frsrdg · GN04JO1 · 2000-01-01 00:00:00 — har inte närmare kommenterat innehållet i fullföljds-hänvisningen. Jag konstaterar för min del att hänvisningen att överklaga till länsrätten var felaktig. Efter att det påpekats för nämnden att blanketten med fullföljdshänvisning inte fogats till beslutet sändes - enligt vad som uppgetts i remissvaret - beslutet ut igen, med fullföljdshänvisningen inskriven i beslutet. Jag får med anledning härav anföra att man efter att beslutet expedierats inte kan ändra beslutet på det sätt som här skett. I detta fall borde man i stället ha översänt den efterfrågade bilagan. Avslutningsvis konstaterar jag att det inte bringats någon klarhet i frågan huruvida någon blankett med anvisningar hur man överklagar bifogats till nämndens beslut vid de ytterligare tillfällen som berörs i anmälan till JO. Jag finner det inte motiverat att driva utredningen vidare på den punkten. Med dessa kommentarer och den kritik som uttalats avslutas ärendet. Fråga om omprövning av ett länsstyrelsebeslut angående tillstånd till jakt på mink då beslutet enligt föreskrift i jaktförordningen inte fick överklagas, m.m. (Dnr 3700-1997) framförde klagomål mot i handläggning av ett ärende rörande tillstånd till jakt efter mink och anförde följande. ansökte hon hos om tillstånd till jakt efter mink på allmänt vatten och betalade ansökningsavgiften om . avslog hennes ansökan . Då hon inte var nöjd med beslut begärde hon att skulle ompröva beslutet. och , , förelades hon av att betala en ny ansökningsavgift om . Anmälan remitterades till i för yttrande. anförde följande i sitt remissvar. Genom beslut , dnr 2719-1996-17231, avslog Läns-styrelsen en ansökan från om tillstånd till jakt efter mink på allmänt vatten. I beslutet angavs att beslutet inte fick överklagas. Innan prövning av ansökan gjordes hade med stöd av 48 § jaktför-ordningen (1987:905) tagit ut en ansökningsavgift på enligt be-stämmelser i 10 § avgiftsförordningen (1992:191). I skrivelse har begärt omprövning av Länsstyrel-sens beslut av . Förutsättningar för omprövning av beslutet enligt 27 § förvaltningslagen (1986:223) förelåg inte och skrivelse har betraktats som en ny ansökan om tillstånd till jakt efter mink. Enligt 11 § avgiftsförordningen skall en ansökningsavgift betalas när ansö-kan ges in. Om inte detta sker skall sökanden föreläggas att betala avgiften . Av förbiseende har föredraganden av ärende olyck-ligtvis inte omgående efter det hennes ansökan av kommit in kontrollerat att någon ny ansökningsavgift inte erlagts. märksammades först då ärendet föredrogs för beslu-tanden. ringde föredraganden till sökanden och meddelade att en ansökningsavgift på måste betalas för att ärendet skall kunna tas upp till prövning. Därvid omnämndes även möjligheten till begä-ran om återbetalning av del av avgiften, dock att den först måste erläggas i sin hel-het (12-13 §§ avgiftsförordningen). förelades sökanden även skriftligen att inbetala ansökningsavgiften. Någon avgift har inte inkommit. Till bilden i detta ärende hör att begärt omprövning. Om sådan hade kunnat ske, d.v.s. att en omedelbar ändring av beslutet kunnat ske till Nils-sons förmån, så skulle någon ny ansökningsavgift inte behövt erläggas. Att någon ansökningsavgift inte omgående begärts in i detta ärende efter det att ansökan inkommit är ett förbiseende. Enligt rutiner beva-kas att sådana avgifter kommer in och, om så inte skett , utfärdas ett föreläggande att erlägga avgift. har med anledning av det inträffade granskat rutinerna men gjort den bedömningen att någon ändring inte är påkallad. Handläggarna har med anledning av det inträffade dock uppmärksammats på vikten av att rutinerna följs. anser sig inte ha anledning att i detta yttrande gå in på sakfrå-gan, d.v.s. om kan beviljas tillstånd till minkjakt på allmänt vatten m.m. Utan att avgiften erläggs får inte heller sakfrågan avgöras i Läns-styrel-sens ansökningsärende. har dock sedan före-drag-ningen av ärendet haft ambitionen att omgående avgöra