådan situation alltid göras. anförde att hon började sin tjänstgöring som chefsrådman på avdelningen , men att hon av andra på avdelningen tjänst-görande rådmän och av hennes företrädare inhämtat att läget på avdelningen var sådant det beskrivits i yttrande. Hon tillade att på den aktuella roteln hade inte tjänstgjort någon ordinarie rådman sedan hös-ten 1994, och att även denna tjänstgöring var kortvarig. anförde av-slutningsvis att hon delade uppfattning att handläggningen av det nu aktuella målet varit alltför lång och beklagade att så hade blivit fallet. I yttrande sades att arbetsläget vid tingsrätten varit mycket bekym-mersamt då arbetsbelastningen för tingsrättens personal hade varit alltför stor, till största delen beroende på mycket stora rotelbalanser. Olika åtgärder hade vidtagits i syfte att förbättra situationen. kunde konstateras att så blivit fallet. När det gäller det i detta ärende aktuella målet anförde att hon delade uppfattningen att handläggningen varit alltför lång. I ett beslut anförde chefsJO bl.a. följande. Vill en part framställa invändning om att rätten inte är behörig att ta upp ett mål, skall han göra detta första gången han vid rätten skall föra talan i målet (34 kap. 2 § [RB]). Om sådan invändning gjorts skall rätten så snart det kan ske ge ett särskilt beslut däröver (34 kap. 3 § RB). Rätten skall driva förberedelsen i ett tvistemål med inriktning på ett snabbt avgö-rande (42 kap. 6 § tredje stycket RB). Under förberedelsen skall rätten allt efter målets beskaffenhet verka för att tvistefrågorna blir klarlagda och att parterna an-ger allt som de vill åberopa i målet. Rätten skall genom frågor och påpekanden försöka avhjälpa otydligheter och ofullständigheter i par-ter-nas framställningar (42 kap. 8 § andra stycket RB). Rätten får be-stämma att olika frågor eller olika delar av målet skall behandlas var för sig under förberedelsen (42 kap. 8 § tredje stycket RB). När ett skriftligt svaromål kommit in till rätten, skall sammanträde hållas , om det inte med hänsyn till målets beskaffenhet är lämpligare med fortsatt skriftväxling (42 kap. 9 § tredje stycket RB). Presumtio-nen är alltså att förberedelsen skall vara muntlig sedan skriftligt svaromål kommit in. Handläggningen av det aktuella målet Eftersom ett beslut i frågan om rättegångshinder är avgörande för hur parterna bör handla med avseende på den egentliga tvisten, är det givetvis angeläget att ett beslut i en sådan fråga meddelas utan onödig tidsutdräkt. Det kan därför vara lämpligt att rätten med tillämpning av 42 kap. 8 § tredje stycket RB bryter ut den processuella frågan till särskild behandling. Förberedelse av pro-cessuella frågor förutsätter inte sällan en kraftfull materiell processledning från rättens sida. Detta sker med fördel vid ett sammanträde inför rätten. Om rätten bedömer att fortsatt skriftväxling är lämpligare, måste rätten likväl utöva materiell processledning med sikte på ett snabbt avgörande i processfrågan. I det aktuella fallet framställdes invändningen om rättegångshinder , och förberedelsen i denna del avslutades . Några synbara handläggningsåtgärder företogs emellertid inte under tiden december 1995-ok-tober 1996. Redan av innehållet i stämningsansökan och svaromålet kan utläsas att parterna var oense i frågan om prorogationsavtal hade träffats. alltså uppkommit om rättegångshinder förelåg. Det ankom på rätten att meddela beslut i saken så snart det kunde ske. Inte desto mindre gick för-beredelsen - enligt vad handlingarna utvisar - till så att inlagor genom rättens försorg sändes till parterna utan någon som helst materiell process-ledning. Förbe-redelsen har således enligt min mening inte handlagts med den koncentration och effekti-vitet som förhållandena påkallade. Det kan antas att handläggningstiden kunnat förkortas avsevärt i förhåll-ande till vad som blev fallet om rätten hade verkat mera aktivt ge-nom att bryta ut frågan om rättegångshinder till särskild behandling och vid ett sam-manträde försökt klara ut parternas ståndpunkter. En större grad av koncentration under förberedelsen hade troligen också medfört att parternas