bet · GN01KU19 · 2000-05-09 00:00:00 — parlamentariska ledningsorganisationsamt ny förvaltningsorganisation för I betänkandet behandlar utskottet den avtalmanskonferensen tillsatta Riksdagskommitténsförslag till dels ändrad parlamentariskledningsorganisation för (1999/2000:TK1),dels instruktion för den samladeriksdagsförvaltningen jämte följdlagstiftning(1999/2000:TK2). har ställt sigbakom förslagen. Utskottet tillstyrker, med vissasmärre förändringar, förslagen.I betänkandet föreslår utskottet en ändring i 3 §lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns tillsyn. Medden föreslagna ändringen tydliggörs attJustitiekanslern inte har tillsyn över riksdagenstjänstemän.FörslagenTalmanskonferensen föreslår i förslag 1999/2000:TK1att antar det av Riksdagskommitténframlagda förslaget till lag om ändring iriksdagsordningen.Talmanskonferensen föreslår i förslag 1999/2000:TK2att antar de av Riksdagskommitténframlagda förslagen till lag med instruktion förriksdagsförvaltningen, m.m.Lagförslagen finns intagna i bilaga 1 och 2. förslag 1999/2000:TK1Riksdagens parlamentariskaledningsorganisationBakgrundTalmanskonferensen beslöt atttillkalla en utredning med parlamentarisksammansättning med uppdrag att se över och utvärderavissa frågor som rör arbetsformer.Utredningen antog namnet Riksdagskommittén.Utredningsverksamheten delades upp på fyra områden,nämligen parlamentariskaledningsorganisation, budgetprocessen m.m.,arbete med uppföljning, utvärdering ochrevision samt hantering av EU-frågor.Bakgrunden till uppdraget när det gällerutredningen om parlamentariskaledningsorganisation är ett tillkännagivande somriksdagen gjorde till talmanskonferensen våren 1998vid behandlingen av förvaltningsstyrelsens förslag1997/98:RFK4 Förstärkt samordning inomriksdagsförvaltningen. godkände dåförslaget som i huvudsak innebar attriksdagsdirektören (kammarsekreteraren) fick ettöverordnat ansvar för ledning och samordning avriksdagsförvaltningen och att han eller hon vid sinsida fick en samordningsgrupp i vilkenkammarkansliet, förvaltningskontoret ochutskottskanslierna blev representerade.Konstitutionsutskottet konstaterade i sittbetänkande 1997/98:KU34 att sedan gammalthar en splittrad organisation som särskilt påledningsnivå kan vålla problem i fråga om deadministrativa funktionerna. Enligt utskottetinnebar förslaget om ökad samordning inomriksdagsförvaltningen ett steg i rätt riktning.Utskottet ville emellertid ifrågasätta om förslagetvar tillräckligt för att lösa lednings- ochsamordningsproblemen. Den största bristen var enligtutskottet att förslaget inte innebar någonförändring i den parlamentariskaledningsorganisationen. En konsekvens av detliggande förslaget var att någon samordnad ledningav riksdagsdirektörens arbete inte kunde komma tillstånd eftersom han eller hon ansvarade för en del avsina uppgifter inför talmannen ochtalmanskonferensen och för en annan del införförvaltningsstyrelsen. Det var enligt utskottetsuppfattning angeläget att organisationen av denparlamentariska ledningen av arbete ochförvaltning sågs över i en särskildutredning som borde tillsättas avtalmanskonferensen. ställde sig, genomsitt tillkännagivande till talmanskonferensen, bakomdetta ställningstagande.Kommittén har när det gäller utredningsarbetetrörande parlamentariskaledningsorganisation lämnat förslag tilltalmanskonferensen om ändringar i riksdagsordningensom föreslås träda i kraft den 1 juli 2000.Talmanskonferensen har ställt sig bakom detframlagda förslaget.De nuvarande parlamentariska ledningsorganenssammansättning, kompetens och arbetsuppgifterregleras i lag. För talmanskonferensens del finnsregleringen i riksdagsordningen. När det gällerförvaltningsstyrelsen innehåller riksdagsordningenendast bestämmelser om dess sammansättning och omdess ställning som ledningsorgan för riksdagensförvaltningskontor (RFK). De mer preciseradebestämmelserna finns i instruktionen för RFK.Ny riksdagsstyrelseReformbehovetDen nuvarande ordningen med skilda