bet · GO01JuU1 · 2000-11-23 00:00:00 — 1996/97: JuU8 s. 9 f, rskr.1996/97:160).I samma ärende antecknade utskottet att betraktadeantagning på grund av i första hand betygen i juris kandidatexamen somkostnadseffektivt, eftersom det rörde sig om en förhållandevis kort,tidsbegränsad anställning. Notarietjänstgöringen är i första hand tänktför unga människor, vilkas meriter vanligen utgörs av examensbetygenoch erfarenheter av feriearbeten.Högskoleverket har genomfört en studie av betygssättningenvid landets juristutbildningar. Studien rör bl.a. frågan ombetygskraven för notarietjänstgöring leder till "betygshets" blandstudenterna. föreslår att regeringen tar initiativ översyn av antagningen till notarietjänstgöringen.I sammanhanget kan även noteras att bl.a. dekanerna och prefekternavid de fakulteter som erbjuder juristutbildning i en skrift tillregeringen understrukit vikten av att andra kriterier än betyg beaktasvid antagningen.Enligt vad utskottet inhämtat kommer att i samarbetemed och universiteten se över juristutbildningen ochöverväga om denna kan kompletteras med ytterligare praktiska inslag.Hösten 1999 behandlade utskottet ett yrkande om en översyn avantagningskriterierna. Utskottet vidhöll då sin tidigare inställning omvärdet av notariemeritering men kunde inte finna anledning att dåförorda en översyn (bet. 1999/2000:JuU1 s. 64 f).Vid sin behandling av regeringens skrivelse om reformeringen av dom-stolsväsendet konstaterade utskottet att frågan om vilka antagningskravsom skulle gälla för notarietjänstgöring hade uppmärksammats och attnågot initiativ från därför inte behövdes (bet.1999/2000:JuU22 s. 12).Utskottet kan inte finna att frågan om notarietjänstgöring nu kommiti ett annat läge än när utskottet senast behandlade frågan, ochutskottet avstyrker motionerna Ju409 och Ju921 i nu aktuella delar.KriminalvårdenInledningKriminalvårdens huvuduppgifter är att verkställa påföljderna fängelseoch skyddstillsyn, att ansvara för övervakningen av villkorligtfrigivna, att verkställa föreskrifter om samhällstjänst och att utförasärskilda personutredningar i brottmål. Kriminalvården ansvarar ocksåför verksamheten vid häktena samt ombesörjer transporter av personersom skall avvisas eller utvisas från . Kriminalvårdensverksamhet skall präglas av en human människosyn, god omvårdnad och ettaktivt påverkansarbete med iakttagande av en hög grad av säkerhet samtrespekt för den enskildes integritet och rättssäkerhet.I syfte att skapa verksamhetsmässiga fördelar i kriminalvårdens inreorganisation samt i samarbetet med andra myndigheter och organgenomgick kriminalvården en organisationsförändring i januari 1998.Kriminalvårdens verksamhet inordnades härvid under särskildaregionmyndigheter och antalet lokala myndigheter reducerades. Ifebruari 2000 genomfördes ytterligare en organisationsförändring,varvid regionmyndigheterna avskaffades. för de numera36 lokala kriminalvårdsmyndigheterna samt för Transporttjänsten ärKriminalvårdsstyrelsen. I administrativt hänseende är styrelsenchefsmyndighet även för och förövervakningsnämnderna.Under behandlingen av budgetpropositionen har utskottet haft enutfrågning där representanter för medverkat.ResultatuppföljningKriminalvårdens resultat skall bedömas mot bakgrund av de måloch prioriteringar som gällde för verksamheten. Enligt dessa hadekriminalvården att utforma verkställigheten så att den främjaranpassningen i samhället efter frigivningen, bl.a. genom grundläggandepraktisk och teoretisk utbildning, arbete och kvalitetssäkrade brotts-och missbruksrelaterade påverkansprogram. I verksamheten skullesärskild uppmärksamhet ägnas situationen för psykiskt störda intagna,långtidsdömda, sexualbrottsdömda och unga lagöverträdare. Anstalternaoch häktena skulle hållas fria från narkotika, alkohol och andradroger. Kriminalvården skulle i detta syfte bl.a. aktivt verka för attdrogmissbruket hos de dömda minskade samt att de dömda som hade behovav det fick tillgång till missbruksvård. Kriminalvården