frsrdg · GN04RR2 · 2000-01-01 00:00:00 — 1999 skall regeringen pröva vissa vägprojekt i utred-ningsskedet även enligt väglagen. Enligt 17 § väglagen behö-ver inte ställa ut en arbets-plan för väg som är utsatt i en detaljplan eller i områdesbestämmelser. Enligt 16 § får samrådsförfarandet dessutom förenklas i ett sådant fall. Motsvarande lättna-der finns inte i lagen om byggande av järn-väg. och har utifrån tio exempel studerat kopplingen mel-lan vägutred-ningar och kommunernas översiktliga planering (1994). Exemplen visar att planeringen enligt väglagen varit dri-vande i vissa fall och att kommunen då anpassat sina planer. I andra fall har man utnyttjat båda planeringsprocesserna. Vägplaneringen har ibland också uteslutande bedrivits med stöd av . och anger att det är viktigt att samordna väg-planeringen mellan kommunen och i pro-cessen, gärna med en skriftlig överenskommelse som reglerar arbetsfördel-ningen mellan parterna. 6 Planeringsprocessen i praktiken Detta kapitel bygger om inte annat anges på intervjuer med tjänstemän på och regionkontor samt tjänstemän i länsstyrelserna. och regioner ansvarar för väghållningen respektive ban-hållningen i landet. Deras uppgift är att utreda, planera och leda projekte-ring och byggande av vägar och järnvägar. Länsstyrelserna har flera olika roller i och plane-ringsprocess. De skall dels ställa samman och tillhan-dahålla pla-neringsun-derlag samt samråda med verken, dels godkänna arbetsplanens och järnvägs-planens miljökonsekvensbeskrivning samt yttra sig över arbetspla-nen re-spektive järnvägsplanen. I arbetet med väg- och järnvägsplaneringen skall länsstyrelserna samverka med kommuner, statliga myndigheter och andra intressenter, samt samordna deras synpunkter på projekten. I arbetet skall länsstyrelserna utnyttja sin sektorsöver-gripande kompetens. och planeringsprocess kan, som tidigare nämnts, delas in i fyra olika de-lar: förstudie, vägutredning/banutredning, arbets-plan/järnvägsplan samt bygghandlingar. Före var endast arbetet med arbetspla-nen/järnvägsplanen reglerat i lag. gällande lagar omfattar även förstudie- och utredningsskedet. Både länssty-relserna och trafikverkens regioner försöker hitta nya former för att hantera ärendena. Då de nya la-garna inte har tilläm-pats i någon större utsträckning är utgångspunkten i detta kapitel de rutiner som har tillämpats t.o.m. . I kapitlet beskrivs också hur kon-takten mellan olika myndigheter har fungerat i planeringspro-cessen. I bilaga 1 görs en jämförelse av hur och har hanterat miljöaspekter i två parallella projekt. I bilaga 2 redogörs för övriga studier inom området. 6.1 Planeringen steg för steg Formerna för planeringsprocessen varierar mellan olika regioner, länsstyrel-ser och projekt. Det beror dels på att trafikverkens regioner och de olika länsstyrelserna arbetar relativt självständigt, dels på att varje projekt är unikt till sin karaktär. 6.1.1 Förstudie och utredning När eller har en idé om ett projekt tar man kontakt med berörd länsstyrelse för ett inledande möte. En kontaktperson utses på länssty-relsen. Kontaktpersonen tillhandahåller planeringsunderlag och in-hämtar synpunkter på projektet från statliga sektorsintressen, såväl inom som utom länsstyrel-sen. I en del regioner utser och en projektle-dare som redan från förstudien får ansvar för projektet. Normalt upphandlar projektledaren kon-sulttjänst för uppdragets genomförande. I andra regioner finns särskilda avdelningar, där förstudier och vägutred-ningar/banutredningar tas fram. I dessa regioner tar projektledaren över ansvaret för projektet först i projekte-ringsskedet. I större projekt kan referens-grupper knytas till och utredningar. En referensgrupp kan bestå av representanter för länsstyrelser, kom-muner, organisationer och byalag, samt utredare och konsulter. Syftet med en referensgrupp är dels att ta till vara kunskaper från myndigheter och politiker, dels att förankra de förslag som förs fram i utredningen. Om inte referensgrupper bildas samråder och