bet · GN01JuU22 · 2000-05-30 00:00:00 — Medborgarperspektivet skulle alltså tjäna på detta. Moten sådan ordning måste dock ställas nackdelar som också de har sitt sambandmed just medborgarperspektivet. Ett viktig fråga i sammanhanget är nämli-gen att allmänhetens berättigade krav på en kompetent rättskipning kräverspecialisering. Som regeringen påpekar skulle en förändring i den riktningsom förordas i motionerna kunna leda till att specialiseringen tunnades ut.Utskottet kan vidare konstatera att de övriga fördelar som en sammanslag-ning skulle kunna erbjuda också kan tas till vara inom ramen för en sådaninriktning av reformarbetet som regeringen tar upp i skrivelsen. Den genom-förda utvärderingen har pekat på några sådana fördelar. Utskottet är för sindel inte berett att nu lägga fram några mer långtgående förslag för riksdagen.Utskottet föreslår att avslår motionerna Ju27 och Ju30 i här ak-tuella delar.I motion Ju30 begärs att regeringen skall inrätta särskilda handelsrätter.Enligt motionärerna bör dessa domstolar handlägga bl.a. större näringsrätts-liga mål samt mål om ekonomisk brottslighet. Genom specialiseringen påvissa måltyper skulle de föreslagna domstolarna kunna upprätthålla en högkompetens på dessa områden.Skiljedomsutredningen framhöll i sitt slutbetänkande Näringslivets tvist-lösning (SOU 1995:65) att en av dess huvuduppgifter varit att öka de all-männa domstolarnas konkurrenskraft såvitt avsåg näringslivets tvister. Ut-redningen - som underströk att dess direktiv inte gav utrymme för att föreslåinrättandet av handelsdomstolar - föreslog vissa åtgärder för att stärka dom-stolarnas kompetens att avgöra näringslivstvister.Förslaget har inte lett till lagstiftning; beredningen av utredningens betän-kande är dock inte avslutad.Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betän-kande 1998/99:JuU12 s. 12 f.I skrivelsen anför regeringen att en allomfattad princip under det senastedecenniet är att specialdomstolar utanför de allmänna domstolarna och deallmänna förvaltningsdomstolarna bör undvikas.Utskottet noterar att syftet med de förändringar som regeringen presenterari detta ärende bl.a. är att åstadkomma ett målunderlag som är så stort attförutsättningar ges för en specialisering. Önskemålet om att samla kompe-tens för vissa typer av mål blir härigenom tillgodosett. Utskottet vill påpekaatt den nu förordade ordningen är att föredra framför uppbyggnaden av enhelt separat organisation av specialdomstolar. Utskottet föreslår att riksdagenavslår motion Ju30 i denna del.NotariemeriteringI motion Ju28 (c) begärs en översyn av bl.a. antagningskriterierna för nota-rietjänstgöring. I motion Ju29 (mp) hävdas att notarierna bör ersättas av fastanställda beredningsjurister och att en ny form av praktik bör erbjudas allasom studerat juridik.Bestämmelser om notarietjänstgöring finns i notarieförordningen (1990:469). Enligt förordningen fullgörs notarietjänstgöring efter juris kandidatex-amen eller juristexamen av . Med svensk examen jämställsjuristutbildning som till övervägande del ägt rum i annat nordiskt land (1 §).Tjänstgöringen sker i tingsrätt eller länsrätt eller i båda slagen av domstolar(2 §). Notariemeritering har förvärvats av den som på ett tillfredsställandesätt har fullgjort notarietjänstgöring (5 §). Tjänster som tingsnotarier ochlänsrättsnotarier tillsätts av (7 §). Beslut om antagning tillnotarietjänstgöring får överklagas hos (19 §).Vid antagning till notarietjänstgöring är i första hand betygen i juris kandi-datexamen eller juristexamen avgörande.Domstolskommittén lämnade i sitt betänkande Domaren och berednings-organisationen (SOU 1998:88) vissa förslag rörande notarietjänstgöringenslängd och innehåll.Högskoleverket har genomfört en studie av betygssättningen vidlandets juristutbildningar. Studien rör bl.a. frågan om betygskraven för nota-rietjänstgöring leder till "betygshets" bland studenterna. Högskoleverketföreslår att regeringen tar initiativ till en översyn av antagningen till