frsrdg · GN04RB1 · 2000-01-01 00:00:00 — var även, vid sidan av , representerad i EU:s ekonomiska och finansiella kommitté och i , som bland annat ska främja samordningen av ländernas ekonomiska politik. Vidare deltog i två informella möten. deltog även i EU-samarbetet genom sin representation i Kommissionens rådgivande bankkommitté (BAC), samt i kommittéer inom Kommissionens . 9Den mjuka utlåningen är utlåning till subventionerad ränta och är endast avsedd för . 10Det s.k. HIPC-initiativet (HIPC Heavily Indebted Poor Countries). 11Enhanced Structural Adjustment Facility (ESAF) förlängs sålunda för perioden 20012005 men ska enligt beslut vid byta namn till Poverty Reduction and Growth Facility (PRGF). Samarbete mellan EU:s centralbanker Införandet av euron i EMU:s tredje steg präglade samarbetet mellan central-bankerna i EU . Eurosystemet är samlingsnamnet för ECB och de nationella centralbankerna i euroområdet. , som utgörs av medlemmarna i Europeiska () direktion och centralbankscheferna i de länder som infört euron, fattar beslut om utformningen av eurosystemets penningpolitik. ingår inte i , då inte deltar i EMU:s tredje steg. I och med att inte deltar i valutaunionen berördes inte direkt av starten av den gemensamma penningpolitiken. innehav av värdepapper i de nationella valutor som /99 uppgick i euron konverterades dock enligt de fastställda omräkningskurserna, och deltagande i det EU-gemensamma betalningssystemet Target föranledde nya procedurer för att bl.a. kunna bevilja krediter i euro till svenska deltagare och för att hantera de säkerheter som ställs för sådana krediter. ingår i ECB:s allmänna råd. Bland rådets uppgifter ingår bland annat att stärka samordningen av penningpolitiken mellan eurosystemet och de utanförstående länderna. Allmänna rådet bidrar härutöver till vissa av uppgifter, t.ex. inom statistikområdet, men har inte någon beslutsrätt i dessa frågor. Alla centralbanker i EU bidrar vidare till ECB:s bevakning av utvecklingen i de offentliga finanserna i medlemsländerna samt i övervakningen av förbudet mot centralbanksfinansiering och förmånsbehandling i finansieringen av offentliga utgifter. ECB underströk vikten av en fortsatt konsolidering av de offentliga finanserna inom EU. ECB:s årsrapporter behandlar utvecklingen inom hela EU, och deltog i utarbetandet av en sådan rapport . Till stöd för samordningen inom Europeiska centralbankssystemet (ECBS) har inrättat fjorton kommittéer där representanter för de nationella centralbankerna ingår. Dessa kommittéer sammanträder i olika konstellationer och inbjuds att delta när frågor inom allmänna rådets kompetensområde behandlas. EU:s ekonomisk-politiska samordning och övervakning Utöver samordning och övervakning av den ekonomiska politiken i medlemsländerna, dominerades arbetet i , vars överläggningar i första hand bereds av Ekonomiska och finansiella kommittén, av internationella finansiella strukturfrågor samt av de prioriteringar som lagts fast av EU-ordförandeländerna och (den europeiska sysselsättningspakten, koordinering av den ekonomiska politiken inom EU/EMU, skattepolitiskt samarbete samt utvecklingen av den inre marknaden för finansiella tjänster). De elva träffas separat i samband med möten för att diskutera eurorelaterade frågor. Denna s.k. Euro-11-grupp har även fortlöpande följt utvecklingen i varandras ekonomier och successivt fått en ökad betydelse för samordningen av ländernas ekonomiska politik. har en rad processer för koordinering av den ekonomiska politiken inom EU etablerats. arbetade Ekonomiska och finansiella kommittén och med en översyn av strukturerna för koordinering av den ekonomiska politiken med en tydlig ambition att minska överlappningen mellan de olika processerna samt att ytterligare stärka de allmänna riktlinjernas centrala roll i övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken. ställde sig vid sitt möte i bakom om detta. De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i EU och medlemsländerna