med berörda intressenter på annat sätt, t.ex. genom remisser eller möten. Samråd hålls i regel i alla utredningsskeden. I mindre projekt gör i regel samma konsult samtliga utredningar, från för-studie till bygg-handlingar. I större projekt görs en ny upphandling inför varje steg i plane-ringsprocessen. Normalt ingår det i konsultuppdraget att göra en miljökon-sekvensbeskrivning. Om projektet är förenat med svåra miljöfrågor kan en separat konsult anlitas för att göra miljökonsekvensbe-skrivningen. De olika regionerna enga-gerar konsulter i olika omfattning. I många regioner upprättar konsul-terna inte bara tekniska handlingar och miljökonsekvens-beskrivningar. De skriver även nyhetsbrev, bemöter mark-ägarnas frågor på markägarsammanträden, sköter samråd m.m. När konsulterna är färdiga med en förstudie eller utredning remit-teras för-slaget till bl.a. berörda länsstyrelser och kommuner. Länsstyrelserna skall inhämta synpunkter från statliga sektors-intressen och väga samman dessa i ett sam-rådsyttrande, varefter och fattar beslut om eventuell fortsatt projektering. 6.1.2 Arbetsplan och järnvägsplan och projektledare ansvarar för planerings- och pro-jekteringsuppgifterna även i arbetsplaneskedet/järnvägsplaneskedet. Pro-jektledarna upphandlar konsulttjänster för uppdragets genomförande. I och regioner upplever man att det finns mellan fem och tio olika större konsultföretag som gör både arbetspla-ner/järnvägsplaner och miljökonsekvensbeskrivningar. Utöver dessa finns en mängd mindre konsult-företag som används som underkonsulter. De mindre konsulterna har ofta specialiserad kompetens inom t.ex. miljöområdet. Under projekteringen skall och samråda med bl.a. markägare, kommuner och länsstyrelser. driver konsulterna samråds-kontakterna med länsstyrelserna. När en separat konsult anlitas för miljökon-sekvensbeskrivningen tvingas länsstyrelserna i ett och samma ärende ha kontakt med flera olika konsulter. När miljökonsekvensbeskrivningen är upprättad skall den sändas till be-rörd läns-styrelse för kvalitetsgranskning och godkännande. En uppfattning i länsstyrelserna är att kvaliteten på dokumenten i alltför hög grad är beroende av konsultens kompetens. Tjänstemän i länsstyrelserna anser att trafikverken borde ta mer ansvar för sin produkt. Miljökonsekvensbeskrivningen handläggs av olika enheter i olika länssty-relser. I vissa länsstyrelser handlägger miljöenheten ärendet, medan det kan vara plan- eller kommunikationsenhetens ansvar i andra länsstyrelser. Obe-roende av vilken enhet som handlägger ärendet inhämtas i regel synpunk-ter från berörda funktioner i innan beslut fattas. godkänner oftast inte dokumentet direkt, utan kräver att och gör kompletteringar. Tjänstemän i vissa länsstyrelser tycker att det kan vara besvärligt att ta kon-takt med och i frågor om miljökon-sekvensbeskriv-ningen. De upplever att det är svårt att få tag på rätt personer och att de ibland tvingas ställa sina krav om och om igen. Dessutom anser man att an-svarsför-delningen mellan verk och konsult ibland är oklar. Man efterlyser en ökad direktkontakt med Vägver-ket eller . En sådan skulle klargöra kontaktvägarna och underlätta en gemensam kunskaps-upp-bygg-nad, anser man. Andra länsstyrelser uppger att man har byggt upp välfungerande rutiner för samarbete med och Banver-ket. Efter det att länsstyrelserna har godkänt en miljökonsekvensbeskrivning skall den ställas ut tillsammans med den aktuella arbetsplanen eller järnvägs-pla-nen. Därefter skall respektive verk diskutera vägens eller järnvägens slutliga utformning med länsstyrelserna. Diskussionen skall utmynna i ett yttrande från länsstyrelserna. I drygt hälften av länsstyrelserna handläggs frågan om yttrande över arbetsplaner/järnvägsplaner av samma enhet som ärenden om godkännande av miljökonsekvensbeskrivningar. I övriga länssty-relser är det vanligast att miljöenheten handlägger frågor om miljökon-sekvensbeskriv-ningar, medan plan- eller kommunikationsenheten handlägger frågor om pla-nerna. Om