frsrdg · GN04RR2 · 2000-01-01 00:00:00 — och vill å sin sida inte specifi-cera alla detaljer i projektet för noggrant innan någon entreprenör har upp-handlats. Man vill inte begränsa konkurrensen mellan entreprenörerna. uppger att de miljöåtgärder som diskuteras i planeringsproces-sens olika skeden inte alltid följs upp ens i bygghandlingarna. Verket har därför tagit initiativ till ett projekt som syftar till att fast-ställa ruti-ner för att reglera att miljöåtgärder som utlovats tidigare i processen verkligen förs över till bygghandlingarna. skall ett förslag till handbok om miljöhänsyn vara färdigt (1999 a). Entreprenörer kan under upphandlingen lämna in sidoanbud, där man på någon eller några punkter frångår den specifikation som utgår från i upphandlingen (bl.a. bygghandlingarna). Sidoanbuden kan gälla olika slags ändringar, allt från att entreprenören vill använda en annan typ av räcke till ett helt nytt förslag till brokonstruktion. Den nya vägen eller järnvägen behö-ver därför inte nödvändigtvis byggas på det sätt som anges i bygghandling- Den slutliga versionen av projektet fastställs således inte förrän entre-prenören är upphandlad och kontraktet är skrivet. 6.4 Länsstyrelsernas roll i planeringsprocessen och ser länsstyrelsernas med-verkan som ett viktigt inslag i planeringsprocessen. Länsstyrelserna skall bl.a. tillhandahålla un-derlag till och miljökonsekvensbeskrivningar. Det gäller sådant planeringsunderlag som har betydelse för hushållningen med mark och vatten i länet (6 kap. 12 § ). En del länsstyrelser upple-ver denna uppgift som tidsödande. Man uppger dock att arbetet kommer att underlättas framöver, då alltmer material kommer att konverte-ras till digital form och kan överföras via Internet. En vanlig uppfattning är att och konsulter i alltför hög grad bygger sina miljökonsekvens-beskrivningar på befintligt underlag. Dessutom litar många konsulter på att länsstyrelserna tar fram tillräckligt material inom de områden där konsulterna själva inte har kompe-tens (t.ex. kulturmiljö). Detta medför extra arbete för länsstyrelserna, som hellre skulle se att konsulterna anlitade underkonsulter (t.ex. länsmu-seer) för att kompensera sina kompetensbrister. Tjänstemän i länsstyrelserna anser att det är viktigt att de är pådrivande i miljökon-sekvensbeskrivningsprocessen. Det får dock inte gå så långt så att länsstyrel-serna tar över och ansvar för arbetet med miljökon-sekvensbeskrivning-arna, menar man. påpekar att länsstyrelserna skulle kunna bli bättre på att i ett tidigt skede uppmärksamma var kunskapsluckor finns. Det skulle ge och bättre möjligheter att genomföra speciella studier och inventeringar. En annan länsstyrelse påpekar att förutsättningarna för att den typen av behov skall komma fram tidigt i processen förbättrades vid årsskif-tet 1999, då de nya reglerna om tidigt samråd infördes i väglagen (1971:948) och lagen om byggande av järnväg (1995:1649). En annan viktig uppgift för länsstyrelserna är att samordna synpunkter från statlig verksamhet och samråda med trafikverken. Många länsstyrelser upp-ger att de har mycket gott samarbete med och . En del av och kontakter med varandra går också genom länsstyrelserna. Länsstyrelsernas synpunkter upplevs därför som mycket värdefulla i processen. upplever att det finns risk för att läns-styrelsernas formella roll i planeringsprocessen gör att konsulterna in-riktar sig alltför mycket på kontakter med dem, och glömmer bort andra vik-tiga kontakter, t.ex. med kommuner och allmänhet. Länsstyrelserna skall också granska och godkänna verkens miljökon-sekvensbeskrivningar. Enligt uppgift från infördes kravet på god-kännande vid då och i stort sett saknade kompe-tens i miljöfrågor. När lagarna utformades ansåg man därför att det krävdes ett externt intyg om miljö-konsekvensbeskrivning-arnas kvalitet för att proces-sen skulle upplevas som tillförlitlig. Både länsstyrelserna och anser att samspelet mellan myndigheterna har bidragit till att processen har utvecklats