frsrdg · GN04JO1 · 2000-01-01 00:00:00 — blir ett ärende an-hängiggjort men tyvärr sker inte detta formellt på rätt sätt varför heller ingen dokumentation föreligger. Ordförande fattade således beslut om omhändertagande enligt § 6 LVU på brist-fälligt, felaktigt och vilseledande underlag. Så snart det blir känt för socialförvaltningens ledning stoppas handläggningen av ärendet och beslutet enligt LVU hinner aldrig verkställas. Kontakter tas med UD och i och skiljs från ärendet och även från sin tjänst i avvaktan på utredning. I praktiken återtar ordförande beslutet om omhändertagandet men formellt missas att anmäla ärendet till , vilket skulle ha gjorts. I övrigt beträffande ordförandes egen bild av händelseförloppet hänvisas till avs. , sidan 8 (här utelämnad). Beträffande frågor kring dokumentation om . och sonen ut-över det som aktualiseras i JO-anmälan kan noteras att . fö-rekommer i handlingar avseende vårdnadstvist och umgängestvist med fa-dern till både före och efter den i JO-anmälan aktuella tidsperioden. Eftersom det förelåg en tvist i umgängesfrågan kan en del av faderns oro för sonen då han "försvann" till förklaras. Det är dock inte accepta-belt att en tjänsteman inom agerar på det sätt som skedde en-bart på uppgifter från en part och på så lösa grunder som skett i detta fall. Som svar på JO:s frågor kan följande anföras: Förelåg skäl för omhändertagande av ? Svar: Nej. Giltiga skäl och utredningsunderlag som ger stöd för LVU förelåg ej. Syftet tycks uteslutande ha varit att ordna pass för på detta sätt. Ordförande bibringades dock uppfattningen att det förelåg en påtaglig risk för barnet om det tvingades stanna hos modern i . Fattades något beslut att omhändertagande skulle upphöra? Svar: Nej, inte formellt. Beslutet verkställdes inte men beslut om upphörande av LVU glömdes bort i den situation som uppstod. Varför fördes inga journalanteckningar? Svar: Av samma skäl som ovan. Eftersom LVU ej var tillämplig och o-r-d-förandes beslut i praktiken återtogs fördes inga journalanteckningar. Formellt ansågs inget ärende föreligga men i efterhand kan konstateras att det givet-vis förelåg ett sådant genom de åtgärder som vidtogs. Vilka åtgärder vidtogs med anledning av polisanmälan? Svar: Polisanmälan var ej känd för förvaltningen förrän varvid kontakt togs telefonledes med polismyndigheten för att återkalla den. Här måste återigen betonas att allt som hände före var på en tjänstemans initiativ mot alla rutiner och utan att vederbörande hade delegationsrätt att fatta sådant beslut. Tyvärr kontrollerades inte detta av polis-myndigheten, vilket normalt sker vid andra tillfällen. Efterlysningen hade dock enligt uppgift inte gått i verkställighet. Vilka besked har lämnats till paret . och . med anledning av de frågor de ställer i skrivelse till JO? Svar: Avdelningschefen för individ- och familjeomsorgsavdelningen kontaktades av . som ville få sig till-sänd alla handlingar där han fanns omnämnd. Uppgiften i paret /brev att de har fått uppgifterna om att dokumentation saknas i ärendet vid kontakt med dåvarande socialchefen är felaktig. Det var avdelningschefen som kontaktades. Avdelningschefen uppdrog till en socialsekreterare att gå igenom befintligt aktmaterial om såväl . som . Här kan kon-stateras att det i de handlingar som finns i akterna i socialregistret ej finns något dokumenterat från den tidsperiod, oktober -95-januari-96 som efterfrågas i JO-anmälan sidorna 5-6. Beträffande den polisanmälan som omnämns fanns denna i den akt i förvaltningens allmänna diarium som innehöll mate-rialet kring disciplinärende eftersom den utgjorde en av orsa-kerna till beslutet om hennes omplacering. I samma akt fanns internutred-ningen som tillställts JO. Utöver detta finns alltså ingen dokumentation i form av journal-anteckningar eller annat för den efterfrågade tidsperioden. I övrigt har den doku-mentation som avser ./. enligt uppgift tillställts dem. Åtgärder