notartjänstgöringen.I sammanhanget kan även noteras att bl.a. dekanerna och prefekterna vidde fakulteter som erbjuder juristutbildning i en skrift till regeringen under-strukit vikten av att andra kriterier än betyg beaktas vid antagningen.Nämnda framställningar bereds i Regeringskansliet.När det gäller notarietjänstgöring har , på utskottets initiativ, i ettillkännagivande uttalat att det är angeläget att, med bibehållande av kvali-tetskraven, så många jurister som möjligt bereds tillfälle till notarietjänstgöring. Enligt tillkännagivandet får det anses ha ett betydande värde att prak-tiskt verksamma jurister bereds tillfälle till notarietjänstgöring (bet. 1996/9JuU8 s. 9 f, rskr. 160).I samma ärende antecknade utskottet att betraktade an-tagning på grund av i första hand betygen i juris kandidatexamen som kost-nadseffektivt, eftersom det rörde sig om en förhållandevis kort, tidsbegränsadanställning. Notarietjänstgöringen är i första hand tänkt för unga människor,vilkas meriter vanligen utgörs av examensbetygen och erfarenheter av ferie-arbeten.Hösten 1999 behandlade utskottet ett yrkande om en översyn av antag-ningskriterierna. Utskottet vidhöll då sin tidigare inställning om värdet avnotariemeritering men kunde inte finna anledning att då förorda en översyn(bet. 1999/2000:JuU1 s. 64 f).Regeringen tar i skrivelsen upp frågan om notarietjänstgöringen. Rege-ringen anför att notarierna kommer att utgöra en del av basen i den utbyggdaberedningsorganisation som är nödvändig i många domstolar. Det är därförviktigt att det pågående förändringsarbetet inte leder till att antalet notarieanställningar minskar. Det mesta talar för att framtidens domstolar får ettökat behov av notarier och andra jurister för att åstadkomma en än högrekvalitet i verksamheten och för att göra nödvändig renodling av domarnasarbetsuppgifter möjlig. Framför allt gäller det i de domstolar som av traditionhar en låg andel notarier bland sin personal.Såvitt gäller beredningsjurister bör först nämnas att sådana förekommerredan i dag vid länsrätterna. Regeringen anför att det i framtidens domstolar,såväl allmänna domstolar som allmänna förvaltningsdomstolar, kommer attfinnas ett ökat behov av jurister som arbetar med beredning av mål. Detkommer också för vissa måltyper att krävas en betydligt djupare erfarenhetän vad notarier har möjlighet att förvärva under den förhållandevis korta tidsom notarietjänstgöringen varar. Vilka uppgifter som morgondagens bered-ningsjurister skall anförtros är enligt regeringen ännu för tidigt att uttala som. Det kan inte uteslutas att behörigheten i vissa fall bör kunna bli meromfattande än vad dagens handläggare vid länsrätterna har.Utskottet konstaterar att frågan om vilka antagningskrav som skall gällaför notarietjänstgöring har uppmärksammats. Något initiativ från iämnet behövs alltså inte. Utskottet föreslår att avslår motion Ju28 idenna del.Utskottet kan - såvitt gäller önskemålet i motion Ju29 - i och för sig hållamed om att en fast anställd kår av beredningsjurister skulle kunna förvärvaen djupare erfarenhet av olika frågor som skulle kunna komma till nytta idomstolsarbetet. Detta behöver emellertid inte utesluta att systemet mednotariemeritering behålls. Notariemeriteringen måste ses i ett vidare per-spektiv. Som utskottet tidigare uttalat finns ett värde i tjänstgöringen, och dvärdet kommer också arbetsgivare utanför domstolsväsendet till godo. Ut-skottet föreslår att avslår motion ställningI motion Ju30 (kd) anförs att bör vara ett rent serviceorgan åtdomstolarna. I motion Ju27 (m) begärs en utredning av Domstolsverketsfunktion och ställning i förhållande till domstolarna. I motion Ju27 ifråga-sätts också roll i det pågående förändringsarbetet.Regeringsformen (RF) upptar i sitt 11 kap. bestämmelser till skydd fördomstolarnas självständighet. En i detta hänseende central bestämmelse är 11kap. 2 § RF vari föreskrivs att ingen myndighet, ej heller , får be-stämma hur domstol skall döma i det enskilda fallet eller hur