och förbättrats. Sedan och bör-jade arbeta med miljö-konsekvensbeskrivningar har deras kunskap om miljö-frågor Fort-farande ses dock kravet på godkännande som en naturlig del i planeringspro-cessen, både av och . Länsstyrelsernas godkännande anses vara viktigt för kvaliteten, både vad gäller dokumentet och processen. Många i och upple-ver också den externa kontrollen som en trygghet. Med ett klartecken att be-slutsunderlaget är komplett tycker tjänstemännen i trafikverken att det känns lättare att fatta beslut. Vidare tror man att planen blir lättare ac-cepterad av andra intressenter, om miljökonsekvensbeskrivningen har godkänts av en länsstyrelse. Tjänstemän i och tror inte att de i praktiken skulle ta mindre hänsyn till miljön om kravet på godkännande togs bort. Man anser dock att en sådan förändring skulle vara förenad med vissa risker; miljökon-sekvensbeskriv-ningarna kanske inte skulle bli klara och innehållet i och kraven på miljökonsekvensbeskriv-ningarna kanske skulle förändras över tiden. Länsstyrelserna skall slutligen avge ett yttrande över varje arbetsplan och järn-vägsplan innan planerna kan fastställas. Trots att och redovisning av mil-jöåtgär-der i planerna ofta är ofullständig går läns-styrelserna sällan emot verkens planer i yttrandet (se vidare kap. 6.1 och 6.3). 6.4.1 Sammanställning av länsstyrelsernas handläggningstider Inom ramen för revisorernas granskning har länsstyrelsernas handläggning av ärenden om godkännande av miljökonsekvensbeskrivningar från Vägver-ket och undersökts. Under de båda åren inkom och godkändes ca 454 miljökonsekvensbeskrivningar från och ca 34 från . Antalet ärenden var jämnt spridda över åren. Spridningen av ärenden mellan olika länsstyrelser var stor. Vissa länsstyrel-ser hade mindre än fem ärenden , medan andra hade över 20. Länsstyrelsernas handläggningstid, från det att anhållan om godkännande registrerades hos till det att miljö-konsekvensbeskrivningen god-kändes, varierade kraftigt mellan olika ärenden och olika länsstyrelser. Läns-sty-relserna handlade de flesta miljökon-sekvensbeskrivningarna på . Många ärenden tog dock inte än , medan andra godkändes först . Denna tid motsvarar inte länsstyrelsernas totala resursinsats i ett projekt. Enligt en länsstyrelse brukar ett projekt med sam-råd, diskussioner, beredningar, be-siktningar m.m. pågå i mellan fyra och . Länsstyrelserna uppger flera orsaker till att handläggningstiden för god-kännande av miljökonsekvensbeskrivningar varierar. Omfattningen på pro-jektet och ärendets komplexitet spelar stor roll. Om flera olika sakområden inom berörs tar handläggningen , eftersom alla skall granska miljökonsekvensbeskrivningen. Kvaliteten på miljökonsekvensbe-skrivningen påverkar också handläggningstiden. Är kvaliteten dålig krävs flera kompletteringsomgångar, vilket drar ut . Kvaliteten anses bl.a. bero på projektledarnas och konsulternas kompetens. En annan faktor är vilken prioritet ärendet har hos och . Länsstyrelserna anpassar ibland sin handläggning till den tidsram som respektive verk satt upp för projektet. Länsstyrelsernas resurser påverkar också handläggnings-tiden. När länsstyrelserna har hög arbetsbelastning och otillräckligt med personal tar det . Vidare uppges handläggningstiden bero på läns-styrelsernas interna samarbete; hur snabbt andra enheter i läm-nar sina syn-punkter på miljökonsekvensbeskrivningen. Länsstyrelserna upp-ger också att antalet samråd tidigare i processen påverkar handläggnings-tiden. Om och har många överläggningar med berörd länsstyrelse innan miljökonsekvensbeskrivningen lämnas in för godkännande blir hand-läggningstiden kortare i godkännandeskedet. Länsstyrelsernas totala re-sursinsats i projektet påverkas dock inte nödvändigtvis. Enligt länsstyrelserna medför de lagar som trädde i kraft ett mer formaliserat och omfattande arbete med miljökonsekvensbe-skrivningarna. Man räknar med att mängden ärenden kommer att öka vä-sentligt . Vidare förväntar man sig att kraven kommer att bli högre