frsrdg · GN04JO1 · 2000-01-01 00:00:00 — Vad som i detta avseende föreskrivs inskränker sig i huvudsak till att myndigheterna skall uttrycka sig lättbegripligt (7 §) och att de i allmänhet skall motivera sina beslut (20 §; jfr även 54 § SoL). Ett beslut skall vara tydligt. Det skall dels framgå vad den enskilde ansökt om, dels vad han beviljats. Det skall också framgå om han beviljats bistånd i annan form än den han ansökt om. Om ansökan till någon del avslagits eller innehållet i biståndet inte överensstämmer med hans ansökan, måste detta framgå så klart att den enskilde kan överklaga beslutet i den delen. I de här aktuella fallen har i journalanteckningarna antecknats huruvida ansök-ningarna om bistånd har bifallits eller avslagits. Besluten har dokumen-terats i s.k. beslutsmeddelanden. I vissa av de beslut som omfattas av min granskning är det svårt att utläsa vad Å.B:s biståndsansökan avser. Exempelvis fattade i Höörs kommun två olika beslut avseende bistånd till Å.B. I det ena beslu-tet avslogs ansökan om bistånd enligt 6 b § SoL för månader 1998 enär Å.B:s behov hade kunnat tillgodoses med egna inkomster. I det andra beslutet avslogs ansökan om ekonomiskt bistånd enligt § SoL avseende med i huvudsak samma motivering. Uppenbarligen förelåg så-ledes flera yrkanden om bistånd från Å.B:s sida. Det framgår inte av besluten vilka yrkanden som behandlats i respektive beslut. För den enskilde torde det inte sällan vara svårt att förstå på vilka grunder en ansökan om bistånd skall handläggas enligt 6 b eller § SoL. Det är därför angeläget att nämnden tydligt anger vilka ansökningar eller delar av en ansökan som har behandlats enligt den ena eller andra bestämmelsen. Jag vill i sammanhanget påpeka att det - på grund av de olika regler som gäller beträffande möjligheten att över-klaga socialnämndens beslut i olika bistånds-frågor - är av största vikt att den en-skilde får helt klart för sig vilka yrkanden som behandlats i ett biståndsbeslut. Jag utgår från att nämnden uppmärk-sammar förvaltningen på saken. En socialnämnd har möjlighet att efter en anmälan enligt 71 § SoL ta kontakt och diskutera anmälan med barnets vårdnadshavare utan att inleda en utredning enligt 50 § SoL (Dnr 3561-1997) I en anmälan till JO klagade . på kommundelsförvaltning i kommun. Av hennes anmälan framgick i huvudsak följande. blev hon ombedd att komma till i eftersom det inkommit en anmälan dit från A. rörande misstanke om att M.L. slagit sin dotter. inledde en utredning med anledning av anmälan. Misstankarna var dock riktade mot fel familj. hemställde att JO skulle utreda om socialförvaltningen inlett en utredning rörande hennes familj på alltför vaga grunder. Till sin anmälan fogade M.L. bl.a. kopia på A:s anmälan och kommundels-förvaltningens journalanteckningar. Anmälan remitterades till i kommun för utredning och yttrande särskilt avseende frågan om det fanns skäl att inleda en utredning innan M.L. hade hörts om anmälan. Nämnden avgav följande yttrande som upprättats av 1:e socialsekreteraren . 970919 (970827 enligt förvaltningens journalanteckningar; JO:s anm.) inkom en barnavårdsanmälan från en ledamot i kommundel snämnd, A. A. lämnade uppgifter som sa att hon trodde sig ha hört ett barn bli slaget. Från samma familj hade hon tidigare uppmärksammat öppna fönster och barn hängande i fönstren. Hon hade också uppmärksammat gap och skrik från familjen. A. sa sig veta vilken familj det var och lämnade namn på både modern och barnet. "I det enskilda fallet kan en individuell bedömning behöva göras om en utredning skall inledas eller inte. Det innebär att man prövar om uppgiften kan föranleda någon åtgärd av socialnämnden" (Handläggning och dokumentation inom , allmänna råd från SoS, 94:3). En bedömning (förhandsbedömning) gjordes utifrån anmälans innehåll. Bedömning gjordes att anmälan som kommit till vår kännedom kunde föranleda någon åtgärd av nämnden. Utredning ska då inledas "utan dröjsmål", vilket också skedde. Därefter skickades