frsrdg · GN04RR7 · 2000-01-01 00:00:00 — Det är inte självklart att situationen i påverkas på något speciellt sätt. Successiva förändringar av rättsväsendet kommer dock att göra det svårt att urskilja de effekter som direkt kan hänföras till häktesnedläggningen. har inte gjort någon uppföljning av de ekonomiska effekterna av häktesnedläggningen i . Revisorerna anser att tillräcklig tid förflutit sedan nedläggningen för att en sådan skall vara motiverad. ställde sig i sitt betänkande med anledning av revisorernas rapport (rapport /96:6, bet. 1996/97:FiU2y) bakom det revisorerna framhållit om vikten av efterkalkyler. Utskottet anförde i likhet med revisorerna att det i de fall ekonomiska konsekvensanalyser utgjort underlag för beslut även är av intresse att följa upp besluten och med hjälp av efterkalkyler studera det faktiska utfallet. Eftersom revisorerna anser att det är viktigt med efterkalkyler har en uppföljning av häktesnedläggningen i gjorts. Uppföljningen består dels av en beskrivning av praktiska konsekvenser av häktesnedläggningen, dels av en uppföljning av den samhällsekonomiska kalkyl revisorerna presenterade i sin tidigare rapport. Arbetet med uppföljningen har beretts i revisorernas tredje avdelning. I den tredje avdelningen ingår riksdagsledamöterna (), ordförande, (), (), (), (), (), () och (). Beslut om rapporten har fattats av revisorerna i plenum . Ansvarig vid revisorernas kansli har förste byråsekreterare varit. Kanslichef och utredningschef har också deltagit i arbetet. Under arbetet med uppföljningen har kontakterna med representanter för polis, åklagare, tingsrätt, advokat och kommun i samt representanter för häktet, transporttjänsten och i varit intensiva. Dessa har också under hand framfört synpunkter på delar av texten. Häktet i lades ned . Nedläggningen var ett led i de besparingar kriminalvården genomfört . Man valde att lägga ned häktet i eftersom häktet var förhållandevis litet och hade överkapacitet. I en rapport från revisorer (1995/96:6) om konsekvensanalyser inom kriminalvården utgjorde häktesnedläggningen i en av tre fallstudier. I rapporten beskrevs de skilda uppfattningar som Kriminalvården i och de lokala myndigheterna hade beträffande vilka konsekvenser nedläggningen av häktet skulle kunna få. kommun respektive gjorde skilda kostnadsuppskattningar för nedläggningen av häktet. revisorer konstaterade att det underlag som låg till grund för regeringens beslut att lägga ned häktet i var ofullständigt och missvisande då det inte täckte de samhällsekonomiska konse-kvenserna. I revisorernas granskning framkom att det var osäkert om nedläggningen av häktet i skulle vara samhällsekonomiskt lönsam. Sedan häktet i lagts ned förvaras de häktade främst vid häktet i . Polisen reser till häktet för att hålla förhör i samband med utredningar. Häktet transporterar den häktade till Tingsrätten i för förhandlingar. Representanter för rättsväsendets myndigheter i anser att nedläggningen av häktet har inneburit betydande försämringar för verksamheten. Man menar bl.a. att utredningarna och säkerheten blivit sämre. Vid häktet och transporttjänsten i anser man inte att häktade från Östersundsområdet behandlas annorlunda än andra häktade. Den enda skillnaden är, enligt tjänstemän vid häktet, att häktade från Östersundsområdet får färre besök av anhöriga. Revisorernas slutsatser är främst följande. De beräkningar som gjorts visar en vinst för kriminalvården. Till stor del beror det på att man hade överkapacitet och höga kostnader vid häktet i samt att överkapacitet förelåg även i . Sammantaget överensstämmer den samhällsekonomiska beräkningen förhållandevis väl med revisorernas tidigare beräkning. Jämfört med de tidigare beräkningarna har dock kostnaderna för resor blivit betydligt lägre. Däremot har fler personer blivit arbetslösa eller pensionerade än vad revisorerna tidigare hade räknat med. Nedläggningen har medfört ökade kostnader för främst polisen. Ökade kostnader för hyror, arrestbevakning och resor har