vidtagna för att undvika upprepning av i detta ärende begångna fel: Rutiner för anmälan jml. § 71 socialtjänstlagen har skärpts liksom vilka åtgärder som skall vidtagas med anledning av en sådan. Rutiner omkring detta fanns även 1995 men delvis beroende på nyanställd personal som inte hade inhämtat rutinen fullständigt och delvis beroende på att vederbörande litade på utsago i fallet så kom ärendet att före-dras för ordförande på felaktiga grunder. Fr.o.m. har rutiner kring dokumentation och anmälan jml. § 71 ytterligare skärpts. Som exempel kan nämnas att föredragande för ordförande vid förslag om omhändertagande av barn skall vara lägst sektionschef. förankras förslaget/beslutet dessutom hos den juridiskt sakkunnige (utredningssekreterare ) inom för-valt-ningen. Inga beslut tas av ordförande om omhändertagande utan att extra kontroll, dvs. kontakt med avdelningschef/socialchef/utrednings-sekreterare, utförts om grunder för omhänder-tagande föreligger, dvs. "på-tag-lig risk", specialindikationer, åldersgrän-ser etc. Om detta inträffar under icke kontorstid tas kontakt per telefon. Utbildning om nya socialtjänstlagens bestämmelser avseende § 71-anmälan och dokumentation kommer ytterligare att förbättra förhållandena. ser allvarligt på det inträffade och har vidtagit åtgärder för att förstärka rutiner kring dokumentation, mottagande av anmälan enligt § 71 socialtjänstlagen etc. Den tjänsteman som närmast ansvarade för åtgärderna i ärendet ./. har omplacerats till annan verksamhet i kommunen och har ej längre arbetsuppgifter där möjlighet till liknande misstag kan göras. Ordförande har efter händelsen rutinmässigt vid varje till-fälle noga kontrollerat att skälen för omhändertagande av barn föreligger genom diskussioner med arbetsledningen. Beträffande de brister i dokumentation som föreligger i ärendet kan socialförvaltningen bara bekräfta att här gjordes formella misstag när inte beslutet om omhändertagande fördes till . Detta kan endast förklaras som olycksfall i arbetet efter det att omhändertagan-det i praktiken hade stoppats. Beträffande polisanmälan har den gjorts helt på initiativ av som saknat beslutsrätt att göra en sådan och av detta skäl varit föremål för disciplinära åtgärder. I en bilaga till remissvaret anförde socialnämndens ordförande följande. kom socialsekreterare och ville diskutera ett omhändertagande enl. LVU. Det gäller ett barn som med sin fader befinner sig i och inte kan komma igenom tullen p g a att barnet saknar pass. Pappan har rest till för att hämta hem barnet som är där tillsammans med sin mamma och en annan man som är efterlyst av bl a p g a narkotikabrott och UD säger att om vi kan skriva ut ett LVU på barnet så kan det passera passkontrollen. (Denna information har hon fått av .) Det är väldigt bråttom och det är som ringt till . och begärt att hon skall uppsöka mig för att få . har också talat med och de har till-sammans beslutat gå till mig för att få en underskrift. Jag skriver på efter att ha diskuterat frågan med , och jag förlitar mig på att socialsekreterarna som är inblandade är experterna och att de och UD tycker att detta är en möjlig lösning för barnet. när jag anländer till går jag direkt och söker upp sektionschefen och berättar för honom vad som hänt för att försäkra mig om att jag gjorde rätt som litade på socialsekreterarnas omdöme och kunskap då jag är tveksam i ärendet efter att ha tänkt igenom det. Vi stoppar då genast LVU-beslutet som ännu inte har hunnit gå iväg trots att det var så bråttom kvällen innan. LVU-beslutet går alltså inte vidare utan stannar här. tar direkt kontakt med mig och vill hon att jag skall skriva under ett intyg som hon har som skall göra det möjligt för pojken att passera utan pass, och hon säger att detta har också UD rått henne att göra. Jag begär då att skall komma upp till mig med akten och jag vill få en komplett information. tar jag kontakt med social-chefen och sektionschefen