bet · GO01SoU5 · 2000-11-14 00:00:00 — Finansiell samordningIngrid och (båda v)anför:Vänsterpartiet vill betona vikten av ökad samverkanmellan olika huvudmän och de samordningsvinster somkan uppnås härigenom. pågår en rad projektinom ramen för SOCSAM och FRISAM. Dessa projekt ärännu inte utvärderade men bör kunna tjäna som grundför det regelverk som skall utformas. Ibetänkandetexten hänvisas till FINSAM som ettexempel på samordning. FINSAM kan i sin förlängninginnebära undanträngningseffekter och att sjukvårdensprioriteringsordning sätts åt sidan. Det är därförviktigt att utvidga samverkan så att alla berördamyndigheter samverkar i rehabiliteringsärenden. Idetta sammanhang är även arbetsförmedlingen encentral aktör. Naturligtvis måste samverkan utgåifrån individens behov av rehabilitering.3. Hälso- och sjukvård för äldreIngrid och (båda v) anför:Vänsterpartiet har erfarit att det finns rapporterom tydliga problem kring läkemedelsdelegeringen frånolika håll i landet. inhämtar enligtuppgift information om de tillämpningsproblem som denya föreskrifterna inneburit. Vi har därför valt attinte begära något tillkännagivande i denna del. Vikommer dock att följa frågan noga och avser attåterkomma om problemen kvarstår.4. Hälso- och sjukvårdens utvecklingChatrine och (båda kd) anför:Kristdemokraterna bifaller självfallet denresursförstärkning som föreslås. Dessutom har vi ivår budgetmotion anslagit mer änregeringen till landsting och kommuner för att påett rimligt sätt klara de vårdbehov som är ettfaktum. Vi vill dock betona vikten av att landstingoch kommuner själva äger rätt att fördela resursernai enlighet med principerna för den kommunalasjälvstyrelsen. Vi tror att de lokala politikerna ärbäst lämpade att besluta om hur målen i hälso- ochsjukvårdslagen skall uppnås. kaninte ställa sig bakom regeringens förslag ipropositionen utan har som framgår ovan yrkat attpropositionen avslås. I detta särskilda yttrandeutvecklar vi våra ståndpunkter.En allvarlig invändning mot den nationellahandlingsplanen är diskrepansen mellan den och detavtal som slutits mellan , och . De godaförslag som finns i handlingsplanen, bl.a. om 170fler allmänläkare och höjd kompetensnivå förvårdpersonal inom äldreomsorgen, kommer inte attkunna förverkligas med de medel som anslås. Iavtalet mellan parterna finns noga formulerat vadlandstingen och kommunerna kan åstadkomma med deekonomiska resurser som anslagits. Regeringensambitioner står i kontrast till de uppdrag somparterna åtar sig i avtalet. Det innebär att dennationella handlingsplanen blir ett slag i luftenoch riskerar att skapa en förtroendekris mellanstatens ambitioner och de medel som anslås tillkommuner och landsting för att förverkliga dem.Finansieringsprincipen kräver i så fall att avtaletomförhandlas för att bättre stämma mot de förslagsom presenteras i den nationella handlingsplanen.Handlingsplanen saknar ett tydligtpatientperspektiv. Utan en realistisk bedömning avvilka behov patienterna har blir åtgärdernamekaniska och skrivbordsmässiga. Vår invändning motregeringen gäller bl.a. att man i propositionenunderlåter att öppna möjligheten för befolkningenatt välja andra specialistläkare än allmänläkaretill sin fasta och personliga läkarkontakt iprimärvården. I första hand åsyftar vi barnläkare,gynekologer, psykiatriker och geriatriker.Vi vill betona att människan skall ses som enhelhet, med såväl själ som kropp, såväl sociala somandliga behov. Denna helhetssyn skall genomsyra allvård.Vidare vill vi framhålla att ökad mångfald blandvårdgivare kan bidra till att vården anpassas efterolika patientgruppers behov på ett snabbare och mereffektivt sätt. Privata, kooperativa och ideelltdrivna alternativ bör därför ges förutsättningar attutvecklas.Sjukdomar drabbar människor i olika åldrar. Vivänder oss mot resonemanget i propositionen, underavsnittet om hälso- och sjukvård för äldre, somenligt vår uppfattning kan tolkas som att en gammaloch sjuk människa inte skall få sjukhusvård. När enperson fyller verkar det som om det plötsligtuppstår ett "sjukhusförbud". Många gamla människor,som bor på äldreboenden eller andra slags särskildaboenden, känner ångest inför tanken att inte fåsjukhusvård när man blir sjuk.För de äldre är geriatrisk