ett brev till modern med för träff. Bedömning gjordes att några akuta åtgärder ej kunde vidtas utifrån anmälans innehåll. Punkter i anmälan som föranledde beslut att inleda utredning: Det handlade om ett mindre barn, där anmälaren trodde sig ha hört att det blev slaget. Anmälaren hade sett fönster stå på vid gavel och barn hänga ut genom fönstren. Anmälaren hade hört gap och skrik från lägenheten. Det kunde inte uteslutas att missförhållanden förelåg i familjen. Anmälaren som är politiker i vår nämnd bedömdes vara mycket trovärdig när hon gjorde anmälan. Hon hade övervägt det hon hört och sett, hon hade pratat med en granne om vad hon hört och sett, det fanns ingen anledning att tro att det inte kunde ligga missförhållanden bakom anmälan. Därav inleddes en utredning enligt 50 § SoL. Det är mycket beklagligt att anmälaren inte hade rätt namn på aktuell person när anmälan gjordes. När någon gör en barnavårdsanmälan har vi inte som rutin att dubbelkontrollera att det är "rätt person" som blir anmäld. Anledning till det har tidigare aldrig funnits. Av alla anmälare undertecknad kommit i kontakt med inom har aldrig "fel person" blivit anmäld. Det måste kunna anses som anmälarens ansvar att "anmäla rätt person" allrahelst när anmälaren är en politiker i aktuell kommundel. Det begångna felet uppdagades så snart undertecknad hade träffat modern. Därefter avslutades utredningen utan åtgärd. På social-kontorets inrådan gjorde vi i journalen en anteckning om felet och en rättelse och hänvisade till förvaltningslagen § 26. påtalade att det inte var tillåtet att radera i journalen, vilket vi naturligtvis övervägde, för M.L:s skull. Vi följde dock socialkonsulentens anvisning. Med hänvisning till ovanstående anser undertecknad inte att utredning öppnades på vaga grunder. För övrigt togs inga kontakter med någon annan utöver M.L. gav dock tillåtelse till att vi "fick utreda hur mycket vi ville". Händelsen och kommundelsförvaltningens agerande kan omöjligt ha förorsakat M.L. "obehag och pyskiskt lidande". blev väl bemött hos undertecknad vid besöket. och undertecknad pratades även vid per telefon efter besöket, för att M.L. skulle få information om hur vi gjorde med redan upprättade handlingar. ringde också till dåvarande verksamhetsansvarig för att prata med henne angående de upprättade handlingarna. yttrade sig över remissvaret. JO anförde i beslut följande. Enligt 50 § socialtjänstlagen (1980:620), SoL, skall socialnämnden utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. När nämnden får in en anmälan om att ett barn far illa i hemmet skall den skyndsamt ta ställning till om någon åtgärd från nämndens sida kan vara påkallad. En sådan s.k. förhandsbedömning grundas i första hand på inne-hållet i anmälan och förvaltningens tidigare kännedom om den som avses med anmälan. En utgångspunkt för förhandsbedömningen är att nämnden inte kan inhämta uppgifter från någon utomstående. Att inhämta uppgifter från t.ex. en annan myndighet är en åtgärd som innebär att en utredning anses inledd (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1995/96 s. 312). Enligt A:s anmälan misstänkte A. att M.L. slagit sin dotter. Med anledning av anmälan beslutade kommundelsnämnden att inleda en utredning enligt 50 § SoL. skickade förvaltningen ett brev till M.L. och erbjöd henne en besökstid vid förvaltningen den Vid besöket framkom att anmälan avsåg en annan familj än M.L:s familj. Nämnden beslutade därför att avsluta utredningen. Misstanken om att barnet misshandlades var en tolkning som A. gjorde på grund av de skrik som hon hade hört. Någon omständighet som mer konkret talade för att barnet misshandlades anfördes dock inte och inte heller i övrigt framkom några uppgifter som tydde på att det förelåg missförhållanden i hemmet. Jag anser i och för sig inte att förvaltningen skulle ha förhållit sig helt passiv efter att A. hade gjort sin anmälan. Man kan emellertid diskutera om nämnden enbart på grund av A:s uppgifter borde ha