bet · GN01JuU6 · 2000-01-25 00:00:00 — Dettaförutsätter dock att det i det enskilda fallet finnsskälig anledning att anta att den intagne kommer attanvända passet t.ex. för att avvika från enpermission.I frågesvaret uttalade justitieministern också atthon har förståelse för att många människor anser attfängelsedömda endast i undantagsfall bör tillåtasatt disponera sitt pass vid permission. Det ärsjälvklart angeläget att i möjligaste mån hindra attintagna kan undandra sig verkställighet genom attfly utomlands. Betydelsen av att beslagta denintagnes pass skall dock enligt justitieministerninte överdrivas i detta sammanhang, bl.a. därför attdet i praktiken är svårt att kontrollera om dendömde har någon form av passhandling - giltig ellerogiltig - undangömd när verkställigheten inleds. Detfinns ändå, avslutade justitieministern, skäl att seöver bestämmelserna i syfte att åstadkomma enordning som på ett rimligt sätt tillgodoserintresset av att hindra rymningar.Frågan om en översyn av reglerna är under beredningi Justitiedepartementet.Utskottet håller med justitieministern om att detsjälvklart är angeläget att i möjligaste mån hindraatt intagna kan undandra sig verkställighet genomatt fly utomlands. Utskottet välkomnar därför denöversyn av regelverket som aviserats, och utskottetutgår från att inriktningen på arbetet är attåstadkomma regler som är effektiva. Motionerna Ju901och Ju907 i dessa delar avstyrks.TrafikfrågorI ett par motioner tas frågor upp som rör polisensarbete med trafikövervakning och vilkastraffrättsliga regler som skall gälla på området. Imotion T463 (v) begärs sålunda en utredning om s.k.bilägaransvar. Motionärerna menar att i de fall detmed kameraövervakning konstaterats att ett fordonframförts för fort eller på annat sätt i strid medvägtrafikbestämmelserna ägaren till fordonet börvara skyldig att uppge vem som förde detta vidfotograferingstillfället. I motionen begärsdessutom att kameraövervakning skall ske i störreomfattning på olycksdrabbade vägsträckor samt attsanktionerna för trafikbrott skall skärpas och attpåföljderna skall återspegla olycksrisken. Slutligenbegärs i motionen att regeringen skall geRikspolisstyrelsen i uppdrag att upprätta ennationell plan för sin del avtrafiksäkerhetsarbetet. I motion T464 (kd) anförsatt de poliser som sysslar med hastighetsövervakningi förebyggande syfte bör vara mer synliga.När det gäller den straffrättsliga regleringen påområdet finns till att börja med bestämmelser ilagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Debestämmelserna tar sikte på handlingar av den somfaktiskt framför ett fordon. I andravägtrafikförfattningar förekommer olikaansvarskonstruktioner. Allt efter överträdelsens artkan ansvar ifrågakomma för såväl ägare och brukareav ett fordon som passagerare i detta. När detgäller gärningar som kan konstateras medövervakningskamera torde det ofta vara föraren avett fordon som är ansvarig. Att utkräva ansvar förgärningen förutsätter då givetvis att föraren kanidentifieras. En sådan identifiering låter sig intealltid göras med hjälp av bilder från enövervakningskamera.Av 4 § första stycket 2 lagen (1998:150) om allmänkameraövervakning framgår att upplysning intebehöver lämnas om allmän kameraövervakning som enpolismyndighet utför vid automatiskhastighetsövervakning. I 7 § 3 samma lag föreskrivsatt sådan övervakning är undantagen från kravet påtillstånd.Här kan nämnas att åren1990-1992 genomförde försök med stationära systemför automatisk hastighetsövervakning. I av defall som registrerades av kameror kunde fordonet ochdärmed fordonsägaren identifieras. Andelenuppklarade brott där föraren kunde identifieras ochfällas uppgick dock till endast 64 %.Enligt vad utskottet inhämtat förfogar polisen över18 fordon utrustade med kameror för automatiskhastighetsövervakning. På vägsträckanHudiksvall-Iggesund bedrivs en försöksverksamhet medfast monterade kameror för sådan övervakning. Enarbetsgrupp med företrädare för