för och familjeomsorgen och efter att ha pratat med dem meddelar jag att hädanefter får hon vända sig till sektionschefen för och familjeomsorgen i ärendet och jag kommer bara att fatta beslut eller skriva under något efter att ha rådgjort med honom. Vid en träff på socialchefens kontor tillsammans med , socialchefen, avdelningschefen för och familjeomsorgen och Mays närmaste chef säger jag till att jag känner mig lurad av henne och undrar om hon förstår det och det svarar hon att hon förstår. Denna dag talar jag också med avdelningschefen på och familje-om-sorgen och vi kommer överens om att handläggarna på avdelningen får gå till honom eller till utredningssekreteraren först innan jag skriver på några beslut eftersom jag känner mig osäker på socialsekreterarna och vill ha någon jag kan lita på för diskussion och förankring innan jag skriver på LVU eller LVM. Jag anser att det är folk som är experterna och jag känner mig nu så tveksam när det gäller detta att de personer jag har förtro-ende för är avdelningschefen och utredningssekreteraren. Detta händer un-der mitt första år som ordförande i socialnämnden och efter detta har utred-ningssekreteraren och jag arbetat fram en rutin som vi arbetar efter dvs. så fort jag känner mig tveksam i ett ärende tar jag kontakt med honom för dis-kussion, och detta sätt att arbeta på har visat sig vara mycket bra. . yttrade sig över vad som anförts i remissvaret. JO beredde tillfälle att inkomma med synpunkter på utredningen eftersom den berörde henne och hon enligt vad som kommit fram inte medverkat när socialnämnden avgav sitt remissvar. I en skrivelse anförde hon följande. Jag har synpunkter på anmälan 2443-97. Eftersom jag inte tidigare fått nå-gon form av information när det gäller detta ärende tidigare, ser jag det som positivt att även jag får lämna synpunkter på vad som skett. Jag har heller inte fått någon kopia på internutredningen. För det första har jag aldrig diskuterat /register över krimi-nalitet med någon av parterna. moster och far hade gjort en anmälan till polisen men de vågade inte stå för den. De visste inte hur det skulle gå för dem om ./. fick reda på att de anmält till polisen. Därav polisanmälan per telefon av undertecknad. Jag har aldrig skrivit under någon anmälan. moster och far sökte upp mig vid Rådgivningscentrum. Jag hade tidi-gare gjort en vårdnadsutredning när det gällde syster. De frågade hur de skulle ställa sig till att åka ner och hämta hem som då hade va-rit borta ett längre tag. De fick ingen kontakt med mamma. De för-sökte få tag i . hos mamma i . fadern hade många kontakter med UD samt Svenska konsulatet i . Även undertecknad blev kontaktad av konsulatet i där de omtalade att for illa. Vid de tillfällen och varit där hade varit inåtvänd och smutsig han satt och stirrade. Han betedde sig inte som ett naturligt barn. De tyckte inte att såg ut att må bra. De var villiga att skriva ut intyg så att skulle kunna återvända till om de fick någon bekräftelse från socialförvaltningen i . Efter detta togs kontakt med Barn- och familjeomsorg för vidare handläggning och dokumentation av ärendet. Jag hade inget ont uppsåt utan tänkte bara på ett litet barn som for illa. Först efter det att konsulatet i tyckte att pojken for illa lämnade jag över ärendet till familjegruppen. Varför det inte finns någon dokumentation beror på att LVU-ansökan revs i bitar vid träffen med socialchefen, socialnämndens ordförande samt några till. Jag tror det var -95. JO tog del av den anmälan som gjorde till polisen i (dnr 2000-K30386-95). I anmälan angavs följande. . och hennes son åkte 95-08-22-23 till . De åkte med . som är bekant med . . har tidigare bott i men har numera ingen adress här. Innan åkte uppgav hon att hon och sonen skulle vara borta . Hon hade också ordnat passning åt sina katter för . Då det nu gått är både och de anhöriga oroliga för vad som hänt och . har tidigare missbrukat narkotika och