bet · GN01LU17 · 2000-04-11 00:00:00 — En sådan bör dockåstadkommas genom skilda lösningar beroende på vilken typ av avtalsvillkorsom gäller för försäkringen. En pensionsförsäkring som över huvud taget integår att återköpa på grund av försäkringstekniska hinder bör, enligt kronofog-demyndighetens mening, inte utgöra ett generellt hinder mot skuldsanering.Det förhållandet att en gäldenär i dessa fall får behålla en tillgång som han psikt kommer i åtnjutande av bör inte utan vidare vara diskvalificerande.Omständigheten bör i stället vägas in vid bedömningen av den kvalificeradeinsolvensen och vid skälighetsbedömningen. I fråga om denna omständighetbör, anför kronofogdemyndigheten, enhetlighet kunna skapas genom dom-stolspraxis. Eventuellt kan rekommendationer från vara avvärde för att styra rättstillämpningen åt detta håll. När det gäller den typ avförsäkring som kräver dispens från skattemyndigheten finns enligt kronofog-demyndigheten i flera alternativa vägar att gå för att lösa detuppkomna problemet. Det effektivaste, enklaste och mest ändamålsenliga äratt i sina rekommendationer förordar att skattemyndigheter-na generellt skall medge dispens när ett beslut om att inleda skuldsaneringföreligger. Ett sådant beslut bör alltså alltid anses utgöra synnerliga skäl födispens. Ett annat sätt att skapa enhetlighet är att ändra lagstiftningen så atdet uttryckligen anges att ett beslut om att inleda skuldsanering är ett till-räckligt skäl för dispens.Enligt i bör personer som är föremålför skuldsanering omfattas av dispensmöjligheter vad gäller uttagande avpensionssparande i förtid.Kronofogdemyndigheten i anför i sitt remissyttrande att lag-stiftaren bör klargöra kriterierna för tillämpning av skuldsaneringslagen närgäldenären äger en pensionsförsäkring eller likartad tillgång. Enligt myndig-heten bör därvid möjligheterna till återköp utökas.Konsumentverket anser att reglerna för återköp av pensionsförsäkringaroch till förtida uttag av även andra privata pensionsformer i samband medskuldsanering bör ses över. Med hänsyn till att det privata pensionssparandetökar kan ännu fler gäldenärer komma att få problem i samband med skuldsa-nering, om inte dispensmöjligheten förändras.Enligt skulle en tydlighet i regler och en enhetligtillämpning innebära att de olikheter som förekommer på olika hållminskar, vilket ur konsumenternas synvinkel är positivt. Ändrade möjlighe-ter att ta ut pensionssparande alternativt att bortse från pensionssparandet vid ställningstagandet till om skuldsanering bör beviljas, bör enligtKonsument utredas.Konsumentvägledarnas förening är av den uppfattningen att ett pensions-sparande inte bör hindra en skuldsanering; i annat fall skulle en ekonomiskrehabilitering av gäldenären få vänta ända till dess att pensionssparandet kantas i anspråk, kanske först . Det är emellertid, anför föreningenvidare, rimligt att alla tillgångar, inklusive pensionssparande, realiseras viden skuldsanering varvid borgenärerna får bättre utdelning enligt betalnings-planen.Svenska Bankföreningen anser att det bör vara möjligt för en person som ärföremål för skuldsanering att få tillgång till sitt privata pensionssparande iförväg. En lagändring är nödvändig så att utvidgade möjligheter härtill ges.Kreditgivarna har, anför bankföreningen, av naturliga skäl svårt att anse engäldenär insolvent, vilken har stora tillgångar bundna i ett sådant sparande.Genom att borgenärerna inte får tillgång till pensionssparandet kan dagensregel dessutom uppmuntra till illojalt beteende av personer som har svårt attbetala sina skulder, t.ex. genom att medel används för pensionssparande istället för nedbetalning av skulder. Föreningen välkomnar sålunda en över-syn av frågan.Enligt kan ett pågående skuldsaneringsförfa-rande utgöra en av de omständigheter som innefattas i den helhetsbedömningsom görs när en ansökan om återköp av försäkring prövas. Det kan däremotinte komma i fråga att behandla en ansökan om återköp av