bet · GN01KU11 · 2000-03-09 00:00:00 — Detsamma kundeenligt regeringen sägas om tryckfrihetsförordningensoch yttrandefrihetsgrundlagens förhållande tillkonventionen.Vid riksdagsbehandlingen ställde sigkonstitutionsutskottet bakom regeringens förslag,med undantag i ett visst avseende för motivtextenbeträffande aktuella principer för lagtolkning ochrättstillämpningsmetoder (bet. 1993/94:KU24).Konstitutionsutskottets bedömningEnligt 2 kap. 12 § regeringsformen får de fri- ochrättigheter som avses i 2 kap. 1 § 1-5 samt 6 och8 §§ och i 11 § andra stycket begränsas genom lag iden utsträckning som 2 kap. 13-16 §§ medgiver. Deavsedda fri- och rättigheterna är i huvudsak depositiva opinionsfriheterna och de "kroppsliga" fri-och rättigheterna. I 2 kap. 12 § andra stycketstadgas ytterligare inskränkningar i möjligheternaatt begränsa dessa fri- och rättigheter. Avparagrafens tredje stycke framgår att ett särskiltlagstiftningsförfarande, utformat som ettuppskovsförfarande, skall kunna tillämpas i fråga omrättighetsbegränsande lagstiftning. Detväsentligaste motivet för dessa inskränkningar ibegränsningsmöjligheterna är att de fri- ochrättigheter som omfattas anses ha särskild storbetydelse för demokratins funktion och bestånd.Den nu redovisade regleringen har vuxit fram understort samförstånd mellan riksdagspartierna.Utskottet har tidigare funnit att regleringen gertillräckligt skydd för minoriteter i ochgör inte nu någon annan bedömning.Europakonventionen gäller som lag här i landet sedanden . Dess särskilda betydelsemarkeras genom att lagar och andra föreskrifter,enligt 2 kap. 23 § regeringsformen, inte fårmeddelas i strid med åtaganden på grund avkonventionen. Detta innebär dock inte attkonventionen har fått grundlags status eller att dethar skapats någon ny nivå i normhierarkin mellanvanlig lag och grundlag. I sammanhanget bör detframhållas att regleringen av grundläggande fri- ochrättigheter i 2 kap. regeringsformen till stor delutformats med sominspirationskälla. Att inte gavsgrundlags status berodde främst på att man villeundvika en dubbelreglering på samma konstitutionellanivå av vissa rättigheter och av hur dessa fårbegränsas.Om gavs ställning som grundlag,skulle det innebära att den som senare tillkommenlag gavs företräde framför regeringsformen. I likhetmed Fri- och rättighetskommittén anser utskottet attdet skulle vara mindre lämpligt. Till den del fri-och rättigheterna i har sinmotsvarighet i regeringsformen, omfattas de av sammaskydd mot rättighetsbegränsningar som det som gällerenligt regeringsformen. Utskottet vill isammanhanget också framhålla dels att artiklarna15-18 i konventionen reglerar möjligheterna förstaterna att i vissa situationer göra begränsningari konventionens rättigheter, dels att flera avkonventionens artiklar innehåller en tydligreglering av i vilka situationer som den rättighetsom avses i artikeln får begränsas. Att införaytterligare inskränkningar av när en rättighet somavses i konventionen kan begränsas skulle skapaoklarhet om konventionens ställning. mening saknas det mot denna bakgrundanledning att utvidga tillämpningsområdet för 2 kap.12 § regeringsformen till att omfatta ävenEuropakonventionen.Sammanfattningsvis anser utskottet således att deinskränkningar i möjligheterna att beslutarättighetsbegränsande lagar som gäller enligt 2 kap.12 § andra och tredje styckena ger ett tillräckligtminoritetsskydd och att det inte finns anledning attge grundlags status eller attförstärka konventionens ställning på annat sätt.Utskottet avstyrker därför motion 1999/2000:K206yrkandena 1-3.