bet · GO01FiU2 · 2000-11-30 00:00:00 — Men somtidsserier och som komplement till varandra bör de vara viktiga verktygför en bättre genomlysning av såväl inspektionens verksamhet somkonkurrensen, riskbenägenheten och konsumentskyddet i den finansiellasektorn.Kort presentation av resultatindikatorernaStabilitetIndex för förbättrad standard på riskmätning i det finansiella systemetI syfte att förbättra den allmänna standarden i riskhanteringssyfte ochatt analysera effekterna av regelförändringar som kan påverka detfinansiella systemet föreslås att regelbundet genomföraseminarieserier i detta syfte. Uppföljningen kan genomföras viaattitydundersökningar på hur man uppfattar inspektionens insatser i dessaavseenden, avsnitt 6.2.1.Index över avvikelser ifrån allmänna rådI samband med de standardiserade platsbesöken undersökerFinansinspektionen om institutet avviker från de allmänna råd sominspektionen har utfärdat angående riskhantering.Indikatorn föreslås vara tidsserier byggda på avvikelser från de allmännaråden, avsnitt 6.2.2.Incitament till instituten att använda förbättrad riskmätning/ hanteringBaselkommittén föreslår en förändring av kapitaltäckningsreglerna på såsätt att instituten kan, efter godkännande av , fåanvända riskmodeller som utgår från institutens specifika risker i ställetför schablonmätning av risker. Index på förändringar i skillnaden mellandessa mätmetoder kan då vara en indikator på förbättring och äveneffektivisering av riskhanteringen, avsnitt 6.2.3.Makro-mikro-indikator.En "tidig varning"-indikator där centrala makroindikatorer som exempelvisbelåningsgrad bland allmänheten och räntebindningstid presenteras i ettdiagram tillsammans med mikroindikatorer som riskkoncentration ochkapitaltäckningsgrad, avsnitt 6.3.1.Snabb utvärdering av de finansiella institutens riskrapporteringBidragande till stabiliteten är att institutionernas rapporter omriskmätning sammanställs så att de kan ge relevant upplysning om denförändring av riskerna som sker över tiden. Slutsatser från ett sådantindex kan ge tidig varning om hot mot stabiliteten. De finansiellamarknaderna karakteriseras av snabba händelseförlopp. Det är därför avvikt för myndigheterna att minska tidsspannet mellan institutensrapportering och myndighetens utvärdering.Ett sätt att gradera upp informationen kan vara att identifiera ett mindreantal nyckelvariabler som man sedan sammanställer och rapporterar medInternetbaserad teknik.Genom sådan teknik kan informationen förmedlas . Därmed kan ettantal viktiga nyckeltal över risksituationen som instituten löpandeframställer användas i en mer omfattande frekvens av inspektionen utan attarbetsbördan ökar. En sådan sammanställning ger en omedelbar indikatoröver hur riskerna i instituten förändras över tiden och hur inspektionenanpassat sig till denna förändring, avsnitt 6.3.2.Priset på institutens förlagslån som indikator på institutens stabilitetEn indikator för att mäta institutens stabilitet kan utgöras avprisindikationer på bankernas förlagslån. Förlagslånen utgesinternationellt och utgivande bank är föremål för en omfattandeundersökning av investerarnas experter och analytiker. Vid förändringar ibankens risknivåer ändras prisbilden på förlagslånet. Ett index för attfölja prisbilden för bankernas förlagslån ger en uppfattning om hur deaktörer som har betydande information om enskilda banker tolkarförväntningar om framtida risker, avsnitt 6.3.3.Kunskapsöverföring mellan internationella ratinginstitut samt andraländers finansinspektioner och den svenska angåenderiskmätning och tidig varning" om instabilitetIndikatorn kan utformas på så sätt att en jämförelse eller benchmarkinggörs mellan den svenska och motsvarande myndigheter iandra länder samt internationella ratinginstitut. Detta skall göras medavseende på val av indikatorer samt återkommande jämförelse mellaninspektionen och ratinginstitutens bedömning av läget på den svenskafinansmarknaden, avsnitt 