givit mindre utrymme för operativt polisarbete. Färre häktade har inneburit en större besparing för kriminalvården till följd av häktesnedläggningen. Häktade från Östersundsområdet får inte lika ofta besök av sina anhöriga som övriga häktade. De har även sämre möjligheter att träffa sin advokat. Det finns risk för att utredningskvaliteten har försämrats efter nedläggningen. Detta innebär att vinsten för staten och samhället i övrigt kan diskuteras. Nedan beskrivs häktet i samt händelserna kring nedläggningen. Beskrivningen bygger på statistik från häktet samt på den information representanter för olika myndigheter i förmedlat. Uppgifter om häktet i Häktet i hade 18 platser och 25 anställda och var ett av de minsta i landet. Vid häktet förvarades även anhållna. Häktespersonalen stod för bevakningen av polisarresten. Upptagningsområdet var polisdistrikten i och . Polisen hade regelbunden kontakt med de häktade och utredningsarbetet pågick . Åklagaren deltog ofta vid förhör. Åklagaren eller någon av de utredande poliserna bevakade även de besök häktade med restriktioner fick av sina anhöriga. På begäran från den häktade besökte advokaten häktet för att tala med sin klient. Häktet i upplevdes som säkert av de lokala representanterna för polis, åklagare och domstol. Ett tecken på det ansågs vara att häktade personer, misstänkta för svåra brott, ofta transporterades till häktet från andra delar av landet. När beslutet om nedläggningen av häktet kom protesterade samtliga instanser inom det lokala rättsväsendet mot nedläggningen genom skrivelser till regeringen. Polis och åklagare uttryckte oro för att praktiska problem skulle försvåra, försena och fördyra polisutredningarna. Man befarade att antalet förhör skulle bli mindre och utredningskvaliteten försämras. Domare vid tingsrätten i bedömde att planeringen av de olika brottmålsförhandlingarna skulle kompliceras när hänsyn måste tas till transporter. Advokater menade att häktade skulle få svårare att träffa sina försvarare. Från samtliga instanser i uttryckte man oro för att de häktades möjligheter att ta emot besök från anhöriga skulle minska. Man befarade att rättssäkerheten skulle försämras. begärde att regeringen skulle besluta om att en rad anstalter och två häkten skulle stängas. Ett av dessa häkten var häktet i . Orsaken var att kriminalvården i budgetpropositionen (prop. 1994/95:100) hade ålagts att spara . Regeringen biföll begäran (regeringsbeslut ). Häktet i lades ned . Ett projekt för fortsatt häktesverksamhet i I har representanter för rättsväsendet efter nedläggningen börjat arbeta med ett nytt projekt kallat . Vid Frösö behandlingshem för psykiskt sjuka personer har man häktesstandard och ledig kapacitet. Polisen i anser sig ha behov av 10 häktesplatser. Representanter för olika myndigheter inom rättsväsendet i anser att det finns möjligheter till en gemensamhetslösning med den psykiatriska vården. Efter ett förslag från justitieutskottet genomförde revisorer en granskning som kom att resultera i rapporten nytt eller avveckla? Konsekvensanalyser inom kriminalvården (rapport /96:6). Granskningen hade flera syften. Bl.a. ville revisorerna undersöka kvaliteten på de beslutsunderlag som tas fram inför beslut om förändringar, byggande och nedläggning av anstalter och häkten. En av tre fallstudier rörde häktet i . Två separata ekonomiska beräkningar hade gjorts av respektive kommun. Beträffande vissa kostnader var skillnaderna mellan de två beräkningarna mycket stora. Representanter för kriminalvården och representanter för berörda myndigheter i redovisade vitt skilda uppfattningar om vilka praktiska konsekvenser nedläggningen av häktet skulle få. revisorers kalkyl visade att nedläggningen av häktet i kunde beräknas vara lönsam för kriminalvården. Revisorerna vidgade dock perspektivet till att även gälla samhällsekonomiska kostnader och effekter. Revisorernas redovisning omfattade utfall för kriminalvården, statsbudgeten i övrigt samt samhällsekonomin. Då hänsyn togs