domstol i övrigtskall tillämpa rättsregel i särskilt fall.Domstolsverket inrättades (prop. 4, JuU 1974:6,rskr. 128).När utskottet tog ställning till det principiella förslaget om inrät-tande av en central förvaltningsmyndighet för domstolsväsendet (prop.1972:1 bil. 4, JuU 1972:8, rskr. 159) anförde utskottet bl.a. att tillskapandetav en central förvaltningsmyndighet för domstolsväsendet självfallet inte fickinnebära något som helst ingrepp i domstolarnas självständighet och integri-tet när det gällde den dömande verksamheten. Man kunde också utgå från attdomstolarna själva hade förutsättningar att tillse att ifrågavarande gränserinte överskreds (JuU 1972:8 s. 4).I samband med behandlingen av propositionen med förslag till organisa-tion av den nya centralmyndigheten för domstolsväsendet m.m. (prop.1974:149) återkom utskottet till de principiella frågorna kring myndighetensställning (JuU 1975:1, rskr. Härvid anförde utskottet bl.a. att det följderedan av stadgandet i 11 kap. 2 § RF att den egentliga verksamheten inomdomstolsväsendet, den dömande och rättstillämpande verksamheten, måstefalla utanför kompetensområde. Att en centralmyndighet pådomstolsväsendets område sålunda inte hade att handlägga ärenden rörandeden egentliga verksamheten inom förvaltningsområdet gav myndigheten ensärställning i förhållande till andra centrala ämbetsverk och blev av avgöran-de betydelse vid fastläggandet av dess uppgifter.Beaktandet av självständighetsprincipen föranledde, fortsatte utskottet, enbegränsning i de uppgifter som skulle ankomma på på grundav dess ansvar för att verksamheten inom förvaltningsområdet bedrevs ef-fektivt och rationellt. borde verka för att verksamhetenbedrevs effektivt, men effektivitetskravet fick inte drivas så långt att detinkräktade på det viktiga allmänna intresset av rättssäkerhetens upprätthål-lande. Vad det för verkets del var fråga om var att genom en rationellt avpas-sad organisation och genom ändamålsenliga administrativa rutiner skapaförutsättningar för effektivt arbetande och i sin verksamhet självständigadomstolar för vilka allmänheten hyste förtroende. Med effektivitet måste idetta sammanhang i första hand avses säkerhet i dömandet (s. 14 f).I promemorian och domstolarna (Ds Ju 1982:3) redovisasen uppföljning av reform. I promemorian konstateras att verksamhet inte hade medfört något intrång i domstolarnassjälvständighet samt att verket syntes ha ägnat sig åt angelägna uppgifter ochhade gjort en riktig prioritering av dessa. Utredningen framhöll att servicefunktion gentemot domstolarna var den allra viktigaste avverkets uppgifter och att andra, i och för sig angelägna uppgifter, inte bordeges en sådan omfattning att serviceverksamheten till någon del eftersattes.Domstolsverkets verksamhet regleras numera i förordningen (1988:317)med instruktion för . Av denna framgår att verket är centralförvaltningsmyndighet för bl.a. de allmänna domstolarna och de allmännaförvaltningsdomstolarna (1 §). Vidare gäller att verket, med iakttagande avdomstolarnas självständighet enligt regeringsformen vid fullgörande av derasdömande och rättstillämpande uppgifter, utöver vad som följer av särskildabestämmelser, inom sitt verksamhetsområde i administrativt hänseende, skallleda och samordna verksamheten, meddela föreskrifter och allmänna rådsamt se till att verksamheten bedrivs effektivt. Verket får inte föreskriva atten viss rotel eller ett visst mål eller ärende skall tilldelas en viss enskilddomare eller på annat sätt bestämma hur dömande uppgifter skall fördelasmellan enskilda domare (2 §).I en år 1992 inom upprättad promemoria Domstols-väsendet - Organisation och administration (Ds 1992:38) före-slogs att skulle avvecklas och dess uppgifter fördelas mellanRegeringskansliet, ett centralt stabsorgan och domstolarna. Efter remisskritikfullföljdes inte förslaget (prop. 1992/93:100 bil. 3 s. 26).Hösten 1999 behandlade utskottet några motionsyrkanden liknande de nuaktuella. Utskottet anförde då att de ovan redovisade