frsrdg · GN04JO1 · 2000-01-01 00:00:00 — Åklagarens begäran om tillstånd enligt 24 kap. 5 a att meddela restriktioner bifalles. Under den fortsatta förundersökningen kom misstankar om ett flertal andra delvis grova brott att utredas. Det framkom bl.a. att P.L., O.J. hade uppsökt . i hennes bostad och bl.a. hotat henne. begärde förlängd tid för att väcka åtal, vilket bifölls av . Åtal mot O.J. skulle därefter väckas . I ett åtalsbeslut antecknat på första sidan i förunder-sök-nings-protokollet avseende anmälan K 7907-95 anförde "Avse-ende förberedelse till grov misshandel kan brott ej styrkas. I övrigt åtal enligt stgans (åp 2)." väckte åtal mot bl.a. O.J., P.L. Stämningsansökan upptog 15 åtalspunkter däribland följande. Grovt olaga hot, grovt hemfridsbrott (P.L., A.V. och O.J.) samt olaga frihetsberövande alternativt grovt olaga tvång (P.L. ); K 176-96 P.L., A.V. har gemensamt och i samråd olovligen trängt in i K.B:s bostad i och där hotat K.B. genom att lyfta vapen mot dem och även i övrigt uppträda hotfullt. Förfarandet har varit ägnat att hos K.B. framkalla allvarlig fruktan för den egna säkerheten till person. Därefter har P.L. gemensamt och i samråd berövat R.H. hans rörelsefrihet genom att under vapenhot bortföra honom i bil för att få honom att peka ut en adress i . Framkomna vid adressen har P.L. fortsatt att hota R.H., P.L. genom att uttala att han var kapabel till vad som helst och A.V. genom att uttrycka att han ville slå sönder R.H:s knän med en medhavd yxa. Även dessa hotelser har varit ägnade att hos R.H. framkalla allvarlig fruktan för den egna säkerheten till person. I vart fall har P.L:s och A.V:s förfarande inneburit att de genom hot om brottslig gärning tvingat R.H. att följa med i bilen och peka ut den aktuella adressen. har vid tillfället i allt fall främjat det olaga hotet genom att, beväpnad med ett träskaft och en kniv som tillhygge, i bil köra P.L. till och från K.B:s bostad samt genom att bevaka K.B. i bostaden medan P.L. förde bort R.H. Med hänsyn till att de tilltalade trängt in i K.B:s bostad för att begå brott mot person samt till att de på ett hänsynslöst sätt utnyttjat K.B:s och R.H:s skyddslösa ställning är hemfridsbrottet, de olaga hoten och det olaga tvånget att bedöma som grova gärningar. Under denna punkt yrkades också förverkande av bl.a. en fällkniv och ett träskaft som beslagtagits från O.J. och som använts som hjälpmedel vid gärningarna. innehav av kniv och andra farliga föremål (A.V. ), olaga innehav av ammunition (P.L.) samt falsk tillvitelse och ringa narkotikabrott (A.V. ); K7907-95 och 7909-95 har 1995 på allmän plats vid i innehaft en yxa, ägnad att användas vid brott mot liv eller hälsa, utan att detta kan anses ha varit befogat. har och plats innehaft en kniv och ett träskaft, ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, utan att detta kan anses ha varit befogat. har vid samma tillfälle innehaft fyra patroner, kaliber 22, utan att vara berättigad härtill. Vid tillfället i fråga har A.V. olovligen brukat amfetamin som är narkotika samt har han, i samband med att han greps av polis, falskeligen tillvitat annan brottslig gärning genom att utge sig vara en verklig person vid namn . Åklagaren yrkade, för det fall rätten inte skulle bifalla det särskilda yrkandet under åtalspunkten 1, att bl.a. kniven och träskaftet skulle förverkas då dessa varit föremål för brott enligt lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål, den s.k. knivlagen. åtalades också under åtalspunkt 8 för grovt olaga hot och grovt hem-fridsbrott för att han tillsammans med bl.a. P.L. trängt sig in i bostad och där hotat henne och en annan person. ansvarade fortfarande för målet när åtal väcktes och han beslu-tade att stämning skulle utfärdas. Huvud-för-handling hölls den 14, 16 och med rådmannen som ordförande. I samband med att huvudförhandlingen avslutades förordnade tingsrätten att O.J. fortfarande skulle vara häktad i målet. När tog över ansvaret för målet har inte kunnat klarläggas. Genom