till hela samhällsekonomin tillkom effekter för personal, intagna och anhöriga samt effekter av den ökade resandevolymen och regionalpolitiska effekter. Revisorerna konstaterade att det underlag som låg till grund för regeringens beslut att lägga ned häktet i var ofullständigt och missvisande. De kompletterande beräkningarna som revisorerna gjort visade att beslutet skulle komma att leda till betydande tillkommande kostnader. Revisorerna konstaterade vidare att det mot bakgrund av de kompletterande beräkningarna inte kunde uteslutas att nedläggningen var både statsfinansiellt och samhällsekonomiskt olönsam. Att kriminalvården skulle göra en besparing vid nedläggningen menade man var otvetydigt. Revisorerna menade vidare att ekonomiska konsekvensanalyser borde användas i större utsträckning inom kriminalvården. Både statsfinansiella konsekvenser och samhällsekonomiska effekter av ett förslag borde beskrivas och utgöra en del av underlaget för regeringens beslut. Revisorernas rapport resulterade i förslag till (förs. 1996/97:RR7). Förslagen handlade främst om användningen av ekonomiska konsekvensanalyser, kapitalkostnader samt beslutsunderlaget vid bedömningen av platstillgång och platsbehov vid häkten och anstalter. Nedläggningen av häktet i berördes inte. I syfte att göra en uppföljning av den kalkyl som presenterades i ovannämnda rapport har revisorerna undersökt effekterna av häktesnedläggningen i . Inledningsvis beskrivs de praktiska effekter nedläggningen fått. Därefter redovisas uppföljningen av den kalkyl som presenterades i revisorernas tidigare rapport (1995/96:6). Detta avsnitt är baserat på statistik och olika typer av dokumentation som respektive myndighet lämnat samt på uppgifter som framkommit vid inter vjuer med representanter för de lokala myndigheterna. I de fall enbart en representant intervjuats har han före intervjun samrått med sina kolleger. Vid intervjun återgavs såväl de egna som kollegernas uppfattningar och synpunkter. I några fall har man kompletterat med kollegernas åsikter i efterhand. När häktet lades ned byggde man om de gamla häkteslokalerna som låg högst upp i polishuset. I lokalerna finns nu omklädningsrum, tjänsterum, datasal, sammanträdesrum och personalmatsal. Lokalerna hyrs av polisen. Liksom övriga polismyndigheter i landet ålades i besparingar . Man genomförde dessa besparingar bl.a. genom att inte återbesätta tjänster som blev lediga vid pensionsavgångar. Vid polismyndigheten har man nu 18 poliser mindre än . Vidare har omfattningen av investeringar och internutbildning minskat. Hyreskostnaderna för polisstationerna i länet har minskats, något som också bidragit till minskade utgifter. När häktet lades ned byggdes 8 av de 16 cellerna i arresten om till anhållningsceller. står två poliser samt en civilanställd för polisarrestens drift. Polisen disponerar fortfarande de fyra rastgårdarna på taket. I , från , finns det närmaste häktet. Vid de tillfällen det är fullt vid häktet i transporteras de häktade till de mest närliggande häktena i förhållande till . Dessa är (), () och (38) mil; dock svarar andelen transporter till och från dessa häkten för en marginell del av de sammanlagda transporterna. Enligt används i vissa fall polisarresten i som ligger 2 mil från . Sammanlagt reste polisen, advokater, häktet i och Transporttjänsten ca 9 för att transportera eller besöka häktade från . Polis, åklagare, domstol och advokat anser samtliga att man har ett gott samarbete med transporttjänsten och häktet i . Åklagare och advokat riktar dock kritik mot att häktade i samma mål och med restriktioner i vissa fall transporteras i samma bil, trots att detta inte får ske. Efter häktningsförhandlingar kan man enligt polis och åklagare bli tvungen att dra ut på tidsfristen för överförande till häkte på grund av att transporttjänsten inte kan komma och hämta den häktade. Detta får som konse-kvens att den häktade förvaras i anhållningscell. Enligt polis, åklagare och advokat gör polishusets beskaffenhet att