inlett en utredning om barnets förhållanden. Huruvida det fanns behov av några insatser från nämndens sida torde bäst ha kunnat bedömas först sedan man talat med M.L. Förvaltningen borde därför enligt min mening, inom ramen för sina allmänna åligganden, ha kontaktat M.L., upplyst henne om innehållet i anmälan och berett henne tillfälle att bemöta uppgifterna. Att på detta sätt konfrontera M.L. med anmälan hade kunnat ske som ett led i nämndens förhands-bedömning av om någon åtgärd varit påkallad från nämndens sida. En sådan kontakt hade således inte inneburit att en utredning hade inletts. Om nämnden hade handlat på detta sätt hade man på ett tidigt stadium fått klart för sig att det inte fanns skäl att inleda någon utredning rörande M.L:s familj på grund av A:s anmälan. Även om anmälan hade varit riktad mot "rätt" familj hade nämnden fått ett bättre underlag för att bedöma huruvida det kunde antas vara påkallat med insatser från nämndens sida. Om det i ett enskilt fall finns skäl för socialnämnden att inleda en ut-redning grundas ytterst på sådana bedömningar som JO bör vara återhållsam med att uttala sig om. Jag vill därför inte kritisera den agerade i anledning av A:s anmälan. I det ovanstående har jag däremot pekat på hur nämnden hade kunnat handlägga anmälan på ett sätt som sannolikt hade varit mindre känsligt ur integritetssynpunkt. Avslutningsvis vill jag understryka att det naturligtvis finns fall då socialnämnden omgående bör inleda en utredning utan att först kontakta den som avses med anmälan. I vissa fall, t.ex. vid misstanke om sexuella över-grepp mot barn, kan det till och med på grund av sekretess föreligga hinder mot att upplysa en förälder om innehållet i anmälan. uttalade i ett tillsynsbeslut att ett allvarligt fel inträffat vid en socialnämnds handläggning av ett bistånds-ärende. På grund av brister i socialförvaltningens rutiner föranledde beslut inte någon åtgärd från förvalt-ningens sida (Dnr 3644-1998) beslutade i (delegationsbeslut) att avslå en ansökan från K.J. om bistånd till en hyresskuld. Som skäl för beslutet anförde nämnden i huvudsak att K.J. haft inkomster som översteg socialbidragsnormen och att det inte fanns några speciella omständigheter som utgjorde skäl att ändå bevilja hans biståndsansökan. överklagade beslutet till Länsrätten i som den l997 (mål nr 1678-97) undanröjde socialnämndens beslut och återförvisade målet till prövning. I ett beslut anförde i bl.a. följande. I mål nr 1678-97 har K.J. överklagat nämndens beslut, (skall rätteligen vara ; JO:s kommentar). Länsrätten beslu-tade att undanröja det överklagade beslutet och att återförvisa målet till prövning. Någon sådan prövning har därefter inte företagits. I yttrande från socialnämnden framförs att nämnden, efter tele-fonkontakt med kammarrättsassessor vid länsrätten, be-slutat att låta en ny prövning från nämndens sida vila i avvaktan på JO:s ut-låtande över de länsrättsdomar som K.J. fört till JO. Kammarrättsasses-sor har vid kontakt med honom å sin sida hävdat att länsrätten inte godtagit eller accepterat ett sådant ställningstagande. Det skulle falla på sin egen orimlighet inte minst med tanke på att ytterligare tre nämndemän deltagit i länsrättens beslut och att han ensam inte kan ändra eller ompröva länsrättens beslut. Det är dock möjligt att ett missförstånd uppstått vid det ifrågavarande telefonsamtalet mellan socialsekrete-rare och honom. finner mot bakgrund av ovanstående och efter att ha tagit del av handlingarna i ärendet att nämnden felaktigt underlåtit att pröva K.J:s rätt till bistånd mot bakgrund av länsrättens beslut i mål nr 1678-97. kan inte undgå kritik härför. klagade i en anmälan till JO på i med anledning av att socialnämnden underlåtit att verkställa Länsrättens i beslut i mål nr 1678-97. Anmälan remitterades till i för utredning och yttrande såvitt rörde vilka åtgärder som vidtagits efter Läns-styrelsens i beslut . överlämnade som sitt remissvar ett av verksamhetsledaren upprättat yttrande