uttalandena av utskottetrörande förhållandet mellan domstolarna och alltjämt vargiltiga. Av dessa följer att verksamhet inte i något hänseen-de får inkräkta på domstolarnas självständighet i deras rättstillämpande ochdömande verksamhet. uppgift är i stället att tillhandahållakvalificerad service åt domstolarna i administrativa frågor. Visserligen börDomstolsverket eftersträva att domstolsorganisationen är effektiv, men ut-skottet ville understryka att strävan efter effektivitet inte får gå ut över räsäkerheten. Enligt utskottets uppfattning kom det nu redovisade synsättetockså väl till uttryck i instruktion. Mot denna bakgrundansåg utskottet inte att det fanns skäl för att nu tillsätta en utredning omDomstolsverkets ställning i förhållande till domstolarna (bet. 1999/2000:JuU1 s. 52 f).I har man enligt inhämtade uppgifter inrättat en domsstyrelsesom lyder under . I domsstyrelsen sitter endast domare, inga lek-män.Frågan om ställning i förhållande till domstolarna är intenärmare berörd i skrivelsen. I denna framhålls dock att en reform av dom-stolarnas organisation bör ske stegvis och ta hänsyn till varje regions speci-ella förutsättningar. Utredningsarbetet bör enligt regeringen bedrivas avDomstolsverket i nära samarbete med domstolarna.I budgetpropositionen för anfördes att skall ha enbåde stödjande och drivande roll och att reformarbetet skall bedrivas i närasamverkan med domstolarna och domstolspersonalen (prop. 1998/99:1utg.omr. 4 avsnitt 6.4.2).Den 1 januari 1999 genomfördes en omorganisation av verket för att an-passa detta till de nya uppgifterna. En utvecklingsgrupp har bildats och knu-tits till verkets utvecklingsenhet. Gruppen, som består av personer med bredkunskap om och erfarenhet av domstolsverksamhet, skall huvudsakligenarbeta med förändringsarbetet ute på domstolarna. I dialog med domstolarnaskall projekt utvecklas som syftar till att förbättra verksamheten (prop.1999/2000:1 utg.omr. 4 avsnitt 6.5.1).Utskottet har som framgår av det föregående i princip inga invändningarmot de reformtankar som regeringen presenterar i skrivelsen. Att medverkat i arbetet ser utskottet som naturligt. Utskottet serdärför ingen anledning till kritik mot regeringen för att den låtit inta en framskjuten roll i förändringsarbetet.Frågan om ställning har enligt utskottets mening intekommit i något annat läge sedan senast uttalade sig i ämnet. Ut-skottet är alltså inte berett att nu föreslå någon utredning om verkets ställ-ning. Utskottet föreslår att avslår motionerna Ju27 och Ju30 i häraktuella delar.ÖvrigtInskrivnings- och bouppteckningsverksamhetenÄrenden om inregistrering av bouppteckningar och om fastställande av arvs-skatt handläggs enligt gällande regler vid tingsrätterna. Ärvdabalksutred-ningen föreslog i sitt delbetänkande Bouppteckningar och arvsskatt (SOU1996:160) att tingsrätternas befattning med bouppteckningar i princip heltborde upphöra och att skattemyndigheterna såväl skulle registrera dödsbo-anmälningar och bouppteckningar som fatta beslut om arvsskatt.I budgetpropositionen anförde regeringen att den delar bedömningen i be-tänkandet att det finns stora effektivitetsvinster för det allmänna om verk-samheten samlas vid skattemyndigheterna, som är det allmännas specialisterpå beskattning. Regeringen anförde vidare följande. Betydande förenklingaroch effektiviseringar av bouppteckningsverksamheten har större möjlighet attslå igenom vid en överföring till skattemyndigheterna, bl.a. genom att arbetetmed bouppteckningarna kommer att datoriseras. En överföring från tingsrät-terna innebär att arbetet där i än högre grad kan renodlas till den dömandeverksamheten. De som i huvudsak handlägger ärendena vid domstol är dom-stolssekreterare och tingsnotarier. Den kompetens som dessa besitter kan,enligt regeringen, överföras till skattemyndigheterna genom överförande avdomstolssekreterare från tingsrätterna till skattemyndigheterna och genominrättande av särskilda kombinationstjänster mellan skattemyndighet ochdomstol för