Översyn av regeringsformenMotionI motion 1998/99:K307 av m.fl. (kd)hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om enöversyn av regeringsformen som grundlägganderättsnorm. Motionärerna framhåller att grundlagarnautgör det ramverk som skall klargöra villkoren förhela rättssystemet och att de - framför alltregeringsformen - alltså utgör den grundlägganderättsnormen. Därför menar motionärerna att det ärcentralt att denna rättsnorm är djupt förankrad iden kulturtradition som i sina grunddrag omfattas avsvenska folket. Enligt motionärerna utgår dennuvarande författningen i hög grad från etträttspositivistiskt betraktelsesätt, där rättendefinieras operationellt, dvs. rätt är det somlagstiftarna kallar rätt. Rätten ingår enligtmotionärerna som ett undersystem i ett samhälle, därde grundläggande värdena - etiken - utgör ettsammanhållande band. Motionärerna anser därför atträttsnormen skall ta sin utgångspunkt i det som äretiskt godtagbart och alltså förankras i den svenskaoch västerländska kulturtraditionen. Enligtmotionärerna är det nödvändigt att genomföra enöversyn av de svenska grundlagarna utifrån dettaperspektiv. Grundlagarna, anför motionärerna, skallpräglas av en människosyn som beaktar människansvärde, förutsättningar, behov och ansvar. En sådanöversyn skall enligt motionärerna i mindre gradbehandla det politiska beslutande systemet och deolika institutionerna i förvaltningen och i ställetfokusera på grundlagarna som rättsnorm. Motionärernaanser att utredningen bör syfta till att sortera uträttspositivismen ur regeringsformen, att fastställaoch utöka de mänskliga fri- och rättigheterna ochderas rättsliga konsekvenser i regeringsformen, somtill exempel rätten till liv och integritet,föräldrarätten och den negativa föreningsfriheten,att överväga möjligheten att göra familjen tillrättssubjekt, att inrätta en författningsdomstol,att inskriva subsidiaritetsprincipen somarbetsverktyg i maktdelningen, att införa ettförstärkt grundlagsskydd för de kommunala nivåerna,att varje institution som har domstols befogenhetockså skall arbeta och sammansättas som domstol, attöverväga diskrimineringsskydd för människansintegritet oberoende av religion, ålder, ras, kön,sexuell identitet, ekonomisk eller social ställning,funktionshinder, etnisk eller politisk tillhörighet,att förstärka äganderätten.BakgrundVissa av de frågor som motionärerna tar upp harutskottet behandlat ovan i detta betänkande. Detgäller frågor om integritet, negativföreningsfrihet, diskriminering och äganderätt. Idessa delar hänvisas därför till vad utskottet därhar anfört.Enligt artikel 2 i skall envarsrätt till livet skyddas genom lag. I samma artikelsägs vidare att ingen avsiktligen skall berövaslivet utom för att verkställa domstols dom i de falldå han dömts för brott som enligt lag är belagt meddödsstraff. Artikel 1 i protokoll nr 6 tillkonventionen stadgar dock att dödsstraffet skallvara avskaffat och att ingen får dömas till ettsådant straff eller avrättas.Även regeringsformen förbjuder dödsstraff (2 kap. 4§). Däremot finns det ingen bestämmelse om rättentill liv i regeringsformen.I FN:s universella förklaring om de mänskligarättigheterna uttalas i artikel 3 att"envar har rätt till liv, frihet och personligsäkerhet".I FN:s internationella konvention om medborgerligaoch politiska rättigheter stadgas iartikel 6 punkt 1 följande. "Varje människa har eninneboende rätt till livet. Denna rätt skall skyddasgenom lag. Ingen skall godtyckligt berövas sittliv. "Vid ratificering av FN-konventionernauttalades bl.a. att konventionsstaterna får anses haen viss rörelsefrihet vid tolkningen ochtillämpningen av konventionsbestämmelserna. Detavgörande var om den inhemska rätten till sinallmänna syftning överensstämde medkonventionsbestämmelserna. Det föredragandestatsrådet fann således att svensk rättöverensstämde med konventionsbestämmelserna (prop.1971:125).Fri- och rättighetskommittén övervägde i sittdelbetänkande Fri- och rättighetsfrågor (SOU1993:40) frågan om rätten till liv skulle gesgrundlagsskydd. Utredningen anförde följande.Den mest grundläggande av de mänskliga rättigheternaär rätten till liv. Den står också främst irättighetskatalogen såväl i FN:s universellaförklaring om de mänskliga rättigheterna som i om medborgerliga och politiskarättigheter och i . Vi har