och att ärendena kommer att ta . Många länsstyrelser ut-trycker ett behov av ökade resurser för att klara den tyngre arbetsbelast-ningen. Även många av och regioner är tveksamma till om länsstyrelserna har tillräckliga resurser för att ärendena skall kunna hanteras på ett smidigt sätt. Formerna för planeringsprocessen varierar mellan olika regioner och länssty-relser. I en del regioner fungerar planeringsprocessen smidigare än i andra. Miljöaspekterna behandlas inte heller likadant i alla regioner. Vissa problem återkommer dock i de flesta regionerna. och upphandlar i regel konsulter till de olika utred-ningar som föregår ett beslut om en ny väg eller järnväg. Enligt tjänstemän i länsstyrelserna får konsulterna ofta stor handlingsfrihet. Kompetensen varie-rar mycket mellan de olika konsulter som gör miljökonsekvensbeskrivning-arna. Länsstyrelserna tycker att det är viktigt att vara pådrivande och ställa höga krav på miljökonsekvensbe-skrivningarna. När konsulterna inte har tillräck-liga kunskaper blir det ibland länsstyrelsernas uppgift att ta fram komplette-rande material. Länsstyrelserna tycker att konsulterna i högre grad bör anlita un-derkonsulter samt göra egna undersökningar och inventeringar. Man tycker också att och i högre grad bör ta ansvar för sina pro-dukter. Några länsstyrelser vill ha en tydligare kontakt direkt med trafikverken. Det skulle effektivisera hanteringen, klargöra ansvarsförhållan-dena och gynna en gemensam kun-skapsuppbyggnad, tror man. Andra läns-styrelser uppger att de redan har ett mycket gott samarbete med trafikverken. Fram-för allt nämns att man har byggt upp välfungerande rutiner med . Proces-sen uppges ha utvecklats och förbättrats sedan 1987 började arbeta med miljökonsekvensbeskrivningar. Det finns olika uppfattningar om när den miljökonsekvensbeskrivning som hör till en arbetsplan eller järnvägsplan skall upprättas. och tycker att miljökonsekvensbeskrivningen bör upprättas parallellt med planen. Man menar att miljökonsekvensbeskrivningen både skall vara ett underlag till planen och en beskrivning av de miljökonsekvenser som följer av planen. Många länsstyrelser har samma åsikt som trafikverken. av länsstyrelserna anser dock att en miljökonsekvensbeskrivning bör upprät-tas före planen. De menar att beskrivningen i huvudsak skall vara ett under-lag till arbetsplanen/järnvägsplanen. Viss kännedom om planen är dock en förutsättning för att miljökonsekvensbeskrivningen skall ge relevant in-for-mation. I praktiken arbetar och efter båda synsätten, även om det uppges vara vanligast att miljö-konsekvensbeskrivning och plan upprättas parallellt. Länsstyrelserna skall kvalitetskontrollera och godkänna och miljökonsekvensbeskrivningar innan verken kan ställa ut pla-nerna för granskning. Ofta kräver länsstyrelserna att miljökonsekvensbe-skrivningarna kompletteras innan de godkänner dokumenten. Länsstyrelserna anser att kvaliteten på miljökonsekvensbeskrivningar brukar vara bra. miljökonsekvensbeskrivningar får sämre betyg. Efter det att planerna varit utställda skall länsstyrelserna yttra sig över ver-kens slutliga förslag till plan. I planerna skall verken ange vilka av de mil-jöåtgärder som är upptagna i miljökonsekvensbeskrivningen som skall ge-nomföras och motivet till att dessa anses räcka. Redovisningen av miljöåtgärder i och planer är ofta ofullständig. Det är oklart vilka åtgärder som verken har för avsikt att vidta. Många miljöåtgärder följs inte upp i planerna. Motivet till varför åtgärderna har avfärdats framgår sällan. Inte heller anges motiv till varför de åtgärder som tas upp i planerna anses tillräckliga. När mil-jöåtgärderna inte redovisas i planerna finns risk för att miljöfrå-gorna glöms bort under processens gång. Då har kvali-teten på miljökon-sekvensbeskrivningarna ingen betydelse. Det är ovanligt att länsstyrelserna inte samtycker till trafikverkens förslag. Många länsstyrelser uppger att man har konstruktiva samråd med verken tidigare i processen och att man därför inte har några synpunkter i slutskedet. Andra länsstyrelser upplever att det är svårt att ta upp miljöaspekter och framföra kritiska synpunkter på projektet i detta skede, när man godkänt projektets miljökonsekvensbeskrivning. Med detta resonemang behöver och i praktiken inte ta hän-syn till miljön, om man i sin miljö-konsekvensbeskrivning belyst alla miljöeffekter tillfredsstäl-lande. 