rättegångskostnader blivit lägre. Sedan förberedelsen avslutats tog det ytterligare cirka tio måna-der innan tingsrätten meddelade beslut i saken. Även med beaktande av att arbetssituationen vid tingsrätten varit mycket ansträngd är det givetvis oacceptabelt att det skall behöva ta innan parterna får besked i frågan om den anhängiggjorda talan skall tas upp till prövning vid domstolen eller inte. Med hänsyn till vad som framkommit om förhållandena vid tingsrätten och sär-skilt på den aktuella roteln anser jag mig emellertid inte kunna kritisera någon enskild rotelinne-havare för den långa handläggningstiden i det nu aktuella målet eller för de brister under förberedelse som påtalats i det föregående. har till samtliga kammar- och länsrätter distribuerat en vid upprättad promemoria med begäran om förtursbehandling av vissa mål (Dnr 4735-1997) begärde i en anmälan att JO skulle utreda om åtgärd att distribuera vissa handlingar till ett stort antal domstolar stod i överensstämmelse med gällande författningar och om åtgärden kunde anses ha haft en menlig inverkan på möjligheterna till en "fair trial". Till anmälan fogades vissa handlingar, bl.a. en av upprättad promemoria och en hemställan från detta verk ställd till . Av anmälan och bifogade handlingar framgick bl.a. följande. före-träder vid samtliga kammarrätter och med något enstaka undantag samtliga länsrätter ett antal aktiebolag i skatteprocesser mot och andra skattemyndigheter. upprättades en promemoria vid juridiska avdelning. Promemorian sändes till med en hemställan om att den skulle tillställas berörda läns- och kammar-rätter. Hemställan till rubricerades "Hemställan om förtursbehandling för vissa mål". I promemorian begärde att vissa mål skulle ges sådan förtur att preskription skulle undvikas. verket tog del av hemställan, lät mångfaldiga handlingarna och vidarebe-fordrade dessa till samtliga läns- och kammarrätter. - Det kan ifrågasättas om handlande inneburit ett ställnings-tagande för ena parten i de pågående tvisterna och om berörda domstolar uppfattat utskicket som ett slags direktiv från sida. Att hemställan och promemorian fått några domstolar att vidta extraordinära och diskutabla åtgärder är klart. agerande har vidare inneburit en risk att domstolarna utsatts för en sådan obehörig påverkan från statens sida att en "fair trial" inte varit för handen. Handlingar i ärende granskades. Ärendet remitterades till för upplysningar och yttrande över innehållet i anmälan. (generaldirektören ) kom in med ett remissvar. Till detta fogades ett yttrande från den hand-läggande tjänstemannen . Jag vidhåller den av () tidigare framförda åsikten till B.N. att den vidtagna åtgärden att vidarebefordra framställan från () enbart var av praktisk natur. Alternativet till mitt agerande skulle vara att jag skickade tillbaka ifrågavarande skrivelse till RSV och informerade om att domstolarnas adresser går att finna i bl.a. DV:s adressförteckning, vilken går att beställa hos DV. Jag har varit medveten om DV inte skall påverka domstolarna om i vil-ken ordning en domstol skall prioritera när ett mål skall avgöras. Därav mitt valda agerande att enbart göra en tjänsteanteckning på den av RSV inskickade skrivel-sen "Tagit del. Vidarebefordra till samtliga länsrätter och kammarrätter". Genom att dels inte skriva ett eget missiv vid utskicket, dels vidarebefordra en kopia till samtliga länsrätter och kammarrätter har DV visat att man varken tagit ställning till frågan om förtur i domstolen eller utrett vilken domstol som berörs av frågan. Jag är övertygad om att mitt handlande inte kunnat uppfattas som ett direktiv från DV om hur de aktuella målen skulle handläggas. Att domstolarna genom mitt valda agerande skulle uppfatta det som ett ställningstagande för RSV:s sak anser jag också helt saknar grund. Vad klaganden anfört i anmälan under rubriken för-anleder följande yttrande. () är naturligtvis väl medvetet om den särställning som dom-stolarna intar i konstitutionellt hänseende, begreppet "fair trial" liksom ramarna för den egna verksamheten som dessa kommer till uttryck i regeringsformen, och verkets instruktion. Verket