därförtagit upp frågan om ett stadgande om rätten till livskall införas i den svenska grundlagen. Vi haremellertid funnit att befintlig lagstiftning välmotsvarar de krav som kan ställas i en rättsstat. Vilägger därför inte fram några förslag i denna del.Vi vill emellertid framhålla att en inkorporering avEuropakonventionen, som vi föreslår i dettabetänkande, innebär att rätten till liv kommer tillpositivt uttryck i svensk rätt.Enligt artikel 2 i förstatilläggsprotokoll får ingen förvägras rätten tillundervisning. Vidare stadgas attkonventionsstaterna, vid utövandet av den verksamhetsom de kan ta på sig i fråga om utbildning ochundervisning, skall respektera föräldrarnas rätt atttillförsäkra sina barn sådan utbildning ochundervisning som står i överensstämmelse medföräldrarnas religiösa och filosofiska övertygelse.Rätten till utbildning skrevs in i regeringsformenden och byggde på förslag från . Beträffande föräldrarättenuttalade kommittén att den inte hade funnit någotskäl att införa ett särskilt stadgande om denna igrundlagen (SOU 1993:40, del A, s. 195).Subsidiaritetsprincipen behandlas i betänkandetSuveränitet och demokrati (SOU 1994:12). Däripåpekas att man när uttrycket subsidiaritet användsom politiska maktförhållanden åsyftar att den högrenivån skall vara ett stöd för de lägre nivåernasinsatser, men att subsidiaritetstanken inte är någonentydig decentraliseringsidé, eftersom den kananvändas för att motivera såväl centralisering somdecentralisering beroende på omständigheterna i detenskilda fallet. Subsidiariteten, vilken är enansvarsregel som avgör vems ansvar det är attförverkliga det allmänna bästa, kan sägas ha tvådimensioner. Den vertikala dimensionen avser statensuppbyggnad och de politiska nivårelationerna, därtanken är att uppgifterna skall utföras på lägstanivå. Den horisontella dimensionen gälleravvägningen mellan det offentliga och det privata(dvs. omfattningen av statens roll i det civilasamhället och mark-nadsekonomin), där utgångspunktenär att det skall finnas så stort utrymme förmångfald och självorganisering som möjligt.I betänkandet påpekas vidare att det i allapolitiska system finns en dragkamp om hur maktenskall delas och om vad politiska institutioner påolika beslutsnivåer skall besluta och genomföra. ISverige har det ständigt förts en diskussion om huruppgifterna skall fördelas mellan den statligacentralmakten och den kommunala självstyrelsen,heter det. I betänkandet erinras om att den statligaLänsberedningen gjorde ett försök attsammanfatta de vägledande principerna föruppgiftsfördelningen inom den offentliga sektorn. Idet sammanhanget formuleradessubsidiaritetsprincipen som vägledning för politiskanivårelationer i enligt följande: "Enuppgift bör inte ligga på högre beslutsnivå ännödvändigt i förhållande till de av beslutet direktberörda" (SOU 1974:84 s. 20).Tidigare riksdagsbehandlingI betänkande 1997/98:KU32 behandladekonstitutionsutskottet två motioner om attgrundlagsfästa rätten till liv. Utskottet deladeFri- och rättighetskommitténs bedömning att någotbehov inte finns av att införa ett stadgande omrätten till liv i den svenska grundlagen. Denbefintliga svenska lagstiftningen motsvarade enligtutskottet väl de krav som kan ställas i enrättsstat. Utskottet framhöll också attinkorporeringen av innebär atträtten till liv kommer till positivt uttryck isvensk rätt. Utskottet avstyrkte motionerna.När det gäller föräldrarätten konstateradekonstitutionsutskottet i betänkande KU 1975/76:56bl.a. att Fri- och rättighetsutredningen ansett attregler som tog sikte på föräldrarätten inte lämpadesig för grundlag samt att departementschefen instämti denna bedömning. Utskottet anslöt sig till vaddepartementschefen anfört om svårigheterna attutforma en grundlagsregel om föräldrars rätt tillvårdnaden om sina minderåriga barn på ett sådantsätt att det ger ett verkligt skydd förvårdnadsrätten men ändå inte kommer i konflikt varesig med regler om vårdnad