vari anfördes bl.a. följande (åberopad bilaga har här utelämnats). beslut i tillsynsfrågan inkom till socialnämnden och lades ut för handläggning . Av misstag har den sommarvikarie som skulle handlägga ärendet sorterat in det i akten och sedan inte upp-märksammat att beslut skulle fattas. Ordinarie handläggare på tjänsten tillika tidigare handläggare av ärendet i fråga har övergått till annan verksamhet i kommunen varför ytterligare fördröjning uppstått. Förvaltningen har också övergått till ett annat datasystem för individ- och familjeomsor-gen. har fattat beslut i aktuellt ärende och del-giv-ning har skett genom brev. har efter den kritik som anförts mot nämnden nu infört en ny säker rutin både i datan och manuellt för att liknande situationer inte skall kunna uppstå . Rutinen innefattar nödvändiga moment för att påminna både handläggare och ansvarig chef om bland annat inkomna begärda yttranden och den tidsaxel som gäller för varje ärende. bemötte socialnämndens yttrande. JO anförde i beslut följande. Efter länsrättens beslut har socialnämnden haft att på nytt pröva K.J:s rätt till bistånd med utgångspunkt från vad länsrätten ut-talat. Nämndens förnyade prövning skulle inom rimlig tid ha resulterat i ett nytt beslut. Av socialnämndens remissvar framgår att förnyad prövning skedde först , dvs. efter det att man från JO:s sida uppmärksammat nämn-den på att funnit anledning att kritisera underlåtenhet att pröva K.J:s rätt till bistånd i enlig-het med länsrättens beslut. Det gick således innan det återförvisade målet/ärendet prövades på nytt av nämnden. i har utrett och prövat nämndens hand-läggning efter länsrättens beslut. Det finns inte skäl för mig att göra något uttalande i den delen. Min granskning har i stället inriktats på nämndens handläggning efter beslut. Av 68 § socialtjänstlagen (1980:620) framgår att , som har tillsynen över i länet, bl.a. skall följa socialnämndernas tillämpning av lagen och se till att socialnämnderna inom länet fullgör sina uppgifter på ett ändamålsenligt sätt. Med hänsyn till funktion är det självfallet viktigt att social-nämnden alltid noga sätter sig in i om ett tillsynsbeslut skall föranleda någon åtgärd av nämnden. Om nämnden av uppmärksammats på att det vid handläggningen av ett ärende har begåtts något fel skall nämnden, om det är möjligt, självfallet försöka rätta felet. Det torde ofta finnas skäl för nämnden eller åtmins-tone ledningen vid nämndens förvaltning att följa upp den fortsatta handlägg-ningen av ett ärende där ett fel har begåtts. nu aktuella beslut synes ha lämnats till den handläggare som vid förvaltningen svarade för K.J:s ärende. Beslutet lades därefter in i ak-ten utan att något nytt beslut fattades. Någon närmare förklaring till handlandet har inte lämnats. Handläggaren var dock en vikarie som torde ha haft begränsad erfarenhet av ärendehandläggning och det är möjligt att han inte förstod innebör-den av beslut, dvs. att ärendet på nytt skulle prövas av nämnden. Mot bakgrund av det tidigare sagda vill jag dock peka på att både nämnden och arbetsledningen vid förvaltningen har ett ansvar för att brister i ärendehandläggningen rättas till. borde därför arbetsledaren ha uppmärksam-mat handläggaren på att ett nytt biståndsbeslut skulle fattas. Eftersom handlägga-ren var sommarvikarie borde arbetsledaren även ha följt upp handläggningen och tagit reda på om något beslut hade fattats. Jag vill i sammanhanget påpeka att en sommarvikarie inte bör tilldelas ärenden som kan kräva viss erfarenhet. Fråga om när en socialnämnd skall underrätta vårdnadshavare om att en s. k. barnavårdsutredning har inletts (Dnr 835-1998) H. och har gemensamt barnet ., född . Föräldrarna separerade när J. var och J. har bott hos modern. Båda föräldrarna är vårdnadshavare. J. kontaktade sin skolkurator , och kuratorn gjorde i anledning av de uppgifter som J. lämnade en anmälan enligt 71 § socialtjänstlagen (1980:620), SoL, till i . beslutade socialnämnden att inleda en utredning