parlamentariskaledningsorgan för planeringen av riksdagsarbetet,ärendehanteringen och kammardebatterna å ena sidanoch de mer renodlat administrativa funktionerna åden andra är enligt förslaget en frukt avförhållandena före enkammarriksdagens tillkomst.Systemet med skilda parlamentariska ledningsorganhar haft en del fördelar. Det har exempelvismöjliggjort en hög grad av parlamentarikerinflytandeöver förvaltningsverksamheten, utan att för denskull de ledande företrädarna för partierna behövtbetungas av hanteringen av ärenden av mindrebetydelse för den politiska verksamheten. Riksdagensförvaltningskontor har genom sin instruktion gettsen ställning som förvaltningsmyndighet. Det hargjort det lättare att för dess verksamhet tillämpadet regelverk som gäller för övrigastatsförvaltningen.Samtidigt har den nuvarande ordningen med enuppsplittrad förvaltningsorganisation medfört en radsamordningsproblem. Det är mot den bakgrunden manenligt förslaget skall se den förändring iriksdagsdirektörens ställning och ansvarsområde somgenomfördes 1998.En samlad parlamentarisk ledning är dock önskvärdäven av andra skäl än de som gäller ledningen avriksdagsförvaltningen. Ju aktivare man sökerförändra och förbättra såväl villkoren för denparlamentariska verksamheten som formerna dennabedrivs i, desto oftare kommer beslut i det ena avledningsorganen att ha direkt betydelse förverksamheten inom det andra organetskompetensområde. Behovet av samråd och informationmellan förvaltningsstyrelsen ochtalmanskonferensen/gruppledarkretsen har därför ökatkraftigt . skulle enligt förslaget ge bättremöjligheter att driva utvecklingsarbetet framåt.Ett annat skäl som talar för en förändring avledningsorganisationen är att de internationellafrågorna kraftigt ökat i omfattning under framförallt det . Frågor rörandeutsändande av delegationer och besöksgrupper tillandra länder och till internationella konferenserm.m. hör inte självklart hemma under något av denuvarande ledningsorganen. De aktualiserar som regelresursfrågor, men ställningstagandet måste nästanalltid göras mot bakgrund av en politisk bedömningav önskvärdheten och angelägenheten av denföreslagna aktiviteten. , med ettsamlat ansvar för de frågor som ligger inomförvaltningsstyrelsens kompetensområde och de sombehandlas i talmanskonferensen skulle, enligtförslaget, vara det naturliga organet förbeslutsfattande i dessa internationella frågor.Riksdagskommittén har mot denna bakgrund föreslagitatt en ny riksdagsstyrelse inrättas. Styrelsenövertar beslutsuppgifter från såvältalmanskonferensen som förvaltningsstyrelsen.Kammarsekreteraren, med tjänstebenämningenriksdagsdirektör, blir inför styrelsen ansvarig förledningen av hela förvaltning.SammansättningTalmannen skall enligt förslaget vara självskrivenordförande i den nya riksdagsstyrelsen. Vicetalmännen skall vid förfall kunna överta talmannensuppgifter att leda såväl riksdagsarbetet i stort somkammarens verksamhet. För att de skall kunna haberedskap att träda i talmannens ställe bör de gesmöjlighet att delta i och följa styrelsens arbete.För att styrelsen skall kunna arbeta effektivt börden ha ett förhållandevis begränsat antal ledamöter.Styrelsen bör vidare med tanke på dessbeslutsfunktioner ha en sammansättning som så vittmöjligt är proportionell mot partifördelningen iriksdagen. är det ett starkt önskemål attsamtliga partier har möjlighet att delta istyrelsens arbete.Enligt kommitténs mening bör antalet valdaledamöter i styrelsen inte sättas högre än vad somkrävs för att dess sammansättning på ett rimligtsätt skall kunna återspegla styrkeförhållandena iriksdagen. Kommittén föreslår att den nya styrelsenfår 10 valda ledamöter.Partiernas representanter i valberedningen kangenom att lägga fram en gemensam lista för valet påfrivillig väg åstadkomma att så många som möjligt avriksdagens partier är representerade i styrelsenäven i en styrelse av denna begränsade storlek. Ominga stora förändringar inträffar i partistrukturenär det emellertid sannolikt, även i