6.4.1.EffektivitetVaksamhet mot hinder för sund konkurrensAvvägning mellan antalet regler och självsanering måste göras.Finansinspektionen föreslås kvantifiera antalet regler som kan ersättasmed kvalitativ självsanering. Givet kvalitativa restriktioner bör ettminskat antal regler leda till högre effektivitet, avsnitt 7.2.1.Kvalitetssäkring och kvalitet i tillsynsarbetetFörutom kvalitetssäkring i tillsyns-, tillstånds- och anmälningsärendenföreslås genomföra regelbundna Internetbaseradeattitydundersökningar på hur de finansiella instituten uppfattarinspektionens arbete i detta avseende, avsnitt 7.2.2.Högre informationsvärde i varje uppgiftGenom att effektivisera verksamhet kan tillsynsarbetetbedrivas med högre informationsvärde i varje uppgift och med färre antalföreskrifter, rapporter eller uppgifter. För att observeraeffektivitetsförändringen bör en indikator skapas som mäter antalet momentenligt ovan över tiden, avsnitt 7.2.3.Resursåtgång för den verksamhet som kan mätas över tiden och vad somåterstårEn indikator kan illustrera utvecklingen mellan inspektionens mätbaraverksamhet (uppföljningsbar med resultatindikatorer) och den omätbara.Indikatorn kan ge ett mått på effektivitetsutvecklingen i inspektionensarbete, avsnitt 7.2.4.KonsumentskyddMedverka till att allmänheten ges meningsfull information av denfinansiella sektorn för jämförelse och kunskapsuppbyggnadFinansinspektionens hemsida skulle kunna utvecklas till ett centraltinformationsbibliotek för konsumentupplysning inom det finansiellaområdet. Indikatorn utgörs bl.a. av antalet besökare på inspektionenshemsida, avsnitt 7.4.1.Medverka till att information av väsentlig finansiell betydelse ges pårationella och etiska grunder. Arbete mot oetiskt beteende och brott motbl.a. insiderlagstiftningenHur ofta informerar marknadens aktörer om etiska regleroch insiderlagstiftningen? En sådan statistik föreslås kompletterad medundersökningar av hur kunskapen och medvetenheten är bland marknadensaktörer i dessa frågor, avsnitt 7.4.2.Konsumenternas förtroende för det finansiella systemetÅterkommande attitydundersökningar hos konsumenterna.Index över ärendebehandlingar hos Konsumentverket.Sanktionssystemets betydelse. Indikatorn kan vara en statistiskredovisning av sanktioner med en uppföljning om hur dessa påverkademarknadsbetingelserna för instituten och deras kunder, avsnitt 7.4.3. Mål för utgiftsområdets politikområdenUtskottets förslag i korthetRiksdagen godkänner regeringens förslag till mål för politikområdenaEffektiv statsförvaltning samt Finansiella system och tillsyn. Indelningeni politikområden behöver dock vidareutvecklas och anpassas till riksdagensarbetsformer. Dessutom måste det i budgetpropositionen finnas en tydligarekoppling mellan mål, resultat och budget. har genom sinutvärderingsgrupp tagit fram förslag på hur en sådan koppling kanåstadkommas.PropositionenUtgiftsområdet är i regeringens budgetförslag uppdelat på tvåpolitikområden. Till utgiftsområdet har förts hela politikområdet utom de på utgiftsområde 14 uppförda anslagen förArbetsgivarverket samt statliga tjänstepensioner. Vidare ingårpolitikområdet Finansiella system och tillsyn med undantag av det påutgiftsområde 17 uppförda anslaget för Lotteriinspektionen. Tillutgiftsområdet hör också anslaget till revisorer som dock intehänförts till något politikområde eftersom det inte ankommer på regeringenatt fastställa mål för verksamheter på bl.a. område.Regeringen föreslår att nuvarande mål för utgiftsområdet skall ersättas avde i propositionen föreslagna målen för politikområdena samt Finansiella system och tillsyn. Regeringen begärockså att skall godkänna dessa nya mål (punkt 1).Målet för politikområdet Effektiv statsförvaltning bör enligt regeringenvara att skapa en effektiv statsförvaltning som i sin helhet kännetecknasav hög produktivitet, god kvalitet och bra service till nytta förbeslutsfattare, medborgare och näringsliv.Eftersom politikområdets syfte är