ärendet i sak sedan ansökningsavgiften inkommit. Eftersom avgiften emeller-tid inte er-lagts är skyldig att avvisa ansökan (11 § av-gifts-för-ord-ningen) utan sakprövning. Därefter beslutade att med stöd av 47 § jaktförordningen föreskriva att under större delen av 1998 var och en som är folkbokförd på en ö som saknar fast bro- eller tunnelförbindelse med fastlandet får, med vissa undantag, utan särskilt tillstånd bedriva jakt efter mink på allmänt vatten samt på , klippor och skär som inte tillhör något hemman. JO anförde i beslut följande. får genom beslut i det enskilda fallet eller genom föreskrifter meddela tillstånd till jakt på allmänt vatten liksom på sådana , klippor, och skär, som inte hör till något hemman (12 § andra stycket jaktlagen, 1987:259, och 47 § jaktförordningen, 1987:905). För prövning av en ansökan om tillstånd skall ansökningsavgift tas ut enligt bestämmelserna i 9-14 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid avgiftsklass tre skall tillämpas (48 § jaktförordningen). beslut i frågor om tillstånd till jakt enligt 47 § jaktförordningen får inte överklagas (58 §). Ett beslut om ansökningsavgift kan däremot överklagas hos (14 § avgiftsförordningen). Jaktförfattningarna innehåller inga föreskrifter angående omprövning av beslut rörande tillstånd till jakt på allmänt vatten. Däremot föreskrivs i 27 § förvaltningslagen (1986:223) att en myndighet, som finner att ett beslut som myndigheten har meddelat som första instans är uppenbart oriktigt, skall ändra beslutet om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Omprövningsskyldigheten gäller även om beslutet vunnit laga kraft och kan överklagas (jfr Hellners-Malmq vist, Nya förvaltningslagen, fjärde upplagan 1995, s. 329). Den får också anses omfatta sådana beslut som på grund av särskilt stadgande inte får överklagas. Kravet på att beslutet endast får ändras om det kan ske snabbt och enkelt innebär att myndigheten inte kan dröja alltför länge med att pröva en begäran om omprövning. Det saknas närmare föreskrifter om hur det skall gå till när myndigheter omprövar sina beslut. Enligt förarbetena till förvaltningslagen skall de föreskrifter som i allmänhet gäller för myndigheternas handläggning tillämpas även i dessa fall (prop. 1985/86:80 s. 79). Vidare har man i praxis ansett att en myndighet är skyldig att besvara en uttrycklig begäran om omprövning från en part oavsett om det tidigare beslutet bör ändras eller inte. För det fall partens begäran om omprövning inte har samband med ett överklagande torde myndigheten inte heller kunna undgå att fatta ett formellt beslut med anledning av partens ansökan (, a.a. s. 340). Av den skrivelse som tillställde läns-styrelsen framgår tydligt att hon begär omprövning av beslut . borde därför, då den fann att det sak-na-des förutsättningar för omprövning, i ett formellt beslut ha avslagit hennes begäran. I stället har , utan att ta kontakt med , betraktat hennes begäran som en ny ansökan. Jag ställer mig kritisk till förfarandet. Enligt 11 § avgiftsförordningen skall en myndighet, för det fall ansök-nings-avgift inte har erlagts, förelägga sökanden att betala avgiften . Ett sådant föreläggande bör ges omgående. Således borde så snart den beslutade att betrakta begäran som en ny ansökan ha förelagt henne att betala en ny ansökningsavgift. har emellertid dröjt med sitt föreläggande till , vilket enligt styrelsen beror på ett förbiseende. kan dock inte undgå kritik för detta. Kritik mot en och otydlighet i ett ärende rörande tillsyn av ett sågverk (Dnr 2064-1997) I en anmälan, som kom in till JO , riktade kritik mot i kommun för att nämnden hade brustit i tillsynen av . Av anmälan jämte därtill fogade handlingar framgick bl.a. följande. etablerade sig i Mackmyra, som ligger i kommun. Tillstånd enligt miljöskyddslagen (1969:387) för att etablera och bedriva sågverksverksamhet hade beviljats av i , som även utövade tillsyn över verksamheten. Tillsynen övertogs därefter av miljönämnden. bor i närheten av