kan ses som en övergripande finansplan för unionen. De utarbetas av kommissionen och antas sedan av efter diskussion i . riktlinjer gav betydligt mer detaljerade och länderspecifika rekommendationer än tidigare års riktlinjer. Riktlinjerna pekade också på behovet av att stärka koordineringen mellan aktörerna med ansvar för olika politikområden inom ramen för fortsatt självständighet för ECB och de nationella centralbankerna vid utformningen av penningpolitiken. För att förhindra att ett enskilt EU-land får problem med sina offentliga finanser och för att säkerställa en varaktig konvergens mellan EU-ländernas ekonomier upprättades stabilitets- och tillväxtpakten 1998. Pakten ställer bland annat krav på att länderna ska uppnå nära balans eller överskott i sina offentliga finanser på medellång sikt. Till grund för övervakningen på detta område ligger de stabilitets- och konvergensprogram som EU-länderna ska presentera en gång . Ekonomiska och finansiella kommittén och bedömde en omgång sådana program under årets första månader och konstaterade att budget- och skuldläget hade förbättrats ytterligare i de flesta EU-länder . Flertalet länder bedömdes nå paktens medelfristiga budgetmål om nära balans eller överskott i de offentliga finanserna till 2002. poängterade att de flesta länderna behövde anstränga sig ytterligare för att skapa marginaler för oförutsedda händelser samt för att klara framtida kostnader till följd av åldrande befolkning. sammankopplar Luxemburgprocessen (om arbetsmarknaden) och Cardiffprocessen (om strukturreformer på varu-, tjänste- och kapitalmarknaderna) med den makroekonomiska dialogen, som lanserades under det tyska ordförandeskapet. Inom ramen för denna dialog diskuteras ekonomisk-politiska frågor mellan aktörer med ansvar för olika politikområden, inklusive centralbankerna, regeringarna och arbetsmarknadens parter. Den första dialogen ägde rum . representerar, enligt en särskild överenskommelse, centralbankerna i de fyra utanförstående länderna. Avsikten är att hädanefter träffas . () har till uppgift att främja samarbete mellan centralbanker. BIS fungerar som utredningsorgan och diskussionsforum för medlemsbankerna. BIS utför också finansiella transaktioner för centralbankernas räkning och fungerar därtill som sekretariat för vissa G10-kommittéer. Riksbankschefen valdes till president och ordförande i för en treårsperiod. Tiogruppen (G10)12 utgör ett informellt forum för internationellt ekonomiskt samarbete. Den har sitt ursprung i en överenskommelse om att ställa resurser till IMF:s förfogande för att avhjälpa betalningsbalanskriser som kan hota stabiliteten i det internationella monetära systemet. Denna överenskommelse kallas "General to Borrow" (). Samarbetet inom G10 bedrivs både mellan medlemsländernas centralbanker och mellan centralbanker och finansministerier. Den svenske finansministern var ordförande i grupp av ministrar och centralbankschefer. Arbetet inriktades på att åstadkomma bättre lösningar av uppkomna internationella finansiella kriser. Diskussionerna rörde framförallt olika sätt att konstruktivt involvera den privata sektorn. Bland annat diskuterade G10 i samarbete med ett stort antal finansiella institutioner möjliga förändringar på obligationsmarknaderna i syfte att finna strukturer som underlättar en ordnad omförhandling av statsskuld vid en finansiell kris. På uppdrag av G10-ländernas centralbankschefer lade för banktillsyn i mitten av året fram ett förslag till reformerade kapitaltäckningsregler för banker. Förslaget bereddes vidare genom inhämtande av synpunkter från den finansiella sektorn, och parallellt inleddes ett arbete med att precisera olika delar av förslaget. arbetade med frågor kring massbetalningssystem och avvecklingsrisker i samband med valutahandel och utarbetade principer för hur betalningssystem för stora betalningar ska vara uppbyggda. bytte namn till globala finansiella systemet och diskuterade främst olika systemfrågor i kölvattnet av de senaste årens finansiella kriser. 