brett, antalet myndigheter är stort ochderas verksamhet har mycket skiftande karaktär är det enligt regeringennaturligt att vid en precisering av målet för politikområdet i huvudsakinrikta sig mot sex delverksamheter, snarare än mot politikområdet i desshelhet eller mot enskilda myndigheter. Målet sägs därför uppnås genom- relevanta granskningar och beslutsunderlag som bidrar till att förbättraeffektiviteten i statligt finansierad verksamhet,- marknadsanpassat, ändamålsenligt och kostnadseffektivt stöd tillstatliga myndigheter,- en samordnad statlig arbetsgivarpolitik, som säkerställer att relevantkompetens finns för att åstadkomma efterfrågat resultat,- tillförlitliga, träffsäkra och transparenta prognoser och analyser överden samhällsekonomiska och statsfinansiella utvecklingen,- lättillgänglig statistik som är opartisk, relevant, tillförlitlig,aktuell och jämförbar,- en kostnadseffektiv statlig kapital- och fastighetsförvaltning, som medrimligt risktagande kan tillhandahålla likvärdig avkastning och servicejämfört med privata alternativ respektive ändamålsenliga lokaler tillbrukarna.Målet för politikområdet Finansiella system och tillsyn bör enligtregeringen vara att se till att det finansiella systemet är effektivt ochtillgodoser såväl samhällets krav på stabilitet som konsumenternasintresse av ett gott skydd. Vidare skall tillsynen inom politikområdetliksom statens finansförvaltning bedrivas effektivt. Kostnaderna förstatsskulden skall dessutom långsiktigt minimeras som risken iförvaltningen beaktas.Utskottets ställningstagandeSom ett led i arbetet med att förbättra mål- och resultatstyrningen avmyndigheternas verksamhet presenterar regeringen i årets budgetpropositionen helt ny indelning av statsbudgeten. Den hittillsvarande grupperingen avstatsbudgetens anslag på 27 utgiftsområden har kompletterats med enindelning där anslagen fördelats på 47 politikområden. Medpolitikområdesindelningen vill regeringen få till stånd en bättre kopplingmellan mål, kostnader och resultat.Finansutskottet har (bet. 2000/01:FiU1 s. 273 f.) kommenteratdetta förslag och därvid redovisat vissa principiella synpunkter somenligt utskottets mening bör beaktas i det fortsatta utvecklingsarbetet.För det första måste indelningen i politikområden anpassas till riksdagensarbetsformer. utskott ansvarar för olika utgiftsområdenoch inom varje utgiftsområde behandlas anslagen samlat och odelat. Skallden eftersträvade kopplingen mellan mål, kostnader och resultat kunnaupprätthållas bör man undvika att ha en politikområdesindelning sominnebär att ett politikområde fördelar sig över två eller flerautgiftsområden, eftersom mål och resultat för en viss verksamhet då kommeratt behandlas i ett utskott medan ansvaret för resurstilldelningen liggerpå ett annat.För det andra ansåg utskottet att det finns anledning att minskaskillnaderna mellan politikområdenas storlek. Den varierar nämligenkraftigt, från det minsta Minoritetspolitik på till detstörsta Ersättning för arbetsoförmåga på 101 950 miljoner kronor.För det tredje varierar också antalet anslag mellan politikområdena, ochsom minst finns det på ett politikområde endast ett anslag. Även i dettaavseende ansåg utskottet att förändringar borde komma till stånd.På det nu aktuella utgiftsområdet - utgiftsområde 2 Samhällsekonomi ochfinansförvaltning, - finns två politikområden samt ett anslag som intefördelats på något politikområde. Till de båda politikområdena har förtsanslag från olika utgiftsområden, och således fördelar sig ansvaret fördessa politikområden inte enbart på finansutskottet utan också på andrautskott.I politikområdet Effektiv statsförvaltning ingår två anslag som finnsuppförda på utgiftsområde 14 Arbetsliv, vilket arbetsmarknadsutskottetansvarar för. Det gäller anslagen för Stabsuppgifter vid Arbetsgivarverketpå och Statliga tjänstepensioner på 7 500 miljonerkronor. Med nuvarande ansvarsfördelning mellan utskotten kommer därigenommålen och