länsstyrelserna i yttrandet samtycker till regionens förslag skall regionen med eget yttrande överlämna planen till eller huvud-kontor för fastställelse. Annars går ärendet till rege-ringen. Det är ovanligt att länsstyrelserna inte samtycker till och planer i sina yttranden över projekten. uppger att det rör sig om mindre än ett fall . uppger att länsstyrelserna inte varit oense med verket sedan lagen om byggande av järnväg trädde i kraft . Vissa länsstyrelser menar att de har bra samarbete med verken i projektens tidigare skeden, och därför har få synpunkter i slutskedet. Det finns dock en uppfattning i länsstyrelserna att det är svårt att av miljöskäl gå emot en ar-betsplan så sent som i detta yttrande. Tjänstemännen upplever vad någon tjänsteman betecknade som en "moralisk låsning". Då man tidi-gare i proces-sen har godkänt miljökonsekvensbeskrivningen känns det som om man i yttran-det inte kan åberopa projektets miljöpåverkan för att gå emot planen. Be-dömningen av miljökon-sekvensbeskrivningen skall dock endast avse kvali-teten på doku-mentet. Det har emellertid hänt att har lyckats få länsstyrelserna att samtycka till projekt som varit tveksamma från mil-jösyn-punkt, bara för att kvaliteten på miljökon-sekvensbe-skrivningen har varit bra. Även om länsstyrelserna samtycker till en plan, har allmänheten rätt att över-klaga och fastställelsebeslut till regeringen. Enligt uppgift från har av arbetsplanerna överkla-gats till regeringen . En genomgång av diarium visar att totalt 69 av Vägver-kets och planer överklagades till regeringen . fattade regeringen beslut i 46 av ärendena. av dessa fall upphävde regeringen verkens beslut. Inget av dessa beslut för-anleddes av miljöskäl . Regeringen uppger i de flesta fallen, som skäl till avslag, att det inte har "framkommit några omständigheter som föranleder en annan bedömning än den gjort i det överklagade beslutet". uppger att av de överklagade besluten har gått till Re-ge-ringsrätten enligt lag (1988:205) om rättsprövning av vissa förvalt-ningsbe-slut. I Rege-ringsrätten prövas om regeringen följt lagen när man fattat beslut. 6.2 Myndigheternas syn på miljökonsekvensbeskrivningar Miljökonsekvensbeskrivning-ar innehåller analyser av olika slags effekter beroende på om de hör till en förstudie, vägutredning/banutred-ning eller arbetsplan/järnvägsplan. I den översiktliga förstudien försöker man få en uppfattning om vilka konflik-ter som är förknippade med ett eventuellt pro-jekt. Det är särskilt viktigt att identifiera barriär- och frag-menteringseffekter, som bara kan undvikas helt genom att ett område lämnas orört. I utrednings-skedet analyseras effekter som kan undvikas genom rätt lokalisering av vägen eller järnvägen. Dessa effek-ter är främst förändringar och störningar i växter och djurs livsmiljöer. I projekteringsskedet skall analysen ligga till grund för en miljöanpassad utform-ning av vägen eller järnvägen. Åtgärder som staket, broar, djurpassager, dammar och plante-ringar kan vidtas för att förebygga, begränsa och kompen-sera skador (1996 d och Banver-ket 1996). En miljökonsekvensbeskrivning är alltså inte bara ett dokument, utan även en process. Processen skall påbörjas redan i förstudien och fortgå under hela projektets gång. Den allmänna upp-fattningen bland tjänstemän i , och länsstyrelserna är att miljökonsekvens-be-skrivningar har varit ett viktigt verktyg för att få miljöfrågor accepterade i planerings- och pro-jekteringsprocessen. Miljökonsekvensbeskrivningarna har bidragit till en tidig dialog mellan , och länsstyrelserna. Tidiga och återkommande samråd uppfattas av alla som en bety-delsefull del i processen. I väglagen, lagen om byggande av järnväg och i regleras bl.a. syftet med en miljökonsekvensbeskrivning och vad en sådan skall innehålla. Medan reglerna för de tidiga planeringsskedena har tillkommit har de regler som avser arbetsplaneskedet och järnvägsplaneskedet funnits länge och inte förändrats så mycket. Trots det råder det delade meningar både om när en