kompetens oerhörtviktig. Specialiteten geriatrik innefattarfördjupade kunskaper om akuta och kroniska sjukdomarhos äldre samt rehabilitering av äldre. Dessa harofta flera sjukdomar med eller utan olikafunktionsnedsättningar. Specialiteten omfattar ävenkvalitativ vård i livets slutskede samt fördjupadekunskaper om demenssjukdomar vad gäller såväl tidigdiagnostik som utveckling av demensvården i olikaskeden.För att på rätt sätt möta och förstå problemen medstress och psykisk ohälsa krävs en kombination avmedicinsk, psykologisk och social kompetens.Primärvården bör därför förstärkas med kurator ochpsykolog. Vi anser vidare att regeringen bordeundersöka behovet av ett särskilt medicinsktkunskapsområde avseende . Dengruppen har mycket speciella problem och passardåligt in i vuxenpsykiatrin, särskilt om inläggningbehövs.Vi anser att allmänläkare har en viktig och centralfunktion i primärvården, men om befolkningen istörre utsträckning skall söka primärvård framförakutsjukvård, måste denna verksamhet erbjuda denkompetens som efterfrågas, vilket också framförtsfrån såväl patient- som personalorganisationer.Människor har under olika tider i sitt liv behov avannan specialistkompetens än den som allmänläkarenkan erbjuda. Detta konstaterande är ingen kritik motallmänläkarna. Olika specialister inom hälso- ochsjukvården kompletterar varandra. Flerspecialistläkare utöver allmänläkarna bör därförstimuleras att söka sig till primärvården för att påså sätt bl.a. avhjälpa bristen på läkare.Vi anser också att det är oerhört viktigt attframhålla att alla olika yrkesgrupper inom hälso-och sjukvården i realiteten måste samverka. I dettasammanhang är det av stor betydelse att definieravad det teamarbete som nämns i handlingsplanen gårut på. Vi anser att teamet skall bestå av olikayrkeskategorier inom sjukvården - exempelvissjukgymnast, arbetsterapeut, kurator, psykolog,sjuksköterska och sekreterare. När en patient är ibehov av något särskilt väljer teamet ut en "lots",dvs. den mest lämpade personen för uppgiften atthjälpa patienten vidare. Ofta är det allmänläkarensom blir patientens lots, men det kan också varanågon annan i teamet som får detta uppdrag. Lotsenskall verka som vägledare för patienten i allehandafrågor såsom t.ex. demensutredning m.m. Detta skulleöka det individuella förhållningssättet gentemotpatienten och ytterligare stärka patientensställning.Vi vill framhålla vikten av att tillvarata denresurs som läkare med utländsk bakgrund utgör. Genomatt erbjuda intensivkurser i svenska och medicinskulle man kunna lösa åtskilliga av de hinder somdessa läkare möter. Vi måste utnyttja de resursersom redan finns inom och tillvarata demänniskors förmåga som inget hellre vill än attarbeta inom sitt kunskapsfält.Trots bristen på läkare har regeringen inteföreslagit någon förbättring för de läkare som efter65-årsåldern vill fortsätta att verka inom sittyrke. Med dagens regler innebär det att man somläkare eller tandläkare hindras fortsätta sinpraktik efter 65-årsdagen då man inte längre fårnågon ersättning från . Gällandelagstiftning ger alla rätt till pension , men detta innebär inte att någon mot sinvilja skall tvingas bort från arbetslivet.Sammanfattningsvis anser vi att primärvårdenbehöver få utvecklas till ett välkänt ochvälrenommerat "varumärke". Den bör uppfattas som enplats dit man i första hand går när man har behov avgrundläggande hälso- och sjukvård, den första linjeni vår sjukvårdsorganisation. Därför måsteprimärvården skaffa sig hög legitimitet hosallmänhet och personal. Den skall därför enligt vårmening karaktäriseras av: lättillgänglighet, högkvalitet, stor bredd i vårdutbudet och lågaavgifter.5. Vissa frågor i anslutning till den nationellahandlingsplanen för utveckling av hälso- ochsjukvårdenKenneth () anför:Jag delar regeringens uppfattning att primärvårdenbör utvecklas till att vara den självklara basen ochnavet i hälso- och sjukvården. Därför är det viktigtatt denna funktion förstärks och att resursertillförs primärvården på det sätt som föreslås ipropositionen. En förutsättning för dennaresursförstärkning är den s.k. försvarsuppgörelsenmellan och Socialdemokraterna sominnebär att tillförs vård- ochomsorgssektorn. Jag vill dock erinra om att den nuaktuella