resultaten för dessa båda verksamheter att beredas avfinansutskottet, medan medelstilldelningen hanteras avarbetsmarknadsutskottet. Genom att tjänstepensionerna har inordnats ipolitikområdet har detta dessutom blivit mer än tio gånger större än detannars skulle ha varit. Det har också lett till att man inom ett och sammapolitikområde blandar transfereringsutgifter med förvaltningsutgifter,något som strider mot intentionerna bakom den nuvarande indelningen iutgiftsområden. Motivet för att hålla sådana utgifter åtskilda var enligtRiksdagsutredningen (1993/94:TK3) att deras realekonomiska effekter ärväsentligt olika och att de därför av analysskäl borde hållas isär.Till politikområdet Finansiella system och tillsyn har man fört anslagetför Lotteriinspektionen som finns uppfört på utgiftsområde 17 Kultur,medier, trossamfund och fritid som bereds av kulturutskottet. Även härdelar alltså finansutskottet beredningsansvaret med ett annat utskott ioch med att finansutskottet behandlar mål och resultat förLotteriinspektionen medan kulturutskottet bereder inspektionensanslagsfrågor.Att frågan om resurser bereds inom ett utgiftsområde och frågan om mål ochresultat behandlas i anslutning till ett annat kommer naturligtvis attskapa problem när man i ett senare skede skall utvärdera verksamheten inomrespektive politikområde.Utskottet vill i detta sammanhang slutligen också peka på att Riksdagensrevisorers anslag inte hänförts till något politikområde medanRiksrevisionsverkets ingår i politikområdet Effektiv statsförvaltning. Enkonsekvens härav är att de båda myndigheter som sysslar med samma typ avgranskning av statlig verksamhet inte behandlas inom samma politikområde.Dessa exempel kompletterar den bild som utskottet tidigare givit och visaratt indelningen i politikområden och utgiftsområden behövervidareutvecklas och samordnas för att politikområdena skall kunna bli enstabil grund även för resultatstyrning.Finansutskottet har vid upprepade tillfällen slagit fast att målen för enverksamhet måste vara välformulerade, mätbara och uppföljningsbara för attresultatstyrningen skall bli meningsfull och målen skall kunna ställas irelation till kostnaderna. Det är också av värde om målen uttrycks isådana termer att de kan bilda utgångspunkt för politiska prioriteringaroch diskussioner. Målen får således inte vara för vagt eller allmäntformulerade.I pågår ett omfattande arbete med att utveckla mål- ochresultatstyrningen. Utskottet har tidigare ställt sig positivt till i denna s.k. tvåårsöversyn tagit ett samlat grepp om målfrågor.Utskottet har också välkomnat att man i detta sammanhang arbetar med attutveckla strategier för uppföljning och utvärdering av statlig verksamhet.Vid behandlingen av vårpropositionen konstaterade finansutskottet(bet. 1999/2000:FiU20 s. 192 f.) att resultatredovisningen förbättratsunder . Utskottet ansåg att utvecklingsarbetet inför det nuaktuella budgetförslaget borde bedrivas enligt vissa riktlinjersom preciserades i tio punkter:1. Verksamhetsmålen bör formuleras på ett sådant sätt att de är möjligaatt följa upp.2. Resultatinformationen skall vara relevant i förhållande till deuppställda målen. Resultat och utveckling bör i större utsträckning änhittills redovisas i kvantitativa termer med hjälp av indikatorer ellernyckeltal.3. Regeringens redovisning till skall ha sådan kvalitet att mål-uppfyllelsen kan bedömas av riksdagen.4. Redovisningen skall i större utsträckning än avse resultat,och i mindre grad aktiviteter av typen vidtagna åtgärder eller pågåendeutredningar.5. Redovisningen skall i ökad utsträckning, inte minst beträffandestatliga insatser som är sektorsövergripande, avse verksamheter och imindre grad myndighetsprestationer.6. Kopplingen mellan uppnådda resultat och föreslagna anslag börförbättras som anslagsberäkningarna bör göras tydligare ochredovisas för riksdagen.7. Grundläggande är att resultatanalysen är faktabaserad och inriktad påatt bedöma föregående