miljökonsekvensbeskrivning skall upprättas i förhållande till planen och om vilken roll en sådan beskrivning skall ha i projekteringsskedet. Tjänstemän i och anser att arbetet med en miljökon-sekvensbeskrivning är betydligt viktigare än själva dokumentet, och att ana-lysen av miljöfrågor måste integreras i hela planeringsprocessen. Den miljö-konsekvensbeskrivning som hör till en arbetsplan/järnvägsplan bör därför tas fram parallellt med att planen upprättas. Dokumenten bör sedan justeras i förhållande till varandra allteftersom pro-jektet utvecklas. Tanken är dels att man skall beakta innehållet i miljökon-sekvensbeskrivningen när arbetspla-nen/järnvägsplanen upprättas, dels att man i ar-betsplanen/järnvägsplanen skall kunna följa beskrivningen av miljökonsekvenserna. gör man miljökonsekvensbe-skrivningen före arbets-planen/järnvägsplanen. Så kan vara fallet t.ex. då förutsättningarna för ett projekt är särskilt komplicerade. I vissa fall har mil-jökonsekvensbeskrivningen upprättats efter det att pla-nen utformats. förklarar detta med att större vägprojekt ofta har plane-rats , vilket innebär att förslaget kan ha vuxit fram innan den formella miljökonsekvensbe-skrivningen har upprättats. Samtliga länsstyrelser har svarat på en enkät från revisorerna. I enkäten ställ-des bl.a. frågan i vilken ord-ning och brukar upp-rätta arbetsplanen/järnvägsplanen respektive miljökonsekvensbeskrivningen (frå-gan avsåg främst erfarenhe-terna ). Resultatet pre-senteras i figurerna nedan. Länsstyrelsernas uppfattning om i vilken ordning brukar upprätta arbetsplanen (plan) och tillhörande miljökonsekvensbeskrivning (MKB). Källa: Revisorernas enkätundersökning Länsstyrelsernas uppfattning om i vilken ordning brukar upprätta arbetsplanen (plan) och tillhörande miljökonsekvensbeskrivning (MKB). Källa: Revisorernas enkätundersökning Nästan hälften av länsstyrelserna svarar att upprättar miljökon-sekvensbeskrivningen först och arbetsplanen därefter. Lika många uppger att upprättar dokumenten parallellt. När det gäller arbete uppger de flesta av de länsstyrelser som haft ärenden från att miljökonsekvensbeskrivningen brukar upprättas parallellt med järnvägspla-nen. Något färre länsstyrelser uppger att miljökonsekvensbeskrivningen brukar upprättas före planen. Om arbetssättet varierar mellan och olika regioner skulle de länsstyrelser som ligger inom en och samma region ha samma uppfattning. Denna hypotes bekräftas delvis i enkätsvaren. I tre av sju regioner uppfattar de flesta länsstyrelser att brukar upprätta miljökonsekvensbeskrivningen först och arbetsplanen därefter. I övriga regioner uppger de flesta länsstyrelser att brukar upprätta miljökonsekvensbeskrivningen parallellt med arbets-planen. har inte byggt järnvägar i alla län . Nio av länsstyrelserna har haft få eller inga ärenden från . I en av Banver-kets fem regioner uppger de länsstyrelser som har haft ärenden från verket att brukar upprätta miljökonsekvensbeskrivningen först och järn-vägsplanen därefter. Länsstyrelserna i de övriga regionerna ger mer blandade svar. Enligt och kan skillnader i arbetssättet bero på vilken projektledare som leder projektet samt på projektets karaktär. Länsstyrel-serna kan också ha uppfattat processen på olika sätt, utan att arbetssättet skiljer sig åt mellan regionerna. I enkäten uppmanades länsstyrelserna också att ange i vilken ordning de anser att arbetsplanen/järnvägsplanen och miljökonsekvensbeskrivningen bör Uppfattningen varierar mellan länssty-relserna. 