skulle vidarevidmakthålla en hög grad av säkerhet i verksamheten och minimeraantalet avvikelser från anstalt och häkte samt i samband medpermissioner och andra utevistelser. En central uppgift var också attförebygga våld och hot om våld mellan intagna och mot personalen.Frigivningsförberedelserna skulle utformas så att återfall i brottmotverkades. De insatser som görs för att den intagne vid frigivningenskall få bostad, sysselsättning och försörjning skulle ökas. Vidareskulle kriminalvården verka för att den behandling som inletts underverkställigheten fullföljdes efter frigivningen. I fråga omfrivårdspåföljderna skulle kriminalvården verka för att de gavs bredtillämpning bl.a. genom att säkerställa ett tydligt och konsekventinnehåll i påföljderna. Kriminalvårdens arbete med att förbättraförhållandena vid häktena skulle fortsätta, bl.a. skulle de intagnaerbjudas aktiviteter både i gemensamhet och i enrum. Slutligen skullekriminalvården fortsätta att utveckla kompetensen hos personalen.Framför allt skulle arbetsledare och vårdare utbildas fortlöpande samtformerna för kontaktmannaskapet utvecklas.I det följande beskrivs kriminalvårdens resultat jämte regeringensbedömning med fokus på de nu angivna målen. Avslutningsvis redovisarutskottet sin uppfattning.Vid kriminalvårdsanstalterna var medelbeläggningen 3596 personer eller av tillgängliga platser, vilket är en ökningmed . I fråga om verkställighetsinnehållet kan detkonstateras att den totala sysselsättningsgraden för de intagna underår 1999 var , vilket är en ökning med jämfört med åretinnan. Ökningen hänförde sig till alla former av sysselsättning medundantag av de brotts- och missbruksrelaterade programmen som minskade.Denna minskning kan enligt förklaras med att denutveckling av nya, vetenskapligt förankrade program och den omarbetningav befintliga program som gjorts har varit resurskrävande.I fråga om programverksamheten anför regeringen att denkvalitetsbedömning av de brotts- och missbruksrelaterade programmen somskett resulterat i en kvalitetshöjning av programmen.Vidare har inom ramen för ett särskilt projekt, Nationella brotts- ochmissbruksrelaterade program, nya vetenskapligt förankrade programintroducerats. Regeringen anser att inriktningen att prioriterakvalitet snarare än kvantitet inom programverksamheten är värdefull ochbör prägla även det fortsatta utvecklingsarbetet. En lika viktig delför att främja den intagnes anpassning efter frigivningen är enligtregeringen att utveckla arbetsdriften och höja de intagnasutbildningsnivå. I dessa avseenden anser regeringen att ambitionernainte uppnåtts fullt ut . Kriminalvården påbörjade dockunder arbetet med en idéskrift för arbetsdriften. Där betonasatt arbetsmarknadens prognostiserade utseende bör medföra attkriminalvården koncentrerar sina resurser på verkstäder ochyrkesutbildningar inom de områden och branscher där behov avarbetskraft kommer att uppstå. Regeringen understryker vikten av attdetta sker samt att arbetet med att integrera teoretisk och praktiskutbildning fortsätter.Vad beträffar målet att särskild uppmärksamhet skulle ägnas åtintagna med psykiska störningar, långtidsdömda, sexualbrottsdömda ochunga lagöverträdare kan följande nämnas.Samarbetet med sjukvårdshuvudmännen om psykiskt störda intagna harenligt utvecklats genom bl.a. ömsesidigastudiebesök och gemensamma planeringsdagar. Sjukvårdshuvudmännen harunder tillgodosett vårdbehovet vad gäller psykiatrisktvångsvård och rättspsykiatrisk vård utom på där platsersaknats för rättspsykiatrisk vård. Inom kriminalvården har drygt 40 av60 platser vid stödavdelningarna för psykiskt störda vid anstalternaFosie och varit belagda . Kriminalvårdsstyrelsenhar tagit kontakt med en forskare i syfte att utvärderaverksamheten vid stödavdelningarna. Vidare har centralt inomkriminalvården anordnats en psykiatriutbildning omfattande en grundkursi psykologi samt kompetenshöjande påbyggnadskurser för del avpersonalen.Vad gäller sexualbrottsdömda