bet · GN01MJU17 · 2000-05-23 00:00:00 — På ansökan av styrelsen för de jaktvårdsområdesföreningarsom berörs kan , enligt 27 § lagen om jaktvårdsområden, beslutadels att föra samman flera jaktvårdsområden till ett jaktvårdsområde, dels attdela upp ett jaktvårdsområde i flera jaktvårdsområden. För sådan ombildninggäller villkoren för och förfarandet vid bildande av jaktvårdsområde. Påansökan av jaktvårdsområdesföreningens styrelse får vidare,enligt 28 §, besluta att en fastighet skall anslutas till jaktvårdsområdet. Försådan anslutning fordras medgivande av fastighetens ägare och, om fastig-heten ingår i ett annat jaktvårdsområde, av jaktvårdsområdesföreningen fördet området.I 29 § lagen om jaktvårdsområden finns regler om uteslutning av fastighetur jaktvårdsområdet. får besluta att en fastighet skall uteslutasom fastigheten på grund av ändrad användning eller annars väsentligen sak-nar betydelse för jaktvården. Om fastighetsägarna och jaktvårdsområdesför-eningen är ense om att fastigheten skall uteslutas får föreningen besluta ifrågan. I 32 § lagen om jaktvårdsområden föreskrivs att om den som har rättatt jaga inom ett jaktvårdsområde bryter mot de regler som enligt stadgarnaeller jaktstämmans beslut gäller för jakten inom området döms han till böter,om inte gärningen är belagd med straff i annan lag eller författning. Fällseller fångas villebråd genom sådant brott skall villebrådet eller värdet däravförklaras förverkat, om det inte är uppenbart obilligt. Förverkat villebrådtillfaller jaktvårdsområdesföreningen.En medlem, vars rätt berörs av beslut på jaktstämma eller beslut av jakt-vårdsområdesföreningens styrelse, kan enligt 33 § lagen om jaktvårdsområ-den överklaga beslutet hos . Överklagandebestämmelsen inne-bär att prövning inte skall avse det överklagade beslutetslämplighet utan endast dess laglighet. har därmed inte hellerbefogenhet att ersätta det överklagade beslutet med ett annat. Länsstyrelsensbeslut enligt lagen får enligt 34 § lagen om jaktvårdsområden överklagas hosallmän förvaltningsdomstol.Propositionens lagförslag i huvuddragI propositionen föreslås att den nuvarande lagen om jaktvårdsområden ersättsmed en ny lag om viltvårdsområden. Dessutom föreslås vissa ändringar ijaktlagen.Den nya lagen om viltvårdsområden innebär att ett viltvårdsområde kanbildas i syfte att främja viltvården genom en samordning av jakten och andraåtgärder till skydd och stöd för viltet. Fastighetsägarna inom området bildaren viltvårdsområdesförening. Samordningen inom området skall avse någoneller några av viltarterna älg, kronhjort, dovhjort, rådjur, vildsvin, varg, jälo eller björn. Kravet gäller oavsett om de berörda fastighetsägarna är över-ens om att bilda området eller inte. Som ytterligare krav för att ett viltvårdsområde skall bildas gäller att fyra femtedelar av fastighetsägarna, som ocksåskall äga fyra femtedelar av marken inom området, är överens om bildandet.Jämfört med vad som gäller för jaktvårdsområdena kommer verksamheteninom ett viltvårdsområde att omfattas av en tydligare reglering. får rätt att fatta beslut i viltvårdsfrågor med bindande ver-kan för medlemmarna endast om lagen innehåller en uttrycklig regel om det.Föreningen är dock oförhindrad att fatta beslut också i andra viltvårdsfrågorän de som anges i lagen, t.ex. i sådana frågor som rör småviltet, om för-eningens beslut inte medför att enskilds rätt kränks.Den straffbestämmelse som finns i lagen om jaktvårdsområden ersätts meden rätt för en viltvårdsområdesförening att besluta om avstängning från om-rådesjakt. De föreslagna ändringarna i jaktlagen innebär bl.a. att besittnings-skyddet vid vissa jakträttsupplåtelser försvinner. I stället införs regler sominnebär att upplåtelseavtal som löper eller skall sägas före avtalstidens slut. Samma uppsägningstid föreslås gälla föravtal som löper på obestämd tid.Slutligen föreslås en ändring i sekretesslagen (1980:100). Ändringen inne-bär att sekretess skall gälla vad avser förande av eller uttag ur