12I G10 ingår elva länder: , , , , , , , , , och . beslutade samarbetsgruppen för de sju stora industriländerna (G7), att skapa ett nytt forum för att främja finansiell stabilitet, ()13. FSF ska svara mot det behov av informationsutbyte och samordning mellan olika nationella tillsynsmyndigheter och tillsynsmyndigheter för olika finansiella branscher som kriserna påvisat. BIS-chefen är ordförande i och tillhandahåller även sekretariatet. För att driva arbetet framåt har ett antal arbetsgrupper bildats. har inte någon reguljär plats i forumet, men deltar i en av undergrupperna som representant för för banktillsyn. G7 beslutade att bjuda in ett antal s.k. tillväxtmarknader till ytterligare ett forum, G2014, för att diskutera internationella finansiella frågor. Bakgrunden till detta är att tillväxtmarknaderna har fått allt större betydelse för stabiliteten i det internationella finansiella systemet och att G7-länderna ville ha en informell grupp för diskussion med dessa länder. har ingen egen plats i gruppen men representeras genom att EU:s ordförandeland deltar i mötena. Från svensk sida har stött ansträngningarna för att fördjupa samarbetet med tillväxtmarknaderna men betonat vikten av en central roll på detta område för IMF, där praktiskt taget alla världens länder är representerade och där ett kontinuerligt samarbete äger rum. Teknisk assistans syftar till att hjälpa andra länder att bygga upp sakkompetens på olika områden. bidrar både bilateralt och genom insatser inom ramen för IMF/G10-samarbetet och EU-TACIS med att höja kompetensen hos andra centralbanker i typiska centralbanksfunktioner. Assistansen har främst getts till tidigare planekonomier och länder under utveckling. Efterfrågan på bilaterala tekniska assistans har fortsatt att öka . I synnerhet gäller detta inom området penningpolitik med inflationsmål. På detta område har särskild sakkunskap som är värdefull för det växande antal länder som börjat tillämpa eller överväger att tillämpa denna typ av penningpolitik. Intresset har även ökat när det gäller hanteringen av bankkriser. 13FSF består av , , , , , , , , , och . De viktigaste internationella finansiella institutionerna (IMF, , och ) är också representerade. Vidare deltar representanter för de mest centrala grupperingarna för regelfrågor och tillsyn samt vissa centralbankskommittéer. 14G20 består av , , , , , , , , , , , , , , , , , och . Vidare ingår ordförandena för , , och Internationella monetära och finansiella kommittén samt de högsta cheferna för och . Handlingsberedskap för EMU i den finansiella sektorn Enligt ett riksdagsbeslut ska hålla dörren öppen för att senare införa euron som valuta i , bland annat genom att fortsätta arbetet med nationella praktiska förberedelser så att en eventuell framtida övergång till euro kan genomföras på ett bra sätt. De nationella praktiska förberedelserna koordineras inom av och omfattar områdena näringsliv, finansiell sektor, offentlig sektor, juridik och medborgarfrågor. samordnar euroförberedelserna i den finansiella sektorn och samarbetet går under beteckningen SIFS (Samråd och Information med den Finansiella Sektorn). SIFS består av en styrgrupp och sex undergrupper. SIFS styrgrupp15 leds av och där diskuteras frågor som rör de praktiska euroförberedelserna i den finansiella sektorn som helhet. I undergrupperna ingår sakområdesexperter från och olika delar av den finansiella sektorn. Arbetet i SIFS undergrupper har nära koppling till det arbete som sker i interna organisation för EMU-förberedelser. Sex av åtta interna projektområden har en motsvarighet i en SIFS-undergrupp: räntestyrningssystemet, betalningssystemet, sedlar och mynt, statistik, juridik och information. Inom ramen för SIFS-samarbetet utarbetades två lägesrapporter . I den ena behandlas bland annat nya ställning och roll i Europeiska centralbankssystemet, samt de eurotjänster som den svenska finansiella sektorn erbjudit . I den andra lägesrapporten