uppgick antalet nyintagna 1999 till ca 200. Av dessa var placerade påanstalter som bedriver särskild verksamhet för sexualbrottsdömda.Enligt har behandlingsinsatserna för denna gruppökat. har, i syfte attundersöka förutsättningarna för en effektstudie av kriminalvårdensinsatser för sexualbrottsdömda, uppdragit åt sektionen förrättspsykiatri vid att genomföra en studierörande behandlingsinsatserna. Studien kommer att redovisas tillKriminalvårdsstyrelsen före utgången av år 2000.Vad gäller kriminalvårdens klienter under har ungefär tre avfyra avtjänat sitt straff genom en frivårdspåföljd. Programverksamhetför denna grupp har därför huvudsakligen bedrivits inom frivården.Under år 1999 fick alla regioner i uppgift att tillskapa resurser förunga lagöverträdare. Vissa förslag har redovisats och arbetet med dettafortsätter. För unga som dömts till fängelse finns det sedan början avår 2000 116 platser med särskilt anpassat verkställighetsinnehålltillgängliga vid anstalterna och Mariefred.Vad gäller planeringen av verkställigheten för de långtidsdömda harmottagningsförfarandet vid kriminalvårdsanstalten varit en klartillgång. Ett motsvarande utredningsförfarande för kvinnor inleddes den1 vid Hinseberg. utvecklades verksamheten viddessa avdelningar och mottagningsförfarandet sker nu strukturerat ochsamordnat. Besluten som fattats om särskilda villkor har i regelomfattat hela verkställigheten, vilket underlättarverkställighetsplaneringen och frigivningsförberedelserna.Regeringen anser att kriminalvården har nått målen i dessa delar.Eftersom effekterna av de åtgärder som vidtagits bara kan utläsas efteren är det dock enligt regeringen angeläget attverksamheterna kontinuerligt följs upp och utvärderas. Regeringen serdärför med tillfredsställelse på de åtgärder som kriminalvårdenvidtagit för att följa upp och utvärdera åtgärderna vad gäller psykisktstörda och sexualbrottsdömda.I fråga om förekomsten av droger på anstalterna framgår det av deuppgifter som anstalterna lämnat att såväl antalet anstalter med dagligförekomst av narkotika som antalet nyintagna som missbrukar droger ökatunder . Cirka 15 anstalter har uppgivit att missbruk förekommitså gott som eller ofta. var motsvarande antalåtta. av de intagna var klassificerade somnarkotikamissbrukare. För att hålla anstalterna fria från droger harkriminalvården bl.a. vidtagit kontrollåtgärder,differentieringsåtgärder och påverkansinsatser. Under år 1999genomfördes 90 000 urinprovskontroller, vilket var en ökning med drygt11 % . Tillgängliga specialresurser under år 1999var dels 370 platser för att motivera narkotikamissbrukare tillbehandling, dels ett särskilt narkotikavårdsteam i Göteborgsregionen.Dessutom förekom vissa externa konsultinsatser och samverkansprojekt.Särskilda projekt startades vid några av anstalterna med svårmotiveradeintagna och återkommande problem. Arbetet med att utvecklasärskilda nationella program för behandling av narkotikamissbrukarefortsatte. Andelen narkomaner som deltog i behandlingsåtgärder minskadedock från tidigare till . Totalt deltogca 1 900 intagna i någon form av programverksamhet inriktad motnarkotikamissbruk, vilket var 300 färre än . Även antaletnarkotikamissbrukare som var placerade enligt 34 § lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt (KvaL) var lågt. Per uppgickantalet till 109. Enligt kriminalvården utgjorde finansieringsfråganett problem vid placeringar av detta slag.Regeringen konstaterar att narkotikasituationen vid anstalterna harförsämrats samt att behandlingsinsatserna har minskat.Kontrollåtgärderna har däremot ökat. Enligt regeringen är det en avkriminalvårdens viktigaste uppgifter att bekämpa narkotikamissbruket.Att så sker är också av väsentlig betydelse för att förebygga återfalli brott. Det är därför inte acceptabelt att andelen narkomaner ibehandling kraftigt minskat. Enligt regeringen måste denna utvecklingvändas och arbetet med att effektivisera narkotikabekämpningenfortsätta.Vad härefter gäller