jaktkorts- ocjägarexamensregistren, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan faraför att vapen eller ammunition kommer till brottslig användning.Den nya lagen om viltvårdsområden och ändringarna i övriga lagar före-slås träda i kraft den 1 januari 2001.MotionernaI motion MJ31 (c) som väckts med anledning av propositionen har kritikriktats mot att samordningen av jakten inom ett viltvårdsområde inte omfat-tar småviltet (yrkande 1). Enligt motionerna MJ25 (v) yrkande 1 och MJ33(s) yrkande 2 bör samordning av jakt efter småvilt anses utgöra ett sådantangeläget allmänt intresse som kan ligga till grund för att bilda viltvårdsom-råden. I motion MJ29 (fp) anförs att småviltsjakten i inland börsärregleras. I inland utgör jaktvårdsområden basen för modern jaktoch viltvårdsarbete, och de förslag som förs fram i propositionen upplevssom en återgång till sekelskiftesvillkor.Tvångssammanslutning för samordning av viltvårdenRegeringens förslagI propositionen anförs att reglerna om egendomsskyddet i 2 kap. 18 § rege-ringsformen ändrades . Ändringen innebär, såvitt nu är avintresse, att inte bara expropriation eller liknande förfoganden utan ocksåinskränkningar i rätten att använda mark och byggnad omfattas av grund-lagsskyddet. Dessutom innebär ändringen att expropriation eller rådighetsin-skränkning får ske endast om inskränkningarna är nödvändiga för att tillgo-dose angelägna allmänna intressen.Regeringen anför vidare att genom lagen (1994:1219) om den europeiskakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grund-läggande friheterna införlivades nämnda konvention med svensk rätt. Kon-ventionen innefattar bl.a. bestämmelser om egendomsskydd. Genom avgö-randen av Regeringsrätten har uppmärksamhet riktats mot tillämpningen isvensk rätt av den s.k. proportionalitetsprincipen. Principen innebär att vidprövning av frågan om en åtgärd vidtagits i allmänt intresse ingår att avgöraom det skett en rimlig avvägning mellan det enskilda och det allmänna in-tresset, eller med andra ord om åtgärden varit proportionerlig.Regeringen har föreslagit att ett viltvårdsområde skall kunna inrättas en-dast om samordningen inom området avser något av viltslagen älg, kronhjort,dovhjort, rådjur, vildsvin, björn, järv, lo eller varg. Bildandet av viltvårdsorådet skall dessutom främja vården av det berörda viltslaget och vara lämp-ligt med hänsyn till områdets belägenhet och omfång samt viltstammen.Kraven gäller oavsett om fastighetsägarna är överens om att bilda områdeteller inte.Regeringen anför att det förslag som utredningen lagt fram innebär att vill-koren för att tvångsvis bilda ett viltvårdsområde skärps. Om fastighetsägarnainte är överens skall ett viltvårdsområde kunna bildas endast om det inbegri-per vård av stora rovdjur eller klövvilt.Enligt regeringens redovisning är den föreslagna ändringen motiverad avdet skärpta egendomsskyddet och av proportionalitets-regel. Regeringen anför att ett viltvårdsområde enligt utredningen skallkunna bildas mot en fastighetsägares vilja endast om det föreligger ett starktallmänt behov av samordning kring viltvården. Det behov av samordningsom finns måste vägas mot intresset att enskilds egendom skall vara tryggadmot rådighetsinskränkning. För att en enskild fastighetsägare skall behövatåla att en sammanslutning av enskilda bestämmer om jakten på hans markmåste samordningen av jakten vara motiverad av ett angeläget allmänt in-tresse. Vidare måste det föreligga proportionalitet mellan vad det allmännavinner och vad den enskilde förlorar på grund av sådana beslut. Regeringenanför vidare att behovet av samordning av viltvården enligt utredningenvarierar mellan olika viltslag. Utredningen gör den bedömningen att jaktenefter stora rovdjur och klövvilt, med undantag för rådjuret, utgör ett angelä-get allmänt intresse i hela landet. För rådjurets del föreligger ett sådant in-tresse i de nordligaste delarna i landet. För småviltet finns det däremot, enliutredningens uppfattning, inte samma behov av samordning. Djuren rör