notarier. De årliga besparingarna av en överföring av bouppteck-ningsverksamheten till skattemyndigheterna beräknas uppgå till omkring 30miljoner kronor. Vid en samlad bedömning anser regeringen att bouppteck-ningsverksamheten har betydligt större möjligheter att utvecklas och effekti-viseras inom skatteförvaltningen. Regeringen föreslog därför att skatteför-valtningen skall svara för bouppteckningsverksamheten (prop.1999/2000:1 utg.omr. 4 avsnitt 6.5.2).Vid behandlingen av budgetpropositionen instämde utskottet i regeringensuppfattning att en överföring av bouppteckningsverksamheten från tingsrät-terna till skattemyndigheterna torde medföra betydande effektivitetsvinster.Vidare ville utskottet peka på att såväl arvsskatt som gåvoskatt tas ut medstöd av lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt och att de regionalaskattemyndigheterna numera är beskattningsmyndigheter vid uttagande avgåvoskatt. De har således viss erfarenhet av den tillämpliga skat-telagstiftningen. ville utskottet understryka att beslut om faststäl-lande av arvsskatt kan innefatta komplicerade civilrättsliga bedömningar, ochutskottet utgick från att regeringen i sitt arbete med den kommande organi-sationen noga beaktar att skattemyndigheterna har erforderlig kompetensäven i detta hänseende. Utskottet tillstyrkte med det anförda regeringensprincipförslag (bet. 1999/2000:JuU1 s. 59 f).Inskrivningsmyndigheterna är självständiga myndigheter som ärknutna till tingsrätterna på sju orter. fanns 91 inskrivningsmyndig-heter knutna till tingsrätterna. Bakgrunden till förändringen är följande.Domstolsverket utarbetade på regeringens uppdrag i samarbete med organisation(DV rapport 1997:5). I rapporten föreslogs att inskrivningsverksamheten den1 skulle flyttas från de allmänna domstolarna och knytas tilllantmäterimyndigheterna. Rapporten har remissbehandlats.I budgetpropositionen för anförde regeringen i denna del att denuvarande inskrivningsmyndigheterna fungerar väl och erbjuder medborgar-na en god service i såväl inskrivningsfrågor som juridiska frågor med vissanknytning till inskrivningsärenden. Den genomförda datoriseringen avinskrivningsmyndigheterna och en allmän effektivisering av verksamhetenhar emellertid inneburit att det vid de allra flesta tingsrätterna inte finnsarbetsunderlag för mer än en årsarbetskraft vid inskrivningsmyndigheten. Enså liten organisation är sårbar och inte tillräckligt kostnadseffektiv. Beräk-ningar av ärendemängder vid några av de större tingsrätterna ger vid handenatt verksamheten i större enheter kan effektiviseras ytterligare. Merparten avarbetet vid inskrivningsmyndigheterna utförs av domstolssekreterare och omdet uppkommer frågor som kräver juridisk sakkunskap bistår i första handtingsnotarier och i undantagsfall domare med dessa kunskaper.När det gällde frågan om vid hur många tingsrätter inskrivningsverksamhetbör bedrivas, framhöll regeringen att om en inskrivningsmyndighet placeras ivarje hovrättsområde, får man myndigheter med 15-30 anställda. En sådanorganisation har goda förutsättningar att bli en stimulerande arbetsplats förde anställda och att vara en uthållig och kostnadseffektiv organisation för denframtida verksamheten (prop. 1999/2000:1 utg.omr. 4 avsnitt 6.5.2).Utskottet delade regeringens uppfattning att inskrivningsverksamhetenmåste vara både uthållig och kostnadseffektiv. Förändringar av den nuvaran-de organisationen är därför, anförde utskottet, nödvändiga. Enligt utskottetsuppfattning tillgodosåg regeringens förslag önskemålet om uthållighet ochkostnadseffektivitet som kompetensen i den nuvarande organisa-tionen togs till vara. Utskottet ansåg att koncentrationen av inskrivningsverk-samheten till sju tingsrätter - eller således två inskrivningsmyndigheter vidtingsrätter under och en i vart och ett av de övriga hovrättsom-rådena - var väl avvägd. Med det anförda tillstyrkte utskottet regeringensförslag (bet. 1999/2000:JuU1 s. 57 f).I motion Ju30 (kd) hävdas nu att bör riva upp dessa