en dom dömde tingsrätten O.J., enligt vad som anges i domslutet, för olaga tvång, olaga hot och hemfridsbrott, narkotikabrott och brott mot knivlagen till fängelse . Tingsrätten förordnade att O.J. skulle kvarbli i häkte till dess domen i ansvarsdelen vann laga kraft. Enligt domskälen förelåg risk för fortsatt brottslighet från hans sida. Under rubriken avseende åtalspunkt 1 antecknade tingsrätten att samtliga tilltalade förnekade brott. I de egentliga domskälen anfördes följande. Tingsrätten som sätter tilltro till målsägandenas utsagor finner genom dessa och övriga omständigheter styrkt att A.V. trots K.B:s protester trängt sig in i hennes bostad där hon och R.H. hotats med pistol och yxa och genom de inträngandes uppträdande i övrigt. Av utredningen framgår att O.J. medfört korpskaftet vid besöket. Det är inte visat att han använt detta som redskap för hot. kan emellertid med hänsyn till omständigheterna inte ha varit okunnig om syftet med besöket, och att vapen medfördes eller att dessa skulle användas till att hota med. Det måste därför hållas för visst att de tilltalade handlade med insikt om vad som skulle ske, gemensamt och i samråd. Genom K.B:s och R.H:s utsagor är vidare styrkt att A.V. tillsammans med annan gemensamt och i samråd under vapenhot tvingat R.H. att följa med på sätt åklagaren påstått och att R.H. därefter hotats i enlighet med gärnings-påståendet. Det måste hållas för visst att avsikten med att O.J. stannade kvar hos K.B. var att göra det möjligt för P.L. att föra med sig R.H. har därigenom främjat deras handlande på sådant sätt att jämväl han är att anse som gärningsman. har därför gjort sig skyldiga till olag hot och hemfridsbrott i enlighet med åklagarens påståenden. Omständigheterna kring färden med R.H. till bostad är sådana att gärningen bör bedömas som olaga tvång. överklagade domen till och yrkade bl.a. att åtalet för olaga tvång, olaga hot och hemfridsbrott (åtalspunkterna 1och 8) skulle ogillas och i andra hand att fängelsestraffet skulle sättas ned. medgav att åtalet för olaga tvång skulle ogillas då åtalet i denna del inte omfattat O.J. men bestred i övrigt O.J:s överklagande. meddelade dom i målet . Genom domen ogillades åtalet för olaga tvång med hänvisning till åklagarens medgivande samt gjordes vissa andra ändringar i domen. Med hänsyn till att O.J. frikändes för olaga tvång fann hovrätten att fängelsestraffet skulle sättas ned till fängelse . Enligt rubriken till åtalspunkt 1 i stämningsansökan åtalades inte O.J. för olaga tvång. Enligt gärningsbeskrivningen skulle O.J. emellertid ha främjat det olaga hotet genom att bl.a. ha bevakat K.B. i bostaden medan P.L. förde bort R.H. Tingsrätten fann enligt domskälen att O.J. hade främjat bortförandet av . genom att stanna kvar hos K.B., dvs. främjat det olaga tvång som P.L. hade gjort sig skyldiga till. Det kan mot denna bakgrund inte påstås att tingsrätten genom att döma O.J. för olaga tvång har gått ifrån gärningsbeskrivningen på ett sätt som skulle kunna aktualisera ansvar för tjänstefel. Jag lade därför också, som redan nämnts, i ett delbeslut ned förundersökningen i denna del. Några andra utredningsåtgärder är inte aktuella och jag lämnar därför denna fråga. Regler om häktning finns i 24 kap. (RB). Beslut att häkta någon meddelas av rätten, och i häktningsbeslutet skall anges det brott som misstanken avser och grunden för häktningen (5 §). Rätten skall enligt 20 § första stycket häva ett häktningsbeslut, 1. om inte inom den tid som avses i 18 § åtal har väckts eller förlängning av tiden har begärts eller 2. om det inte längre finns skäl för beslutet. Innan åtal har väckts, får enligt 20 § andra stycket häktningsbeslutet hävas även av åklagaren. Rätten skall underrättas om åtgärden. delgavs misstanke om tjänstefel enligt följande. har såsom tillförordnad distriktsåklagare vid dåvarande i haft ansvaret för ärendet C 4-179-95. I ärendet var tre personer häktade, däribland O.J. var häktad för förberedelse till grov misshandel. beslutade