Rikspolisstyrelsenoch utreder den framtida användningen avkameror vid hastighetsövervakning. Arbetsgruppenskall redovisa sitt arbete /2000.Enligt vad utskottet erfarit kommer regeringen inomkort att tillsätta en trafikbrottsutredning sombl.a. skall överväga frågorna om effektivareautomatisk hastighetsövervakning och ett sådantbilägaransvar som efterfrågas i motion T463.Vad sedan gäller påföljderna förekommer itrafikbrottslagen både böter och fängelse somsanktioner för där upptagna gärningar.Straffskalorna är utformade med beaktande avgärningarnas trafikfarlighet.I trafikförordningen (1998:1276) föreskrivs böter -normalt penningböter - som påföljd för överträdelserav förordningen. Detsamma gäller andratrafikförfattningar såsom fordonskungörelsen(1972:595) och bilregisterkungörelsen (1972:599).Den ovan nämnda utredningen kommer att få i uppgiftatt överväga lämpliga påföljder för trafikbrott ochdärvid bl.a. beakta vilken risk för allvarligpersonskada som olika felbeteenden medför.I budgetpropositionen för anförderegeringen att polisens trafikövervakning har blivitmer effektiv. Antalet trafikolyckor har minskatnågot men antalet dödade har varit oförändrat de tresenaste åren. Den utvecklingen är enligt regeringeninte tillräcklig för att nå det långsiktigatrafiksäkerhetsmålet i nollvisionsbeslutet meddelmålet för att sänka dödstalet till högst400 och antalet svårt skadade till högst 3 700.Rikspolisstyrelsen analyserar enligt regeringentillsammans med utvecklingen ochresultaten av trafikövervakningen ochöverväger förändringar i inriktning och metoder fördet fortsatta arbetet för att sänka olyckstalen.I budgetpropositionen anförde regeringen vidare,som framgått ovan, att det problemorienteradearbetssättet skall fortsätta att utvecklas.Regeringen anför vidare att det sedan ett antal årpågår en omställning inom polisen som innebär i större utsträckning skall inrikta arbetet påatt förebygga och förhindra brott.I polisväsendets regleringsbrev för angessom ett verksamhetsmål att polisen skall medverkatill att uppnå de nationella trafiksäkerhetsmålen omfärre skadade och döda i trafiken (mål nr 3).Polisen skall utarbeta en nationell strategi förtrafikövervakningen. Ett återrapporteringskrav harknutits till målet.Utskottet kan, när det gäller frågorna ombilägaransvar, effektivare hastighetsövervakning ochpåföljderna för trafikbrott, konstatera att enutredning kommer att tillsättas med uppgift att seöver dessa ämnen. Motion T463 i dessa delar fåranses tillgodosedd.Önskemålet i motion T463 om en nationellhandlingsplan för trafiksäkerhetsarbetet får ansesvara tillgodosett med det verksamhetsmål jämte kravpå återrapportering som tas upp i polisväsendetsregleringsbrev.Vad slutligen gäller frågan om polisen skall varasynlig eller inte vid hastighetsövervakningen kanutskottet i för sig hålla med motionärerna om attregelefterlevnaden antagligen varierar med graden avsynliga poliser. Eftersom polisen skall arbetaproblemorienterat ligger det också nära till handsatt anta att undersökningar av saken som gjorts fårligga till grund för hur trafikövervakningenorganiseras. Hur arbetet lokalt skall bedrivas bördock polisen lokalt få bestämma utifrån enpolisoperativ bedömning. Det bör inte ankomma påriksdagen att bestämma var polisen skall varaplacerad vid trafikövervakningen. Motion T464avstyrks.ÖvrigtUnga brottsofferI motion Ju725 (v) påpekas bl.a. att ungdomar somblir rånade på exempelvis mobiltelefoner inte vågaranmäla saken till polisen.I budgetpropositionen för anförderegeringen att det är av fundamental betydelse i enrättsstat att vittnen och offer för brott kan kännasig trygga så att de vågar anmäla brott och berättavad de sett. Regeringen ser därför mycket allvarligtpå försök att sabotera brottsutredningar ellerrättegångar genom att påverka vittnespersoner,alltså brottsoffer, vittnen och medansvariga genomvåld eller hot.För att ytterligare förstärka samhällets insatserpå detta område har regeringen