presenteras en övergripande analys av den svenska finansiella sektorns ledtider för att klara en omställning till euro vid ett eventuellt svenskt deltagande i valutaunionen. Ledtiderna varierar mellan olika aktörer, bland annat beroende på hur komplexa datasystem som används och i vilken utsträckning lag- och regeländringar behövs. Flera aktörer, inklusive , OM Stockholmsbörsen, VPC och , klarar en stor del av de tekniska och praktiska förändringar av verksamheten som måste genomföras före själva inträdet från ett svenskt beslut om deltagande. För del återstår en rad anpassningsåtgärder inför ett eventuellt deltagande i valutaunionen. Exempelvis måste räntestyrningssystem anpassas till eurosystemets krav. Detsamma gäller betalningssystem , redovisningssystemet, statistikinsamlingen och det legala ramverket. En fråga som särskilt studerats är ledtiderna för att introducera sedlar och mynt i euro i , som är en av de trånga sektorerna för den slutliga övergången till euron som legalt betalningsmedel. 15I SIFS styrgrupp ingår representanter från , Bankgirocentralen, OM Stockholmsbörsen, VPC, , , , , och . Dessutom är eurokoordinator och ordföranden i eurostyrgrupp ständigt adjungerade. Inom sker en omfattande produktion av finansiell statistik. Statistiken täcker områden som finansiella institut och marknader samt betalningsbalans. Statistiken ger möjlighet att analysera dels hur olika faktorer påverkar de finansiella marknadernas utveckling, dels hur förändringar i regelverk och nya instrument påverkar penningpolitikens genomslag och stabiliteten i betalningssystemet. Statistiken används därför som underlag i penningpolitiken och i bevakning av det finansiella systemets stabilitet. Statistiken är också viktig för externa användare när det gäller att följa och bedöma utvecklingen på de finansiella marknaderna. Även använder statistik. Betalningsbalansuppgifterna är ett viktigt underlag vid sammanställningen av nationalräkenskaperna. Statistiken har ökat i komplexitet och de datamängder som måste hanteras växer. Detta kräver ett mer kvalificerat arbetssätt i produktionen av statistiken. Ökat behov av metod- och redovisningskunnande samt ökad användning av IT-verktyg är uttryck för detta. En höjning av kompetensnivån inom statistikområdet har inletts och kommer att fortsätta. Ökad tyngd har lagts vid kvalitetsarbetet i statistikproduktionen. Ett pilotprojekt har genomförts där en ny arbetsmetod för kvalitetsarbetet har prövats.16 Arbetet fortsätter med att strukturera och skapa en strategi för hela kvalitetsarbetet. Europeiska unionen, EU/, ECB Förberedelsearbetet inom statistikområdet inför ett eventuellt svenskt inträde i valutaunionen har inriktats på att inventera och planera nödvändiga åtgärder inför ett sådant inträde. Inventeringen visade att ett betydande anpassningsarbete återstår på finansmarknadsstatistikens område, bland annat vad gäller rapportering av underlag för och beräkning av kassakrav. har dock redan tidigare lagt ned ett betydande arbete på att anpassa sin statistik eftersom statistiksystem tar att ställa om. ECB behöver statistik också för uppföljning av de länder som inte deltar i valutaunionen. Samverkan inom statistikområdet styrs av artikel 5 i ECBS-stadgan. Där anges att samtliga medlemsländer, oavsett om de deltar i valutaunionen eller inte, ska sträva efter att ställa om sina statistiksystem till den gemensamma standard som gäller vid rapportering till ECB. deltar också i arbetet inom . Harmoniseringsarbetet där är i första hand inriktat på bytesbalansens olika delar. Förberedelser inför de förändringar som införandet av den gemensamma valutan och eurosedlar kommer att innebära är en viktig del i detta arbete. 