anmälaren befarar att hon kan få återfall i detta. Anmälaren är också orolig för att den 4-årige sonen kan ha hamnat i en olämplig miljö. Med tanke på meriter kan det också tänkas att och/eller sonen utnyttjas på något sätt. Se även anmälan om bedrägeri där . är misstänkt. Den anmälan har även visst samband med den här. JO anförde i beslut följande. . tog kontakt med . Enligt honom hade då befunnit sig i hos . och . i . . uppgav att han inte haft någon kontakt med under den tiden, och han ifrågasatte om for illa. skall verka för att barn lever under goda och trygga förhållanden. Detta gäller även om ett barn som bor i mer eller mindre tillfälligt vistas utomlands. Nämnden skall inom ramen för sin råd-givande och stödjande verksamhet verka för att konflikter mellan föräldrar i frågor som rör deras gemensamma barn löses. Mot bakgrund av de uppgifter som . lämnade till socialför-valtningen framstår det som naturligt att erbjöd honom förvaltningens hjälp. handlande har emellertid gått längre än att försöka medverka till att fadern fick kontakt med . och . Genom att göra en anmälan till polismyndigheten har hon uppenbarligen överskridit sina befogenheter. . framförde till uppgifter som talade för att for illa. Det har ankommit på henne att genast vidare-befordra dessa uppgifter till de tjänstemän som vid social-för-valtningen hade till uppgift att handlägga s.k. barnavårdsärenden. Vilka uppgifter som hon i ett senare skede kom att lämna vidare är inte helt klarlagt. har utrett och bedömt handlande i ett personaladministrativt ärende. har på grund av sitt handlande, som måste be-dömas som i hög grad anmärkningsvärt, erhållit en var-ning och tilldelats nya ar-betsuppgifter. Mot bakgrund härav har jag inte funnit skäl att gå vidare i saken när det gäller hennes agerande i ovan nämnda hänseenden. Min granskning har i stäl-let inriktats på handläggningen av LVU-frågan. Av 2 § LVU framgår att den som är kan beredas vård enligt LVU om det på grund av misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas. Om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård enligt LVU och rättens beslut om sådan vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder förhindras får socialnämnden enligt 6 § första stycket LVU besluta att den unge skall omhändertas. Om inte heller socialnämndens beslut kan avvaktas får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande (6 § andra stycket LVU). Det har inte funnits något formellt hinder att tillämpa LVU beträffande om det hade varit sannolikt att det på grund av förhållandena förelegat en risk för att hans utveckling och hälsa kunde skadas. En annan sak är att det kunde ha varit svårt att verkställa ett beslut om LVU när han inte vistades i . Nämndens ordförande, , beslutade att omhänderta enligt 6 § LVU. Som skäl för beslutet anfördes att det var sanno-likt att behövde beredas vård enligt LVU och att rättens beslut om vård inte kunde avvaktas på grund av risken för hälsa/utveckling. I beslutet att om-händerta angavs under . har varit i . Modern är drogpåverkad. Modern, . är tillsammans med en kriminell man, båda är efterlysta av . Fadern, ., är i tillsammans med moster. De kan inte få ut ur då de inte har pass till pojken, därav att socialnämnden går in med ett omhändertagande. Eftersom det inte finns några journalanteckningar är det svårt att avgöra huru-vida ordföranden hade tillgång till ytterligare uppgifter än de som antecknats i omhändertagandebeslutet när hon beslutade om ingripandet enligt 6 § LVU. Såvitt fram-går av nämndens yttrande och ordförandens egen redogörelse utgjordes dock un-derlaget för beslutet om omhändertagande åtminstone i huvudsak av de uppgifter som redovisats i beslutet. Som anfört måste hon regelmässigt kunna utgå från att de uppgifter som en handläggare föredrar för henne är sakliga och korrekta samt att handläggaren redovisar allt relevant material. förslag till beslut grundas ofta på god