frsrdg · GN04RR8 · 2000-01-01 00:00:00 — Som kompensation för detta har EKN erhållit över statsbudgeten. EKN har dessutom erhållit ca som kompensation för att vissa gäldenärsländer beviljats räntefrihet. Något krav på att EKN ska återbetala dessa medel finns inte. beslöt om statlig medverkan vid finansiering av export (prop. 1989/90:44, NU19). I propositionen föreslogs bl.a. att regeringen ska kunna besluta om räntefrihet för EKN när det gäller fordringar som bedöms ha ett begränsat värde. Förslaget innebar att det inte i detta avseende skulle vara någon skillnad mellan garantier som regeringen beslutat om - det var för dessa som räntekompensationen dittills utgått - och övriga garantier. Huvudprincipen skulle dock vara att underskott skulle finansieras med räntebärande upplåning. Totalt har EKN /83-1997 erhållit i räntekompensation från statskassan. har EKN kunnat återbetala stora delar av den räntekompensation som tidigare erhållits. återbetalades till statsbudgeten. I den senaste årsredovisningen skriver EKN att man räknar med att kunna återbetala under vart och ett av (1999-2001), dvs. Tillsammans med den återbetalning som gjordes (1,) skulle EKN i så fall nästan uppnå målet att (nominellt) återbetala hela den räntekompensation som tidigare erhållits (2,5 av totalt ). Huruvida detta mål verkligen kommer att nås beror på hur EKN:s ekonomi utvecklas i övrigt. Enligt regleringsbrevet gäller att "när reserverna är tillräckliga skall EKN även i nominella termer återbetala av staten erhållen räntekompensation". Frågan om hur stora reserverna bör vara för att vara "tillräckliga" berörs inte. EKN:s säkerhetsreserver I EKN:s årsredovisning finns ingen särskild beskrivning av EKN:s "garantireserv". Garantireserven, som är ett centralt begrepp i den nya garantimodellen, används inte som begrepp inom EKN. Däremot finns reserver under andra benämningar. Hur beräknas behovet av reserver? Inom EKN beräknar man behovet av reserver i två steg. För det första beräknas förlustrisken i hela stocken av ej avslutade garantiärenden. Här ingår såväl utestående garantier (beräknade värden på skulder) som utestående fordringar (beräknade värden på tillgångar). Tidsperspektivet i dessa beräkningar är obegränsat. För det andra görs särskilda beräkningar av de ytterligare reserver som behövs för att balansera den risk som följer av riskkoncentrationen i EKN:s garantiportfölj. Den senare beräkningen har gjorts med en särskild simuleringsmodell. har beslutat om en säkerhetsgrad på , vilket innebär att EKN sannolikhet ska gå med överskott eller åstadkomma ett nollresultat. Även denna beräkning bygger på ett obegränsat tidsperspektiv. EKN:s ovan beskrivna beräkningar har gjorts med egen personal och därefter granskats av en särskilt anlitad konsult. Principerna har godkänts av . De utestående garantierna har på detta sätt beräknats innebära en förlustrisk på . Härav hänför sig två tredjedelar till den genomsnittliga förväntade förlustrisken i stocken av ej avslutade garantiärenden och en tredjedel till riskkoncentrationen. Beräkningen kan tolkas på följande sätt. För att EKN skall nå upp till den av styrelsen beslutade säkerhetsgraden så behöver EKN en säkerhetsreserv på totalt för risker i garantiengagemanget. I bokslutet gjorde EKN reserveringar som motsvarade detta belopp. EKN:s fordringar, som nominellt uppgår till , skrevs ned till 5,7 miljarder. Efter reserveringarna visade bokslutet ett ackumulerat överskott på . är säkerhetsgraden därmed högre än . I praktiken består EKN:s säkerhetsreserver dels av likvida tillgångar, dels av fordringar som inte är likvida. Eventuella likviditetsproblem löses av EKN genom att man utnyttjar sitt räntekonto i . EKN:s lånerätt (mot ränta) respektive rätt att placera överskott (mot ränteinkomst) gör enligt EKN att likviditeten har mindre betydelse när det gäller att bedöma behovet av reserver. EKN:s likvida tillgångar beräknades vid utgången av 1998 till ca 1,5 miljarder uttryckt i svenska kronor. De