målet om en hög grad av säkerhet kan detkonstateras att antalet avvikelser i samband med permissioner ellerannan utevistelse legat på en tämligen oförändrad nivå under år 1999samt att antalet rymningar direkt från anstalt minskat från 1998till 1999. De tragiska händelser som inträffade isamband med permissioner har dock medfört att Kriminalvårdsstyrelsengenomfört en översyn av de långtidsdömdas utevistelser. Vid översynengranskades regelverket rörande permissioner och andra utevistelser isyfte att förbättra planeringen och minska antalet utevistelser till ennivå som gör det möjligt att ha en godtagbar kontroll. Arbetetfortsätter nu inom kriminalvården för att nå en stramare och merenhetlig tillämpning av bestämmelserna. Vad gäller antalet anmälningarom hot och våld mot anställda ökade dessa . EnligtKriminalvårdsstyrelsen kan man dock inte tolka dessa uppgifter som attförekomsten av våld och hot mot personalen har ökat utan som ettresultat av att man medvetet arbetat med att höjarapporteringsfrekvensen. Flera åtgärder har vidtagits inomkriminalvården för att motverka och förbättra hanteringen av våld ochhot. Den viktigaste är att man har tagit fram en säkerhetshandbok somskall ge vägledning när lokala rutiner och handlingsplaner utarbetas.Regeringen anser att verksamhetsmålen vad gäller rymningar ochpermissioner är uppfyllda. Vad gäller de fall av permissionsmissbruksom inträffade anser regeringen att kriminalvårdenreagerade resolut och med den snabbhet som kunde krävas.När det gäller målet att frigivningsförberedelserna skall förbättrasframgår det av uppgifter som lämnat att detinför den intagnes frigivning alltid sker en uppföljning av hansverkställighetsplan, bl.a. ser man på möjligheten till boende,försörjning och sysselsättning. När behov av det finns tarkriminalvården också kontakt med socialtjänst,arbetsmarknadsmyndigheter och bostadsförmedling. Under år 1999redovisade kriminalvårdens myndigheter generellt sett en bredkontaktyta mot externa myndigheter, föreningar m.fl. inom ramen förarbetet med att förbereda frigivningar. I allmänhet fungerade dettasamarbete bra. Kriminalvårdens personal mötte dock problem såsombristande ekonomiska och personella resurser. Synpunkter har inomkriminalvården framförts om att samarbetet skulle underlättas av attdet fanns en av kriminalvården utsedd kontaktperson vid de skildaexterna myndigheterna.Regeringen konstaterar att det av redovisninginte går att utläsa vilka åtgärder som vidtogs för attöka insatserna för att den intagne skall få bostad, sysselsättning ochförsörjning vid frigivningen. Det framgår inte heller om kriminalvårdenhar prioriterat insatser för att åtgärder som inletts underverkställigheten kan fullföljas efter frigivningen. Regeringenframhåller vikten av att kriminalvården har ett gott samarbete medkommunerna. Möjligheterna för den intagne att efter frigivningen ta delav samhällets resurser är enligt regeringen av stor betydelse för hansförmåga att avhålla sig från brott. För att arbetet med att motverkaåterfall i brott skall vara framgångsrikt är det också, anserregeringen, önskvärt att alltmer av frigivningsförberedelserna kan skeutanför fängelsemurarna. är permissioner i slutskedet avfängelsestraff, frigång och s.k. § 34-placeringar de instrument somstår kriminalvården till buds. Regeringen anser dock attfrigivningsförberedelserna bör ytterligare intensifieras. InomRegerings-kansliet förbereds därför ett förslag om en försöksverksamhetmed förstärkta frigivningsförberedelser omfattande bl.a. en möjlighetatt - i vissa fall - få verkställa avfängelsestraffet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll.Enligt vad utskottet inhämtat har regeringen för avsikt att läggafram förslaget för under våren 2001.Antalet personer som dömdes till en påföljd inom frivården ökadeunder jämfört med året innan. Antalet frivårdsklienter varunder året i medeltal 11 750. Det bör härvid noteras att vissaändringar i påföljdssystemet trädde i kraft . Blandannat