insikt om behovet av insatser från sida och de rättsliga reglerna på området. Det är dock ord-föranden som ytterst är ansvarig för ett beslut om omhändertagande. Ord-föranden måste därför, om de upp-gifter som föredraganden redovisar är brist-fälliga eller knapphändiga, genom frå-gor eller på annat sätt försöka skaffa sig en fullständig och klar bild av ärendet. I förevarande fall framfördes till ordföranden uppgifter som måste ha föranlett flera frågetecken. borde ha ställt sig frågande till vem som lämnat de aktuella uppgifterna till socialförvaltningen, vilken omfatt-ning moderns missbruk hade, vilka brott som . hade gjort sig skyldig till och på vilken grund . och . var efterlysta av . Handläggaren borde självfallet också ha undersökt frågorna innan hon föredrog ärendet för . Det framgår inte närmare varför förhållandena inte blev tillfredsställande belysta. Om saken hade blivit bättre utredd skulle det ha visat sig att upp-giften om moderns missbruk grundades uteslutande på uppgifter som lämnats till av , att nämnden inte tidigare hade kännedom om att mo-dern missbrukade och att paret, såvitt jag har förstått, inte var efterlyst. De uppgifter som redovisades för var så vaga att det enligt min mening uppenbarligen inte förelåg förutsättningar för att besluta om ett omhändertagande. Det var därför fel av henne att på den föreliggande utred-ningen fatta ett sådant beslut. Det förelåg visserligen flera frågetecken rörande förhållanden. De har utgjort ett skäl för nämnden att skapa klarhet an-gå-ende behovet av insatser för . nämnden därför ha försökt att komma i kontakt med i första hand . för att inhämta erforderliga upp-gifter. Såvitt framgår av nämndens yttrande var emellertid det egentliga syftet med beslutet om omhänderta-gande främst att göra det möjligt att utfärda ett pass åt utan vårdnadsha-varens medgi-vande. Det är dock inte helt klart om nämnden och förvaltningens handläggare avsåg att själva ansöka om pass för eller om de trodde att ett pass för kunde lämnas till fadern enbart på grund av beslutet om omhänderta-gande. Som framgår av 4 § passlagen (1978:302) har en svensk medborgare rätt att få ett pass utfär-dat om inte annat följer av lagen. Ett sådant hinder föreligger enligt 7 § passlagen om passet avser en underårig och barnets vårdnadshavare inte lämnat medgivande samt synnerliga skäl inte föreligger att ändå utfärda ett pass. Om fråga uppkom-mer att utfärda ett pass utan vårdnads-havarens medgivande skall som regel ytt-rande inhämtas från social-nämnden. Om ett barn vårdas enligt LVU torde so-cialnämnden kunna utverka ett pass för den unge (se härom bl.a. Social-styrelsens allmänna råd, 1997:15 (S), s. 54 och JO:s ämbetsberättelse 1996/97 s. 284). Att ett beslut om omhändertagande enligt 6 § LVU fattades föranleddes eventuellt av ett missförstånd mellan och UD. Det finns inte skäl för mig att göra något ytterligare uttalande i denna del. Jag vill dock understryka att LVU är en skyddslagstiftning som skall se till att barn och ungdomar under vissa särskilda förutsättningar får den hjälp och det stöd de behöver. Lagstiftningen om sådan vård får självfallet inte tillgripas för något annat ändamål, t.ex. för att lösa en konflikt om umgänge med ett barn. Frågor angående vårdnad om och umgänge med barn skall lösas enligt de regler som gäller för sådana tvister. Den omständigheten att i detta fall befunnit sig i ändrar inte den saken. dagen efter beslutet att omhänderta , insåg att beslutet var felaktigt. Saken diskuterades vid ett möte med socialförvaltningens chefer. En allmän uppfattning var då att det inte var påkallat med några vidare åtgärder med stöd av LVU. Det förelåg dock ett beslut om om-hän-dertagande enligt 6 § LVU. Beslutet synes ha expedierats åtminstone till Utri-kesdepartementet. Ett formellt be-slut att upphäva omhändertagandet borde ha fattats. Det är inte godtagbart att ordföranden valt att handla som om beslutet inte hade