likvida tillgångarna beräknas av EKN öka till 2,5 miljarder . Kassan är placerad i svenska banker och består till större delen av dollar. Den del av kassan som finns i svenska kronor är placerad på (). EKN:s nuvarande kassa kan, enligt EKN:s ekonomichef, inte anses vara speciellt stor i förhållande till EKN:s affärer. Utöver likvida tillgångar redovisar EKN ca i nettovärde på utestående fordringar. Dessa fordringar är bundna men kan komma att lösgöras i den takt de återbetalas. Fordringarna utgör således långsiktiga tillgångar men är inte användbara för att täcka skador på kort sikt. Det nya officiella bokslutet EKN har under en följd av år genomfört interna beräkningar för att få fram ett s.k. riskmässigt bokslut. Innebörden är att man till balansräkningen lägger värdet på fordringarna som man drar ifrån den beräknade risken i pågående affärer. I princip innebär detta att man bedömer det aktuella värdet av tillgångar och skulder. Dessutom bokförs skaderegleringar på ett annat sätt än i det kassamässiga bokslutet (skaderegleringar bokförs inte längre som totala förluster). EKN:s officiella bokslut har dock varit kassamässigt liksom för andra statliga myndigheter. har EKN, enligt regeringens uppdrag, ändrat principerna för sitt officiella bokslut. EKN:s nya bokslut innefattar således inte bara den likvida situationen utan även det bedömda värdet på EKN:s utestående fordringar och det bedömda värdet på risken för slutliga förluster i det utestående engagemanget. Hänsyn tas också till den ytterligare förlustrisk som ligger i att både engagemanget och fordringarna är koncentrerade till ett begränsat antal länder. Det interna riskmässiga bokslutet har visat att EKN gjorde ett ackumulerat nollresultat . Därefter har resultatet fortsatt att förbättras. Detta anses bero på den gynnsamma ekonomiska utvecklingen i gäldenärsländerna som haft positiva följder i två avseenden: dels har dessa länder oftast kunnat återbetala sina lån i god takt, dels har riskerna minskat i de utestående garantierna. En annan viktig orsak var att nedskrivningen av kronan medförde att EKN:s tillgodohavanden i andra valutor, bl.a. dollar, blev mera värda. EKN:s resultat anges med de nya redovisningsprinciperna till . Det ackumulerade resultatet var strax under 2 miljarder Sambandet med det kassamässiga resultatet framgår av följande uppställning som är hämtad från EKN:s senaste årsredovisning. Ackumulerat kassamässigt resultat +1,5 + för bundna utfästelser + 0,3 + nettovärdet på utestående fordringar + 5,7 - riskvärdet i utestående engagemang - 3,6 - skuld för räntekompensation - 1,9 Summa ackumulerat resultat enligt de nya principerna +2,0 E.3 Kreditgarantiernas karaktär och omfattning Marknad och kunder för EKN EKN:s garantigivning domineras av export av anläggningar och kapitalvaror från stora företag. Det sammanhänger med att de företag som arbetar på marknader med behov av leverantörsstyrd lång finansiering också är de största exportföretagen. Detta är enligt EKN typiskt även för andra garantiinstitut inom . Kundkretsen är enligt EKN mycket stabil. Antalet exportföretag som drar nytta av EKN:s garantier är totalt ca 100, men de stora volymerna i garantigivningen kan hänföras till ca 10 företag. Som "kunder" betraktar EKN de svenska exportföretag som direkt eller indirekt anlitar EKN:s tjänster. En del av EKN:s direkta kunder är banker och andra exportfinansiärer. Även utländska företag kan ingå bland EKN:s kunder under förutsättning att de levererar svenska varor. Ett litet antal stora företag som har kapacitet att ta på sig stora projekt-leveranser har en mycket stor andel av EKN:s garantier. Det gäller projekt för telekommunikationer, energi, anläggningar och massafabriker. Ofta uppgår dessa projekt till flera hundra miljoner, ibland miljardbelopp. De mindre omfattande exportaffärer (under 100 miljoner) som garanteras av EKN gäller främst export från verkstadsindustrin, som t.ex. lastbilar, entreprenadutrustning, industriutrustning