försäkring påsärskilt sätt av det skälet att skuldsanering har aktualiserats. Enligt förbundär det således inte rimligt att återköp av försäkring skall betraktas som ettvillkor för att ett skuldsaneringsförfarande skall komma till stånd. Det är intheller acceptabelt att förekomsten av en försäkring som inte kan återköpasutgör hinder mot skuldsanering. Till stöd för detta ställningstagande bör,anför förbundet, särskilt framhållas att försäkring utgör ett betydande socialtskydd för den enskilde.Av remissvaren kan utskottet inte komma till någon annan slutsats än attdet förekommer en olikhet i praxis hos skattemyndigheter och kronofogde-myndigheter när det gäller hanteringen av pensionsförsäkringar och annatprivat pensionssparande i samband med skuldsanering. Enligt utskottetsmening är denna brist på enhetlighet i bedömningarna otillfredsställande, ochåtgärder bör vidtas för att komma rätta till med förhållandena. Det fårankomma på regeringen att, med beaktande av vad som anförts i motionernaoch remissvaren, ta initiativ till och bestämma formerna för övervägandenom erforderliga åtgärder och, om lagändringar påkallas, återkomma till riks-dagen med erforderliga lagförslag.Vad utskottet sålunda anfört bör , med bifall till motionernaL301, L302 och L306, som sin mening ge regeringen till känna.Kostnader vid konkursförvaltningDe väsentligaste bestämmelserna om konkurs finns i konkurslagen(1987:672). Ett konkursförfarande inleds med att rätten på ansökan av gälde-när eller borgenär beslutar om konkurs. Genom konkursbeslutet förlorargäldenären rådigheten över den egendom som ingår i konkursboet. Rådighe-ten tillkommer i stället den förvaltare som utses av rätten. I princip anförtroförvaltaruppdrag advokater som har specialiserat sig på konkursförvaltning.Förvaltarens uppgift är att realisera tillgångarna i boet och dela ut influtnamedel till borgenärerna. Utdelningen skall ske enligt en viss ordning, den s.k.förmånsrättsordningen, som regleras i förmånsrättslagen (1970:979). För-månsrättslagen skiljer mellan särskild och allmän förmånsrätt. Särskild för-månsrätt följer bl.a. med företagshypotek och med inteckning i fast egendom.Innan utdelning sker till borgenärerna skall dock, enligt 14 kap. 2 § kon-kurslagen, betalning ur egendomen utgå för konkurskostnaderna och förannan skuld som konkursboet ådragit sig, s.k. massaskuld.Vad som utgör konkurskostnader i konkurslagens mening regleras i 14kap. I första stycket nämns arvode och kostnadsersättning till förvalta-ren. Som exempel på sådan kostnadsersättning har i förarbetena nämntsutlägg för resor och kostnader för arkivering av gäldenärens redovisnings-handlingar (prop. 1986/87:90 s. 374). I den mån konkurskostnaderna inte kantas ut ur boet skall de enligt 14 kap. 2 § konkurslagen betalas av staten. För-valtaren får med stöd av 14 kap. 13 § under förvaltningens gång ur konkurs-boet ta ut medel för att betala de kostnader som uppdraget medfört.Högsta domstolen har i ett rättsfall (NJA 1999 s. 358) prövat frågan om enkonkursförvaltare, som av egna medel förskotterat kostnader för försäljningav i boet ingående fastigheter, varit berättigad till ersättning för utläggen.Omständigheterna var sådana att fastigheterna inte gick att sälja. Domstolenkonstaterar att gällande rätt innebär att kostnader för vård och försäljning avsådan egendom vari särskild förmånsrätt gäller inte är att anse som konkurs-kostnader i lagens mening (se prop. 1986/87:90 s. 387). Detta har, enligtHögsta domstolen, sin grund i att sådana kostnader avsetts skola belastaegendomen och bl.a. inte omfattas av statens subsidiära betalningsansvarenligt 14 kap. 2 § konkurslagen. Enligt är det emellertidtydligt att den angivna regleringen - som terminologiskt är egenartad ochförvillande - kan leda till otillfredsställande resultat. Förvaltaren är i prinskyldig att realisera egendom som ingår i konkursen (beträffande fast egen-dom, se 8 kap. 6 § konkurslagen). Om det inte finns avkastning