12 av de 21 läns-styrelserna i landet tycker, precis som och , att en mil-jökonsekvensbeskrivning bör upprättas parallellt med arbetsplanen/järn-vägsplanen. De övriga nio länsstyrelserna tycker att miljökon-sekvensbe-skriv-ningen bör göras först, så att den ligger till grund för arbetspla-nen/järnvägsplanen. Även om man anser att miljökon-sekvensbeskriv-ningen bör göras först så har man oftast ingenting emot att trafikverken påbörjar planarbetet innan miljökonsekvensbeskrivningen är helt klar. Man är dock kritisk till hanteringen då och skickar in en miljökon-sekvensbe-skrivning till länsstyrelserna för godkän-nande först då arbetspla-nen/järnvägsplanen är klar för utställning. Tjänste-män i länsstyrel-serna anser att eventuella krav på kompletteringar av miljö-kon-sekvensbe-skrivningen inte har något värde om de inte kan föranleda förändringar i arbetsplanen eller järnvägsplanen. I enkäten tillfrågades länsstyrelserna också om hur kvaliteten brukar vara på och miljökonsekvensbeskrivningar. Resultaten pre-senteras i figurerna nedan. Länsstyrelsernas uppfattning om kvaliteten på miljökon-sekvensbeskrivningar. Källa: Revisorernas enkätundersökning Länsstyrelsernas uppfattning om kvaliteten på miljökon-sekvensbeskrivningar. Källa: Revisorernas enkätundersökning Figurerna visar att länsstyrelserna i regel tycker att miljökon-sekvensbeskrivningar håller högre kvalitet än . De flesta länssty-relser tycker att miljökonsekvensbeskrivningar är bra. uppger att kvaliteten brukar vara dålig. De som tycker att kvaliteten varierar konstaterar att miljökonsekvensbeskrivningarna ibland har stora brister. Länsstyrelserna uppger att kvaliteten kan variera både mellan olika miljökonsekvensbeskrivningar och inom en och samma miljökonsekvensbe-skrivning. Vissa sakområden kan behandlas otillräckligt i annars bra be-skrivningar. Länsstyrelserna nämner som exempel att analyserna av vägens påverkan på kulturmiljön ofta är bristfälliga. Andra vanliga brister är att överväganden vad gäller alternativa miljöåtgärder samt uppföljningsförslag saknas. Länsstyrelsernas uppfattning om kvaliteten på miljökon-sekvensbeskrivningar är mer varierande. Uppfattningen är relativt jämnt fördelad mellan svarsalternativen. Det finns inget samband mellan kvaliteten på miljökonsekvensbeskrivningarna och olika regioner. Länssty-relser inom en och samma region har olika uppfattningar om kvaliteten. Att miljökonsekvensbeskrivningar ibland håller sämre kvalitet kan bero på att verkets regioner har mindre erfarenhet av att hantera miljöas-pekter i samband med investeringar. investeringsverksamhet har varit mer be-gränsad än , som man inte har arbetat enligt en lagstiftning med krav på miljökonsekvensbeskriv-ningar, samråd och extern förankring. Variationer i kvaliteten på Väg-ver-kets och miljö-konse-kvensbe-skrivningar kan enligt verken bl.a. bero på projektledarnas intresse för miljö-frågor och på projektens karaktär. Hanteringen av större projekt utgör ofta "skolexempel", medan miljökonsekvensbeskrivningar för mindre projekt "görs med vänsterhanden". Länsstyrelserna uppger att kvaliteten också beror på konsulternas kompetens. Tjänstemän i upplever på motsva-rande sätt att de kompetensområden som kontaktpersonerna på länsstyrel- serna företräder ofta får större utrymme än andra områden i länsstyrelser-nas synpunkter och krav. Skillnaden i länsstyrelsernas uppfattning av kvali-teten kan även bero på att länsstyrelserna har olika syn på vad bra kvalitet är. Både , och länsstyrelserna är medvetna om att alla länsstyrel-ser inte ställer lika hårda krav på kvaliteten. En godkänd miljökonsekvensbeskrivning skall fogas till arbetsplanen eller järnvägsplanen. Därefter skall dokumenten behandlas tillsammans; vid ut-ställelsen, vid länsstyrelsernas yttrande samt vid verkens eller regeringens fastställelse. Det finns emellertid en klar skill-nad mellan dokumenten. Miljö-konsekvensbeskrivningen är ett be-slutsunderlag, där olika tänkbara skade-förebyggande och skadebegränsande åtgärder skall diskuteras. Av arbetspla-nen skall det tydligt framgå vilka av de åtgärder som är upptagna i miljökon-sekvensbeskrivningen som avses genomföras och motiven till att dessa anses tillräckliga (föreskrifter 1993:14). Enligt uppgift från innebär det att åtgärderna inte bara skall vara markerade i ar-betsplanernas kartor, utan även återges i planernas beskrivande text. I regio-nerna finns dock en uppfattning att det räcker med att redovisa före-slagna miljöåtgärder i planernas kartor och