eller medföreskrifter om samhällsvård samt avstyrkte yrkandetom att införa föräldrarätten i grundlag. Vid senarebehandling av yrkanden om grundlagsskydd förföräldrarätt eller familjerätt har utskottetvidhållit denna bedömning (bet. KU 1987/88:9,1988/89:KU11, 1989/90:KU12 och 1990/91:KU13). I detvå sistnämnda betänkandena avstyrkte utskottet ävenmotioner om en grundlagsstadgad familjerätt medmotiveringen att det, jämfört med föräldrarätten,förelåg än större svårigheter att lagreglera detvidare begreppet familjerätt (bet. 1989/90:KU12 och1990/91:KU13). Vidare avstyrkte utskottet en motionom föräldrarätten i betänkande 1992/93:KU2 medhänvisning till att Fri- och rättighetskommitténbeslutat ta upp frågan och resultatet av kommitténsarbete borde avvaktas.I betänkande 1995/96:KU6 behandladekonstitutionsutskottet en motion om att skriva insubsidiaritetsprincipen i grundlagen. Utskottetansåg inte att det fanns någon anledning attgrundlagsfästa subsidiaritetsprincipen och avstyrktemotionen. Vid det efterföljande behandladeutskottet en motion med liknande innehåll. Utskottetvidhöll sin tidigare bedömning och avstyrktemotionen (bet. 1996/97:KU26).Konstitutionsutskottets bedömningUtskottet har i inledningen av detta betänkandeöversiktligt redogjort för huvuddragen i det svenskafri- och rättighetsskyddets framväxt. Deväsentligaste dragen har vuxit fram i stor politiskenighet, även om det har funnits och alltjämt finnsolika meningar mellan partierna när det gällerenskildheter i fri- och rättighetsregleringen.Enligt utskottets mening saknas det därför anledningatt göra en större översyn av regeringsformen på detsätt som förespråkas i motionen. Vissa av deenskildheter i fri- och rättighetsskyddet sommotionärerna särskilt pekar på som föremål för ensådan översyn har utskottet behandlat ovan. Inteheller i övrigt anser utskottet att de frågor sommotionärerna tar upp bör bli föremål för utredning ividare mån än vad som redan sker. Motion1998/99:K307 avstyrks.Nationell handlingsplan för mänskligarättigheterMotionI motion 1999/2000:K356 av m.fl.(mp) hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om delsatt en nationell handlingsplan där statenidentifierar åtgärder som skall förbättra främjandetoch skyddet för mänskliga rättigheter i Sverigemåste upprättas å det snaraste (yrkande 8), dels attregeringen via den handlingsplan man åtagit sig attgenomföra tar ett krafttag mot alla typer avdiskriminering i samhället (yrkande 6). Motionärernaframhåller att det i slutdokumentet frånWienkonferensen rekommenderas att varje statupprättar en sådan handlingsplan. Icke-diskrimineringsprincipen är enligt motionärerna enav de viktigaste principerna inom mänskligarättigheter. Motionärerna anser att det återstårmycket att göra för att avskaffa olika former avdiskriminering. De pekar på att antalet ärenden hosHandikappombudsmannen har ökat och att kvinnor intefår lika lön för lika arbete inom svenskförvaltning. Enligt motionärerna måste allt agerandefrån samhällets sida och dess institutionergenomsyras av principen om icke-diskriminering.BakgrundFN:s andra världskonferens om mänskliga rättigheterägde rum i . Den förstavärldskonferensen ägde rum i . Enligtett beslut i hösten 1990sattes sex mål upp för konferensen. Dessa mål var:genomgång av gjorda framsteg och hinder för attskydda de mänskliga rättigheterna, analys avförhållandet mellan en stats utvecklingsnivå ochåtnjutandet av de mänskliga rättigheterna, metoderför att förbättra genomförandet av gällanderegelsystem, genomgång av FN-systemetsövervakningsmekanismer, lämna rekommendationer föratt förbättra effektiviteten hos FN och för atttillförsäkra FN nödvändiga resurser på området förde mänskliga rättigheterna. Underförberedelseprocessen strävade som allmänutgångspunkt efter att befästa reglernasuniversalitet och att förstärka genomförandet avexisterande konventioner. Särskilt angeläget var attmotverka och undanröja folkrättsstridigareservationer