16TQM (). , , har fastställt en särskild statistikstandard, Dissemination Standard, SDDS. Ett 40-tal länder, däribland , har anslutit sig till denna. beslutades om en utökning av kraven enligt denna standard i två väsentliga avseenden. Ny statistik rörande statens och likviditetsposition i utländsk valuta ska redovisas på månadsbasis. kommer att publicera sådana uppgifter . Statistik för samtliga de serier som ingår i SDDS ska redovisas på en officiell web-plats. införde på sin hemsida en ny statistikportal "svensk ekonomisk och finansiell statistik", med aktuell statistik och länkar till de statistikproducerande myndigheterna. , , bankstatistik, där insamlingen för del sköts av , har utökats. Större tonvikt har lagts på statistik som ger underlag för bedömningar av stabiliteten och riskerna i det finansiella systemet. En övergång till kvartalsvis rapportering från de finansiella instituten infördes . verksamhet regleras av 9 kap. 12 och 13§§ regeringsformen, 8kap. 6§ riksdagsordningen samt av riksbankslagen. är enligt 9 kap. 12§ regeringsformen "rikets centralbank och en myndighet under ". har ansvaret för penningpolitiken. 2§ lagen (1988:1385; senast ändrad 1999:1258) om riksbank ska målet för verksamhet vara att upprätthålla ett fast penningvärde. Det viktigaste penningpolitiska instrumentet för att uppnå detta är reporäntan. Direktionens beslut om förändringar av reporäntan framgår av det penning- och valutapolitiska kalendariet (se bilaga 1). Utan att åsidosätta det lagstadgade målet om fast penningvärde bör enligt propositionen 1997/98:40 därtill stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken i syfte att uppnå hållbar tillväxt och hög sysselsättning. ska också främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. gör det genom att övervaka betalningssystemet samt genom att svara för översynen av betalningsmedelsförsörjningen i samhället. övergick verksamhetsområdet distribution och lagerhållning av kontanter samt fastigheter för denna verksamhet till PSAB som är ett nybildat, helägt dotterbolag till . Det är fortsatt dock endast som har rätt att ge ut sedlar och mynt. Fullmäktige bestämmer enligt riksbankslagen utformningen av de sedlar och mynt som ger ut. får, i enlighet med riksbankslagen, uppställa kassakrav gentemot finansinstitut i penningpolitiskt syfte genom beslut i enskilda fall. uppställer inga kassakrav. samarbetar internationellt främst inom IMF, BIS/G10 och EU och bedriver en omfattande produktion av finansiell statistik. utfärdar, i enlighet med riksbankslagen, föreskrifter om skyldighet att lämna de uppgifter till som behövs för . bedriver sin verksamhet vid huvudkontoret i . Betalningsmedelsförsörjningen bedrevs fram till och med förutom vid huvudkontoret vid tio riksbankskontor och åtta depåer. Enligt 9 kap. 12§ regeringsformen leds av en direktion. Direktionen består av sex ledamöter. avhölls 34 direktionssammanträden. Fullmäktige utser direktionens ledamöter och utövar kontroll över verksamhet. Fullmäktige består av elva ledamöter, med lika många suppleanter. har fullmäktige sammanträtt . Fullmäktige beslutar om direktionsledamöternas löne- och övriga anställningsvillkor samt medgivande om kortare karenstid än för avgående direktionsledamot. Fullmäktige leder verksamheten vid fullmäktiges egen revisionsenhet samt lämnar förslag till disposition av vinst till . Fullmäktige beslutar också om arbetsordningen i . Arbetsordningen anger övergripande organisation och reglerar vissa lednings- och beslutsfrågor. Direktionen bestämmer genom närmare föreskrifter om organisationen mer i detalj. Fullmäktige väljer för av sex heltidsanställda ledamöter att ingå i direktionen. Fullmäktige utser ordförande i direktionen, som ska vara chef för , samt minst en vice riksbankschef. Fullmäktiges ordförande samt vice ordförande får närvara vid direktionens sammanträden med yttranderätt men utan förslags- och rösträtt. Ärenden som inte avgörs av fullmäktige avgörs av direktionen. Direktionen leder och beslutar i alla penningpolitiska frågor. Besluten fattas kollegialt av direktionen. Direktionen kan besluta att vissa ärenden får avgöras av riksbankschefen eller någon annan tjänsteman i . Ledamöterna får inte söka eller ta emot instruktioner när de fullgör penningpolitiska