års resultat i förhållande till uppställda mål. Entydlig åtskillnad skall göras mellan å ena sidan resultatinformation ochresultatanalys samt å andra sidan regeringens resultatbedömning.8. För att förbättra kopplingen mellan måluppfyllelse och förslag tillbudget bör motiven för regeringens bedömning och slutsatser framgåtydligt.9. Redovisningens omfång bör vara bättre anpassat till de statligaresursinsatsernas omfattning och till områdets politiska intresse. Dettainnebär att budgetpropositionens totala omfång kan få öka.10. Dialogen mellan och regeringen bör fortsätta. Frånriksdagens och utskottens sida bör utgiftsområdesvisa diskussioner förassom tar upp såväl brister och förtjänster i den föregåendebudgetpropositionen som krav och förväntningar på kommandebudgetpropositioner. Det bör vara en gemensam ambition för ochregeringen att ytterligare utveckla resultatstyrningen mot en budgetfokuserad på resultat.Statskontoret har kartlagt i vilken utsträckning det i förra åretsbudgetproposition förekom resultatredovisning och resultatbedömning.Kartläggningen har presenterats i rapporten (2000:19)Resultatredovisning och resultatbedömning i budgetpropositionen för 2000.Statskontoret har analyserat 16 utgiftsområden och undersökt på vilkennivå den huvudsakliga resultatredovisningen sker, om en tydlig åtskillnadgörs mellan resultatredovisning och resultatbedömning och om detförekommer mätbara resultatindikatorer och tidsserier. Av rapportenframgår att redovisningen varierar mellan olika utgiftsområden och att denkan förbättras i olika avseenden.En brist i tidigare års resultatredovisningar har enligt utskottets meningvarit att det inte alltid gått att avgöra på vilka grunder regeringenbedömt måluppfyllelsen. I det avseendet är emellertid åretsbudgetproposition bättre. Så t.ex. framgår att statistikdatabaserkostnadsfritt gjorts tillgängliga på Internet, vilket främjat målet om attstatistikproduktionen skall bidra till ökad kunskap omsamhällsutvecklingen. För andra myndigheter konstateras att fastställdaavkastningskrav har uppfyllts.Förbättringarna till trots finns det emellertid fortfarande utrymme föratt vidareutveckla resultatredovisningen, vilket för övrigt ocksåkonstateras i propositionen där regeringen själv framhåller att målen förpolitikområdet Effektiv statsförvaltning inte till fullo kan belysas ochbedömas med tillgängliga indikatorer.I några fall har regeringen avstått från att redovisa nyckeltal och istället gjort mer sammanfattande bedömningar. För t.ex. och konstateras att en hög andelhyresgäster har uppfattat myndigheterna som goda och serviceinriktadehyresvärdar. Och om sägs att träffsäkerheten iprognoserna har ökat . Enligt utskottets mening är det isig inget fel att sammanfatta stora mängder data på detta sätt, mensamtidigt kan det finnas anledning att redovisa bakomliggande uppgifterför . Hur den rätta balansen skall uppnås kan inte generelltanges. En möjlig lösning är att redovisningen på politikområdesnivå hållspå ett mer allmänt plan, och att man till resultatredovisningen knyterfler nyckeltal när anslaget för respektiveKonjunkturinstitutet redovisas. En sådan lösning skulle dessutom göra detmöjligt att föra en diskussion om förhållandet mellan å ena sidan uppnåddaresultat och å andra sidan förbrukade respektive framtida resurser.I propositionen jämförs dessutom resultat med målen . Enrimligare ordning hade enligt utskottets mening varit att i första handutvärdera resultaten i förhållande till de mål som gällde för det aktuellaverksamhetsåret.Av propositionen framgår att regeringen har för avsikt att precisera målenoch göra dem mer konkreta, mätbara och uppföljningsbara i samband med attregleringsbreven utformas för myndigheternas verksamheter. mening bör dock målen formuleras på ett sådant sätt att de ärkonkreta, mätbara och uppföljningsbara redan när skall taställning till hur stora resurser som skall tillföras en viss verksamhet.I annat fall framstår