sågverket och har besvärats av ständigt ökande bullerstörningar från verket. Efter att utan framgång ha vädjat till sågverksägarna att åtgärda bullret vände hon sig till miljökontoret i kommun. ansåg att miljönämnden brustit i sin tillsyn på följande punkter. ålades sågverket av att upprätta ett kontrollprogram med bl.a. årliga bullermätningar. blev emellertid ett sådant kontrollprogram upprättat. Ett företag som beviljats tillstånd skall före ge in en miljörapport, i vilken skall redovisas bl.a. bullermätningar. Sågverk har emellertid först efter föreläggande från miljökontoret inkommit med rapport. Miljökontoret har därefter uppgett att rapporten inte föranleder någon åtgärd från kontorets sida, trots att det varit känt att verksamheten vid sågverket förändrats. Exempel på förändringar som miljökontoret känt till, trots att de saknats i sågverkets miljörapport, men som inte föranlett några åtgärder från kontorets sida är installation av en hugg(tugg), utökade arbetstider och placering av timmer utanför bullervallar. Genom miljökontorets brist på agerande har sågverket kunnat göra allt större avsteg från villkoren i det av beviljade tillståndet för verksamheten. Enligt det tillstånd för verksamheten som beviljats sågverket skall arbetstiden vara kl. 6-18. har emellertid sågverkets verksamhet pågått fram till . Att tillståndet endast medger att arbeten utförs fram till upptäcktes av miljökontoret, som kände till att arbeten utfördes även , först vid ett möte med företrädare för sågverket. Bullermätningar har inte utförts, trots att det anges i tillståndet att så skall ske samt att har begärt detta hos miljökontoret. När så en bullermätning genomfördes underkände miljökontoret denna på grund av att ingen korrigering för bakgrundsbuller hade gjorts. En slutlig rapport överlämnades , men den hade miljökontoret ännu inte tagit ställning till. har påtalat för miljökontoret att sågverket, i strid med de villkor som anges i verkets tillstånd, lossat timmer utanför bullerskyddsvallen. Miljökontoret skrev till sågverket och påtalade att enligt 19 § miljöskyddslagen skall ändring av tillståndspliktig verksamhet anmälas till tillsynsmyndighet. skrev till miljökontoret och bad om besked huruvida sågverket inkommit med förslag på alternativa områden för tillfälliga upplag. Hon fick inget svar och lossade sågverket åter timmer utanför bullerskyddsvallen. Miljökontoret har brustit i sin tillsyn genom att inte följa upp den skrivelse som skickades till sågverket. Anmälan remitterades till miljönämnden som anförde bl.a. följande. lämnade tillstånd enligt miljöskyddslagen. i övertog ansvaret för tillsynen from . Miljökontoret har haft flera kontakter med sågverksledningen, , m fl och då främst muntliga. Anteckningar om detta finns i arkivet. Miljökontoret har litat för mycket på sågverksledningens löften om åtgärder för att komma tillrätta med de problem som funnits vid sågverket och som har åsamkat närboende störningar. Miljökontoret har vid alla kontakter med sågverket verkligen försökt komma tillrätta med de stör-ningar som företaget orsakat. Första villkoret i tillstånd anger att verksamheten ska bedri-vas i huvudsaklig överensstämmelse med vad sökanden i ansökningshand-lingarna angivit eller åtagit sig. Där står att verksamheten kommer att bedri-vas och 18.00. Bolaget har i bilaga till förslag till kontroll-program beskrivit i teknisk beskrivning att verksamheten normalt bedrivs 06.00-24.00. I samband med att miljönämnden fastställde kontrollprogram-met kan bolaget fått intryck av att de fick bedriva verksamhet . Ansvaret att känna till villkoren i sitt tillstånd ligger dock hos företaget. Efter påstötningar från miljönämnden lämnade företaget in ett för-slag till kontrollprogram. godtog inte detta förslag och bola-get dröjde med att komma in med ett nytt förslag. Det inkom dock och miljönämnden fastställde kontrollprogrammet för . Enligt kontrollprogrammet ska periodisk besiktning vid företaget ske och bullermätning . Första