och specialmaskiner. EKN:s verksamhet har stor betydelse för den del av den svenska exporten som består av stora och långsiktiga projekt. av de exportleveranser som kräver längre kredittid än är garanterade av EKN. Sådana leveranser utgör dock endast en mindre del av den totala svenska exporten. Garantiernas fördelning på köparländer Fördelningen på köparländer varierar något mellan olika år. Nedan anges fördelningen av EKN:s s.k. fasta engagemang vid slutet av 1998 jämfört med motsvarande fördelning för Bernunionens medlemmar. Bernunionen (International Union of Credit and Investment Insurers) är en internationell sammanslutning av garantiinstitut från olika länder (48 institut från 40 länder). EKN:s totala fasta engagemang uppgick vid slutet av 1998 till . De tio största länderna svarar för cirka två tredjedelar av detta (). För Bernunionen som helhet svarade de tio största länderna för av det fasta engagemanget (). Tabell E.1 De tio största länderna i EKN:s och Bernunionens garantiengagemang Miljarder kronor Bernunionens engagemang Miljarder kronor 6,1 343,2 4,4 165,2 3,8 154,7 2,9 132,1 2,2 89,4 2,2 82,5 2,1 76,9 2,0 73,2 1,6 67,7 1,3 59,5 Definition: EKN:s fasta engagemang definieras som summan av löpande garanti-förbindelser, bundna utfästelser och anmälda dröjsmål. Källa: EKN:s skrivelse till regeringen , dnr 99-80016-1 Hur stor får garantigivningen bli? Omfattningen av EKN:s verksamhet regleras delvis av ramar som anger en övre gräns för myndighetens åtaganden. Begreppet "utestående garantiåtaganden" har definierats av regeringen efter förslag från EKN . Åtagandena uppgår till ett betydligt högre belopp än EKN:s "fasta engagemang" som redovisades ovan, främst beroende på att garantiutfästelser - dvs. offerter om garantier för affärer som ännu inte kontrakterats - till stor del räknas in i garantiåtagandena men inte i de fasta engagemangen. lade regeringen fram ett förslag om vidgad garantiram för EKN:s ordinarie exportkreditgarantier. har medgivit att ramen utökas (1998/99:FiU27). Bakgrunden är den starkt ökade efterfrågan på garantier och en förväntad stor efterfrågan framöver. Regeringens bemyndigande till EKN uppgick till , varav 5 miljarder får avse s.k. SLV-garantier (se nedan). EKN:s utestående åtaganden för exportkreditgarantier uppgick till ca . Åtagandena ökade mycket starkt , med (se tabell E.2). Ökningen beror till stor del på lämnade utfästelser och förhandsbesked i ett par stora försvarsprojekt. Det finns enligt EKN också en ökad försiktighet bland privata aktörer när det gäller risktagande i exportaffärer, detta till följd av den ekonomiska instabiliteten i och samt i . Försiktigheten på privatmarknaden har ökat trycket på EKN att medverka i finansieringen av längre projekt. EKN har därför gått in i flera exporttransaktioner i sena skeden då finansieringen till synes redan var ordnad på den privata marknaden (EKN:s skrivelse1999-02-15). Tabell E.2 Ramar för EKN:s exportkreditgarantier Belopp i miljarder kronor 1999 Av medgivet högsta betalningansvar 70 70 90 100 100 100 100 Av regeringen lämnat bemyndigande till EKN 70 90 Utestående garanti--åtaganden (se not) 46, 3 50,6 52 ,8 54 ,1 62,3 78,1 Not: I ovanstående avräkning mot beviljade riksdags- och regeringsramar beräknas begreppet utestående garantiåtaganden så att garantiförbindelser upptas till , garantiutfästelser till och förhandsbesked till av respektive belopp. En utfästelse är ett erbjudande om garanti (offert). Källa: EKN:s årsredovisningar samt EKN:s skrivelse EKN:s totala engagemang vid utgången av 1998 var det högsta . Stocken av utfästelser ökade från 63 till . Garantiförbindelserna ökade från 35 till ca . Vad gäller investeringsgarantier - dvs. garantier avsedda att täcka risker vid direktinvesteringar i utlandet - uppgår medgivande till ett mycket lägre belopp, fr.o.m. . De utestående garantiåtagandena uppgår till , vilket är en betydande ökning . Det starka intresset för investeringsgarantier väntas fortsätta , enligt