permanentades och utvidgades systemet med samhällstjänst. om samhällstjänst kan numera meddelas också vid villkorligdom. Denna påföljd fick ett stort genomslag. verkställdes2 100 domar på detta sätt. Frivården fick lägga ned ett omfattandearbete för att finna arbetsplatser för dem som dömdes tillsamhällstjänst, bl.a. initierades en samverkan med Landstingsförbundetoch . Styrinstrument utarbetades också för attarbetet med de till samhällstjänst dömda skall ske på ett enhetligtsätt över hela landet. Antalet fängelsedömda som avtjänade sitt straffgenom intensivövervakning med elektronisk kontroll minskade något underår 1999 och var i medeltal 340 per dag jämfört med 381 per dag år 1998.Även det genomsnittliga antalet skyddstillsynsdömda minskade något,dock kunde en viss ökning märkas bland dem som dömdes tillkontraktsvård. Inom ramen för det s.k. frivårdsuppdraget utarbetadekriminalvården flera idédokument. Dessa har av vissamyndigheter använts till att göra en samlad genomgång av frivårdensarbete, medan andra myndigheter inte har använt sig av dokumenten inågon större omfattning. fortsatte också arbetet med attstärka samverkan med bl.a. andra delar av rättsväsendet. Lokalt ochregionalt genomfördes s.k. rättsvårdsdagar där policy, rutiner ochproblemområden diskuterades med tingsrätter, åklagare och advokater.Information till övervakare m.fl. skedde i olika former. Antaletlekmannaövervakare minskade och var vid utgången av året4 609.Regeringen konstaterar att det kraftiga genomslaget för villkorligdom med samhällstjänst sannolikt är förklaringen till att antaletfrivårdspåföljder ökade . Ett problem inom frivården ärenligt regeringen den nedgång i antalet lekmannaövervakare som harskett. Enligt uppgifter från bl.a. är denna intetillfällig utan ett tecken på en successiv nedgång då det har blivitallt svårare att rekrytera nya lekmannaövervakare. Regeringen anserdärför att frivården genom bl.a. information och utbildningsinsatsermåste stimulera fler till att bli lekmannaövervakare. Regeringenkonstaterar slutligen att det av redovisninginte går att utläsa i vad mån omorganisationen , som innebar attde flesta lokala myndigheterna kom att omfatta såväl häkte och anstaltsom frivård, har medfört några samordningsvinster. Regeringen anser attdet är angeläget att vid fördelningen avresurser mellan olika verksamhetsområden inom de lokala myndigheternanoga överväger bl.a. hur de olika verksamheterna kan integreras.Medelbeläggningen vid häktena ökade från till . Även de s.k. verkställighetsfallen ökade till imedeltal 202. Av dessa var i medeltal 146 fängelsedömda som väntade påanstaltsplacering. Motsvarande siffror för var 178 respektive135. Generellt sett var resultaten sämre för jämfört med åretdessförinnan. har uppgett att en strambudgetsituation är en väsentlig förklaring till detta då den harpåverkat såväl de lokalmässiga som de personella resurserna.Regeringen konstaterar att de mål som ställts upp förgemensamhetsverksamheten vid häktena inte uppfylldes under år 1999.Allmänt sett stagnerade den utveckling att förbättraförhållandena på häktena som skett under andra hälften av 1990-talet.Vidare är det enligt regeringen inte acceptabelt att antaletfängelsedömda i häkte som väntar på en anstaltsplacering ökade under år1999. Regeringen anför i budgetpropositionen att kriminalvårdeningående måste analysera orsaken till den uppkomna situationen ochkomma till rätta med den. De åtgärder som vidtagits har intehaft avsedd effekt eller inte varit tillräckliga för att lösasituationen. Regeringen uppger att den avser att följa utvecklingennoga eftersom det är väsentligt att kriminalvården ser till att dömdatill fängelse med verkställbar dom omgående placeras på anstalt. Dettaär enligt regeringen av vikt för att tillgodose den dömdes behov avarbete, utbildning och särskild behandling.I fråga om kompetensutvecklingen bland personalen framgår det att köntill den interna utbildning som anordnas inom kriminalvården ökadeunder