funnits. Eftersom beslutet ännu inte hade fastställts av länsrätten förelåg inget hinder mot att ord-föranden själv beslutade att omhändertagandet skulle upphöra (se bl.a. JO:s ämbetsberät-telse 1996/97 s. 276). Det bör i samman-hanget no-teras att beslutet om omhänder-tagande av förföll eftersom beslutet då inte hade underställts länsrätten (7 § tredje stycket LVU). I samband med att nämnden fick kännedom om att hade gjort en polisanmälan återkallades denna. Vad som kommit fram i denna del föranleder inte något ytterligare uttalande från min sida. har inte dokumenterat de åtgärder hon vidtog och de kontakter hon hade beträffande . Jag finner det anmärkningsvärt att det inte förts några anteckningar i ärendet. Jag har i och för sig förståelse för att det i den uppkomna situationen inte omgående kunde färdigställas några slutgiltiga journalanteckningar. Däremot borde nämnden, så snart det akuta skedet upphört, ha sett till att handläggningen hade dokumen-terats. Detta hade självfallet varit av värde för min granskning. önske-mål om att i efterhand kunna ta del av nämndens handläggning av ärendet rörande hade då också kunnat tillgodoses. I ärendet har fel och brister av olika slag noterats. Flera personer måste göras ansvariga för att ett oriktigt LVU-beslut fattades. Handläggaren av LVU-ärendet liksom ordföranden borde ha klargjort sakförhållandena innan beslutet om omhändertagande fattades. Sammantaget finns det anledning att se allvarligt på det inträffade. JO har övervägt att inleda förundersök-ning för att se om någon befattningshavare vid nämnden eller dess förvaltning kan ha begått något brott, i första hand tjänstefel jämlikt 20 kap. 1 § . I realiteten tycks det inte ha funnits någon risk för att omhändertagandebeslutet skulle ha gått i verk-ställighet eller att ett pass skulle ha ut-fär-dats för . Mot bakgrund härav har jag inte funnit skäl att gå vidare i saken. Fråga om det förelåg förutsättningar för ett omhändertagande av en tonåring med stöd av 3 och 6 §§ LVU. Även fråga om socialnämnden ägde anlita polis för att flytta den unge från ett behandlingshem till ett annat hem (Dnr 1159-1998) klagade i en anmälan till JO på i kommun med anledning av handläggningen av ett ärende rörande hans styvson U.F., född . vände sig främst mot att nämnden, utan hörande av honom eller U.F:s mor, som är ensam vårdnadshavare för U.F., fattade beslut om att omhänderta U.F. med stöd av 3 och 6 §§ lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. kritiserade vidare den utan grundad anledning begärde biträde av polisen för att transportera U.F. från det behandlingshem där han vistades till ett annat hem samt ifrågasatte det lämpliga i att U.F. vid ett uppehåll under transporten placerats i häkte. Av anmälan framgick bl.a. följande. U.F., som har en neuropsykiatrisk diagnos, placerades med stöd av socialtjänstlagen (1980:620), SoL, på ett behandlingshem i , Team . Under vistelsen där inträffade ett par incidenter, den senaste då U.F. blev osams med en vårdare. talade med U.F. samt berörd personal och fick då besked om att saken var utagerad och att allt var lugnt. var R.F., som är polis i västerort, på sin arbetsplats. Av en händelse uppmärk-sam-made han en begäran om handräckning som inkommit per fax från social-förvaltningen i kommun och som avsåg hämtning av U.F. på behandlings-hemmet i för transport till . Han tog kontakt med sin hustru för att efterhöra om hon informerats om förvaltningens åtgärder. Det hade hon inte. Transporten av U.F. ägde rum genom Kriminalvårdens Transporttjänsts försorg. fördes först till häktet i där han fick vänta i en cell innan han tillsam-mans med två andra transporterades till akutavdelningen Tallbacken på Lövsta ungdomshem. Anmälan remitterades till i kommun för utredning och yttrande. Nämnden överlämnade som sitt remissvar ett av 1:e social-sekreteraren upprättat yttrande, vari anfördes bl.a. följande (bilagorna här utelämnade).