det inte som meningsfullt för att prövatilldelningen av resurser mot uppställda mål.De i årets budgetproposition presenterade målen på politikområdesnivå ärallmänt hållna och blir därmed svåra att lägga till grund för politiskaprioriteringar.Utskottet har en särskild beredningsgrupp bestående av ledamöter frånutskottet och med uppgift att bevaka uppföljnings- och utvärderingsfrågor.Gruppen har gjort en fallstudie i vilken man närmare studeratFinansinspektionens verksamhet. Gruppen har därvid inriktat sig på sådanamål- och resultatfrågor som rör relationen mellan riksdag och regering.Med anledning av utvärderingsgruppens genomgång vill utskottet framhållaföljande beträffande Finansinspektionen.Den disposition som valts för resultatredovisningen i åretsbudgetproposition är tydligare än tidigare och betydligt bättre såtillvidaatt resultatbedömningen görs i ett fristående avsnitt. harinsatser och situationsbeskrivningar redovisats blandat med resultat iavsnittet för resultatbedömning. inleds resultatredovisningen med enredovisning av politikens inriktning. Därefter följer en redovisning avstatliga insatser inom och utom politikområdet. Redovisningen avinspektionens insatser är exempelvis mycket omfattande. Först däreftergörs i ett särskilt avsnitt en resultatbedömning.När det gäller resultatredovisningen har utskottet tidigare generelltuttalat sig för att det ur synvinkel är av primärt intresse attfå en bättre redovisning i termer av effekter, utfall och måluppfyllelsepå samhällsnivå. Utskottet är medvetet om att det finansiellasystemet påverkas av många olika faktorer och att det kan vara svårt atturskilja de direkta effekterna av statliga insatser. Det är enligtutskottet därvid önskvärt att ett antal olika resultatindikatorer tas framsom belyser utfallet av de statliga insatserna från skilda synvinklar.Utskottet har mot denna bakgrund låtit utvärderingsgruppen med hjälp avutomstående expertis fördjupa sig i dessa frågor. Utskottet anser att detmaterial som utvärderingsgruppen tagit fram är värdefullt och bör kunnaligga till grund för en påtagligt förbättrad mål- och resultatredovisninginom det finansiella området. Det är som utskottet ser det av särskiltvärde att förslagen kunnat utarbetas från en mer fristående utgångspunktän från regerings- eller myndighetsperspektivet. Det framgår att allaförslag inte är möjliga att genomföra utan omfattande insatser. Det fårnaturligtvis prövas i det fortsatta arbetet i vilken takt och utsträckningsom förslagen kan genomföras. Utskottet ser det dock som angeläget att enutveckling i den föreslagna riktningen kommer till stånd. Mål- ochresultatstyrningen har alltför länge saknat konkretion och tydlig kopplingtill de resurser som avsätts för verksamheten. Det är utskottetsförhoppning att det utvecklingsarbete som utskottet tagit initiativ tillskall kunna medverka till en förändring av detta förhållande.Utskottet noterar också att regeringen gjort en översyn av uppdrag. Den har bl.a. resulterat i en mer utveckladbeskrivning av uppdrag och en strävan att renodlainspektionens arbetsuppgifter. Utifrån denna översyn har regeringensambition varit att konkretisera inspektionens verksamhetsmål och göra demmer uppföljningsbara. Vidare har nya mätmetoder och återrapporteringskravutarbetats. Bland annat skall inspektionen undersöka möjligheten attutarbeta ett system för intern gradering av finansiella institutsstabilitet. Syftet med ett sådant system är att ge inspektionen underlagför att kunna uttala sig om institutens samlade stabilitet eller deraskapacitet att klara finansiella chocker. Inspektionen skall också utarbetaen modell för löpande undersökningar av institutens uppfattning om denfinansiella tillsynen. En första undersökning skall genomföras ochpresenteras i årsredovisningen för 2000.Det är utskottets förhoppning att det underlag som utvärderingsgruppenlåtit ta fram skall kunna utgöra ett verksamt tillskott till det arbetesom inletts.