eller andramedel som förvaltaren får använda till att förskottera kostnad för försäljningoch någon borgenär inte är beredd att lägga ut beloppet, kan det - konstaterardomstolen - visa sig omöjligt att sälja egendomen. Om förvaltaren förskotte-rar kostnaden av egna medel - vilket han inte är skyldig att göra - får hantillbaka beloppet, om egendomen säljs. Men om den inte blir såld, uppstården situation som förelåg i målet. Även om bestämmelserna kan medföraotillfredsställande följder är, enligt , förhållandena intesådana att det finns anledning att frångå en i och för sig klar reglering somdessutom varit åsyftad. Domstolen tillägger att det numera, efter 1994 årsändringar av 12 kap. utsökningsbalken, finns större möjligheter för en kon-kursförvaltare att få en fastighet såld exekutivt (se prop. 1993/94:191, bet.LU30). Utgången i målet blev således att konkursförvaltaren inte ansågsberättigad till ersättning för de ifrågavarande utläggen.I motion L304 av () yrkas att hos regering-en begär förslag till ändring i konkurslagen som innebär att förvaltaren alltidfår ersättning för nödvändiga kostnader nedlagda på förvaltningen.Utskottet utgår från att motionen väckts med anledning av det ovan redovi-sade rättsfallet. Högsta domstolens beslut meddelades . Isammanhanget bör noteras att den ledamot av som varreferent i målet i det refererade avgörandet för egen del tillagt att det framssom ofrånkomligt att regleringen i 14 kap. konkurslagen ses över av lagstif-taren. Mot denna bakgrund utgår utskottet från att regeringen redan är upp-märksammad på motionsspörsmålet. För det fall det skulle visa sig att det ärpåkallat med ändringar i konkurslagen utgår utskottet från att regeringenåterkommer till med erforderliga lagförslag. Något tillkännagivan-de från sida är därför inte erforderligt.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L304.FörmånsrättsordningenI förmånsrättslagen (1970:979) görs, som berörts i föregående avsnitt, skill-nad mellan å ena sidan s.k. särskilda förmånsrätter, som belastar endast vissegendom och som gäller både vid utmätning och i konkurs, samt å andrasidan s.k. allmänna förmånsrätter, som avser all gäldenärens egendom ochsom gäller enbart i konkurs. Särskild förmånsrätt, som i princip har företrädeframför allmän förmånsrätt, följer bl.a. med företagshypotek, varmed avsesen säkerhetsrätt på grund av inteckning i en näringsidkares lösa egendom,och med inteckning i fast egendom. Allmän förmånsrätt har exempelvisunder vissa förutsättningar fordringar på skatt och allmänna avgifter samtvissa fordringar på lön. Den närmare omfattningen av de fordringar somomfattas av skatteförmånsrätten framgår av lagen (1971:1072) om förmåns-berättigade skattefordringar m.m.I motion Sk326 anför m.fl. (m) att ett mer jämbördigtsystem för samtliga fordringsägare, inklusive staten, skulle vara till fördel falla parter. Om staten tvingades att bevaka sina fordringar på samma villkorsom andra fordringsägare skulle dessutom, enligt motionärerna, oseriösaföretagare kunna upptäckas snabbare än . I motionen yrkas att riksdagenbeslutar att förmånsrätten för skatter tas bort (yrkande 10).I december 1995 tillkallades med uppgift att utre-da frågor om förmånsrätt i konkurs, lönegaranti och underlaget för företags-hypotek (dir. 1995:163). Kommitténs huvuduppgift var att ta ställning tillbl.a. om statens förmånsrätt för skatter och avgifter bör slopas och om före-tagshypoteket bör ges en annan ställning än det har . Utredningsuppdra-get utvidgades sedermera genom tilläggsdirektiv (dir. 1997:26, 1997:82 och1999:17).Förmånsrättskommittén avslutade sina huvudsakliga uppgifter i februari1999 genom att till Justitieministern överlämna huvudbetänkandet (SOU1999:1) Nya förmånsrättsregler. Kommitténs förslag innebär bl.a. att statensförmånsrätt för skatter och avgifter avskaffas och att företagshypoteket om-vandlas till en allmän förmånsrätt som gäller i hälften av all gäldenärensegendom som återstår sedan