bullermätningen utfördes av VBB/VIAK. bedömning av den preliminära rapporten som nämnden fick ta del av var att korrigering för bak-grundsbuller saknades. Någon kritik mot VBB/VIAK som bullerutredare har miljönämnden inte. a. att bedriva verksamhet enligt gällande tillstånd (06.00-18.00) och att utföra periodisk besiktning senast inne-håll-ande en kartläggning av samtliga bullerkällor och en närfältsmätning gjord av ackrediterat akustik-företag. Efter mötet vid Sågverk har många av de problem som tidi-gare påtalats blivit åtgärdade. a. har en flistugg tagits ur drift. kan med bakgrund av vad som hänt tillstå att nämnden skulle ha agerat kraftfullare mycket tidigare. Efter miljönämndens föreläggande har alla de störningar som närboende grannar upplevt eliminerats och företaget har av erhållit tillstånd att t. o. m. bedriva verksamhet till . I en tjänsteanteckning upprättad hos JO efter telefonsamtal med företrädare för miljökontoret i kommun upptogs bl.a. följande. Klagomålen avseende sågverkets verksamhet har i stort sett upphört . Åtal är väckt mot företrädare för vid för brott mot miljöskyddslagen. försattes i konkurs . Konkursförvaltaren har försökt att sälja verksamheten men det är ännu inte klart om det är aktuellt med fortsatt drift av sågverket. JO anförde i beslut bl.a. följande. JO skall enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet normalt inte utreda hän-delser eller förhållanden som ligger om det inte finns särskilda skäl för det, se 20 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän. I anmälan, som kom in till JO , redogörs för händelser . kommer med hänsyn till vad som anförts om JO:s granskningsverksamhet främst att avse det som inträffat närmast före anmälan, men det som framkommit om förhållandena ligger givetvis som ett allmänt underlag för min bedömning. För att anlägga och driva ett sågverk krävs tillstånd av . De bestämmelser om tillstånd att driva sågverk som är tillämpliga i förevarande fall finns i den tidigare gällande miljöskyddslagen (1969:387). Från återfinns motsvarande bestämmelser i nionde kapitel samt i förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälso-skydd. I ett tillståndsbeslut skall noggrant anges den miljöfarliga verksamhet som tillståndet avser och de villkor som skall gälla (18 § miljöskyddslagen). Enligt 38 § miljöskyddslagen utövar den kommunala nämnd som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet den lokala tillsynen över miljöfarlig verksamhet. Det åligger därvid nämnden att verka för att överträdelser av miljöskyddslagen beivras. Den som utövar tillståndspliktig miljöfarlig verksamhet skall avge en särskild miljörapport. Nämnden får förelägga den som underlåter att avge en miljörapport att vid äventyr av vite avge en sådan (38 b §). Nämnden skall också, om det behövs, meddela föreläggande om undersökning och kontroll av verksamheten och dess verkningar enligt ett särskilt kontrollprogram (39 a §). Av utredningen framgår att har vänt sig till miljö-nämnden och miljökontoret med begäran om insatser mot de störningar som härrör från sågverket. Nämnden har också vidtagit vissa åtgärder gentemot sågverket. Det har dock dröjt till innan nämnden fastställde ett kontrollprogram för sågverket och till innan nämnden förelade sågverket att bedriva verksamheten enligt gällande till-stånd och att utföra periodisk besiktning. har i sitt remissvar uppgett att den litat för mycket på sågverksledningens löften om åtgärder och tillstått att nämnden "skulle ha agerat kraftfullare mycket tidigare". Jag håller med om detta. Det har inte varit nämnden obekant att verksamheten vid sågverket förorsakat störningar - framför allt ur bullersynpunkt - till en början i beskedligare utsträckning men med tiden ganska omfattande både när det gällde bullernivå och utvidgning till . Nämnden har fått upprepade påstötningar från kringboende om utvecklingen utan att reagera på annat sätt än med muntliga kontakter till ledningen för sågverket. När nämnden väl analyserade