efter-strävar i alla sammanhang att uppträda på ett sådant sätt att dess agerande inte skall orsaka några som helst du-bier i frågan om domstolarnas själv-ständighet. Därest några missförstånd skulle föreligga i sådant hänse-ende är verket först att beklaga. I den nu aktuella frågan kan konstateras att DV realiter varken riktat någon hem-ställan till eller tagit del i utformandet av någon promemoria avsedd för domsto-larna; DV kan följaktligen inte godta anmälarens karakteristik "RSVs/DVs hem-ställan och promemoria". Verkets medarbetare ställs återkommande inför uppgiften att vidare-befordra skrifter som ingetts till DV, men som rätteligen borde ha tillställts annan myndig-het (jfr förvaltninglagen). Sådana åtgärder innefattar inget ställningstagande i sak och i förevarande fall har tjänstemannen vid DV ansett situationen vara av sådan beskaffenhet (Se den handläggande tjänste-mannens kommentarer i bifogade ytt-rande). Förevarande fall skiljer sig emellertid, med hänsyn till utformningen av skrivelse, från sådana situationer. Skrivelsen borde ha föranlett att ett ärende lagts upp och att beslutet hade utformats i enlighet med de regler som gäl-ler för förvaltningsbeslut. DV kan endast beklaga att så inte skett. Den brist i den formella hanteringen som sålunda förevarit innebär emellertid inte att DV tagit ställning för någondera parten, och DV håller därtill för uteslutet att någon av de domstolar som mottagit RSVs material kunnat uppfatta RSVs hem-ställan till DV att tillställa berörda domstolar visst material och DVs åtgärd att medverka i distributionen av materialet som något slags direktiv från DV. Att ett direktiv från DV rörande hanteringen av ett enskilt mål eller ärende skulle stå i strid med såväl regeringsformen som DVs instruktion är uppenbart och en själv-klarhet för verkets medarbetare. - Från sådant agerande avhåller sig DV noga. Enligt DVs mening kan verkets agerande - att efterkomma en annan myndighets begäran att vidarebefordra visst material - heller inte anses ha haft en menlig in-verkan på möjligheterna till en "fair trial". RSV hade självfallet vänt sig direkt till de berörda domstolarna om inte DV medverkat vid distributionen. I ett beslut anförde chefsJO följande. Enligt 11 kap. 2 § regeringsformen (RF) får ingen myndighet och inte heller bestämma hur en domstol skall döma i ett enskilt fall eller hur domstolen i övrigt skall tillämpa en rättsregel i ett särskilt fall. I lagrummet fastslås således den för rättssäkerheten grundläggande principen om domstolarnas självständighet. är en central förvaltningsmyndighet för bl.a. de allmänna förvaltningsdomstolarna. Vid inrättandet av var dess ställ-ning och uppgifter omstridda frågor, bl.a. diskuterades om verkets admini-stra-tiva funktioner kunde anses ingripa på domstolarnas verksamhets-område (se t.ex. prop. 1974:149 s. 27 f. och , och domstols-väsendet - en studie i regeringsteknik, SvJT 1975 s. 651-656). För att under-stryka domstolarnas självständighet togs därför in en erinran i instruktion om att dess verksamhet inte får innebära något ingrepp i denna självständighet. I den nu gällande förordningen (1988:317) med instruktion för har 2 §, som handlar om verkets uppgifter, följande lydelse. Med iakttagande av domstolarnas självständighet enligt regeringsformen vid fullgörande av deras dömande och rättstillämpande uppgifter skall , utöver vad som följer av särskilda bestämmelser, inom sitt verksamhetsområde i administrativt hänseende leda och samordna verksamheten, meddela föreskrifter och allmänna råd samt se till att verksamheten bedrivs effektivt. Verket får inte föreskriva att en viss rotel eller ett visst mål eller ärende skall tilldelas en viss enskild domare eller på annat sätt bestämma hur dömande uppgifter skall fördelas mellan enskilda domare. får inom sitt verksamhetsområde tillhandahålla varor och tjänster mot avgift. I förevarande fall tog del av hemställan och vidarebefordrade sedan den aktuella promemorian till samtliga läns- och kammarrätter. Det är uppenbart att det inte hör till uppgifter att bistå en annan myndighet med distribution av partsinlagor till domstolar.