det fallet, attnågot eller några partier blir utan ordinariestyrelseplatser. Sker valet utan gemensam lista blirdetta närmast med nödvändighet följden. Det är dockviktigt att samtliga partier ges möjlighet att följastyrelsearbetet och lägga fram sina synpunkter påstyrelseärendena. Den närmast till hands liggandelösningen är att ge närvaro- och yttranderätt åt enföreträdare för vartdera av de partier som saknarrepresentation bland de valda ledamöterna. Kommitténförordar denna lösning.Såväl de valda ledamöterna som eventuellaföreträdare för partier utan representation istyrelsen bör ha personliga suppleanter.Även en styrelse sammansatt på det sätt som nuangetts riskerar att bli otympligt stor, särskilt omsamtliga personer i de uppräknade kategorierna gesmöjlighet att närvara vid sammanträdena.Det närmast till hands liggande sättet att reduceraantalet personer som deltar vid styrelsenssammanträden är att föreskriva att de personligasuppleanterna endast skall kallas till desammanträden vid vilka de ordinarie representanternahar förhinder. Något eller några partier kommer tillföljd av sin storlek att vara representerade vidstyrelsesammanträdena av såväl en vice talman somflera valda ledamöter. Det är naturligtvis möjligtför dessa partier att på frivillig väg bidra till enreduktion av styrelsens storlek genom att nomineravice talmännen till platser som valda ledamötereller suppleanter.Riksdagsdirektören (kammarsekreteraren) bör i sinegenskap av chef med ansvar för helariksdagsförvaltningen ha närvaro- och yttranderätt istyrelsen. Riksdagsdirektören bör även ha detformella ansvaret för föredragningen av ärendeninför styrelsen. Det innebär självfallet inte attriksdagsdirektören själv måste föredra alla ellerens huvuddelen av styrelseärendena. De tjänstemänsom inom förvaltningen skött beredningen avstyrelseärendena, eller inom vars ansvarsområdeärendena faller, är givetvis de som är bäst lämpadeatt göra föredragningarna inför styrelsen.Begränsning av styrelsens arbetsbelastningObligatoriska styrelseärendenDet är nödvändigt att finna en ordning förorganisation av arbetet och delegation avbeslutsfattande så att styrelsen kan koncentrera sinverksamhet på de viktigaste och principiellt mestbetydelsefulla ärendena.En målsättning bör vara att åstadkomma en sådanbegränsning av vilka ärenden som tas upp i styrelsenatt det i förväg kan anges att styrelsesammanträdenakommer att hållas , förslagsvis , en gång när ärsamlad, och att varje sammanträde varar som längsttvå timmar.Vissa ärenden är av den karaktären att de bör varaobligatoriska styrelse-ärenden. Till denna kategorihör t.ex. att hantera frågor som gäller riksdagensarbetsformer och övergripande frågor om utvecklingenav verksamhet, att tillsätta utredningaroch att ta initiativ i riksdagsärenden. Vidare börstyrelsen i enlighet med vad som tidigare nämntsvara det organ som beslutar i vissa ärenden röranderiksdagens internationella kontaktverksamhet. Detgäller exempelvis deltagandet i och delegationertill internationella konferenser och kongresser.Även en del av de mer renodlade förvaltnings-ärendena bör vara obligatoriska styrelseärenden.Till denna kategori hör att besluta omanslagsframställning från och omanställning på högre chefsnivå, att fastställabudget och bokslut samt att avge årsredovisning.Samråd i ärenden rörande kammarens verksamhet m.m.Om gruppledarna, som förutsatts, ingår blandstyrelsens ledamöter, eller bland de personer somhar närvaro- och yttranderätt i styrelsen, kantalmannen även fortsättningsvis samråda med dem ochmed vice talmännen i frågor som bl.a. gälleruppläggningen av kammararbetet, anordnandet avsärskilda debatter, m.m. utan att man för den skullskapar ett med styrelsen konkurrerandeledningsorgan. Det kan vara en fördel att snabbt ochpå ett informellt sätt kunna anordna ett sådantsamråd. I en del mindre komplicerade fall kan samrådske under hand med var och en av gruppledarna.Gruppledarmötena kan givetvis också, som ,utnyttjas för samråd i ärenden