7 Uppföljning av miljöeffekter De bestämmelser som finns i lagarna om väg- och järnvägsinvesteringar reglerar endast hur miljöaspekter skall hanteras innan vägen eller järn-vägen byggs. Det ställs inga krav på uppföljning, varken i byggskedet eller efter det att vägen eller järnvägen tagits i drift. I anges dock att alla som vidtar åtgär-der som omfattas av bestämmelser skall följa upp hur verksam-heten påverkar miljön. Verksamhetsutövarna skall vidare vidta de åtgärder som behövs för att regler, domar, be-slut m.m. skall följas (2 kap. 2-3 §§, 26 kap. 19 § ). och har fastställt egna rutiner för hur uppfölj-ning av miljöaspekter skall bedrivas i olika skeden. Dessa rutiner beskrivs nedan. 7.1 Flera motiv till uppföljning och ansvarar för miljöpåverkan i den egna verksamhe-ten oavsett om arbetet utförs i egen regi eller av externa entreprenörer. Det finns därför anledning för och att följa upp och kon-trollera att entreprenörerna i sitt arbete verkligen följer de krav på miljö-hänsyn som verken ställer. Genom uppföljning kan man dessutom säkerställa att de miljöåtgärder som anges i t.ex. miljökonsekvensbeskrivningen och ar-betsplanen eller järnvägsplanen verkligen genomförs. Uppföljningar av vägar och järnvägar som har tagits i drift kan ha olika syften. Man kan vara intresserad av att kontrollera att objekten har byggts efter planerna och att till-räckliga miljöåtgärder har vidtagits. Man kan också vilja kontrollera hur träffsäkra de förutsägelser om objektets miljöpåverkan som gjordes i miljökonsekvensbeskrivningen är. Den samlade kunskapen om hur miljön fun-gerar är inte tillräcklig för att alla skadliga kon-sekvenser skall kunna förutses (, H. E. B. red. Exempelvis är effekterna av påverkan på natur- och kulturvärden och förändringar av resandeströmmar svåra att förutse. Uppföljningar kan ge erfarenhe-ter som kan utnyttjas till att förbättra bedöm-ningsmetoderna. I en publikation utgiven av (Folkes-son, L. 1996) erin-ras om det stora värde uppföljning av ett vägbygges miljö-kon-sekvenser har för erfa-renhetsåterföringen. Även Vägver-ket och uppger att det är viktigt att följa upp bedömningar av ekologiska effekter för att få mer kun-skap (1996 d och 1996). Ytterligare ett motiv till upp-följning är att man vid osä-kerhet kan vilja avvakta utvecklingen innan man väl-jer vilka åtgärder som skall vidtas. Upp-följningen kan då ge underlag för en bedömning av vilka insatser som be-hövs. Uppföljningsåtgärder kan alltså vara aktuella i olika skeden av arbetet med vä-gen eller järn-vägen. Dokumentation före väg- eller järnvägsbygget kan krä-vas för att få ett referens-material om situationen före utbyggnaden. kan fortlöpande kontroll krävas för att miljöanpassningen i ge-nomförandeskedet skall säkras. Efter färdig-stäl-landet av projektet kan det vara nödvändigt att kontrollera att planerade åtgärder är vid-tagna och att undersöka om åtgärderna fått avsedd verkan. På så sätt kan korrige-rande åtgärder sättas in i efterhand och värdefulla erfarenheter vinnas inför kom-mande pro-jekt. 7.2 Regler och krav på uppföljning 7.2.1 Nya krav på uppföljning och har infört miljökrav vid upp-handling av entreprenörer samt regler och rutiner för uppföljning och kon-troll av de miljöeffekter som kan uppkomma i byggskedet. har tagit fram generella regler för kvalitetssäkring av entrepre-nader. Reglerna skall tillämpas vid upphandling av entreprenader . Syftet är att försäkra sig om att leverantörer uppfyller de krav som verket ställer på sin egen verksamhet (1998 d). Enligt reg-lerna skall varje leverantör ha en kvalitetsplan. I kvalitetsplanen skall