att inte väcka åtal mot O.J. för förberedelse till grov misshandel. beslutade han att åtala O.J. för andra brott. underlät att vidta någon åtgärd för att häva häktningen av O.J. trots att det genom hans beslut saknades lagliga förutsättningar för häktningen av O.J. för förberedelse till grov misshandel. har genom ovan beskrivna handlande och underlåtenhet vid myndighetsutövning av oaktsamhet åsidosatt vad som gäller för uppgiften. Vid förhöret bestred ansvar och uppgav sammanfattningsvis följande. Efter tingstjänstgöring antogs han av som aspirant. tjänstgjorde han som åklagare i . Han adjungerade i hovrätten och började som extra åklagare i . Från början har han handlagt alla typer av mål, även sådana med tvångsmedel. Beredskaps-tjänst-göring började han . har inga klara minnesbilder av målet mot O.J. Han har emellertid gått igenom handlingarna. Punkten 1 i häktningsframställningen, grovt olaga hot och grovt hemfrids-brott, avsåg händelserna hemma hos K.B. som skedde i syfte att få tag i . och punkten 2, förberedelse till grov misshandel, avsåg misshandel av . Det är riktigt att tingsrätten häktade O.J. för förberedelse till grov misshandel. Han menar dock att O.J. häktades för en gärning, ett händelse-förlopp i vilket även ingick händelserna i K.B:s lägenhet. Händelserna i lägenheten var alltså ett led i förberedelsen till misshandel av . Om tingsrätten genom sitt beslut underkänt sannolika skäl för olaga hot och hemfridsbrott eller ansett dessa gärningar konsumerade av miss-tanken om förberedelse till grov misshandel kan han inte uttala sig om. Under utredningen uppkom misstankar även om andra brott, framförallt beträffande P.L. De nya misstankarna avsåg bl.a. att P.L., O.J. och en tredje person gjort sig skyldiga till bl.a. grovt olaga hot och grovt hemfridsbrott genom att ha trängt sig in i bostad. De nya misstankarna föranledde honom inte att ta något initiativ i häktningsfrågan; O.J. var ju redan häktad med restriktioner. minns inte vilka överväganden han gjorde i samband med åtalsbeslutet och upprättandet av stämningsansökan. Det troliga är att han började och färdigställde stämningsansökan . Anledningen till att han inte väckte åtal för förberedelse till grov misshandel var, antar han, att . faktiskt inte blev misshandlad när P.L., O.J. Denna invändning skulle säkert en bra försvarare ha gjort. Han såg inget problem i att häktningsbeslutet avsåg förberedelse till grov misshandel och att han inte väckte åtal för detta. Eftersom gärningarna under åtalspunkten 1 var ett led i förberedelsen till grov misshandel var O.J. häktad för en "större" gärning än den han blev åtalad för; hotet och hemfridsbrottet ingick som ett led i en större kedja, i ett större sammanhang. Man kan kanske ha en annan uppfattning om detta, men han tycker att det är naturligt att se det hela som ett enda långt händelseförlopp. Förberedelsen till grov misshandel av . började redan hemma hos K.B. Det viktiga är vad som har hänt, inte hur man rubricerar olika saker, därför att detta ändras ofta under utredningens gång. Han har inget minne av det, men han håller inte för otroligt att han har diskuterat målet med någon vid tingsrätten i samband med att åtalet väcktes. delgavs misstanke om tjänstefel enligt följande. har som vid varit ansvarig för tingsrättens rotel 1. Mål B 29-96:1 handlades vid roteln och var, när åtal väcktes , ansvarig för målets handläggning. Tre personer var häktade i målet däribland O.J. var häktad för förberedelse till grov misshandel. Åtal väcktes inte för detta brott. utfärdades efter beslut av stämning i målet och huvudförhandling hölls . Trots att åtal inte väcktes för det brott som låg till grund för häktnings-beslutet underlät att häva beslutet. har till följd härav varit frihetsberövad utan laga grund från till dess att tingsrätten fattade beslut i häktningsfrågan . har genom ovan angivna handlande och underlåtenhet av oaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosatt vad som gäller för uppgiften. Vid förhöret