av så brådskandenatur att de inte hinner tas upp somstyrelseärenden.Råd för ledamotsnära frågorAnsvaret för beslutsfattandet i de ärenden som inteär obligatoriska styrelse-ärenden bör åvilariksdagsdirektören. Dock bör det finnas en möjlighetför denne att, när så är befogat, till följd avärendenas principiella och/eller ledamotsnärakaraktär eller betydelse i övrigt, hänskjuta demtill styrelsen för avgörande. För ärenden avledamotsnära karaktär borde dock kunna gälla att deförst förelades ett rådgivande organ som inrättatsför detta ändamål.Rådet bör utses inom kretsen av ledamöter ochövriga personer med närvaro- och yttranderätt istyrelsen och bestå av en företrädare för varjeparti. När ärendena föredras för rådet skall de varaförsedda med förslag till beslut frånriksdagsdirektören. Om alla i rådet, eller alla utomen, instämmer med riksdagsdirektörens förslag ärbeslutet därmed fattat. I annat fall skall ärendetföras vidare till styrelsen för beslut.Med en sådan beslutsordning erhåller man fördelenav ett starkt ledamotsinflytande över de ärenden somdirekt berör ledamöternas egna arbetsvillkor ochförhållanden i övrigt, men undviker än ett mycket litet antal sådana ärendenbelastar arbetet i styrelsen.Särskilda beredningsgrupperFör en del styrelseärenden kan det ibland finnasbehov av en mera omfattande beredning. För dessaärenden kan tillfälliga beredningsgrupper medtidsbegränsade mandat tillsättas.Samråd med utskottenDen nuvarande talmanskonferensens huvuduppgift äratt vara samrådsorgan mellan talmännen,partigruppernas företrädare och utskottspresidiernai ärenden som gäller planeringen av riksdagsarbetet.Det detaljerade planeringsarbetet sköts visserligenpå tjänstemannanivå vid överläggningar medkammarkansliets tjänstemän och företrädare förutskottskanslierna. Ändå har talmanskonferensen enroll att spela när det gäller att slutgiltigtfastställa ärendeplanerna och därmed markera att mangemensamt är beredd att verka för att de skall kunnaföljas. är också ett viktigtkontaktorgan för överläggningar medutskottspresidierna om arbetsvillkoren för utskottenoch om utskottsarbetets utformning.Det kommer även i fortsättningen att finnas behovav ett forum för samråd i frågor av det här slaget.Vid sidan om styrelsen bör det därför inrättas ettorgan för samråd mellan talmännen ochutskottspresidierna. I ett sådant organ skulle detockså ges möjlighet till erfarenhetsutbyte mellanutskotten om exempelvis arbetet med EU-frågorna ochmed uppföljning och utvärdering. För att markera attdess uppgifter inte sammanfaller med den tidigaretalmanskonferensens bör detta organ ges ett annatnamn, förslagsvis ordförandekonferens.Utskottets bedömningEnligt förslaget skall riksdagsstyrelsen, för attkunna arbeta effektivt, ha ett förhållandevisbegränsat antal ledamöter. Styrelsen bör vidare medtanke på dess beslutsfunktioner ha en sammansättningsom så vitt möjligt är proportionell motpartifördelningen i . Antalet valdaledmöter i styrelsen bör enligt förslaget intesättas högre än vad som krävs för att desssammansättning på ett rimligt sätt skall kunnaåterspegla styrkeförhållandena i . Enligtförslaget skall den nya styrelsen få tio valdaledamöter.Utskottet instämmer i detta men vill, för attundvika tolkningsproblem, förtydliga att det är detio valda ledamöterna i styrelsen som skallåterspegla styrkeförhållandena i ochsåledes inte hela styrelsen, dvs. talmannen och detio valda ledamöterna.Enligt förslaget skall såväl de valda ledamöternasom de särskilda företrädarna för partigrupper somskall samråda med talmannen om arbetet i kammaren hapersonliga suppleanter. Enligt förslaget tilltilläggsbestämmelse 1.7.2 första stycketriksdagsordningen utser ersättare för devalda ledamöterna av riksdagsstyrelsen. Vidare skallpartigrupperna utse ersättare för sina särskildaföreträdare.Enligt bestämmelser om val inom riksdag skallenligt 7 kap. 8 § riksdagsordningen, om två ellerflera skall väljas, utses suppleanter till minstsamma antal som de ordinarie ledamöterna. Är