olika personers ansvar och befogenheter redovisas. Leverantörerna skall också redovisa rutiner för bl.a. hur konstruktionen och processen skall styras, hur kritiska arbetsmoment skall genomföras och hur avvikelser skall hante-ras. Även rutiner för upprättande av kontrollprogram skall anges. Leverantö-rerna har eget ansvar för sin kvalitetssäkring. De skall göra interna revisioner av sina processer och produkter, i syfte att påvisa att kvalitetsplanen efterlevs och att planen är lämplig och effektiv för arbetet. Revisionerna skall göras av personal som är oberoende av dem som har direkt ansvar för det arbete som utförs. kan på olika sätt kontrollera att leverantörerna uppfyller ställda krav. Man kan bl.a. gå igenom leverantörernas kvalitetsdokument, övervaka leverantörer-nas egenkontroll samt på plats kontrollera vilka rutiner entrepre-nörerna tillämpar i byggnadsprojekten. Förutom det gene-rella kravet på kvali-tetssystem har Vägver-ket fastställt miljökrav som skall gälla vid alla entreprenadupp-hand-lingar (1998 e). Det handlar om krav på miljöutbildning, krav på produkthante-ring och krav på motor-fordon och arbetsma-skiner. tillämpar bl.a. en speciell ersättnings-modell för entrepre-nörer-nas användning av tunga lastbilar och arbetsfordon (se informa-tions- ruta) för att upp-muntra investe-ringar i säkrare och mil-jövän-li-gare fordon och maskiner. har på eget initiativ upprättat miljökon-trollprogram för vissa pro-jekt . Miljökontrollprogrammen har två syften - dels att under-lätta informations-överföringen mellan de olika skedena i planerings- och byggprocessen, dels att vara underlag för kontroll av projektets miljöpåver-kan. Tanken är att miljökontrollprogrammen skall upprättas tidigt i ett pro-jekt, användas och utvecklas under hela processen och bli underlag för ett av-vecklingsprogram. I kontrollprogrammet skall de förslag till miljöåtgärder som presenteras i ett projekts olika skeden anges. Det kan handla om åtgär-der som föreslagits i miljökonsekvensbeskrivningen och krav som fastställts av miljödomstol i samband med att tillstånd givits för t.ex. ett bro- eller tunnelbygge. Programmet skall fungera som en checklista för och entreprenören. I varje skede, från projektering till avveckling, skall man utifrån programmet kunna kon-trollera vilka åtgärder som skall vidtas. När en åtgärd har vidtagits skall detta prickas av i kontrollprogram-met, så att man kan följa vilken hän-syn som har tagits till olika miljöfaktorer genom hela projektet. Miljökontrollprogram upprättas endast för projekt som kan med-föra stor miljöpåverkan. Länsstyrelser och kommuner kan kräva program för vissa projekt. De kommer då överens med om vilka aspekter som är intressanta att följa upp. har vidare infört regler för miljö-säkring av byggproduktion som i grova drag motsvarar regler för kvalitetssäkring av entreprena-der. har sammanställt ett antal krav som skall gälla vid upphand-ling av entreprenör och vid genomförande av verkets entreprenadavtal. Kra-ven gäller bl.a. produkthantering, maskiner, drivmedel, avfallshantering, organisation, utbildning, processtyrning och kontroll. skall alltid samråda med kommuner och länsstyrelser om vilka ytterligare miljökrav som kan vara aktuella för ett specifikt projekt. Till skillnad från miljökonsekvens-beskrivningen, som främst syftar till att beskriva konsekvenserna efter det att en anläggning har tagits i drift, omfattar miljösäkringen enbart miljöaspekter vid byggande. Entreprenörerna skall till sitt anbud bifoga en översiktlig miljöplan som visar hur miljökrav kan tillgodoses och vilka förebyggande åt-gärder som skall vidtas . När upphandlingen har avslutats skall entreprenören komplettera och uppdatera planen. skall fast-ställa miljöplanen, efter det att samrådsyttranden har inhämtats från berörda länsstyrelser och kommuner. skall entreprenören fortlö-pande kontrollera sin verksamhet. har rätt att ta del av resultatet av egenkontrollen. Länsstyrelser, kommuner och har också rätt att