sigöver små områden och beståndet påverkas oftast inte av jakt. Vården avsmåviltet kan därför enligt utredningens mening inte anses utgöra ett sådantangeläget allmänt intresse som kan motivera ingrepp i den enskildes ägande-rätt.Vidare anförs i propositionen att utredningens förslag skiljer sig från rege-ringens förslag huvudsakligen genom att utredningen inte ställer upp någotkrav på att samordningen inom området skall avse vissa viltslag, om fastig-hetsägarna är överens om att bilda ett viltvårdsområde. Majoriteten av re-missinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Flera re-missinstanser, däribland ett antal länsstyrelser och ,anser att tvångsbildning skall kunna ske även för jakt efter småvilt. Vägver-ket och anser att även vården av rådjur generellt sett skallkunna motivera tvångsbildning. Några remissinstanser anser att tvångsbild-ning över huvud taget inte bör komma i fråga utan förordar att viltvårdensamordnas genom frivilliga insatser.Regeringen anför slutligen beträffande småviltet att viltforskningen ochallmänna erfarenheter har visat att bestånden av småvilt oftast inte påverkasav jakt. Dödligheten som jakten svarar för är ofta väsentligen mindre änannan dödlighet. Inom områden där jakt inte förekommer är småviltsbestån-den normalt inte heller större än inom områden där jakt äger rum. Dessutomhar småviltet normalt höga reproduktionstal. Detta innebär att om ett alltförhögt uttag skulle göras vid jakt, kommer skadan snart att läkas genom denhöga reproduktionen. Regeringen delar alltså utredningens bedömning att detför småviltet inte finns samma behov av samordning av jakten som för destörre viltslagen.UtskottetEn ny lag om viltvårdsområdenUtskottet instämmer i vad regeringen anfört om att lagstiftningen om jakt-vårdsområden fyller ett angeläget behov. Utskottet anser alltså i likhet medregeringen att det även fortsättningsvis bör finnas särskilda bestämmelser fören samordning av viltvården över fastighetsgränserna.Utskottet delar även uppfattningen att det finns skäl att se över stora delarav regleringen och göra åtskilliga ändringar - både sakliga och redaktionella.Såsom regeringen har föreslagit bör bestämmelserna om samverkan i viltvår-den därför tas upp i en ny lag. Utskottet instämmer i att den nya lagen bör harubriken lagen om viltvårdsområden samt att området bör administrerasgenom en viltvårdsområdesförening. I den nya lagen bör därmed också be-greppet jaktvård genomgående ersättas med uttrycket viltvård. Regeringenhänvisar i denna fråga bl.a. till 4 § jaktlagen (1987:259) där det finns enallmän bestämmelse om viltvård. Regeringen anser inte att det finns någothinder mot att det företas traditionella viltvårdsåtgärder inom det samver-kansområde som bildas.För bildandet av ett jaktvårdsområde krävs det enligt gällande rätt att bil-dandet är lämpligt med hänsyn till områdets belägenhet och omfång, vilt-stammen samt förhållandena i övrigt. Samma krav gäller oavsett om fastig-hetsägarna är överens om att bilda området eller inte. Det finns inte hellernågra begränsningar vad gäller vilka viltslag samordningen kan omfatta.Tvångsbildning kan alltså enligt gällande rätt ske för att samordna vårdenav allt jaktbart vilt. Utskottet anser, som närmare utvecklas i det följande, adessa förutsättningar skall gälla också i den nya lagen om viltvårdsområden.Angelägna allmänna intressenSom konstaterats i det föregående får ingrepp i den enskildes rådighet skeendast när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Såsomregeringen har anfört förutsätter därför en tvångslagstiftning om viltvårdenatt det finns ett väl underbyggt och ett av starka allmänna intressen motiveratbehov av att tillhandahålla en lagreglerad samordning över fastighetsgrän-serna.I förarbetena till 2 kap. 18 § regeringsformen (prop. 1993/94:117 s. 15)anges att med angelägna allmänna intressen avses främst sådana ingrepp somär motiverade med hänsyn till naturvårds- och miljöintressen men även tilltotalförsvarsintressen och ingrepp för