avseende J:s förhållanden. I ett brev till . H. anförde tf. sektionschefen och ungdomssekreteraren följande. Det har kommit till kännedom, via J:s skolkurator, att det finns misstanke om att J. far illa i sitt hem. Det är därmed vår skyldighet att inleda en utredning angående detta. I vår kontakt med J. har det framkommit att hon känner sig mycket utsatt i förhållande till dig som förälder. Vi finner det därför lämpligt att J. bor hos sin fader. Du kallas till samtal måndagen den 9/2 och din make är givetvis också välkommen. Hör gärna av dig om det är något du funderar på . H. och . klagade i en anmälan till JO på i och en skolkurator i samma kommun. De ifrågasatte bl.a. hur skolkuratorn och socialförvaltningen kunde ta J:s uppgifter om missförhållanden i hemmet för goda och varför socialförvaltningen inte kontaktade . H. innan beslutet att J. skulle flytta till sin far fattades. arbetsutskott anförde i ett yttrande bl.a. följande. J. anmälde till skolkurator , att hon hade stora svårigheter i hemmet till följd av konflikter med sin mor. Konflikterna hade pågått och resulterade ibland i att J. agades. anmälde Franzke detta förhållande till med stöd av de skyldigheter som 71 § SoL anger. I sin anmälan underströk Franzke allvaret i J:s situation. Hon framförde vidare att det fanns en gammal oro från skolans sida om J:s förhållanden. beslutade att inleda utredning enligt 50 § SoL. hölls första samtalet med J. Närvarande då var enhets-chef och skolkurator . J. vidhöll då vad hon tidigare uppgett vid samtal med Franzke. J. under-strök ytterligare svårig- heterna att leva tillsammans med modern och dennes make. Hon framförde, att hon avsåg flytta till sin far. Franzke att inte underrätta modern om samtalet då hon kände stark oro för vad som skulle bli följden. Efter detta samtal beslutade att tilldela ungdoms-sekre-terare ärendet för handläggning. hölls nästa samtal med J. Närvarande var, förutom ung-domssekr. , J:s fars hustru . J. uppgav, att hon kände starkt stöd av . underströk då igen sin avsikt att flytta till sin far. Hon betonade igen sina svårigheter att leva tillsammans med sin mor och redogjorde för händelser i hemmet, som inne-burit såväl psykisk som fysisk misshandel. J. underrättades om att kontakt måste tas med hennes föräldrar i frågan. hölls samtal med J:s far . Därvid fram-kom att han och . H. har gemensam vårdnad om J. har haft viss kännedom om J:s hemförhållanden och han har bestämt att dottern kan bosätta sig hos honom om hon så önskar. H. ett brev från Socialnämn-den där hon underrättades om syn på vad som förevarit. flyttar J. till sin far. an-länder ovan nämnda brev till . hölls samtal med . H., som i stort avvi-sade allt vad dottern angett om hemförhållanden. Hon påtalade vidare en rad brister i förhållanden. Dessa var ägnade att ifrågasätta hans förut-sättningar att ge J. ett gott hem. samtalade enhetschef med makarna . om J:s situation. Då deltog också J. och . och 02-11 hölls samtal mellan handläggare och . som framför stark kritik mot handläggningen och tillbakavisar påståendena från J. om missförhållanden i hemmet. gjordes ett hembesök hos makarna . Även skolkuratorn var närvarande då. hölls samtal med J:s far . hölls samtal med J. Hon berättar ånyo om missförhållan-den i hemmet och sin beslutsamhet att bo hos fadern. hölls samtal med makarna om J:s förhållanden. D. redogör bl.a. för att han delvis haft kännedom om J:s rela-tioner med sin mor. hölls samtal med J. påtalar makarna . missförhållanden i handläggningen till JO. Kommentarer till makarna H:s anmälan Handläggarnas samtal med J. innan makarna . un-derrättades. I socialnämndens skyldigheter ligger att utreda om underåriga lever under bristfälliga hemförhållanden. Av detta följer, att socialnämnden måste kunna ta emot anmälningar om sådana förhållanden. måste också ha möjlighet inleda utredning om underårigs hemförhållanden med samtal med den underårige utan föräldrars hörande. Detta blir särskilt tydligt i fall som detta, då