bestred ansvar för brott och hävdade att gärningen, om det kunde anses att han hade begått ett fel, var ringa. Han uppgav bl.a. följande. Vid häktningsförhandlingen lade åklagaren fram saken så, att O.J. var med-hjälpare till P.L. och följde med denne upp till paret . för att söka efter . O.J. skulle enligt åklagaren ha beväpnat sig med ett korpskaft och en kniv och med hjälp av dessa skulle han ha tilltvingat sig tillträde till bostaden och hotat i detta skede och även hotat inne i lägenheten. På vägen från lägenheten hade de sedan gripits av polis och misstanken om för-bere-delse till grov misshandel hade väckts. Som åklagaren lade fram det hade avsikten varit att misshandla först K.B. och R.H., om det skulle behövas för att komma in i lägenheten och få sanningen ur dem, för att sedan bege sig till . fortfarande i avsikt att misshandla henne. Det hela framstod som logiskt. Förberedelse till grov misshandel består ju i att beväpna sig i avsikt att använda vapnen. Något specifikt offer behöver inte finnas. Efter att ha hört O.J. fann han att åklagaren inte hade gjort sannolikt att O.J. hade hotat K.B. men att O.J. på ett tidigare stadium, när han började gå uppför trapporna, hade haft för avsikt att använda vapnen mot dels K.B. och R.H., dels . Han häktades därför för förberedelse till grov misshandel. Genom att O.J. inte misshandlade K.B. kvarstod inte misstanken i den delen men O.J. gick vidare i avsikt att använda vapnen, i alla fall mot . Själva förberedelsehandlingen förelåg redan när O.J. beväpnade sig, sedan tunnades hans avsikter ut, men kvar stod åtminstone . som tänkbart offer. Sannolika skäl för olaga hot och hemfridsbrott riktat mot K.B. i hennes lägenhet förelåg inte enligt hans mening. Då stämningsansökan kom in konstaterade han att O.J. inte åtalades för förberedelse till grov misshandel. Det som åklagaren emellertid påstod, dvs. olaga hot och hemfridsbrott, ingick i det händelseförlopp som häktnings-beslutet avsåg och var därför inte en annan gärning. Det som ändrats var endast vad som påstods om O.J:s avsikter. Häktningsbeslutet avsåg att han hade beväpnat sig och haft för avsikt att misshandla någon. påstods inte längre detta utan i stället att han hade hotat K.B. med samma vapen. Åklagarens syn på O.J:s avsikter hade mildrats. Han åtalades emellertid inte för en annan gärning än den som han hade häktats för. Det var bara det inre skeendet som skilde. Han försatte därför inte O.J. på fri fot. Han övervägde detta när stämningsansökan kom in. Han minns detta tydligt och vet till och med var han stod i rummet när han fick stämnings-ansökan. Det var inte slarv eller glömska från hans sida utan övertänkt. Någon längre stund funderade han inte utan sade sig själv att "detta är samma sak, han är åtalad enligt häktningsbeslutet". Om han tänkte fel kan det inte vara annat än ett ringa misstag. Detta är första gången han varit med om att åtal väckts för andra gärningar än det brott häktningen avsett. Av betydelse i sammanhanget är enligt hans uppfattning att om ett nytt åtal skulle väckas mot O.J. för att han trots allt hade haft för avsikt att misshandla . eller R.H., dvs. för förberedelse till grov misshandel, så skulle man anse denna gärning prövad genom den dom som gavs i målet och inte ta upp åtalet till prövning. uppgav sammanfattningsvis följande. Han har en ganska god bild av målet. Häktningsbeslutet avsåg brottet under punkten två. Det nämndes särskilt vid förhandlingen att O.J. inte häktades för grovt olaga tvång och hemfridsbrott. Punkten två avsåg att O.J. med släggskaftet för att åka till . och eventuellt R.H. och misshandla dem, möjligen för att få någon uppgift av dem. I ett senare skede av utredningen, , blev O.J. delgiven misstanke om förberedelse till grov misshandel som avsåg . efter det att åtal hade väckts men före huvudförhandlingen upptäckte han att O.J. hade suttit häktad för ett brott som han inte blev åtalad för. Han informerade O.J. om detta, men de såg ingen anledning att få