kontrollera kon-struktion, byggande, tillverkning och installation när de öns-kar (1998 c). Ett par av regioner har tagit fram särskilda rutiner för kontroll av entreprenörernas arbete. Denna kontroll organiseras som revision av projekten från bl.a. miljö- och kvalitetssynpunkt. Revisionerna skall genom-föras av för ändamålet utbildad personal inom . Miljörevisorerna skall bl.a. göra intervjuer och observationer på bygget. Vid allvarliga avvi-kelser från gällande krav, beskrivningar, standarder eller lagar är det me-ningen att åtgärdsplaner skall upprättas och att avvikelserna skall korrigeras (1999 b). Enligt skall alla regioner ha tagit fram rutiner för revision eller 2001. 7.2.2 Riktlinjer och föreskrifter för uppföljning av färdiga projekt I och planeringshandböcker och särskilda före-skrifter finns kortfattade riktlinjer för uppföljning av miljöeffekter efter det att vägen eller järnvägen tagits i drift. Där anges att upp-följningsbeho-vet skall diskute-ras i arbetsplanens och järnvägs-planens miljökonsekvens-beskrivning. Vidare ges vissa riktlinjer för hur ett eventuellt uppföljnings-program kan se ut. Enligt skall uppfölj-ningar inte göras slentrianmässigt, utan att särskilt behov finns. Omfatt-ningen och innehållet skall styras av vad som är viktigt och problematiskt i det enskilda fallet. Uppföljningsprogram-met skall, när det bedöms som nöd-vändigt, upprättas i samband med bygg-handlingarna. skall ge ut en ny handbok som skall innehålla tyd-ligare råd för uppföljningsprogram. skall rikta sig både till pro-jektledare, de som upprättar miljökonsekvensbeskrivningar och de som upp-rättar uppföljningsprogram. Även uppger att upp-följningsverk-samheten kommer att regleras tydligare i den kommande planeringshandbo-ken, som skall vara färdig . regler och krav som gäller entreprenörernas hantering av miljö-frågor i byggskedet har tillämpats . Erfarenheterna har utvärderats vid ett mindre seminarium med deltagare från , entre-prenörerna och andra parter som berörs av reglerna. Samtliga parter ansåg att rutinerna har fungerat bra. Man uppskattade sätt att han-tera frågorna. skall följa upp tillämpningen av miljöplaner. Då skall man också se över om för miljösäkring av byggprojekt kan vidgas, så att den även kan tillämpas på andra slags projekt. Målet är att alla projekt skall miljösäkras. 7.3.2 Uppföljning av färdiga projekt och bedriver inte någon syste-matisk uppföljning av färdiga projekt, trots att det enligt "inte sällan inträffar skill-nader mellan förväntade och verk-liga effekter" (1995 a, s. 57). och regioner ansvarar för uppföljningen av vägar och järnvägar som har tagits i drift. I de flesta av både och Ban-ver-kets regioner uppger tjänstemännen att man är dålig på att följa upp sina investeringar. Endast ett fåtal uppföljningsstudier har publicerats. regioner kan man inte erinra sig att något uppfölj-ningsprojekt har genom-förts. I andra regioner uppger man att de uppföljningar som görs i regel rör mycket speciella investeringar och att den typen av upp-följningar brukar organiseras som forskningsprojekt eller uppsatser vid högskolor och univer-sitet. En annan uppfattning är att man slumpmässigt väljer vilka investeringar som skall följas upp. Varken i eller regioner har man tagit fram rutiner för hur uppföljningar skall genomföras. Många tjänstemän i och regioner tycker att det skulle vara intressant att följa upp investeringar i större utsträckning. Man anger dock flera orsaker till att uppföljningar så sällan görs. Ett problem är att projekt-pengarna ofta är slut när det är tid för uppföljning. Regionerna får pengar till investeringar, inte till uppföljningar, hävdar man. En del miljö-effekter uppges dessutom vara dyra att följa upp. Ett annat problem är att projektledarna i regionen börjar med helt nya uppgifter då ett projekt är avslutat. Det medför risk för att projektledarna varken har tid eller intresse för uppföljning av gamla objekt. Dessutom flyttar en del projektledare. Andra går i pension.