ritningar. Det som står angivet i en arbetsplan eller järnvägs-plan blir juridiskt bin-dande när planen vinner laga kraft. När vägen eller järnvä-gen sedan byggs får endast oväsentliga avvikel-ser från den fastställda planen göras (20 § väglagen, 2 kap. 11 § lagen om byggande av järnväg). Inom ramen för revisorernas granskning har 20 av arbetsplaner (slumpmässigt utvalda bland totalt ca 200 planer) och samtliga järnvägsplaner (4 st) som har fastställts och vunnit laga kraft studerats. Varje plan har jämförts med den miljökonsekvensbeskrivning som hör till planen. Studien visar att det i och planer ofta är svårt att se vilka miljöåtgärder som verken har för avsikt att genom-föra. I många planer tar man endast upp en mycket liten del av de åtgärder som diskuterades i miljökonsekvensbeskrivningen. I de flesta planerna är det många miljöåtgärder som inte följs upp. Inte i några planer framgår det var-för de åtgärder som inte finns med har avfärdats eller varför de åtgärder som tas upp i planerna anses tillräckliga. I vissa arbetsplaner är beskrivningen av miljöaspekter och miljöåtgärder i stort sett identisk med miljökonsekvensbeskrivningen. Även då är det svårt att veta vilka av åtgärderna som avser att genomföra. Arbetsplanernas och järnvägsplanernas beskrivning av miljökonsekvenser och miljöåtgärder är generellt mycket kort. Många är bara på några få sidor, där samråd, kostnader/finansiering, bakgrund och tidigare beslut och utred-ningar upptar en stor del. I planerna hänvisar man ofta till miljökonsekvens-beskrivningen för vidare beskrivning av åtgärdernas utformning och projek-tets miljökonsekvenser. Beskrivningen av miljökonsekvenser och miljöåtgärder ges ungefär lika stort utrymme i arbetsplaner som i järnvägsplaner. Vissa av regioner ger miljöaspekter mindre utrymme i planerna än andra. och är medvetna om att det ofta finns en brist i kopplingen mellan miljökonsekvensbeskrivning och arbetsplan/järnvägsplan. En vanlig förklaring till att miljöåtgärderna inte anges är att planerna ofta betraktas som dokument som främst reglerar markåtkomsten. Många mil-jöåtgärder uppges därför inte vara lämpliga att hantera i planerna. Vissa tjänstemän anser att det t.o.m. kan vara en nackdel att i arbetsplanen ange vilka miljöåtgärder man tänker genomföra. Omstän-dighe-terna kring ett projekt kan hinna förändras innan vägen skall börja byggas, vilket kan med-föra att de miljöåtgärder som man i arbetsplanen förbundit sig att vidta hin-ner bli inaktuella. Därför avstår man helt från att diskutera miljö-åtgärder i planen. I andra fall kan och begränsa sig till att i pla-nerna ange högsta tillåtna nivåer för bul-ler, vibrationer och andra effekter. De konkreta åtgärderna bestäms i stället då bygghandlingarna upp-rättas. Många av de miljöåtgärder som beskrivs i miljökonsekvensbeskrivningarna prövas således aldrig formellt. Enligt tjänstemän i länsstyrelserna finns det ytterligare en möjlig förklaring till att miljöåtgärder sällan dis-kuteras i planerna. upphandlar i regel godkända miljökon-sekvensbeskrivningar av konsulterna, vilket kan få till följd att konsulterna har för lite kontakt med trafikverkens projektledare under arbetets gång. Det kan i sin tur medföra att miljö-frågorna inte integre-ras tillräckligt väl i arbetsplaneprocessen. Det finns därför risk för att de förslag till åtgärder som anges i miljökonsekvensbeskrivningen inte följs upp i arbetsplanen eller i de efterföljande bygghandlingarna. Tjänstemän i länsstyrelserna anser att bristen på överensstämmelse mellan miljökonsekvensbeskrivning och plan kan tyda på att verken inte förstår vad som står i miljökonsekvensbeskrivningen. En annan uppfattning är att verken ibland medvetet för över känsliga frågor från arbetsplanen och järn-vägspla-nen till bygghandlingarna för att slippa länsstyrelsernas kritik. Entre-prenören kan i byggskedet t.ex. få ta ställning till viktiga materialhante-rings-frågor, vilka enligt länsstyrelserna borde ha diskuterats redan i miljökon-sekvensbe-skrivningen.