uppgifter. Inför viktiga penningpolitiska beslut ska informera det statsråd som regeringen utser. Direktionen fastställer enligt den nya riksbankslagen budget och lämnar den till , revisorer och fullmäktige för kännedom. Direktionen avger också till dessa instanser en årsredovisning för det föregående räkenskapsåret. Direktionen lämnar dessutom minst en skriftlig redogörelse till finansutskott om penningpolitiken. är per indelad i 15 avdelningar. Dessutom finns det en administrativ stab. bildades en ny avdelning, Riskkontrollavdelningen, i syfte att fokusera på riskuppföljning avseende valutareservsförvaltningen. Varje avdelning leds av en avdelningschef. Avdelningscheferna beslutar eller delegerar beslutsrätt inom sitt verksamhetsområde. De ska även se till att ärenden som ska beslutas av direktionen bereds och föredras. Som ett komplement till linjeorganisationen finns avdelningsövergripande grupper för beredning av bankgemensamma frågor. Vid utgången av 1999 var 466 personer anställda i . Motsvarande antal vid utgången av 1998 var 754 personer. Minskningen beror på bildandet av dotterbolaget . Av de anställda per var kvinnor och män. Åldersstrukturen vid utgången av 1999 visar att andelen anställda som är har ökat något medan andelen anställda mellan har minskat jämfört med . I övrigt är åldersstrukturen oförändrad jämfört med tidigare. Personalomsättningen har ökat jämfört med . rekryterade 73 personer externt och 38 internt. Både externa och interna rekryteringar har ökat jämfört med . Av de 43 personer som slutade slutade 31 på egen begäran, 11 pensionerades och en slutade på grund av arbetsbrist. 4 1999/2000. Rättelse: S. 42 rad 6 Står: 3707 Rättat till: 13707 och rad 26 Står: 28 765 Rättat till: resultat uppgick till . totala balansomslutning ökade med och uppgick per till . För ytterligare redogörelse för resultat och ställning hänvisas till avsnittet Balans- och resultaträkning. uppställningsform för balans- och resultaträkningen har förändrats jämfört . Genom förändringen har transaktionerna med de penningpolitiska motparterna tydliggjorts samt huruvida tillgångar och skulder är relaterade till hemmahörande i eller utanför . Begreppet "hemmahörande" tar sikte på var motparten bedriver sin verksamhet. Förändringen ökar dessutom jämförbarheten med andra centralbanker i . Balansräkningens totala omslutning ökade med . Nedan redogörs för väsentliga händelser som påverkat balansräkningen . Den elfte allmänna översynen av medlemsländernas insatskapital i IMF resulterade i att insatskapital höjdes med 781,5 miljoner SDR () till 2395,5 miljoner SDR (). Insatskapitalhöjningen medförde att kreditarrangemangen General to Borrow () och New Arrangements to Borrow (NAB) återbetalades . Dessa arrangemang aktiverades av IMF till förmån för och . Posten "Huvudsakliga refinansieringstransaktioner" varierar utifrån banksystemets behov av likviditet. har försett banksystemet med likviditet genom regelbundna repotransaktioner. Vid bildandet av dotterbolaget () lämnade ett egendomstillskott på bestående främst av fastigheter och maskiner. Även ett kontanttillskott lämnades uppgående till . Posten "Utelöpande sedlar och mynt" varierar utifrån samhällets behov av denna typ av betalningsmedel. Normalt är den utelöpande sedelmängden störst vid årsskiften, bland annat beroende på ökad omsättning i handeln. Vinstdispositionen avseende resultat beslutades av enligt fullmäktiges förslag, vilket innebar att inlevererades till statsverket, överfördes till dispositionsfonden och resterande del av resultat, , överfördes till resultatutjämningsfonden. resultat uppgick till (). Ränteintäkterna uppgick till , vilket är något lägre än ränteintäkter. har räntorna i , och huvudsakligen stigit och i har de sjunkit. Totalt har detta medfört en negativ priseffekt för den utländska rörelsen på . I har räntorna stigit , vilket medfört en negativ priseffekt för den inhemska rörelsen på . Av den totala priseffekten på avser orealiserat resultat.