att tillgodose samhällets behov avmark för bostäder och gator och andra kommunikationsleder m.m. Vidareanförs att det slutliga ställningstagandet till vad som är ett angeläget allmänintresse får göras från fall till fall i enlighet med vad som kan anses varaacceptabelt i ett demokratiskt samhälle. Regeringen anförde att den gällandelagstiftningen som medger ingrepp i annans egendom av de slag som reglerasi bestämmelsen kan i enlighet med vad kommittén funnit anses uppfylla detuppställda kvalifikationskravet. Vidare anfördes att något behov av följdänd-ringar i gällande lagar som tillåter ingrepp i den enskildes egendom därförinte finns. anförde att det slutliga ställningstagandettill vad som är allmänt intresse får göras från fall till fall i enlighet med vsom kan anses vara acceptabelt i ett demokratiskt samhälle. Det är alltsåenligt här fråga om ställningstaganden i den politiskabeslutsprocessen (1993/94:KU24 s. 28 f.).Viltvård som ett angeläget allmänt intresseUtskottet anser i likhet med vad som anförts i det nu aktuella betänkandet(SOU 1997:91 s. 318) att vården av viltet i vårt land är ett allmänintresse.Jaktvårdsområdena har fyllt en viktig funktion, främst genom att jaktenkunnat samordnas inom områdena. Härigenom har jaktuttaget anpassats tillden aktuella stammens storlek. Utskottet delar regeringens uppfattning attden samverkan över fastighetsgränserna som sker enligt lagen om jaktvårds-områden generellt sett är mycket betydelsefull från viltvårdssynpunkt. Mark-ägandet omfattar i stor utsträckning enheter som med hänsyn till storlek ochform inte är lämpliga för vård av allt vilt. Lagstiftningen fyller därför ävenenligt utskottets uppfattning ett angeläget behov.För ett stort antal människor, särskilt i glesbygd, är jakten en väsentlig dellivskvaliteten. Då jaktvårdsområdena för dessa människor i många fall är enförutsättning för en meningsfull jakt, kan de även ha betydelse för männi-skors vilja att stanna kvar i eller söka sig till glesbygd. Jakten är även en dav vårt kulturarv, vilket tryggas av jaktvårdsområdena eftersom många speci-fika svenska jakttraditioner och jaktformer, t.ex. jakt med drivande hund,spårningsjakt och toppskytte på skogsfågel, kräver stora sammanhängandearealer.Det är också angeläget att säkerställa en föryngring av jägarkåren för attäven säkra en god viltvård. Det är därför viktigt att även personer sominte har tillgång till egen jaktmark kan beredas möjlighet till jakt.Utskottet anser att det finns stora fördelar i en samordnad jakt över störreområden även när det gäller jakttillfällen. En splittrad jakt leder i allmänhettill att färre jägare kan utnyttja småviltsjakten. En samordnad småviltsjaktbör kunna öka utbudet av jakttillfällen eftersom en samordning är en förut-sättning för att området skall kunna upplåta jakt genom försäljning av små-viltskort till marklösa jägare. pekar på den möjlig-het till nya jakttillfällen, framför allt på småvilt, som skapas genom vilt-vårdsområdena. påpekar också att jakt efter småvilt vidareunder vissa förhållanden kan påverka individantalet. Om en art minskatkraftigt till följd av t.ex. en epizooti kan en total avlysning eller en begränning av jakt på en art påverka möjlighet till snabb åter-hämtning.Vid en skadskjutning under enskilda jakter kan finnas behov av att spåradet skadade djuret över flera fastigheter. Småviltsjakten saknar inte hellerbetydelse för stammarnas individtäthet, utan denna fråga bör ses i ett längreperspektiv. Förhållandena kan ändras och faktorer som hårda vintrar, sjuk-domsutbrott och plötslig ökning av vissa viltslag kan leda till att viltvårdsinsatser över större områden behövs.Genom bildandet av jaktvårdsområden skapas förutsättningar för god vilt-vård och ett klokt och långsiktigt nyttjande av viltstammarna genom jakt.Regeringen har föreslagit att ett viltvårdsområde skall kunna inrättas endastom samordningen inom området avser något av viltslagen älg, kronhjort,dovhjort, rådjur, vildsvin, björn, järv, lo eller varg. Förslaget