häktningsbeslutet omprövat. Det var till huvudförhandlingen och O.J. kunde bli häktad för andra brott. ville påtala detta i efterhand i stället. tog inte någon kontakt med vare sig åklagaren eller domstolen. Av avgörande betydelse för bedömningen av om och handlade riktigt i samband med att åtal väcktes mot O.J. är vad tingsrättens häktningsbeslut avsåg och om det åtal som väcktes omfattade detta brott. I ett häktningsbeslut skall rätten enligt 24 kap. 5 § RB ange det brott som misstanken avser och grunden för häktningen. I 1 kap. 1 § finns en legaldefinition av termen brott, nämligen att brott är en gärning för vilken är stadgat straff. Definitionen är avsedd att gälla i den svenska lagstiftningen över huvud taget och inte endast på område (m.fl., , En kommentar, Kap. 1-12, lösbladsversionen s. 1:2). För att en gärning skall vara brottslig fordras att såväl de objektiva som de subjektiva rekvisiten i en brottsbeskrivning är uppfyllda. Termen brott har således en specifik betydelse i lagtext. I Fitgers kommentar till , Del 2 s. 24:24 sägs följande. I ett beslut om häktning skall anges det brott för vilket häktning beslutas och grunden för häktningen. lagstiftningsärende förklarade föredragande departementschefen (prop. 1986/87:112 s. 62) att med brott avses den konkreta gärningen, inte brottstypen i åberopat lagrum, och att gärningen skall beskrivas, åtminstone i korthet. Enligt departementschefen bör beskrivningen innehålla uppgifter bl.a. om tid och plats för den påstådda gärningen. Departementschefen hänvisade i det sammanhanget till uttalanden av JO (JO 1964 s. 106 - - -). Med grunden för häktningen menas enligt departements-chefen en eller flera av de övriga häktningsförutsättningarna som skall föreligga, alltså flyktrisk, kollusionsrisk eller recidivrisk. Lagrådet anslöt sig till de uttalanden departementschefen gjorde. Sam-man-fattningsvis borde enligt Lagrådet beträffande de paragrafer, vilka ställer kravet att "brottet" skall anges, iakttas att den avsedda gärningen blir beskriven på ett "individualiserande" sätt. Sålunda bör tid, plats, hand-lingssättet i korthet och vid behov målsägandens identitet anges, förklarade . Ytterligare belysning av vad som avses med regeln i 24 kap. 5 § RB ges i rättsfallet NJA 1983 s. 894. slog där fast att domstolens ställningstagande till arten och omfattningen av det eller de brott som häktningen avser inte utgör enbart ett skäl för frihetsberövandet utan i stället bör betraktas som en del av själva häktningsbeslutet. Det finns därför inte något hinder mot att den som redan är häktad blir häktad även för annan brottslighet eller att en gärning för vilken en misstänkt har häktats i ett senare häktningsbeslut blir rubricerad på annat sätt än i det ursprungliga beslutet. Enligt det i protokollet från häktningsförhandlingen antecknade beslutet häktades O.J. som på sannolika skäl misstänkt för förberedelse till grov misshandel i . Hur tingsrätten såg på de av åklagaren som grovt olaga hot och grovt hemfrids-brott rubricerade gärningarna framgår inte. Mot bakgrund av vad som har sagts om vad som skall anges om brottet i ett häktningsbeslut konstaterar jag att tingsrättens beslut inte har utformats i enlighet med lagstiftarens intentioner. Det är därför inte möjligt att av själva beslutet dra några säkra slutsatser i fråga om vilket händelse-förlopp som domstolen lagt till grund för detta. Om man går till den skriftliga dokumentation som var tillgänglig vid häktningsförhandlingen - K-anmälan, häktningsframställningen och åkla-g-arens påstående enligt häktningsprotokollet - synes misstanken om det häktningsgrundande brottet avse det förhållandet att O.J. hade beväpnat sig i syfte att misshandla någon. Det framgår däremot inte vem som var det till-tänkta offret. Enligt lade vid häktnings-förhandlingen fram saken så, att de misstänktas avsikt hade varit att först - om det skulle behövas - misshandla K.B. och att sedan bege sig till . i avsikt att misshandla henne. , som inte har några direkta