avriksdagen vald ledamot i ett organ frånvarande,intas hans plats enligt 7 kap. 9 §riksdagsordningen, om det kan ske av en suppleantsom hör till samma partigrupp. I övrigt gäller attsuppleanterna har företräde i den ordning i vilkende har valts eller, om valet har förrättats medgemensam lista, i den ordning i vilken de har förtsupp på listan. Dessa bestämmelser skall tillämpas ominte föreskriver annat. I det nu aktuellafallet skall suppleanterna vara personliga ochdärför bör den föreslagna tilläggsbestämmelsen 1.7.2första stycket riksdagsordningen ändras enligtföljande. utser en personlig ersättare förvarje vald ledamot av riksdagsstyrelsen. Varjepartigrupp utser en personlig ersättare för sinsärskilda företrädare.Med den föreslagna ändringen i tilläggsbestämmelsen1.7.2 riksdagsordningen tillstyrker utskottet deföreslagna ändringarna i riksdagsordningen.Talmanskonferensens förslag 1999/2000:TK2Ny förvaltningsorganisation för riksdagenBakgrundRiksdagsförvaltningen har sedan inrättandet avRiksdagens förvaltningskontor haft sammagrundläggande struktur som . Förvaltningenbestår grovt räknat av tre relativt självständigadelar: kammarkansliet, utskottskanslierna samtförvaltningskontoret. Ledningsorganen ärtalmanskonferensen och förvaltningsstyrelsen med endirektion som ett arbetsutskott. Talmannen ärordförande i såväl talmanskonferensen somförvaltningsstyrelsen.För att biträda i översynsarbetetoch arbetet med att utarbeta ett förslag till en nyinstruktion för hela den samladeriksdagsförvaltningen samt för att närmare utredafrågorna om förvaltningens framtida organisationm.m. har tillsatt en särskildorganisationskommitté på tjänstemannanivå.Utgångspunkterna för Riksdagskommitténsöverväganden innebär i korthet att den nya politiskaledningsstrukturen och riksdagsdirektörens nya rollsom chef för hela förvaltningen bör ligga till grundför översynen. Förvaltningens organisation ocharbetssätt bör vara anpassade så att den påeffektivast möjliga sätt skall kunna arbeta mot depolitiska styrorganen, och dess resurser bör därvidtas till vara på ett ändamålsenligt sätt och medutvecklad samverkan för att nå de övergripande målenför verksamheten.Arbetet har inledningsvis inriktats på att utarbetaen instruktion för den samladeriksdagsförvaltningen. Först därefter kommer arbetetatt avse organisationsfrågor och en nyarbetsordning. Förslag härom läggs fram för den nyariksdagsstyrelsen.Under arbetets gång har samråd ägt rum medföreträdare för ombudsmän, och ambition är att arbetet skallbedrivas i dialog med personalen och personalensorganisationer. Personalorganisationerna har därförlöpande informerats om arbetets fortskridande ochhaft tillfälle att framföra synpunkter.Riksdagskommitténs övervägandenTalmanskonferensen har uttalat att det kan finnasanledning att överväga såväl vilkenorganisationsstruktur som är den mest ändamålsenligaför den nya myndigheten som i vilken utsträckningdenna skall vara reglerad i instruktionen.En instruktion ger de övergripande bestämmelsernaför en myndighets uppgifter, beslutsformer ocharbetssätt m.m. Enligt Riksdagskommitténsuppfattning bör den nya riksdagsförvaltningensinstruktion vara så enkel, klar och kort som möjligtoch i första hand endast innehålla det som formelltsett måste finnas i en instruktion av aktuellt slag.De bestämmelser som i övrigt behövs förförvaltningens organisation och formerna för dessverksamhet bör meddelas i första hand i enarbetsordning.Skälen för denna uppfattning är främst att ävenmindre viktiga frågor rörande organisation ocharbetsformer måste undergå riksdagsbehandling omdetta regleras i instruktionen eftersom denna ju harformen av lag. Med tanke på den nya styrelsenssammansättning och kompetens torde något behov förriksdagen att detaljstyra förvaltningen knappastföreligga. Ett annat skäl är det behov avmöjligheter till snabba organisatoriskaomdispositioner som är nödvändiga till följd av dekrav på effektivitet och rationella rutiner m.m. somallmänt gäller i