beslut.Utskottet konstaterar att frågan om sidoverksamheterna inte kommit i nå-got annat läge sedan frågan prövades av . Utskottet föreslåratt avslår motion Ju30 i denna del.Ersättning till nämndemänI motion Ju30 (kd) begärs att hemarbetande nämndemän skall erhålla ersätt-ning för barnomsorgskostnader.Bestämmelser om ersättning till nämndemän och jurymän har meddelats iförordningen (1982:814) om ersättning till nämndemän och vissa andrauppdragstagare inom domstolsväsendet m.m. Av 2 § i förordningen framgåratt nämndemän i tingsrätter, länsrätter, hovrätter och kammarrätter samtjurymän i tryckfrihetsmål erhåller ett arvode för sammanträde om perdag. Härutöver gäller enligt 2 a § i förordningen att en nämndeman ellerjuryman, som förlorar inkomst på grund av sitt uppdrag, för somhan har rätt till arvode för sammanträde också har rätt till ersättning för in-komstförlusten till den del denna inte täcks av arvodet. gällde attinkomstförlust kunde ersättas med ett tilläggsbelopp som tillsammans medarvodet fick uppgå till högst per dag; denna begränsning har alltsåtagits bort med verkan från den 1 januari 1999.Arvodena beräknas sålunda utan hänsyn till sammanträdestidens längd,och någon ersättning för barnomsorgskostnader utgår ej. Inte heller gottgörsnämndemannens arbete med annat än ersättning för förlorad inkomst i denmån denna går utöver arvodets belopp.Utskottet har tidigare vid åtskilliga tillfällen behandlat frågor om ersättningtill nämndemännen (se senast bet. 1999/2000:JuU1 s. 61 f).Utskottet har tidigare ansett att en höjning av ersättningen till nämndemänoch jurymän vore önskvärd. Att full ersättning för inkomstförlust numerautgår är därför glädjande. Det saknas anledning för utskottet att nu ta initiattill ytterligare höjningar, t.ex. av arvodet. Utskottet föreslår att riksdagenavslår motion Ju30 i denna del.Telefon- och videokonferensI motion Ju30 (kd) motsätter sig motionärerna en utvidgad möjlighet attanvända telefon- och videokonferens. Motionärerna anser att en utvidgningskulle strida mot omedelbarhetsprincipen.Regeringen tillkallade en särskild utredare med uppgift attutreda processen i allmän domstol (dir. 1999:62). Den särskilde utredarenskall undersöka hur rättegången i tvistemål och brottmål med bibehållenrättssäkerhet kan förbättras. Utredaren skall särskilt uppmärksamma frågorom muntlighet, omedelbarhet och koncentration i förfarandet samt frågor ombevisning.Enligt direktiven skall utredaren undersöka hur muntlighet och skriftlighetbör vägas mot varandra i de allmänna domstolarnas behandling av brottmåloch tvistemål för att processen med bibehållna rättssäkerhetskrav skall varaså effektiv som möjligt. Utredaren skall särskilt uppmärksamma frågor omhuruvida muntligheten i avgörandeskedet bör begränsas på ett eller annat sättoch avgörandet i målet alltså kunna grundas på annat än vad som förekommitvid en huvudförhandling. Utredaren skall vidare bl.a. se över användningenav telefon- och videokonferens i rättegång.Utredningen skall redovisa sitt uppdrag före utgången av år 2001.Våren 1999 tillstyrkte utskottet ett regeringsförslag om försöksverksamhetmed videoteknik i rättegång (bet. 1998/99:JuU23). Verksamheten regleras ien särskild lag vars giltighet sträcker sig till utgången av . Utskottetuttalade bl.a. att det fann det naturligt att domstolarna utnyttjar informa-tionsteknikens landvinningar i den utsträckning det är förenligt med rättssä-kerhetens krav.Utskottet vidhåller den positiva grundinställning till användning av mo-dern teknik som utskottet gav uttryck för . I avvaktan på resultatetav den pågående försöksverksamheten och den nämnda utredningen är ut-skottet inte berett att inta någon annan ståndpunkt. Motion Ju30 i denna delavstyrks.DelgivningsförfarandetI motion Ju30 (kd) begärs en privatisering av delgivningsförfarandet i syfteatt minska antalet inställda huvudförhandlingar.Det finns inte något lagligt hinder för domstolar eller andra myndigheteratt använda sig av privata delgivningsalternativ.