utvecklingen av störningarna bedömde den emeller-tid dessa som så allvarliga att nämnden anmälde den för verk-sam-heten vid sågverket ansvarige till åklagaren för överträdelser av miljöskydds-lagen. I tillsynsfunktionen ligger en allmän skyldighet att vara lyhörd för befogade klagomål som rör den tillståndspliktiga verksamheten och se till att överträdelser av givna tillstånd möts med de åtgärder som påkallas av omständigheterna. Detta gäller inte minst i fall som det förevarande - industriverksamhet med näraliggande bostäder - i vilka det lätt uppstår intressekonflikter mellan industrin och de kringboende. Jag måste för min del konstatera att nämnden - som den numera medger - brustit i sin uppgift som tillsynsmyndighet. Nämnden har varit både passiv Med hänsyn till de klagomål som framförts och som inte har kunnat uppfattas som annat än klart seriösa finner jag det anmärkningsvärt att nämnden inte agerat kraftfullt mycket tidigare. kan inte undgå kritik för detta. Miljö- och hälsoskyddsnämnds skyldigheter som tillsyns-myndighet när kommunen ansetts ansvarig för nedskräpning i naturen (Dnr 4986-1997) I en anmälan till JO riktade kritik mot i kommun. Han anförde bl.a. följande. använde kommunen fastigheten 1:1 som avfalls-anläggning. Därefter har plast, glasbitar, konservburkar m.m. från avfalls-anläggningen transporterats med vinden och av fåglar långt ut i naturen. Han och andra som bedriver jordbruk med djurskötsel har drabbats av att avfall kommit in på deras fastigheter. skrev han till miljö- och hälsoskyddsnämnden om detta, varefter en tjänsteman från nämnden inspekterade platsen. påtalade han återigen problemet med nedskräpning till . lät kommunen utföra grävningsarbeten för att komma till rätta med problemet. Resultatet av åtgärderna blev dock misslyckat och stora mängder avfall fortsatte att blåsa ut i naturen. Därefter har han framställt klagomål om nedskräpningen till miljö- och hälsoskyddsnämnden, som dock inte vidtagit några åtgärder. Avfall har fortsatt att blåsa ut i naturen. Han har själv tvingats plocka bort avfall. I sin anmälan yrkade skadestånd för bl.a. skador på djur och för arbete som han lagt ner på att plocka avfall. Anmälan remitterades till i kommun. I remissen angavs att yttrandet skulle behandla bl.a. frågan huruvida det i ärendet varit möjligt att tillämpa miljöskyddslagen (1969:387) eller annan lag. Nämnden beslutade att översända ett av upprättat förslag som sitt yttrande. I yttrandet anfördes bl.a. följande. Delar av fastigheten 1:1 utnyttjades som soptipp huvudsakligen för osorterade hushållssopor , varefter den iordningställdes på kommuns bekostnad. 1992 återställdes markområdet för soptippen av kommun. Arbetet utfördes under sämsta tänkbara väderförhållanden. Ett besiktnings-protokoll upprättades på uppdrag av kommun av LRF:s juridiska byrå där det fastslogs dels - att ägaren var mycket nöjd med entreprenörens (kommunens) arbete, dels - att (ägare till fastigheten 1:1, JO:s anmärkning) påpekade att han ej var nöjd med att det fortfarande fanns plast m.m. kvar i matjordslagret. Vid sitt sammanträde § 76 beslutade miljö- och hälsoskyddsnämnden uppmana kommunstyrelsen att besluta i första hand att under torrväder sanera marken inom området Våtamossa 1:1 och i andra hand att marken tas ur drift för jordbruksändamål. Lagligt stöd för denna begäran finner man dels i 24 § naturvårdslagen (NVL) (SFS 1964:822), dels i 5 § 1 o 2 st samt 40 § 1 st miljöskyddslagen (ML) (SFS 1969:387). I 24 § NVL heter det bl.a. att den som har vållat eller av något annat skäl är ansvarig för nedskräpningen kan föreläggas att ställa platsen i ordning samt genomföra de förebyggande åtgärder som behövs för framtiden. Denna lag hade trätt i kraft för tippens upphörande. I och med kommun-sammanslagningen får kommun anses vara vållande/ Enligt 5 § ML kvarstår skyldigheten att avhjälpa olägenheter även efter det att en miljöfarlig verksamhet har upphört. 