beslutat attge i uppdrag att i samverkan medRiksåklagaren, ,och Brottsoffermyndighetenutarbeta ett nationellt handlingsprogram för skyddav vittnen, målsägande och andra bevispersoner. Ibeslutet anges att det bedrivs ettarbete inom flera av rättsväsendets myndigheter somtar sikte på skydd för bevispersoner. Ett antalmetoder finns att tillgå, allt från kvarskrivning,sekretessmarkering i folkbokföringsregistren ochanvändning av fingerade personuppgifter till fysiskaskyddsåtgärder som trygghetspaket och i allvarligafall livvaktsskydd. Riksåklagaren har också gett uten åtgärdskatalog om säkerhet och skydd förbevispersoner. Det nu aktuella programmet syftartill att ytterligare förstärka och samordnasamhällets insatser på detta område.Utskottet delar regeringens uppfattning att det ärav fundamental betydelse i en rättsstat att offerför brott vågar anmäla brott. Vissa mått och steghar också vidtagits för att förbättra situationen.Här tänker utskottet bl.a. på det beslutadeuppdraget rörande ett nationellt handlingsprogram omskydd för bevispersoner. I övrigt kan utskottettänka sig att särskilt unga brottsoffer kan behövastöd på annat håll, exempelvis inom skolan. Dettaligger dock utanför utskottets beredningsområde, ochutskottet är inte berett att förorda resurskrävandeinsatser på sådana områden. Utskottet avstyrkermotion Ju725 i här aktuell del.Uniformerad polisI motion Ju911 (m) hävdas att uniformerade poliserär en viktig brottsförebyggande resurs och attpolisen bör vara uniformerad om intearbetsuppgifterna lägger hinder i vägen.Enligt de föreskrifter som Rikspolisstyrelsenmeddelat om tilldelning och bärande av polisuniformsägs att uniform skall bäras av polisman i tjänst,om inte civil klädsel är lämpligare med hänsyn tilltjänstens eller uppdragets art eller andraomständigheter (RPS FS 1996:8, FAP 798-1). Utskottethar inhämtat att föreskrifterna fått dennautformning i syfte att möjliggöra förkriminalpoliser och spaningspersonal att uppträdacivilklädda när det är lämpligare.Som framgår ovan i avsnittet rörande ordningsvakterkommer föreskrifterna att ses över.Utskottet har tidigare behandlat yrkanden i dettaämne. Senast skedde det (bet.1998/99:JuU21 s. 8). Utskottet vidhöll då sintidigare intagna ståndpunkt, nämligen att de reglersom finns syftar till att poliser normalt skallanvända uniform i tjänsten och att det inte finnsanledning för att uttala sig i frågan.Utskottet kan inte finna att någonting framkommitsedan i våras som motiverar en annan ståndpunkt änden utskottet då redovisade. Utskottet vill ocksåunderstryka att ingenting tyder på attpolispersonalen inte följer föreskrifterna. Någotuttalande med anledning av motion Ju911 behövs inte,och motionen i denna del avstyrks.Autonoma nätverkI motion Ju734 (s) efterfrågas forskning kring s.k.autonoma nätverk, exempelvis djurrättsaktivister.Säkerhetspolisens grundläggande uppgift är attförebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet. Föratt fullgöra den uppgiften bedrivs verksamhet underfyra olika grenar, bland dem det s.k.författningsskyddet. Inom författningsskyddsrotelnvid arbetar man med att bekämpaverksamhet som syftar till att med våld, hot ellerotillbörligt tvång ändra vårt statsskick, förmåbeslutande politiska organ eller myndigheter attfatta beslut i en viss riktning eller hindramedborgarna från att utöva sina grundlagsfästa fri-och rättigheter.Säkerhetspolisen kartlägger brott medfrämlingsfientlig, rasistisk, antisemitisk ellerhomofobisk bakgrund. Kartläggningen har under senareår utvidgats till att omfatta även brott inom denautonoma rörelsen och andra aktioner där brott haranvänts som medel för att uttrycka en politisk åsikteller för att uppnå ett politiskt mål.Den senaste kartläggningen finns redovisad irapporten kopplad till rikets inresäkerhet 1998. Kartläggningen bygger på polisanmäldabrott. I rapporten har den autonoma rörelsendefinierats som en sammanfatande benämning på ettflertal löst sammansatta nätverk