statsförvaltningen.Riksdagsstyrelsen bör således bl.a. i enarbetsordning fatta beslut om förvaltningensorganisation, arbetsformer och administrativaverksamhet m.m. En följd av detta resonemang är atttjänstemannaorganisationen därför inte alls börregleras i instruktionen.En grundtanke vid utformningen av förslaget till nyinstruktion för riksdagsförvaltningen är vidare attden politiska nivån - styrelsen - skalltillförsäkras ett fast grepp när det gäller attstyra förvaltningen i stort medan riksdagsdirektörenskall anförtros att självständigt leda den löpandeverksamheten. Förvaltningens effektivitet börfrämjas genom en medveten delegering, tydliga måloch riktlinjer samt genom en noggrann uppföljning.Riksdagsförvaltningens arbetsuppgifter m.m.De grundläggande bestämmelserna förriksdagsförvaltningens arbetsuppgifter ges i RO.I den nu gällande instruktionen för Riksdagensförvaltningskontor sägs inledningsvis (1 §) attförvaltningskontoret är ett serviceorgan förriksdagen och att förvaltningskontoret i denomfattning som framgår av instruktionen skalltillhandahålla de resurser och den service sombehövs för kammarens, utskottens och övrigariksdagsorgans verksamhet m.m.I det förslag till ny instruktion som läggs framär avsikten inte att föreslå några sakliga ändringarvad gäller huvuduppgifterna för den samladeriksdagsförvaltningen. För att markera attriksdagens förvaltning skall utgöra en integreradorganisation och omfatta samtliga delar avriksdagens egen förvaltning föreslås emellertid enbestämmelse som mera konkret lyfter fram dehuvuduppgifter som åvilar den samlade förvaltningen.Riksdagskommittén anser att det är av stor vikt attinstruktionen ger tydligt stöd åt alla de olikaverksamheter som skall bedrivas inomriksdagsförvaltningen. är förvaltningensuppgifter inte statiska. arbetsformer ochutvecklingen av det parlamentariska arbetet ställerkrav på en betydande flexibilitet hos förvaltningen.Bestämmelserna i instruktionen bör således inte varaså detaljerade eller utformade på sådant sätt attdet krävs ändringar i instruktionen föratt förvaltningen skall kunna syssla med uppgiftersom kan komma att anses betydelsefulla.I 1 § instruktionsförslaget anges den samladeförvaltningens huvuduppgifter. Den främsta uppgiftenär att stödja den parlamentariska beslutsprocessen,dvs. att biträda vid behandlingen av riksdagensärenden.Riksdagsförvaltningens roll avseende verkEn viktig fråga när riksdagsförvaltningens uppgifterskall bestämmas är vilken roll förvaltningen skallha när det gäller prövningen av budgetunderlagen förriksdagens myndigheter utom . Demyndigheter som främst tilldrar sig intressehärvidlag är ombudsmän () ochRiksdagens revisorer.Enligt nuvarande ordning överför riksdagensförvaltningsstyrelse, i princip utan någon egentliggranskning, uppgifterna i JO:s respektiverevisorernas budgetunderlag till ett underlag föranslaget i statsbudgeten som översänds tillRegeringskansliet för att fogas in ibudgetpropositionen under respektive utgiftsområde.Särskilt sedan den nya budgetprocessen medutgiftstak och utgiftsramar infördes har dennaordning inte varit tillfredsställande.Förvaltningsstyrelsens avskaffande föranlederförändringar rörande vem som skall ansvara förprövningen innan budgetförslaget fogas in istatsbudgeten och hur denna prövning bör ske.Budgetpropositionens yrkanden beträffande JO ochrevisorerna skall däremot behandlas i ochberedas av respektive fackutskott (KU resp. FiU). Enförändring i det första ledet kan dock påverka hurdjupgående granskningen av KU och FiU måste vara idet senare ledet.Vid bedömningen av hur handläggningen ochprövningen av myndigheternas budgetunderlag skallutföras och vem som skall fullgöra uppgiften är detav avgörande betydelse att myndigheternas oberoendeställning inte träds för nära.Inom förvaltningen bör därför i första hand görasendast en teknisk granskning utifrån generella kravpå budgetunderlagen. Eventuella tekniska avvikelserfrån kraven noteras och bifogas som information tillbudgetpropositionen.