minnesbilder av häktningsförhandlingen, har hävdat att den tilläm-nade misshandeln avsåg . Det förefaller således som om i häktningsframställningen och vid häktningsförhandlingen såg den påstådda förberedelsen till grov misshandel som hänförlig till ett tänkt misshandelsbrott som låg i tiden efter händelserna enligt punkt 1 i häktningsframställningen, medan däremot uppfattade åklagarens påstående så, att förberedelsebrottet hän-förde sig såväl till händelserna enligt punkt 1 i häktningsframställningen som till ett därefter liggande skede. Det kan emellertid under alla förhållanden konstateras att O.J. häktades uteslutande på grund av att han var på sannolika skäl misstänkt för att ha utrustat sig med vapen i syfte att föröva misshandel. Rätten skall enligt 24 kap. 20 § RB häva ett häktningsbeslut om inte åtal har väckts inom den av rätten utsatta tiden. I paragrafen anges inte genom hänvisning till 5 § eller på annat sätt vad åtalet skall avse för att skyldighet att häva häktningsbeslutet inte skall inträda. Det måste emellertid, enligt min mening, anses ligga i sakens natur att åtalet skall avse den brottsliga gärning för vilket den misstänkte har häktats. Några uttalanden i förarbeten eller lagkommentarer som belyser i vilken utsträckning det är möjligt för åklagaren att rubricera om den konkreta gärning som häktningsbeslutet avsett utan att skyldigheten att häva häktningsbeslutet inträder har jag inte kunnat finna. Det finns enligt min uppfattning ett visst utrymme för olika uppfattningar om innebörden av 24 kap. 20 § RB. Innan jag går in på frågan om det kan anses ha förelegat identitet i den nu angivna bemärkelsen mellan den gärning som låg till grund för häktningen och det handlande som sedan angavs i åtalsbeslutet finns det anledning att nämna något om vilka handlingar som är straffbara som förberedelse. Den som, med uppsåt att utföra eller främja brott, anskaffar, förfärdigar, lämnar, mottager, förvarar, fortskaffar eller tar annan dylik befattning med bl.a. vapen, skall dömas för förberedelse till brottet om han inte är förfallen till ansvar för fullbordat brott eller försök (23 kap. 2 § ). En ytterligare förutsättning är att det är särskilt angivet i anslut-ning till de olika brottsstadgandena att förberedelse till brottet i fråga är straffbar. De straffbara förberedelsehandlingarna är således angivna genom självständiga handlings-beskrivningar. Andra handlingar är inte straffbara som för-bere-delse. Uppsåtet skall omfatta att utföra eller främja brott. Eventuellt uppsåt är tillräckligt. Det behöver inte vara fråga om ett visst bestämt brott, utan det räcker med uppsåt att brott av aktuellt slag förr eller senare skall komma till utförande (m.fl. , En kommentar, Kap. 13-24, lös-blads-versionen s. 23:23 f. och 23:28). Ansvar för förberedelse till ett brott förutsätter att gärningsmannen inte kan dömas för försök eller fullbordat brott. Har försök eller fullbordat brott förövats av någon annan ådöms i första hand ansvar för medverkan därtill och inte för förberedelse. Att den som kan straffas för försök eller fullbordat brott har förövat straffbelagd förberedelse kan därför i regel endast beaktas vid placering i svårhetsgrad eller vid straffmätning. bör dömas särskilt för förberedelse, nämligen om det är klart att denna avsåg en vidare krets av brott än dem som nått till försök eller fullbordan (Jareborg, kap. 23-24 med mera, 1985, s.18). Förberedelse kännetecknas av att gärningsmannen befinner sig på ett första stadium på vägen fram mot fullbordat brott. Nästa stadium, försöksstadiet, inne-bär att gärningsmannen lämnar planeringsstadiet och övergår till att börja verkställa brottet. Som sista stadium finns det fullbordade brottet. Denna hierarki innebär att ansvar för försök till ett brott konsumerar ansvar för förberedelse till samma brott liksom att ansvar för fullbordat brott kon-su-merar såväl försöksansvar som ansvar för förberedelse till samma brott (m.fl., , En kommentar, Kap. 13-24, lösbladsver-sionen s. 23:21).