ochenfrågeorienterade grupperingar med gemensammaideologiska grundvärderingar.Av rapporten framgår att det anmäldes319 brott som kunde kopplas till djurrättsaktivism.Medelåldern bland de skäligen misstänkta - 87personer - var , och av dem är kvinnor.I rapporten redovisas också statistik rörande bl.a.brott riktade mot , brott med inslag avantisexism och antiporr samt brott riktade motvägbyggen.Utskottet vill göra klart att den brottslighet sommotionären tar upp är allvarlig och att kunskap omden givetvis är av stor vikt. Utskottet noterar attde autonoma nätverken studeras av Säkerhetspolisenoch att resultaten av dessa studier redovisasårligen. Utskottet avstyrker motion Ju734.IdrottsvåldetI motion Kr509 (m) begärs att polisen skall vidtaåtgärder mot våld som förknippas med idrott, t.ex.läktarvåldet.Utskottet har inhämtat följande när det gällerpolisens arbete med idrotts-våldet.Sedan början av 1990-talet finns en supporterpolisvid varje polismyndighet. Hans uppgift är att knytakontakter med klubbarna och inhämta underrättelser.Han underrättar sina kolleger i andra myndigheter omhur många supportrar som kan beräknas komma till enmatch inom den andra myndighetens område.Denna verksamhet har utvecklats så att ensupporterpolis numera åker med och stöder polisendär matchen spelas.Rikspolisstyrelsen har också ett samarbete medFotbollsförbundet, . Detta har resulterat i att det nufinns en säkerhetsansvarig i varje förbund.Även klubbarna utbyter underrättelser med varandra.Klubbarna i fotbollsallsvenskan och de som deltar iishockeyns slutspel kontrollerar före varjematch hur många supportrar som kommer. Klubbarna harett särskilt schema för vilka uppgifter de utbyter.Här handlar det exempelvis om uppgifter om varbussarna skall stanna på vägen.Klubbarna har ett system för avstängning avsupportrar som uppfört sig illa. Besluten vilar påcivilrättslig grund.Av Fotbollsförbundets tävlingsbestämmelser följeratt alla lag i allsvenskan från och med nästa spelårmåste ha TV-övervakning av matcherna. Tillstånd harerhållits för det. Det pågår arbete med att fåtillstånd till övervakning även utanför arenorna.Klubbarna själva tar ansvar för sina supportrar.Det finns särskilda sektioner på arenorna försupportrar. Av tävlingsbestämmelserna följer attbesökarna där skall visiteras. Den som inte går medpå det får inte komma in. ansvar försin supporterläktare och bortalaget för sinmotsvarande del.Polisen är nästan aldrig engagerad förordningshållning inne på arenorna.Utskottet har tidigare behandlat frågor omläktarvåldet. Senast skedde det (1995/96:JuU14 s. 21 f). Utskottet noterade då attfrågor om våld vid idrottsevenemang var underberedning i föreslog i sitt betänkandeTrygghet mot brott (SOU 1995:146) en utvidgning avtillämpningsområdet avseende brottet olaga intrång.Ändringsförslaget tar bl.a. sikte på möjligheternaatt "portförbjuda" vissa personer från olikaidrottsarenor.Trygghetsutredningens förslag bereds inomJustitiedepartementet. En proposition i ämnet väntasunder våren.Utskottet håller med motionärerna om att det behövsåtgärder för att komma till rätta med det våld somkan förknippas med olika idrottsevenemang. Det ärdärför glädjande att såväl idrottsrörelsen sompolisen engagerat sig i frågan. I avvaktan påresultatet av beredningen av Trygghetsutredningensförslag är utskottet emellertid inte berett attförorda några ytterligare åtgärder på området.Motion Kr509 avstyrks.Placering i säkerhetsklassI motion Sf637 (c) begärs en översyn av reglerna omplacering i säkerhetsklass och av kravet på svensktmedborgarskap för vissa anställningar.Bestämmelser som är av intresse i detta sammanhangfinns i säkerhetsskyddslagen (1996:627) ochsäkerhetsskyddsförordningen (1996:633), och deinnebär i huvudsak följande.Säkerhetsprövning skall göras innan en person,genom anställning eller på något annat sätt, deltari verksamhet som har betydelse för rikets säkerheteller anlitas för sysslor som är viktiga för skyddetmot