uppgifter framkommit från den underårige själv om allvarliga missförhållanden inkl. misshandel. Vad som förevarit innan föräldrarna kontaktades var två samtal mellan J. och socialnämndens handläg-gare. Samtal där J. skildrade betydande missförhållanden i hemmet och att hon avsåg flytta till sin far. Vidare ett samtal med J:s far för bl.a. bekräftelse av J:s möjligheter såväl juridiskt som praktiskt att flytta till honom. Allt under en tidsrymd av efter anmälan. Med tanke på allvaret i redogörelsen av J:s hemsituation var det inte bara försvarbart utan enda möjliga handlingsvägen att avvakta med föräldrakon-takten till dess J. kände trygghet. viktigt att en strategi för den frågan fanns innan samtal med J:s mor kunde inledas. I och med att J. tillsammans med sin far bestämde, att hon skulle flytta till honom, löstes den frågan. beslut att placera J. hos hennes far . har inte placerat J. hos sin far. H. har gemensam vårdnad om J. Det innebär att det är en fråga för J:s föräldrar att tillsammans med henne be-stämma var hon skall ha sitt huvudsakliga boende. J. och hennes far bestämde ensidigt att J. skulle flytta till honom när han blev klar över att J. önskade det och anledningen därtill. Frågan om hur D. och N. H. och J. vill lösa boendefrågan ligger utanför socialnämndens beslutsområde. Att sedan J:s flytt underlättade ären-dets fortsatta handläggning (i vart fall i ett kortare perspektiv) är en annan sak. Flytten innebar, att J:s oro för sin trygghet löstes. J. kände stark rädsla, även fysiskt, inför att hennes mor skulle underrättas om J:s beskrivning av sina hemförhållanden. Makarna . underrättades om J:s flytt per brev. När socialnämnden kommer in i känsliga skeenden i familjers liv och får kännedom om för enskilda svåra frågor bör socialnämndens kontakter ske på ett taktfullt sätt, som visar respekt och förståelse. Ofta kan en personlig kontakt vara att föredra. En förstaunderrättelse, om att ens barn flyttat hemifrån, bör inte ske per brev. Avsikten med brevet, som skickades till J:s mor, var inte att vara en sådan förstaunderrättelse. som J:s far, hade ansvar för att underrätta J:s mor om att han och J. avsåg förändra J:s boende. Informationsutbyten i samband med ageranden, som föräldrar gör inom ramen för en gemensam vårdnad, är primärt deras ansvar. Att så inte skedde i detta fall ligger utanför kontroll. Därmed kom brevet att få en större betydelse än dess avsikt var. Brevet var primärt ett erbjudande om tid för att diskutera J:s situation. Brevet skickades inte med B-post. Den felaktiga namnadresseringen var ett beklagligt misstag av handlägga-ren. Denne har redogjort för anledningen därtill för . H. och framfört ursäkter. Innan beslut om flytt av J. togs, kontrollerades inte J:s uppgifter. Beslut i egentlig mening om flytt av J. har inte tagits. Att J. flyttat är en överenskommelse, som J. gjort med sin far, inom ramen för den gemensamma vårdnad, som han och . H. har om J. har därmed ingen skyldighet att kontrollera J:s redogörelse innan hon och fadern genomför sin överenskommelse. Vad socialnämndens handläggare hade för bedömningsunderlag för omdö-men om J:s trovärdighet i uppgifter var: J:s egen berättelse och dess trovärdighet. B. Skolkurators omdöme om trovärdigheten i J:s redogörelse. J:s fars delvisa bekräftelse av J:s redogörelse. Att sedan socialnämndens handläggare haft kännedom om och inte motar-betat överenskommelsen mellan J. och fadern förändrar inte bedöm-ningen av socialnämndens skyldigheter. J:s uppgifter har sedan inom ramen för § 50-utredningen gåtts igenom med J:s föräldrar och hen-nes styvfar. Alla har getts utrymme att kommentera uppgifterna. Allmänna synpunkter, slutbedömning agerande i ärendet har präglats av en respekt för J. som individ. Hennes trygghet har varit det viktiga i arbetet. Detta har medfört att J:s mor av kontakter med J. känt sig förbigången och att hon varit utan möjligheter att påverka skeendet. Detta har varit oundvikligt utifrån två utgångspunkter.