40 § ger tillsynsmyndigheten möjlighet till föreläggande även om tillstånd inte givits enligt ML men försiktighetsmått eller förbud behövs för att lagen skall efterlevas. Vid sitt sammanträde § 25 beslöt kommunstyrelsen fortsätta som förut, dvs endast "utföra erforderlig rensning/efterplockning i samband med fältets beredning". Trots att kommun inte är ägare till Våtamossa 1:1 bör ansvaret för att iordningställa och avhjälpa olägenheter, som uppkommit till följd av verksamhet inom området, fortfarande vila på kommunen. tolkar kommunstyrelsens tidigare överenskommelse om rensning/-efterplockning i samband med fältets beredning samt tidigare återställningsåtgärder som att ansvarsfrågan är klar, men finner åtgärderna otillräckliga. JO tog del av miljö- och hälsoskyddsnämndens akt i ärendet angående fastigheten 1:1. Av handlingarna framgick bl.a. följande. Efter att ett slutbesiktningsprotokoll över utförd återställning av fastigheten redovisats för miljö- och hälsoskyddsnämnden beslutade nämnden att lägga ärendet till handlingarna. Med anledning av klagomål från om kringflygande skräp, framför allt plast från den forna soptippen, utförde tjänstemän från nämnden en besiktning på fastigheten 1:1. I markytan konstaterades riklig förekomst av plastfilm, framför allt från gamla mjölktetror, övrig plast, glas- kross och övrigt äldre hushållsavfall. Lättare plast flög med vinden och lade sig i vindriktningen företrädesvis på fält (Våtamossa 5:6). Efter att plockningsarbete utförts genomfördes en ny inspektion , varvid personal från konstaterade att läget fortfarande var otillfredsställande. framställde klagomål till nämnden på att hans nedskräpades av avfall från den f.d. avfallsanläggningen. ringde till miljö- och hälsoskyddsnämnden och uppgav att det hade flugit in skräp från fastigheten 1:1 till hans fastighet och att hans djur tuggat i sig av detta. Även därefter och fram till dess att gjorde sin anmälan hos JO vände han sig till miljö- och hälsoskyddsnämnden med anledning av nedskräpningen från fastigheten 1:1. Kommunstyrelsen i kommun beslutade att godkänna ett avtal mellan kommunen och om ersättning för hans olägenheter m.m. till följd av kommunens omdisponering av avfallsanläggningen på fastigheten 1:1. I beslut anförde stf. JO:s granskning avser i första hand en kontroll av att myndigheterna och deras befattningshavare i sin verksamhet följer lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Granskningen är av rättslig art och avser främst tillämpningen av gällande förfaranderegler. Däremot brukar JO inte pröva myndigheternas ställningstaganden i sakfrågor, i synnerhet om besluten bygger på lämplighetsöverväganden eller förutsätter särskild sakkunskap. JO kan inte ändra eller upphäva ett beslut som en myndighet har fattat. JO kan inte pröva frågor om skadestånd. Vidare skall JO enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet normalt inte utreda händelser eller förhållanden som ligger , se 20 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän. I anmälan, som kom in till JO , redogörs för förhållanden och framåt. Min granskning kommer med hänsyn till vad som anförts om JO:s granskningsverksamhet främst att avse det som inträffat närmast före anmälan, men det som framkommit om förhållandena ligger givetvis som ett allmänt underlag för min bedömning. har varit missnöjd med den nedskräpning som drabbat hans fastighet och som härrört från den tidigare bedrivna avfalls-anläggningen på den till hans mark angränsande fastigheten 1:1. Handlingarna i ärendet visar att under dessa år har framställt klagomål angående nedskräpningen till i kommun. klagomål, men framför allt de klagomål om nedskräpning som framförts av ägaren till fastigheten 1:1, har föranlett kommun att vidta praktiska åtgärder för att komma till rätta med problemet. Bland annat har grävnings- och plockningsarbeten utförts på kommunens bekostnad. Min granskning i ärendet tar inte sikte på om kommunen kan anses ha vidtagit tillräckliga och riktiga praktiska åtgärder med anledning av klagomålen. Detta är en fråga