terrorism. Säkerhetsprövningen skall omfattaregisterkontroll och särskild personutredning.Prövningen skall göras av den myndighet som avseratt anställa personen i fråga. Till grund förprövningen skall läggas resultatet avregisterkontrollen och den särskildapersonutredningen.Registerkontroll skall således göras om enanställning eller deltagande i någon verksamhetplacerats i säkerhetsklass. Registerkontroll fåräven göras i andra fall, om det behövs för skyddetmot terrorism och det finns särskilda skäl.I fråga om placering i säkerhetsklass innebärreglerna att - utöver anställningar - bl.a.tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) omtotalförsvarsplikt kan placeras i säkerhetsklass. Isäkerhetsklass 1 placeras anställningar m.m. därvederbörande i stor omfattning får del av uppgiftersom omfattas av sekretess och som är av synnerligbetydelse för rikets säkerhet. I säkerhetsklass 2placeras anställningar m.m. där vederbörande i enomfattning som inte är obetydlig får del av sådanauppgifter som kan grunda placering i säkerhetsklass1. I säkerhetsklass 3 slutligen placeras den som iövrigt får del av uppgifter som omfattas avsekretess och som är av betydelse för riketssäkerhet, om ett röjande av uppgifterna kan antasmedföra men för rikets säkerhet som inte endast ärringa.Beslut om placering i säkerhetsklass 2 och 3 fårfattas av ett stort antal myndigheter, kommunernaoch landstingen. Beslut om placering isäkerhetsklass 1 får bara fattas av regeringen.När det gäller antalet anställningar m.m. som ärplacerade i säkerhetsklass finns inga säkrauppgifter. Enligt en enkät som gjordeunder fanns det ca 1 000 tjänster i detsom då benämndes skyddsklass 1 A, ca 10 000 iskyddsklass 1 B och ca 400 000 i skyddsklass 2. Avtjänsterna i skyddsklass 2 var den helt övervägandedelen hänförliga till försvaret och krigsplaceringenav värnpliktiga. Det bör dock noteras att man närden nya säkerhetsskyddslagen infördes ändradekriterierna för placering i den lägstasäkerhetsklassen i syfte att minska antaletkontrollerade (prop. 1995/96:129 s. 41).I detta sammanhang bör dock nämnas att det i denproposition som låg till grund försäkerhetsskyddslagen angavs att det /94 gjordes 126 479 kontroller idet som då kallades skyddsklass 2, som kan sägasmotsvara säkerhetsklass 3. Av Registernämndensverksamhetsberättelse för framgår attregisterkontroll för anställningar m.m. somplacerats i säkerhetsklass 3 begärdes i 63 662 fall.Motsvarande siffra för var 51 761 fall.När det gäller krav på medborgarskap föreskrivs i29 § säkerhetsskyddslagen att en säkerhetsklassadanställning vid staten, en kommun eller ettlandsting endast får innehas av den som är svenskmedborgare.I januari 1999 beslutade regeringen att en särskildutredare skulle tillkallas för att göra en översynav krav på medborgarskap och andra krav relateradetill medborgarskap i lagstiftningen (dir. 1999:4).Utredaren skall bl.a. analysera de argument medvilka förekommande krav tidigare motiverats.Utredaren skall också pröva relevansen av befintligakrav samt vid behov föreslå författningsändringareller andra åtgärder. I direktiven anges vidare attden ledande principen i arbetet skall vara att likarättigheter och skyldigheter oavsett medborgarskap istörsta möjliga utsträckning skall gälla för landetsinvånare. Bland skälen för en översyn nämns attSäkerhetsskyddsutredningen - vars arbete låg tillgrund för säkerhetsskyddslagen - ansett att detkunde finnas anledning att återkomma till frågan ommedborgarskapskravet, eventuellt i samband med enmera genomgripande översyn av utländska medborgaresställning. Utredaren skall slutredovisa sitt uppdragsenast den 1 maj 2000.Utskottet behandlade ett liknande yrkande våren1999 (1998/99:JuU21 s. 8 f). Utskottet konstateradeinledningsvis att reglerna i säkerhetsskyddslagensyftar till att minska antalet anställningar m.m.som placeras i den lägsta säkerhetsklassen. Enavsevärd minskning syntes också ha skett. Frågan omen anställning m.m. skall