EKN. På uppdrag av regeringen sköter EKN även garantigivning under den särskilda ramen för garantier för export till och investeringar i och m.fl. länder (den s.k. Baltramen). Den tillkom 1993 i ett skede när EKN inte ansåg det riskmässigt möjligt att lämna garantier på dessa länder i sin ordinarie verksamhet. Ramen utgjorde till en början och har senare höjts till . Även ländergruppen har utvidgats (, och ingår fr.o.m. ). Garantigivningen ska bidra till att utveckla ländernas näringsliv och infrastruktur. Finansieringen sker i första hand med inbetalda . Om dessa inte är tillräckliga för att täcka utbetalda skadeersättningar och administrativa kostnader sker finansiering via statsbudgeten. Sammanlagt har EKN under Baltramen utfärdat garantier för närmare 200 exportaffärer . Garantiförbindelserna uppgår sammanlagt till . De premieintäkter som erhållits för dessa affärer uppgår till . De utbetalda skadeersättningarna uppgår till nära , varav 42 miljoner utgör definitiv förlust. har EKN erhållit från statsbudgeten för att täcka dessa kostnader. Garantigivningen under ramen ökade starkt , men minskade som följd av den instabila situationen i . beslutade att utöka ramen till . Den utökade ramen kommer dock inte att ställas till EKN:s förfogande förrän den ekonomiska situationen i så tillåter. S.k. SLV-garantier (Stipulated Loss Value Guarantees) kan utfärdas till förmån för utländska köpare av svensktillverkade civila flygplan. Dessa garantier utfärdas i samband med att de utländska köparna hyr ut planen på långa löptider. Genom garantin tillförsäkras uthyraren/ägaren ett bestämt tillgångsvärde på flygplanen i det fall hyrestagaren inte fullgör leasingavtalet. EKN har utfärdat SLV-garantier för 42 flygplan () som levererats till amerikanska operatörer. Hos regeringen finns också en ansökan om SLV-garanti för ytterligare 32 flygplan av samma typ. Om regeringen bifaller denna ansökan kommer utrymmet om för SLV-garantier troligen att bli helt ianspråktaget (EKN:s skrivelse till regeringen ). Biståndsgarantier för Sidas räkning EKN administrerar också biståndsgarantier för Sidas räkning. Sida bär därvid huvudsansvaret för biståndsgarantierna, som beskrivs i en särskild bilaga i denna rapport (bilaga S). Där behandlas också EKN:s insatser i samband med biståndsgarantierna. Internationell samordning - , EU och Bernunionen Inom har under pågått ett samarbete mellan de ingående staterna i syfte att ge exportörerna i deltagarländerna lika konkurrensförutsättningar och undanröja statliga subventioner. De regler som länderna enats om är samlade i den s.k. consensusöverenskommelsen (Arrangement on and ). De gemensamma reglerna har utvidgats till att även gälla och relaterade villkor för exportkreditgarantier. Denna del av överenskommelsen gäller för alla deltagande länder fr.o.m. , men började tillämpas av EKN . Detta innebar förbättringar för EKN:s kunder både genom lägre självrisker och genom lägre . Frågan om kostnadstäckande har en lång historia. Det finns en GATT-WTO-överenskommelse om förbud mot subventioner av export. Detta innebär ett krav på att garantiverksamheten skall gå ihop. Många länder har enligt uppgift tagit lätt på dessa krav. I har inställningen varit förhållandevis strikt. När det gäller politiska risker ska man nu inom arbeta med gemensam klassificering av landrisker och tvingande minimipremier för statsstödda exportkrediter och exportkreditgarantier som har en löptid . Länderna skall också samarbeta om ett särskilt uppföljningssystem för att få en grund för att justera minimipremierna. Minimipremierna avser rent politiska risker, dvs. kreditrisker på stater (finansministerium eller centralbank) samt politiska risker på andra offentliga och privata gäldenärer. för kommersiella risker på andra gäldenärer regleras inte. Även för kommersiella risker har EKN ändrat sina premiesystem. För korta garantier planerar EKN att anpassa premierna efter de premieförändringar som skett för längre garantier. nåddes