innebär sam-ordning av jakt efter stora rovdjur och klövvilt.Utskottet instämmer i vad regeringen anfört om behovet av en lagregleradsamordning över fastighetsgränserna beträffande de av regeringen förordadeviltarterna. När det gäller rådjuret kan jakten såsom regeringen anfört underspeciella omständigheter påverka populationen. Som regeringen anför ärrådjursstammen i vissa delar av landet hotad, och i dessa delar kan det därförfinnas ett angeläget intresse av att rådjursstammen sköts på ett sådant sätt atdess existens inte äventyras. Även om rådjurens skadegörelse normalt är avringa betydelse har överstora stammar förorsakat skadegörel-se på skogsföryngringar, framför allt i . Utskottet instämmerdärför i att det finns behov av en lagligt stödd samordning för att komma tillrätta med dessa problem.Utskottet anser att regeringens synsätt i fråga om småviltsjaktens ställning iövrigt inom viltvårdsområdena är alltför snävt. Målsättningen bör vara att haen rik och varierad fauna med goda och välmående viltstammar samtidigtsom balans skall uppnås i förhållande till de areella näringarnas intressen ochtill trafiksäkerhetsintresset. Utskottet anser att denna målsättning även böromfatta våra småviltstammar. Olika arter av småvilt kan för det fall de till sinumerär inte är anpassade till de nämnda intressena orsaka stora olägenheter,t.ex. rådjur och bäver.Utskottet anser således att det finns ett behov av samordning även när detgäller vården av småviltet. Viltforskningen och allmänna erfarenheter harvisserligen visat att bestånden av småvilt ofta inte påverkas av jakt, menjakten kan ha betydelse för småviltstammarnas individantal under speciellaförhållanden. Den av utskottet förordade ordningen bör också leda till ettökat utbud på jakttillfällen när det gäller småvilt.Utskottet anser mot bakgrund av det anförda att det bör betraktas som ettangeläget allmänt intresse att samordna jakten på småvilt. Detta ställningsta-gande bygger även på behovet av att vidmakthålla en ekologisk balans inaturen. I förarbetena till ändringar i 2 kap. 18 § regeringsformenkonstaterades att det inte fanns något behov av följdändringar i då gällandelagar som tillåter ingrepp i den enskildes egendom. Såsom regeringen dåanförde ansågs inskränkningarna i gällande lagstiftning uppfylla kravet på attdet finns ett angeläget allmänt intresse. Utskottet konstaterar att tvångsbild-ning enligt nu gällande bestämmelser kan ske för att samordna vården av alltjaktbart vilt. Det bör därför inte möta något hinder att också fortsättningsvissamordna vården av småvilt enligt den föreslagna lagen om viltvårdsområ-den.Vid avgränsningen av de angelägna intressen som kan motivera en tvångs-bildning måste en avvägning göras mellan den inskränkning som den enskil-de kan få tåla och den betydelse som inskränkningen har i stort. Även om enändamålsenlig viltvård avseende småvilt i många fall bör kunna ske utansamordning över fastighetsgränserna, anser utskottet att samordningen avsmåviltsjakten inte innebär ett oproportionellt stort intrång. I denna bedöm-ning har utskottet beaktat att en fastighetsägare som av ideella skäl motsättersig jakt har en ovillkorlig rätt att få sin fastighet undantagen från både områdesjakt och gemensamhetsjakt.Det ingrepp i markägandet som samordningen innebär bör enligt utskottetsuppfattning vägas mot det faktum att den berörda markägaren får möjlighetatt jaga inom hela det område som viltvårdsområdesföreningen omfattar.Förslag till lagtextändringarFörslag till lag om viltvårdsområdenHärigenom föreskrivs följande.Regeringens förslagUtskottets förslag7 §Ett viltvårdsområde får bildas en-dast om samordningen enligt 1 §första stycket avser någon eller någraav viltarterna älg, kronhjort, dov-hjort, rådjur, vildsvin, björn, lo, järveller varg.8 §7 §För att ett viltvårdsområde skall fåbildas krävs dessutom att bildandet1. främjar vården av den eller deviltarter enligt 7 § som samordningenavser,2. är - - - omfång,3. medges - - - inom området.För att ett