fordringar med bättre förmånsrätt fått full betal-ning.Riksdagen har tidigare på utskottets förslag avslagit motioner med krav påvissa förändringar i förmånsrättsordningen, bl.a. om att statens förmånsrättför skatter m.m. avskaffas, med hänvisning till Förmånsrättskommitténsarbete (se bl.a. bet. 1998/99:LU11).Förmånsrättskommitténs huvudbetänkande har remissbehandlats. För-slagen i betänkandet och remissvaren bereds i Regerings-kansliet. Det finns enligt utskottets mening inte heller nu anledning att före-gripa den fortsatta beredningen, och utskottet avstyrker därför bifall till mo-tion Sk326 yrkande 10.En utsökningsrättslig frågaOm en fordran eller något annat anspråk inte fullgörs frivilligt i rätt tid kanfordringsägaren få biträde av kronofogdemyndigheten för att verkställa an-språket. Till frågor om verkställighet enligt utsökningsbalken hör i förstahand verkställighet av domar och andra exekutionstitlar. Om exekutionstitelnavser betalningsskyldighet verkställs den genom utmätning. Kronofogde-myndigheterna verkställer också beslut om avhysning och annan handräck-ning. Utöver de exekutiva uppgifterna enligt utsökningsbalken har kronofog-demyndigheterna att handlägga verkställighetsärenden enligt vissa andraförfattningar, t.ex. lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullaroch avgifter samt mål om återtagande av gods som köpts på kredit enligtkonsumentkreditlagen (1992:830) och lagen (1978:599) om avbetalningsköpmellan näringsidkare.Mål om verkställighet (utsökningsmål) enligt utsökningsbalken kan varaav två slag - allmänna mål eller enskilda mål. Allmänna mål är i huvudsakmål om uttagande av böter, vite, skatt, tull, avgift och liknande medel somtillkommer staten. Utsökningsmål som inte är allmänna är enskilda. Ett ut-sökningsmål uppkommer när någon ansöker om verkställighet av ett anspråkmot någon annan.När det gäller hanteringen hos kronofogdemyndighen av mål som gällerbetalningsskyldighet handläggs de flesta allmänna mål lika och är föremålför kontinuerlig bevakning och verkställighet tills skulderna antingen är fulltbetalda eller har preskriberats. Enskilda mål handläggs i ettårsperioder meden möjlighet för sökanden till förlängning.I räntelagen (1975:635) regleras möjligheterna för den som har en pen-ningfordran mot annan att få ränta på fordringen. Lagen gäller i den månnågot annat inte har avtalats mellan parterna eller annars är föreskrivet isärskilda bestämmelser. Huvudregeln enligt räntelagen är att ränta på enfordran inte utgår för tid innan fordringen är förfallen till betalning. I lageges ett antal regler för hur räntan skall beräknas när betalning inte sker i rätid. I enlighet med dessa regler löper i princip ränta på en fordran även sedanbetalningskravet har lämnats in till kronofogdemyndigheten för indrivning.I motion L305 av () framhålls att människor plöts-ligt kan hamna i ekonomiska svårigheter på grund av sjukdom, arbetslöshetm.m. I en sådan situation kan det lätt hända att räkningar och betalningsfö-relägganden hopar sig och skulderna bara ökar. En skuld på ett obetalt an-språk ökar också sedan kravet lämnats till kronofogdemyndigheten för in-drivning genom att ränta löper på fordringen även därefter. Enligt motionä-rens mening bör ränteuppräkningen begränsas sedan kravet hamnat hoskronofogdemyndigheten för att underlätta för gäldenären att komma ur sinskuldsituation. I motionen yrkas ett tillkännagivande härom.Utskottet vill först peka på att det enligt gällande rätt finns vissa möjlig-heter till befrielse från eller jämkning av ränta. I skattebetalningslagen(1997:483) 13 kap. 1 § och 15 kap. 7-8 §§ samt 19 kap. 11 § regleras sålun-da möjligheten att erhålla befrielse helt eller delvis från förseningsavgift ockostnadsränta. Vidare är det genom 36 § avtalslagen (1915:218) möjligt attjämka eller åsidosätta oskäliga avtalsvillkor. Bestämmelsen medför en möj-lighet att ta hänsyn till senare inträffade förhållanden för det fall när tilläningen av det