också enighet om mer flexibla regler om betalningsvillkor vid projektfinansiering. Överenskommelsen gäller för en prövoperiod . Med projektrisker avses affärer där köparen är ett bolag som är bildat enkom för att genomföra en investering i en anläggning och att driva den ("", SPC). Säljarens och långivarnas säkerheter för de lån som getts består vanligen endast av bolagets framtida försäljningsintäkter och av värdet på anläggningen vid en eventuell betalningsinställelse. Säkerheter i form av garantier från ägare, banker eller eventuella moderbolag förekommer i projektriskaffärer. Förbud för stater att garantera korta kommersiella risker Garantigivning för korta kommersiella risker (med risktid under ) för affärer med privata köpare är förbjuden inom EU när det gäller köpare i de flesta . Det är en följd av som säger att stater inte får syssla med marknadsmässiga exportkreditgarantier. EKN har slutat ge korta garantier på de flesta . För övriga länder har den korta garantigivningen fortsatt, liksom för de där det föreligger risker som inte räknas som marknadsmässiga (, , , , och ). Sammantaget har EKN:s korta garantigivning minskat med (i nya garantiförbindelser). OECD-positioner utarbetas via EU Det svenska deltagandet i OECD-samarbetet sker numera via EU, som har en särskild rådsarbetsgrupp för dessa frågor. Där samordnas EU:s positioner i alla frågor inom som omfattas av consensusöverenskommelsen. Dock deltar EKN själv i de grupper som behandlar tekniska frågor, t.ex. premiegruppen och landriskgruppen, och är där mycket aktiv. EG-direktiv om harmonisering och öppenhet Inom EU finns ett direktiv om harmonisering av huvudbestämmelserna för kreditförsäkringar för medellånga och långa exportaffärer till länder utanför EU (rådets direktiv /29/EG). Detta täcker dock endast statliga garantier, till skillnad från OECD-överenskommelsen som även täcker statliga krediter. EG-direktivet bidrar framför allt till öppenhet, dvs. man kan få veta vilka villkor andra länder tillämpar för sin garantigivning. Länderna är också skyldiga att anmäla om de inte följer bestämmelserna i direktivet. Det internationella regelverket utvecklas fortlöpande. Utöver samarbetet via och EU finns ett omfattande informationsutbyte mellan garantiinstituten via Bernunionen där EKN är en mycket aktiv deltagare. Efterfrågan på garantier ökar Efterfrågan på EKN:s långa kreditgarantier har varierat kraftigt . Det framgår av de garantiutfästelser (erbjudanden om garantier) som utfärdats av EKN. Utfästelserna sjönk från ned till 1988/89, varefter de åter ökade till . Under ett enda år, 1998, har utfästelserna sedan ökat . Till stor del var detta följden av två stora försvarsaffärer. Mindre än hälften av utfästelserna leder emellertid till bindande garantier. Volymen genomförda affärer, mätt som värdet av utfärdade garantiförbindelser, har varit ungefärligen oförändrad /94-1998: . Volymen utfärdade förbindelser väntas dock öka kraftigt . Statliga säkerheter minskar i köparländerna har det i köparländerna funnits ett stort intresse för avreglering av marknader och privatisering av tidigare offentliga monopol. Det har också blivit vanligare att stora projekt genomförs utan statliga eller motsvarande säkerheter. De kommersiella riskelementen blir härvid mycket större . Enligt EKN medför detta ökade krav på organisationens utrednings- och bedömningskapacitet. Utvecklingen mot ökade kommersiella risker och en högre andel projekt med blandade politiska och kommersiella risker väntas fortsätta. Finansiell oro och ökad försiktighet bland privata aktörer Till följd av den senaste tidens finansiella och ekonomiska osäkerhet i , och har privata aktörer blivit mera försiktiga vad gäller sitt risktagande vid exportaffärer och projektinvesteringar. Detta har ökat efterfrågan på garantigivning från EKN. Förändringar i EKN:s produkter och resultat m.m. Även inom EKN som organisation har stora förändringar ägt rum . Produktutbudet har utvecklats, premierna har