säkerheten vid polisarresten i är låg. Det anses innebära en risk för utredningssäkerheten. Om två personer som är misstänkta för samma brott är gripna placeras en av dem i arresten i , . görs i princip hela utredningsarbetet . Eftersom resorna till häktet för förhör anses vara dyra åker polisen sällan till häktet för att hålla förhör. Polisen brukar begära att häktningsförhandlingar hålls . Då hinner man beställa transport samt hålla förhör innan den häktade transporteras till häktet. När häktet fanns i deltog åklagaren vid förhör. åker åklagaren aldrig till häktet för att delta vid förhör. Arbetet som förundersökningsledare sköts genom muntliga direktiv till de utredande poliserna. Åklagarna kan begära av polisen att de häktade transporteras till för förhör. Kostnaden för detta debiteras polisen. Åklagarna är dock medvetna om polisens ekonomiska situation och undviker därför att begära sådana transporter. I vissa fall måste de häktade komma till för förhör. Det gäller bl.a. vid konfrontationer, vid beslagsförhör eller när den brottsmisstänkte skall visas en brottsplats. Antalet beslagsförhör har enligt polis och åklagare minskat väsentligt sedan häktet lades ned. Åklagaren menar att bristen på beslagsförhör kan gynna den häktade eftersom det eventuella stöldgodset tillfaller honom om de rätta ägarförhållandena inte kunnat avgöras. Vid förhör i har polisen möjlighet att mot ersättning beställa transporter från Kriminalvårdens transporttjänst. Detta upplevs som alltför dyrt. Polisen skjutsar i stället de häktade i egna bilar. Kompletterande förhör och delgivningsförhör hålls ofta per telefon eller med hjälp av Härnösandspolisen. Polis, domare och advokater är alla överens om att förundersökningarna har blivit sämre sedan häktet lades ned. Domarna menar att de sämre utredningarna delvis kan hänföras till att de häktade förvaras långt från polis och åklagare men att utredningskvaliteten även kan ha påverkats av de budget nedskärningar polisen drabbats av. Polisen anser att den sämre kvaliteten beror på att man inte kan hålla förhör i samma utsträckning som . Polisen menar att man numera sällan hinner bygga upp någon relation till den häktade. Åklagaren menar att god kontakt mellan misstänkt och förhörsledare inte bara är avgörande för ett gott utredningsresultat utan också har en social och brottsavhållande funktion. Avståndet gör enligt polisen att det blir svårare för den häktade att följa utredningens gång, något som kan innebära färre medgivanden. Polisen vill inte lämna över ansvaret för vissa förhör till Härnösandspolisen. Polis och åklagare anser att det är viktigt att förhörsledare har god kunskap om förhållandena kring det aktuella fallet. Vid frivården i anger man att kontakterna med de häktade efter häktesnedläggningen sker per telefon. Den häktades vilja att genomgå kontraktsvård kan vara svårbedömd efter ett telefonsamtal. Representanter för anser att bristande utredningar leder till felbedömningar. förordnas en person i att göra utredningen. Tid för huvudförhandling bestäms i samråd mellan häktet och tingsrätten. Enligt domaren händer det att häktet inte kan ställa upp med transporter när tingsrätten begär det. Tingsrätten får då anpassa sig till häktet. Vid huvudförhandling transporteras de häktade till Tingsrätten i . Normalt följer tre personer från häktet med för att sköta transporterna och bevaka de häktade vid rättegången. Vid tingsrätten har man märkt att åklagaren i vissa fall låter åtal falla därför att man inte hunnit kontrollera en uppgift. Polisen anger att man har märkt att åtalen har begränsats. Åklagaren anser dock inte att åtalsunderlåtelsernas omfattning har påverkats av häktesnedläggningen. Vid tingsrätten anser intervjuade tjänstemän att huvudförhandlingar som egentligen bör ta mer än forceras för att av . Domarna anger att de ofta märker att den åtalade och hans försvarare inte har hunnit gå igenom målet eller personutredningen tillräckligt noggrant inför huvudförhandling. Avståndet till häktet