till de internationellakonventionerna.Konferensens slutdokument har i engelsk språkdräktbifogats utrikesutskottets betänkande 1993/94:UU3. Islutdokumentet bekräftades i huvudsak vad somdittills beslutats både i fråga om normerna ochövervakningsmekanismerna. Detta var i och för siginte oviktigt mot bakgrund av att många avinstrumenten och processerna hade beslutats av ettFN med betydligt färre medlemmar; sedan den allmännaförklaringen antogs har medlemsantalet mer änfördubblats (se skr. 1997/98:89 s. 63).De följande var några av de viktigare besluten påWienkonferensen:- Rättigheternas universalitet bekräftades.-- Det klargjordes att det är en legitimangelägenhet för det internationella samfundetatt främja och skydda de mänskliga rättigheterna.-- Kvinnors mänskliga rättigheter betonades som enintegrerad och oskiljbar del av de universellarättigheterna. Barns rättigheter och betydelsenav dem bekräftades likaså.-- Betydelsen av de ekonomiska och socialarättigheterna underströks liksom att allarättigheter är ömsesidigt beroende och del avsamma helhet.-- I diskussionen om rätten till utveckling nåddesenighet om att den enskilda individen är detväsentliga subjektet i all utveckling och om attutveckling underlättar åtnjutandet avrättigheterna som bristen på utvecklinginte kan rättfärdiga kränkningar.-- Det slogs fast att demokrati, utveckling ochrespekt för de mänskliga rättigheterna ärinbördes beroende och förstärkande. FN-systemetuppmanades att väsentligt öka resurserna för deprogram som syftar till att stärka rättsstaten,demokratin och de mänskliga rättigheterna.-- FN-organ och -program som relaterar tillmänskliga rättigheter uppmanades att samarbetaoch integrera rättighetsaspekten i sina program.-I slutdokumentet rekommenderades varje stat ocksåatt överväga önskvärdheten av att upprätta ennationell handlingsplan som identifierar åtgärdervilka kan förbättra främjandet och skyddet avmänskliga rättigheter.När utrikesminister talade vid i sade honbl.a. att regeringen har initierat arbetet meden nationell handlingsplan ("initiated thepreparation of a national Human Rights Plan").Statsrådet besvarade den 18januari 2000 en interpellation om en handlingsplanför trygghet och demokrati (Ip 1999/2000:129). Avsvaret framgår bl.a. att regeringen avser atttillsätta en särskild arbetsgrupp med syfte attkartlägga det nationella arbetet med mänskligarättigheter samt föreslå åtgärder för hur detta kanförstärkas och utvidgas. Vidare uttalade statsrådetatt regeringen avser att senare i vår till riksdagenpresentera en nationell handlingsplan som behandlarfrågor om rasism och främlingsfientlighet.Handlingsplanen kommer att beröra flerapolitikområden, bl.a. integrations-, rätts- ochutbildningsfrågor. Handlingsplanen skall omfattabåde direkt motverkande och långsiktigt förebyggandeåtgärder, såväl sådana åtgärder som redan genomförssom nya åtgärder. Handlingsplanen skall ocksåredovisa en tydlig ansvarsfördelning i dessa frågorinom regeringen och bland myndigheterna.Handlingsplanen kommer slutligen att ta upp formerför utvärdering av gjorda insatser (snabbprotokoll1999/2000:51).Konstitutionsutskottets bedömningSom framgått ovan avser regeringen att tillsätta ensärskild arbetsgrupp för att kartlägga detnationella arbetet med mänskliga rättigheter samtföreslå åtgärder för hur detta kan förstärkas ochutvidgas. Vidare avser regeringen att senare i vårför presentera en nationell handlingsplansom behandlar frågor om rasism ochfrämlingsfientlighet. Med detta torde de önskemålsom framförs i motionen vara tillgodosedda. Motion1999/2000:K356 yrkandena 6 och 8 avstyrks. beträffande förstärkt skydd för denpersonliga integritetenatt avslår motionerna 1999/2000:K206 yrkande 6 och1999/2000:T703 yrkande 12,2. beträffande förbud att bära mask viddemonstrationatt avslår motion 1998/99:K233,3. beträffande organisationersbrottslighet m.m.att avslår motionerna 1998/99:K253 och1999/2000:K247,4. beträffande