ursprungliga avtalsvillkoret i ljuset av de nya omständigheter-na skulle framstå som oskäligt. Av 8 § räntelagen (1975:635) framgår atträntan får jämkas om en gäldenär på grund av sjukdom, arbetslöshet ellerliknande omständighet som han inte kunnat råda över varit förhindrad attbetala i rätt tid och en sådan skyldighet att utge full ränta med anledning avdröjsmålet skulle vara oskäligt. I 6 § skuldsaneringslagen stadgas att enskuldsanering medför att rätten till ränta eller dröjsmålsavgift på fordran somomfattas av skuldsaneringen bortfaller för tiden efter det att beslut om attinleda skuldsanering fattats.En motion med liknande inriktning som den nu aktuella behandlades ingå-ende av utskottet (bet. 1997/98:LU14). Motionen remissbehand-lades varvid samtliga remissinstanser, bl.a. med hänvisning till skuldsane-ringsinstitutet och ovan redovisade bestämmelser om möjligheter till jämk-ning av ränta, avstyrkte bifall till den då aktuella motionen. Remissvarenfinns redovisade i lagutskottets betänkande 1997/98:LU14 s. 27. Utskottetpekade på att det enligt gällande rätt finns vissa möjligheter till befrielse feller jämkning av ränta samt redogjorde för innebörden i de berörda reglerna.Efter att ha redovisat inställningen från de remissinstanser som yttrat sig övemotionen förklarade sig utskottet inte ha någon annan uppfattning än re-missinstanserna och avstyrkte bifall till motionen. följde utskottet.Utskottet har inte ändrat inställning i frågan och avstyrker bifall till motionL305. beträffande ett nytt skuldsaneringsförfarandeatt avslår motion 1999/2000:L303,2. beträffande pensionsförsäkringar vid skuldsaneringatt med bifall till motionerna 1999/2000:L301,1999/2000: L302 och 1999/2000:L306 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört,3. beträffande kostnader vid konkursförvaltningatt avslår motion 1999/2000:L304,res. (m, kd)4. beträffande statens förmånsrätt för skatteratt avslår motion 1999/2000:Sk326 yrkande 10,5. beträffande ränta vid indrivningatt avslår motion 1999/2000:L305.Stockholm den 11 april 2000På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), RolfÅbjörnsson (kd), (), StigRindborg (m), (), (m), (), (), (), (),(), (), BeritAdolfsson (m), (), (), () och (). Kostnader vid konkursförvaltning (mom. 3)(), (), (m), ElizabethNyström (m), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 11 börjar med "Utskottetutgår" och på s. 12 slutar med "motion L304" bort ha följande lydelse:Som framgår av rättsfallet NJA 1999 s. 358 och av vad som anförs i mo-tion L304 kan regleringen i 14 kap. konkurslagen om konkurskostnader ledatill otillfredsställande resultat. Utskottet delar motionärens uppfattning attkonkursförvaltaren alltid bör vara berättigad till ersättning för nödvändigakostnader som han eller hon lagt ned för att åstadkomma en avveckling avkonkursboet. Enligt utskottets mening bör därför konkurslagen ändras i denriktningen.Vad utskottet sålunda anfört bör , med bifall till motion L304,som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande kostnader vid konkursförvaltningatt med bifall till motion 1999/2000:L304som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört.Särskilt yttrandeFörmånsrättsordningenRolf (), (), (m), ElizabethNyström (m), (), (), ()och () anför:Huvudpunkterna i förslag gäller företagshypoteketsställning, skatteförmånsrätten och löneskyddet vid arbetsgivarens obestånd.Vi delar kommitténs uppfattning att förslagen bör ses sammantagna och attreformens syften kan uppnås endast om alla förslag genomförs som en hel-het. Med hänsyn till det anförda och till att motion Sk326 yrkande 10 ärbegränsad till ett förslag om avskaffande av förmånsrätten för skatter har vivalt att inte reservera oss till förmån för motionsyrkandet. Vi anser i ställetatt man nu från sida bör avvakta förslag från regeringens sida omen helhetslösning. Det förtjänar härvid att understrykas att ansåg att en helhetslösning i sig var av största värde.Remissyttrande