försvårar de häktades möjligheter till social kontakt. Enligt polis, åklagare och advokat har de häktade liten kontakt med förhörsledare, advokater och anhöriga. Avståndet innebär att en utredare inte kan övervaka besök, vilket får till följd att häktade med restriktioner måste nekas besök. Enligt uppgift från tingsrätten åker advokaterna till häktet för att tala med sina klienter i drygt hälften av fallen. Det är ytterst ovanligt att advokaterna deltar vid förhör. Ofta ber de att få tala med sina klienter före huvudförhandling. De häktade är rädda för att bli avlyssnade när de talar i telefon. I stället vill de träffa sin advokat. Enligt polisen förvaras de häktade i anhållningscell i polisarrest när huvudförhandling pågår i . Detta sker efter beslut av tingsrätten. Om ett häktningsbeslut kommer beslutar länspolismästaren om den häktade skall kvarstanna i anhållningscell för att transporteras till häktet dagen därpå. Samtliga representanter för rättsväsendet i menar att nedläggningen av häktet har inneburit en övervältring av kostnader, inte bara på andra delar av rättsväsendet utan även på den enskilde. Polisen i anser dock att nedläggningen av häktet inte har kostat lika mycket som man tidigare befarade. Vid advokatbyråerna i har man inte märkt någon minskning av antalet klienter. Detta avsnitt är liksom det tidigare baserat på statistik och olika typer av dokumentation som respektive myndighet lämnat samt på uppgifter som framkommit vid intervjuer med representanter för de lokala myndigheterna. Häktet i tar emot i princip samtliga häktade från . Personalen består av 25 personer och man har 31 häktesplatser. Häktets upptagningsområde är och . var 69 häktade från Östersundsområdet, motsvarande av det totala antalet häktade inskrivna vid häktet i . Antalet häktade från Östersundsområdet varierar, men uppgår i genomsnitt till 6 personer. Häktet står för transporterna av de häktade till och från tingsrättsförhandling. Vid huvudförhandlingar som pågår i övernattar de häktade i polisens anhållningsceller. Den medföljande häktespersonalen sover på hotell. Första året efter nedläggningen transporterade häktet i de häktade till för förhör, något man gjorde för att i viss mån lindra effekterna av nedläggningen. händer det att häktet transporterar häktade till för förhör om det går att samordna med någon annan transport till , exempelvis vid huvudförhandling. Det gör häktet utan att begära ersättning från polisen i . Vid de tillfällen häktet är fullt transporteras häktade till andra häkten i norra . Vid utplacering av de häktade meddelar häktet åklagare och advokat detta. I första hand följs åklagarens begäran om var de häktade skall placeras. I andra hand omplaceras de personer som överklagat sin dom och väntar på ny rättegång. Ambitionen är att behålla häktade från Östersundsområdet vid häktet i . När häktet i lades ned hade man överkapacitet vid häktet i . Man har inte utökat häktets lokaler sedan nedläggningen i . har man en medelbeläggning på , dvs. Personalen har inte utökats, men antalet övertidstimmar har ökat sedan nedläggningen. Med tjänstebesök menas besök från polis, åklagare och frivård. fördes ingen statistik över tjänstebesök till de häktade. Sådan statistik började föras . visar att antalet tjänstebesök till häktade var totalt 130. Därav var 35 besök () från . Uppgifterna visar hur många häktade som fått besök. Det totala antalet häktade vid häktet i var ca 120 personer. Från Östersundsområdet kom sammanlagt 23 personer (). var av det totala antalet häktade från Östersundsområdet. Uppgifterna beträffande antalet tjänstebesök gäller emellertid en begränsad period. Det är inte möjligt att avgöra om de över huvud taget är representativa. Andelen häktade som försätts på fri fot eller fram till och med huvudförhandling är betydligt större för häktade från Östersundsområdet än för övriga häktade. var det genomsnittliga antalet vårddygn för häktade vid Härnösandshäktet ungefär detsamma för häktade från , , som för övriga