negativ föreningsrättatt avslår motion 1999/2000:K206 yrkande 5,res. 1 (m, kd, c, fp)5. beträffande religionsfrihetatt avslår motion 1999/2000:K282,6. beträffande förbud mot diskrimineringpå grund av sexuell läggningatt avslår motionerna 1998/99:K201, 1998/99:K260yrkande 1, 1999/2000:L430 yrkande 2 och1999/2000:So225 yrkandena 1 (delvis), 4 och 5,res. 2 (v, c, fp, mp)7. beträffande förbud mot diskrimineringav funktionshindradeatt avslår motionerna 1998/99:K289 yrkande 1 och1999/2000:K274 yrkande 1,8. beträffande förstärkt skydd föräganderätten och näringsfrihetenatt avslår motionerna 1998/99:K300, 1999/2000:K206yrkande 4 och 1999/2000:K233,res. 3 (m, kd)9. beträffande grundlagsskydd för miljönatt avslår motion 1999/2000:MJ752 yrkande 1,10. beträffande grundlagsskydd för fri- ochrättigheter i förhållande till enskildaatt avslår motion 1999/2000:K318,res. 4 (kd)11. beträffande ökat minoritetsskyddm.m.att avslår motion 1999/2000:K206 yrkandena1-3,res. 5 (m)12. beträffande översyn avregeringsformenatt avslår motion 1998/99:K307,res. 6 (kd)13. beträffande nationell handlingsplanför mänskliga rättigheteratt avslår motion 1999/2000:K356 yrkandena 6 och8.Stockholm den 9 mars 2000På vägnarPer UnckelI beslutet har deltagit: Per (), (), BarbroHietala (), Pär-AxelSahlberg (s), (),(), (), (), KerstinKristiansson Karlstedt (s),TommyWaidelich (s), (),(), PerLager (mp), (),() och (). Negativ föreningsrätt (mom. 4)Per (), (), (), (), (),() och ()anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 25börjar med "Några nya" och slutar med "yrkande 5"bort ha följande lydelse:Den negativa föreningsfriheten, dvs. rätten att ståutanför olika sammanslutningar, är skyddad genomEuropakonventionen. Trots att Arbetsdomstolen vidflera tillfällen klargjort att en medlem i enfacklig organisation har rätt att lämnaorganisationen på egen begäran, förekommer detalltjämt att fackliga organisationer nekar ellerställer upp hinder om en medlem önskar utträda ellerskapar svårigheter för arbetsgivare som villanställa någon som inte är fackligt ansluten. mening är det en brist attregeringsformens fri- och rättighetskatalog inteinnehåller något skydd för den enskildes rätt attstå utanför en organisation. Denna brist anserutskottet bör avhjälpas, så att det avgrundlagen tydligt framgår att enskilda utanorganisationstvång kan ingå exempelvis icke-kollektivavtalsbundna arbetsrättsavtal. Riksdagenbör därför hos regeringen begära förslag omförstärkt skydd för den negativa föreningsfriheten.Detta bör med bifall till motion 1999/2000:K206yrkande 5 ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 4 bort haföljande lydelse:4. beträffande negativ föreningsrättatt med bifall till motion 1999/2000:K206 yrkande 5som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,2. Förbud mot diskriminering på grund avsexuell läggning (mom. 6)(), Per (), (), () och ()anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 40börjar med "Mot denna" och på s. 41 slutar med "4och 5" bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening är de vidtagna åtgärdernaemellertid inte tillräckliga. Våld, hot ochdiskriminering mot homo-/bisexuella ochtranspersoner är fortfarande vardagliga företeelseri och övriga världen, vilket äroacceptabelt. Det är därför viktigt att arbetet attbekämpa våld, hot och diskriminering mot homo-/bisexuella och transpersoner bedrivs både i Sverigeoch internationellt. Samhället måste tydligt visaatt övergrepp mot och diskriminering på grund avsexuell läggning inte accepteras. Det är enligtutskottets uppfattning särskilt viktigt att våragrundlagar är entydiga på denna punkt. Det bördärför införas ett diskrimineringsförbud iregeringsformen. Vidare finner utskottet detbeklagligt att transpersoner uttryckligt undantasfrån skyddet mot diskriminering på grund av sexuellläggning. Regeringen bör återkomma med förslag omförändringar i diskrimineringsskyddet som innebäratt det även omfattar transpersoner.