handlingsplanen i realiteten huvudsakligenavser primärvården, även om de förändringar somföreslås i betänkandet givetvis kommer att påverkaden övriga hälso- och sjukvården i positiv riktning.Hela akutsjukvården och slutenvården lämnas utanförde bedömningar som görs. Med de förändringar somutskottet föreslår anser jag dock atthandlingsplanen utgör en mycket bra grund för denfortsatta utvecklingen av primärvården, hälso- ochsjukvården för äldre, psykiatrin samt den ökademångfalden bland vårdgivare. Självfallet måstearbetet med utvecklingen av hälso- och sjukvårdensövriga delar fortsätta med oförminskad kraft.Enligt 5 § i hälso- och sjukvårdslagen harlandstingen skyldighet att organisera primärvårdenså att alla bosatta inom får tillgångtill och kan välja en fast läkarkontakt. Enligt nugällande lagstiftning skall en sådan läkare haspecialistkompetens inom allmänmedicin. Mångapatienter efterfrågar dock möjligheter till en fastläkarkontakt med annan specialistkompetens änallmänmedicin. Det kan gälla patienter med kroniskasjukdomar som vill ha en annan kompetens ellerföräldrar som vill att barnen skall ha en barnläkaresom fast läkarkontakt.Jag anser att det bör övervägas attförändra lagen så att den fasta läkarkontaktentillåts vara en läkare med annanspecialistkompetens, under förutsättning av attläkaren är verksam inom primärvården. En sådanförändring av lagstiftningen skulle ge störremöjligheter till teamarbete inom primärvården ochökar också förutsättningarna för att få fler läkaretill primärvården.Enligt min mening utgör förslagen i propositionenom inriktning och åtgärder för att öka mångfalden avvårdgivare inom vården och omsorgen ett positivtförsta steg. Jag noterar vidare medtillfredsställelse att utskottsmajoriteten betonaratt uppföljning är ett väsentligt inslag i avtaletom utvecklingsinsatser samt att frågan om ökadmångfald ingår som en självklar del avuppföljningen. krävs dock betydligt merkonkreta förslag för att visionen om verkligmångfald bland vårdgivare skall bli verklighet. Jagbeskriver några av de viktigaste förslagen nedan.Förutsättningarna för s.k. avknoppning till nyaföretagsbildningar bör förbättras. För att stimuleraanställda inom den offentliga hälso- och sjukvårdenatt ta över verksamheter och driva dessa i egen regibör direktupphandlingen underlättas eller annanåtgärd vidtas så att de anställda kan få ett förstakontrakt. anser vidare att även andralegitimerade vårdgivargrupper utöver läkare ochsjukgymnaster skall ha möjlighet att bedrivaverksamhet som enskild vårdgivare och erhållafinansiering genom . Ett nationelltersättningssystem, liknande det som gäller förläkare och sjukgymnaster, måste utformas för allakategorier av enskilda vårdgivare.6. Vissa frågor i anslutning till den nationellahandlingsplanen för utveckling av hälso- ochsjukvårdenKerstin () anför:Propositionens förslag om en satsning påprimärvården, betonandet av vikten av en fastläkarkontakt samt de många uttalandena om värdet avmångfald bland vårdgivarna är värdefulla. Dock finnsdet tyvärr inte i majoritet för attåterinföra den etableringsfrihet för allmänläkaresom fanns i husläkarlagen. I övrigt stämmerförslagen väl överens med det husläkarsy-stem somFolkpartiet liberalerna arbetat för sedan mitten av70-talet.Det är glädjande att en majoritet av utskottet nu ibetänkandet ställer sig bakom ett tillkännagivandetill regeringen om att den skyndsamt bör återkommatill med förslag till finansiellsamordning mellan hälso- och sjukvården,och socialförsäkringen i syfte attunderlätta samarbete för att åstadkomma ökad hälsaoch minskade sjukskrivningar.Enligt min mening utgör således förslagen ipropositionen om inriktning och åtgärder för att ökamångfalden av vårdgivare inom primärvården ochomsorgen ett steg i rätt riktning. krävsdock betydligt mer konkreta förslag för att visionenom verklig mångfald bland vårdgivare skall bliverklighet. Jag beskriver några av de viktigasteförslagen nedan.Det finns i mer än tillräckligt medutbildade allmänläkare för att klara hela denplanerade utbyggnaden upp till 6 000husläkare/familjeläkare, men många av dem har lämnatprimärvården. Det krävs bl.a. etableringsfrihet ochatt landstingen tvingas behandla offentlig ochprivat vård på lika villkor för att