häktade, . försattes av de häktade från häktet i på fri fot . Motsvarande andel för häktade från var . var antalet häktningsdygn vid häktet i i genomsnitt 31. För häktade från var antalet häktningsdygn 30. Andelen som försattes på fri fot var för samtliga häktade fortfarande medan samma andel för häktade från fortfarande var högre, . Häktespersonalen menar att polis, åklagare och advokat från andra städer besöker sina häktade lika sällan som representanter från . Den stora skillnaden för häktade från Östersundsområdet anser man vara att de får besök av sina anhöriga mera sällan än övriga klienter vid häktet. Häktade med restriktioner får ta emot övervakade besök av anhöriga enbart med åklagarens godkännande. Vårdare vid häktet övervakar samtliga besök till häktade med restriktioner. Transporttjänsten är en egen myndighet under . Transporttjänsten står för transporter mellan olika myndigheter. Enheten i har 14 anställda och 3 bilar. Man har inte utökat antalet bilar eller antalet anställda efter nedläggningen av häktet i . Samtransporter kan ske i de allra flesta fall. Om åklagaren begär det transporteras de häktade ensamma. Polisen i begär vid behov att häktade skall transporteras till för förhör. Transporttjänsten utför dessa transporter utan ersättning från polisen i . Vid lunchraster och övernattningar förvaras de häktade i polisarrest. Enligt statistik från Transporttjänsten har den tid som ägnats åt transporter vid Härnösandenheten minskat något. Minskningen gäller även antalet transporter. Nedläggningen av häktet i märks alltså inte i ökad arbetsbelastning eller flera transporter. Kriminalvårdens regionmyndighet i anser att nedläggningen av häktet har två sidor. Det är å ena sidan viktigt för de häktade att vara vid ett så stort häkte att de har möjlighet till socialt umgänge. Det kunde inte häktet i erbjuda. Å andra sidan har den häktade rätt till närhet till och besök av sina anhöriga . 5 Sammanställning av ekonomiska effekter I det här avsnittet redovisas de ekonomiska effekterna av häktesnedläggningen i . Huvuddelen ägnas åt en jämförelse mellan den samhällsekonomiska kalkyl som revisorerna presenterade i sin tidigare rapport (1995/96:6) samt beräkningar av motsvarande slag . Revisorernas kalkyl inkluderade besparingar och kostnader för kriminalvården. Vidare beaktades effekter för övriga statliga myndigheter såsom polis, åklagare och advokat. I kalkylen togs även hänsyn till samhällsekonomin. Den uppföljning som presenteras är upplagd på samma sätt. Avsnittet avslutas med en redogörelse för kostnader som inte kvantifierats i beräkningarna. Nedan redovisas de engångskostnader och den besparing som häktesnedläggningen medförde. I samband med nedläggningen av häktet tillkom engångskostnader för kriminalvården. Enligt uppgick slutregleringen av lokalhyran till . De totala lönekostnaderna vid nedläggningen av häktet uppgick till . Avvecklingskostnaderna består av ersättning till personal för dubbel bosättning och resor. Dessa kostnader uppgick till sammanlagt . , som förvaltar fastigheten, anger att ombyggnaden av häktet kostade . Ombyggnaden av delar av arrestlokalerna kostade . Denna engångssumma fick polismyndigheten i av . Således uppgår de sammanlagda engångskostnaderna till mellan 8,3 och . Polisen i kommer att ta ett lån på ca för att bl.a. finansiera förbättringar i de nya lokalerna. Vidare planeras en ombyggnad av rastgårdarna på polishusets tak . I det fall regeringen inte skulle ha bifallit begäran att lägga ned häktet i skulle det ha byggts om. Häktet var slitet och levde inte upp till de ökade kraven på möjligheter till gemensamma aktiviteter för de häktade. Enligt i skulle denna ombyggnad ha kostat ca , ett belopp som kriminalvården alltså sparade genom beslutet att lägga ned häktet. Nedan presenteras de ekonomiska effekterna av nedläggningen av häktet i för . var förhållandena delvis annorlunda. Exempelvis stod häktet i för transporter av häktade vid polisförhör i i betydligt större utsträckning än .