sänkts, självriskerna för politiska risker har avvecklats m.m. Många av dessa förändringar har varit positiva för de exportföretag som drar nytta av EKN:s garantier. har EKN avvecklat den del av sin verksamhet som avsett korta kommersiella risker i de flesta . Delar av denna verksamhet har i stället tagits om hand av privata aktörer, främst utländska kreditförsäkringsbolag. har EKN också haft en mycket positiv resultatutveckling. Detta har medfört att EKN har kunnat återbetala stora belopp till statskassan. har detta också skapat ett tryck på EKN att ytterligare sänka sina . kan man dock enligt EKN inte längre uppleva något sådant tryck, eftersom företagen vet att EKN följer de gemensamma regler om minimipremier som överenskommits inom . Vidare har EKN:s verksamhet ökat starkt . EKN:s totala engagemang har varit så stort som . E.4 Hur garantigivningen går till i praktiken Beskrivningen i det följande bygger på en rapport som utarbetats av konsulten vid M på uppdrag av revisorer. Rapporten baserades på en genomgång av ett antal enskilda garantiärenden (7 ansökningar om garantier och 8 uppföljningar av löpande garantier och skaderegleringar). Beskrivningen har även bekräftats med hjälp av intervjuer. Vem kan söka garanti? EKN-garantier kan sökas av svenska eller utländska företag som säljer eller hyr ut svenska varor och tjänster. En bank (svensk eller utländsk) som kreditfinansierar ett utländskt företags köp av svenska varor kan också söka garanti. Leveranser som innehåller utländska andelar kan också få garantier enligt vissa regler. Riskbedömningen avgör hur stor utländsk andel EKN är beredd att garantera. För att underlätta för garantitagaren att få utländska andelar täckta har EKN återförsäkringsavtal och andra avtal med flera av sina utländska systerorganisationer. Villkorade garantier innebär krav på garantitagaren EKN:s garantier har formen av villkorade garantier som liknar kreditförsäkringar. För att en garanti ska infrias krävs att garantitagaren kan styrka sin rätt till ersättning genom att visa att fordran är klar och förfallen och att gäldenären inte har gjort några invändningar mot den. Vidare ska garantitagaren ha krävt gäldenären på betalning. Ersättning utgår inte förrän efter viss karenstid: för politisk skada och sex för kommersiell skada. (Om köparen har gått i konkurs eller importlandet slutit ett s.k. bilateralt skuldkonsolideringsavtal med tillämpas ingen karenstid.) Självrisker vid kommersiella skador Vid kommersiella skador får garantitagaren själv bära en viss självrisk (normalt ) av den uppkomna förlusten. Vid s.k. projektrisker är självrisken betydligt större - oftast - eftersom EKN vill ha en ytterligare part att dela risken med. Vid politisk risk utgår numera oftast ingen självrisk. Detta motiveras av att garantitagaren har små möjligheter att själv bedöma och påverka den typen av risker och skador. EKN har riskbaserad premiesättning och premierna sätts individuellt för varje affär. Avgörande för premiens storlek är bl.a. risktidens längd och den bedömda risken i den enskilda affären. Den senare beror av bl.a. köparland, köparen och dennes kreditvärdighet och affärsupplägg, inklusive finansiering och eventuella säkerheter. Premiesättningen görs med stöd av EKN:s premiesystem. EKN har två olika premiesystem, ett för risktider upp t.o.m. (korta affärer) och ett för risktider (långa affärer). För korta affärer innehåller systemet fyra premieklasser för politisk och tre för kommersiell risk. Systemet för korta affärer kommer att ses över . För långa affärer innehåller systemet åtta premieklasser för politisk och sju för kommersiell risk. För politiska risker finns numera minimipremier som överenskommits inom . Kommersiella risker innefattas inte i överenskommelsen. De enskilda köparländerna riskbedöms regelbundet och placeras i premieklass för politisk risk. För vissa länder har EKN även fastställt landspecifika villkor (t.ex. krav på säkerheter, remburs, bank eller statsgaranti etc.).