de skall kommatillbaka. då husläkarlagen ochetableringsfrihet gällde tillkom i genomsnitt 450allmänläkare . Etableringsfrihet skall enligtmin mening även gälla för sjukgymnaster,geriatriker, barnläkare, gynekologer ochbarnmorskor. Likaså bör rätten att överlåta enetablering återinföras. Jag noterar därför medtillfredsställelse uppgiften att regeringen nu harför avsikt att göra en analys för att undersöka detnuvarande regelverkets effekter.All öppenvård bör konkurrensutsättas. Pådet sättet ökar effektiviteten och privataalternativ får större utrymme. Kvalitetscertifikatskall krävas för all den verksamhet som upphandlasefter konkurrensutsättning.Enligt min uppfattning är frågan om antaletspecialister i allmänmedicin av grundläggandebetydelse för primärvårdens utveckling. Även i dennadel anser jag att förslaget i betänkandet om ensnabbare utbyggnad än den som angavs i propositionenutgör en förbättring. Enligt min uppfattning bördock ett aktivt arbete bedrivas så att antaletspecialister kan öka än snabbare så att målet enallmänläkare per 1 500 invånare kan uppnås inom enfemårsperiod.7. Utvecklingen av hälso- och sjukvårdenThomas () anför:Propositionens förslag innebär en kraftfull satsningpå primärvården. Enligt min uppfattning är dennasatsning ytterst angelägen, och jag ställer migdärför bakom propositionen. En sådan satsning börsom jag ser det innebära avlastning av sjukhusen.Jag vill dock framhålla att den nu aktuellahandlingsplanen i realiteten endast avserprimärvården. Hela akutsjukvården och slutenvårdenlämnas utanför de bedömningar som görs. Likasåsaknas en diskussion om de små sjukhusens roll samtnärhet till akutsjuhus. Enligt min uppfattning börregeringen därför återkomma till med enmotsvarande helhetsbedömning av dessa delar avsjukvården.Miljöpartiet anser att tandvården bör införlivas ihälso- och sjukvården. Med tanke på att regeringenhelt lämnat direktiv till en utvärdering avtandvårdsreformen har vi valt att inte förtillfället gå vidare i denna fråga.Enligt 5 § i hälso- och sjukvårdslagen harlandstingen skyldighet att organisera primärvårdenså att alla bosatta inom får tillgångtill och kan välja en fast läkarkontakt. Enligt nugällande lagstiftning skall en sådan läkare haspecialistkompetens inom allmänmedicin. Mångapatienter efterfrågar dock möjligheter till en fastläkarkontakt med annan specialistkompetens änallmänmedicin. Det kan gälla patienter med kroniskasjukdomar som vill ha en annan kompetens ellerföräldrar som vill att barnen skall ha en barnläkaresom fast läkarkontakt. Jag anser att det börövervägas att förändra lagen så att den fastaläkarkontakten tillåts vara en läkare med annanspecialistkompetens.Jag anser vidare att frågan om diskriminering pågrund av psykisk ohälsa bör uppmärksammas. Enförändring kan visserligen skönjas de senasteårtiondena. finns det dock i samhälletsstrukturer en mängd olika system, lagar, regleringaretc. som fortfarande understödjer och konserverarett föråldrat synsätt på psykisk ohälsa. Tydligastsyns detta när det gäller skillnaderna i samhälletsekonomiska stöd till behandling av kroppslig sjukdomrespektive behandling av psykisk ohälsa. Men även ilagtext och andra typer av regleringar kanskillnader i synsätt komma till uttryck. legitimerade psykologer, som arbetar privat,inte blivit anslutna till , varfördet kan bli dyrt att gå i samtal hos enprivatpraktiserande psykolog. En nationellarbetsgrupp bör därför tillsättas, med syfte attkartlägga och analysera hur samhället genom olikaregelsystem konserverar ett diskriminerande synsättpå psykisk ohälsa. Arbetsgruppens uppgift bör ocksåvara att föreslå åtgärder för att uppnå ettjämställt synsätt på kroppslig sjukdom och psykiskohälsa.Enligt min mening utgör förslagen i propositionenom inriktning och åtgärder för att öka mångfalden avvårdgivare inom vården och omsorgen ett positivtförsta steg. krävs dock betydligt merkonkreta förslag för att visionen om verkligmångfald bland vårdgivare skall bli verklighet. Jagser med tillfredsställelse på uppgiften attregeringen har för avsikt att göra en analys för attundersöka det nuvarande regelverkets effekter närdet gäller rätten att överlåta en etablering.Konkurrensneutralitet måste råda mellan offentligaoch privata vårdgivare.