från 700 till 800 personer. Vidare minskade antaletutbildningsdagar jämfört med . Den förklaring som harlämnats till minskningen är av ekonomisk natur. Ett annat problem somfinns i fråga om kompetensutvecklingen är enligt Kriminalvårdsstyrelsenatt behov finns av vidareutveckling av de vårdare som har varityrkesverksamma . En fortbildning för vårdare som hardirektkontakt med intagna planeras därför. Inom några områdenutvecklades dock insatserna för att höja kompetensen positivt. Detgällde dels de administrativa funktionerna vid lokalmyndigheterna, därakademiker nyrekryterats, dels att i princip all personal som fattarbeslut i klientärenden utbildats i förvaltningsrätt och sekretess.Regeringen anför att behovet av kompetensutveckling blandkriminalvårdens personal är stort. Detta gäller både deninterna grundutbildningen och fortbildningsinsatserna. Regeringen serdärför positivt på de insatser som kriminalvården har gjort under år1999. Regeringen vill dock understryka att den personal som harklientnära kontakter måste uppmärksammas särskilt i det fortsattaarbetet. Regeringen anmärker i sammanhanget att en särskild utredareunder våren har sett över den totala utbildnings- ochrekryteringssituationen inom kriminalvården i syfte att ta fram en nyutbildningsmodell för kriminalvårdare. Frågan bereds för närvarandeinom Kriminalvårdsstyrelsen.Utskottet vill i fråga om de enskilda verksamhetsmålen framföraföljande.Vad gäller verkställighetsinnehållet ser utskottet positivt på attsysselsättningsgraden för dem som är intagna i anstalt har ökat samtatt kvaliteten på de brotts- och missbruksrelaterade programmen höjts.Utskottet är dock oroat över den minskning som skett vad gällerdeltagandet i programverksamheten. Det är enligt utskottet viktigt attfängelsetiden ges ett meningsfullt innehåll och att de intagna därviderbjuds lämplig sysselsättning. De brotts- och missbruksrelateradeprogrammen har härvid en viktig roll.Utskottet konstaterar vidare i fråga om målet att särskilduppmärksamhet skulle ägnas åt intagna med psykiska störningar,långtidsdömda, sexualbrottsdömda och unga lagöverträdare attkriminalvården gjort särskilda ansträngningar för att förbättraförhållandena för dessa grupper. Enligt utskottet är det viktigt attdetta arbete fortsätter. Det är också, som regeringen anfört, viktigtatt verksamheterna kontinuerligt följs upp och utvärderas.När det gäller verksamhetsmålet om bekämpning av droger påanstalterna kan utskottet nu konstatera att kriminalvårdens insatserför att bekämpa narkotikamissbruket ökat endast i fråga om antaleturinprovstagningar medan t.ex. deltagandet i brotts- ochmissbruksrelaterade program fortsatt att minska. Detta är inteacceptabelt. Det är en mycket viktig uppgift för kriminalvården attbekämpa narkotikamissbruket i anstalterna och att hjälpa de intagna attbli fria från missbruk. Att så sker är också av avgörande betydelse förde intagnas möjligheter att efter frigivningen återanpassa sig isamhället. Kriminalvården måste därför, som regeringen framhållit, ökasina insatser på området, inte minst vad gäller att bereda de intagnamed missbruksproblem erforderlig behandling.När det gäller målet om en hög grad av säkerhet har utskottet intenågot att invända mot de bedömningar som regeringen har gjort. Detsammagäller övervägandena rörande frivården.I fråga om kriminalvårdens arbete såvitt avserfrigivningsförberedelser vill utskottet anföra följande. Det är viktigtatt kriminalvården under hela verkställigheten prioriterar insatser sommedverkar till att underlätta den dömdes övergång från kriminalvård ianstalt till ett liv i frihet. Särskilt gäller detta de långtidsdömda.Att så sker är också ett väsentligt led i det brottsförebyggandearbetet. För att underlätta den intagnes frigivning måstekriminalvården ha ett gott samarbete med kommunerna och socialtjänsten.Det är också av stor vikt att ansträngningar görs för att den intagnevid frigivningen skall få bostad, sysselsättning och försörjning.