viltvårdsområde skall fåbildas krävs att bildandet1. främjar vården av den eller deviltarter som samordningen avser,2. är - - - omfång,3. medges - - - inom området.Majoriteten skall utgöra minst fyra femtedelar av antalet fastighetsägareoch dessa skall äga minst fyra femtedelar av viltvårdsområdets areal. I ettomarronderingsområde enligt 1 § jordförvärvslagen (1979:230) gäller i ställetatt majoriteten skall utgöra minst fastighetsägare och attdessa skall äga minst hälften av viltvårdsområdets areal.Vid omröstning har varje fastighetsägare, oavsett om han äger en eller flerafastigheter, en röst. Personer som äger en fastighet med samäganderätt har enröst tillsammans.Redaktionella ändringar: 9-23 §§ skall betecknas 8-22 §§ och hänvisningartill paragrafer skall ändras i förekommande fall.Regeringens förslagUtskottets förslag24 §23 §I den utsträckning det är förenligtmed jaktlagstiftningens bestämmelserom jakttider och om tillstånd till jaktfår en viltvårdsområdesförening, omdet behövs med hänsyn tagen tillviltvården, besluta att älg, kronhjortoch dovhjort får jagas1. inom hela viltvårdsområdet obe-roende av fastighetsgränserna (områ-desjakt)2. och därvid bara tillsammans medandra jakträttshavare inom området(gemensamhetsjakt).I den utsträckning det är förenligtmed jaktlagstiftningens bestämmelserom jakttider och om tillstånd till jaktfår en viltvårdsområdesförening, omdet behövs med hänsyn tagen tillviltvården, besluta att älg, kronhjortoch dovhjort samt rådjur och annatsmåvilt får jagas1. inom hela viltvårdsområdet obe-roende av fastighetsgränserna (områ-desjakt)2. och därvid bara tillsammans medandra jakträttshavare inom området(gemensamhetsjakt).Om områdesjakt skall bedrivas får en viltvårdsområdesförening besluta omavskjutningens omfattning och inriktning.25 §24 §I den utsträckning det är förenligtmed jaktlagstiftningens bestämmelserom jakttider och om tillstånd till jaktfår en viltvårdsområdesföreningvidare besluta om1. områdesjakt och gemensamhets-jakt efter björn, järv, varg, lo, vild-svin och rådjur om det uppenbartbehövs för att begränsa skador avsådant vilt,2. avskjutningens omfattning ochinriktning i fråga om rådjur om detuppenbart behövs för att bevararådjursstammen.I den utsträckning det är förenligtmed jaktlagstiftningens bestämmelserom jakttider och om tillstånd till jaktfår en viltvårdsområdesföreningvidare besluta om områdesjakt ochgemensamhetsjakt efter björn, järv,varg, lo och vildsvin om det uppen-bart behövs för att begränsa skador avsådant vilt.26 §En viltvårdsområdesförening fårbesluta om områdesjakt efter småvilt.Beslut enligt första stycket gällerdock inte fastigheter vars ägare an-mält till föreningen att de inte villdelta i sådan jakt.Regeringens förslagUtskottets förslag27 §25 §En viltvårdsområdesförening fårbesluta att det skall krävas tillstånd(jakträttsbevis) för områdesjakt ochgemensamhetsjakt enligt 24-26 §§.Föreningen får kräva visst minstaarealinnehav för att en fastighetsägareskall tilldelas fler än ett jakträttsbevis.Beslut om jakträttsbevis för småviltgäller dock inte fastigheter som un-dantagits från områdesjakt med stödav 26 § andra stycket.En viltvårdsområdesförening fårbesluta att det skall krävas tillstånd(jakträttsbevis) för områdesjakt ochgemensamhetsjakt enligt 23 och 24§§. Föreningen får kräva visst minstaarealinnehav för att en fastighetsägareskall tilldelas fler än ett jakträttsbevis.Redaktionella ändringar: 28-40 §§ skall betecknas 26-38 §§ och hänvis-ningar till paragrafer skall ändras i förekommande fall.1. Denna lag träder i kraft då lagen (1980:894) om jakt-vårdsområden upphör att gälla.2. Ett jaktvårdsområde - - - med deundantag som anges i 3-4.2. Ett jaktvårdsområde - - - med detundantag som anges i 3.3. Bestämmelsen i 7 § hindrar inteatt ett viltvårdsområde som bildatsenligt äldre bestämmelser och varsverksamhet endast omfattar vårdenav småvilt består efter ikrafttträdan-det. Bestämmelsen hindrar inte helleratt viltvårdsområdet fortsätter medsin tidigare verksamhet.4.