över motionerna1999/2000:L301, L302 och L306På lagutskottets begäran har yttrande över motionerna avgivits av , , , , i , i ,i , , Konsument Göte-borg, , och . Remissinstanserna har därvid anfört följande.Stockholms tingsrättEnligt fjärde stycket till anvisningspunkten 1 i anvisningarna till 31 § kom-munalskattelagen (jfr numera inkomstskattelag) får skattemyndigheten efteransökan besluta att pension, som skall utgå på grund av pensionsförsäkring,får börja betalas ut innan pensionsspararen fyllt . En förutsättning är atdet finns "särskilda skäl" för att medge förtida utbetalning. En motsvarandereglering finns i fjärde stycket till anvisningspunkten 3 i anvisningarna såvitavser utbetalning från pensionssparkonto enligt lag (1993:931) om individu-ellt pensionssparande.Beslut av skattemyndigheten som sagts nu får enligt sista stycket i anvis-ningspunkten 1 resp. 3 överklagas hos . Riksskatteverketsbeslut får inte överklagas.Enligt tingsrättens uppfattning talar sakliga skäl starkt för att skuldsaneringskall kunna komma till stånd också i de fall där den gäldbundne äger enpensionsförsäkring eller har medel innestående på ett pensionssparkonto ochatt försäkringens förmögenhetsvärde liksom behållningen på pensionsspar-kontot därvid också skall kunna tas i anspråk för att förnöja borgenärerna.Det problem som motionärerna tar upp synes ha sin grund i att skattemyn-digheterna i vart fall inte regelmässigt vill medge dispens som möjliggörförtida utbetalning. I den mån en förestående skuldsanering tillåts utgöradispensgrund kan ju existensen av en pensionsförsäkring eller medel på ettpensionssparkonto inte gärna ses som ett hinder mot att bevilja skuldsane-ring. Meddelas dispens bortfaller också automatiskt de problem som följer avatt vissa kronofogdemyndigheter, enligt vad som påstås av några av motionä-rerna, beviljar skuldsanering trots att pensionsförsäkringens förmögenhets-värde eller medlen på ett pensionssparkonto inte får användas för att tillgo-dose borgenärerna. Blir medlen fria kommer de ju att användas för att till endel ge borgenärerna betalt. Under alla förhållanden borde dock den olikarättstillämpning som påstås förekomma hos kronofogdemyndigheterna kunnarättas till genom att vägledande prejudikat kommer till stånd efter överkla-gande till högre rätt, i sista hand till Högsta domstolen.På samma sätt borde å sin sida genom ett vägledande av-görande kunna undanröja den olikhet i dispensprövningen som påstås före-komma hos skattemyndigheterna. Som framgått är det därvid tingsrättensmening att skuldsanering generellt bör utgöra dispensgrund. En sådan lös-ning har också den fördelen att den , såsom en bieffekt, torde elimi-nera bristen på likabehandling - om nu sådan förekommer - hos kronofog-demyndigheterna i skuldsaneringsärenden.Motionärerna synes syfta till att gällande regler för skuldsanering resp.dispens för förtida uttag ändras. Vill man åstadkomma en snabb förändringär givetvis lagstiftningsvägen den mest effektiva. Som framgått torde detdärvid vara tillräckligt att i skattelagstiftningen uttryckligen ange att dispeskall medges om det erfordras för att genomföra en skuldsanering. Huruvidaen så långtgående konkretion inom lagstiftningen är önskvärd eller om för-ändringen i stället bör ske genom rättspraxis är en juridisk-teknisk fråga somlämpligen bör övervägas i lagutskottet och eventuellt inom regeringskanslietunder ärendets fortsatta beredning. Därvid bör också övervägas andra teknis-ka frågor såsom i vilket skede och på vilka villkor i övrigt utbetalning skallfå äga rum.DomstolsverketDomstolsverket har inhämtat att arbetarmed en lösning på det problem som tas upp i de remitterade motionerna. Motbakgrund härav har verket inte några synpunkter att anföra.FinansinspektionenMotion L301 berör närmast möjligheten för skatte- och kronofogdemyndig-heter att bortse från gjorda inbetalningar till pensionsförsäkringar (eller indviduellt pensions-sparande) vid ansökan om skuldsanering.