placeras i säkerhetsklassär dessutom, anförde utskottet, en fråga somrespektive myndighet har att avgöra utifrånmyndighetens eget behov. Utskottet utgick från attplacering i säkerhetsklass inte sker i onödan. Någotuttalande från i frågan borde alltså integöras.När det sedan gällde frågan om kravet på svensktmedborgarskap kunde utskottet konstatera attmotionsönskemålet, som i och för sig inte tillhörutskottets beredningsområde, var tillgodosett genomden tillsatta utredningen.Utskottet vill när det gäller antalet anställningari säkerhetsklass inledningsvis framhålla att antaletregisterkontroller i säkerhetsklass minskat under år1998 jämfört med . I övrigt vidhållerutskottet sin inställning . Utskottetutgår alltså alltjämt från att placering isäkerhetsklass inte sker i onödan. I övrigt hänvisarutskottet till den pågående utredningen av kravet påsvenskt medborgarskap. Motion Sf637 i denna delavstyrks.Internationellt polissamarbeteI motion So481 (kd) understryks vikten avkommunikation och samarbete när det gäller attbekämpa sexuell exploatering av barn.Utskottet har inhämtat följande när det gällerbekämpningen av sexuell exploatering av barn.Samarbetet poliser emellan inom fungerar väl.När det gäller länderna i är polisen ipraktiken hänvisad till den hjälp man kan få frånfrivilligorganisationerna, vissa upplysningar fårman dock från polisen i dessa länder.Sammanlagt 19 nordiska polissambandsmän finnsstationerade på olika ambassader runt om i världen,11 av dem är svenska. Sambandsmännen ärgeneralister, de sysslar inte enbart medbekämpningen avseende någon viss typ avbrottslighet.Inom finns en arbetsgrupp som sysslar medde nu aktuella frågorna.I den nationella handlingsplanen mot kommersiellsexuell exploatering av barn anförs bl.a. attUtrikesdepartementet - i syfte att ibarnkonventionens anda verka för barnperspektivet idet internationella utvecklingsarbetet - genomförett treårigt utvecklingsprojekt under perioden1998-2000. Synsättet barnets bästa i främsta rummetskall prägla arbetet. Inom ramen för en generellansats kring ett barnperspektiv skall utsatta barnuppmärksammas särskilt. Sexuell exploatering ärenligt regeringen ett prioriterat område.I juli 1999 distribuerade ettcirkulär till samtliga utlandsmyndigheter som tarupp handläggningen av ärenden rörande sexualbrottmot barn utomlands. I cirkuläret - som till störstadelen handlar om de svenska reglerna om pass -anförs bl.a. att utlandsmyndigheterna på ett tidigtstadium bör identifiera lokalt ansvarigaundersökningsledare samt informera dem om hur densvenska lagstiftningen ser ut. Vidare anförs attutlandsmyndigheterna har en viktig roll somförmedlare av kontakter och allmän information omsvenska förhållanden och lagstiftning. I cirkuläretredogörs sedan för extraterritoriellastrafflagstiftning, dvs. möjligheterna att i Sverigedöma en person för brott som begåtts utomlands.Vidare anförs i cirkuläret att det för attlagstiftningen skall kunna fungera effektivt ärnödvändigt med goda kontakter mellanundersökningsledare i och i det land därbrottet begåtts.Utskottet har i grunden ingen annan uppfattning änmotionärerna i denna fråga. Den avskyvärdabrottslighet som avses måste naturligtvis bekämpasmed alla till buds stående medel. Glädjande nog harockså åtgärder vidtagits på området. Utskottet utgårfrån att de som arbetar med dessa frågor gör vad somkan göras för att erhålla underrättelser frånberörda myndigheter i främmande länder. Ett bifalltill motionsönskemålet skulle således inte ipraktiken innebära någon förändring. Motion So481 idenna del avstyrks.SnatteriI motion Ju903 (kd) förordas ett enklare förfarandei fråga om snatteri.Utskottet har tidigare behandlat ett liknandeyrkande. 1996/97:JuU7 s. 6)avstyrkte utskottet ett yrkande som gick ut på attdet borde införas ett system som medgav att s.k.ordningsbot utfärdades för snatteri.En förutsättning för ordningsbot är enligt 48 kap.13 § (RB) att det för brottetendast är stadgat penningböter.