bet · GN01SoU14 · 2000-05-18 00:00:00 — Dessa människor står i årslånga köerför att få hjälp.De här funktionsnedsättningarna kan man dock med modern teknik fak-tiskt avhjälpa, t.o.m. helt och hållet. Men tvingas tiotusentals äldre lemed dessa funktionsnedsättningar på grund av köandet. Därför behöver deannat stöd.Vi kan ta starrkön. Det finns 32 000 köande i . Kötiden ärfrån till men det tar att polikliniskt åtgärdaen funktionsnedsättning; detta till en kostnad av . Det skulle kosta224 miljoner att beta av den här kön men det gör man inte. 112 miljonerkostar det att ha människor i kön. Då handlar det om hemtjänst, om hjälp vidolycksfall som inträffar osv. Någon prislapp på detta med förlorad livskvali-tet kan vi inte sätta.Kötiden vid hörselnedsättning varierar mellan och två år.400 000 i äldregruppen har hörselnedsättning. De behöver hörapparat ochhälften av dem behöver textade TV-program och filmer för att få utbyte avde här medierna. Också kötiden för ledoperationer kan vara årslång.De som står i kö utsätts dessutom för åldersdiskriminering. Jag kan ta ettexempel. Det gäller en person som är född . Han ringde och frågadehur länge till han skulle behöva vänta. Svaret blev då: "Jag ser på skärmen attdu tillhör åldersgrupp som har tid att vänta när det finns andra som har ontom tid." Så får det inte vara!Demenserna går jag inte in på, för de har redan be-rört.Färdtjänsten är ett större problem än som framgår av handlingsplanen.Färdtjänsten ses som en trafikpolitisk fråga, inte som en socialpolitiskfråga. De klagomål som vi får handlar om väntetider, uteblivna hämtningar,lång förbeställningstid, långa omvägar på grund av samtransporter samtsvårigheter att ta sig till och från bilen till bostaden eller mottagningen. Invet vem som har tillsynsansvaret. Därmed vet inte enskilda vart de kan vändasig med klagomål. En utvärdering pågår som ska vara klar men det ärviktigt att bristerna avhjälps utan dröjsmål.Slutligen: Handlingsplanen innehåller ingenting om hur vi ska komma bortfrån att se människor som kronologiska varelser. Vi måste se dem som indi-vider med skilda behov, som individer som lägger år till livet på olika sätt.Vi måste komma bort från 65-årstänkandet. Vart tog t.ex. löftet om att ta bort65-årsgränsen för vägen? Förhoppningsvis kommer detta. En annan65-årsgräns som också måste bort är gränsen för bilstöd för funktionshindra-de som arbetar. Vad är det som säger att en person med funktionsnedsättninginte vill och inte kan arbeta efter 65-årsdagen? Att anhörigpenning efterfyllda endast kan utgå om kommunen vill är också något som måste rättastill. Därmed är mina till ända. Tack för ordet.Sofia : Fru ordförande, utskottsledamöter och övriga deltagare! ser mycket positivt på de förslag som förs fram i propositionen. Fleraav förslagen har ju varit föremål för utredningar av . Det är nuglädjande att se att de ser ut att kunna genomföras.Det skulle vara härligt att stå här och kunna konstatera att till-gängligheten var en lika självklar sak som de andra grundläggande tekniskaegenskapskrav som vi har i det här riket och som vi ställer på byggnader. Detska alltså vara lika självklart att en byggnad är tillgänglig som att den skaklara en brand och att den står kvar och inte rasar.Boverket berörs på en rad punkter. Jag vill främst kommentera de förslagsom förs fram i kapitlen 6 och 7. Det gäller alltså hur ska införlivaoch integrera handikapperspektivet i hela sin verksamhet och hur man ska seöver och åtgärda lokaler och information i vår verksamhet. Dessutom gällerdet förbättringar avseende tillgänglighet i den offentliga miljön.Vad gäller möjligheterna att låta handikapperspektivet genomsyra helaverksamheten tycker , liksom har framförts i propositionen, attVägverket kan fungera som en bra förebild. behöver höja medve-tenheten hos medarbetarna. Det kan göras genom utbildning, så som mangjort på , och genom inventering av den egna verksamheten för attse vilka brister som finns i lokaler och i den information som sprids.Jag är av uppfattningen att det inte räcker med att kunna tillhandahålla sa-ker på förfrågan, utan jag tror att det är nödvändigt att sprida information omatt de här produkterna kommer ut från . Vi producerar en lång radhandböcker och även en tidning. På något sätt måste det föras fram att dethär finns. Jag tror att efterfrågan därefter kommer. Jag tror alltså inte attefterfrågan kommer först.Vidare tycker jag att det ska vara en självklar sak att varje anställd på ska veta vilka kanaler som finns för att ta fram anpassad information;detta för att ingen ska vara ställd när förfrågan kommer.När det gäller de förslag som gäller förändringar och förbättringar av denoffentliga miljön vill jag säga att vi tyckte att det var otydligt när vi fickuppdrag om att kostnadsanalysera de här åtgärderna . Men då gjordesdet klart att det handlade om publika lokaler, dvs. både offentliga lokaler ocht.ex. en tobakshandel eller en ICA-affär. Vi har uppfattat att det handlar omalla lokaler dit allmänheten har tillträde.Jag tycker inte att man ska sticka under stol med att det kommer att kostapengar, även om vi tror att det går att spara pengar genom att göra det här isamband med andra åtgärder. Vi tror att ett framkomligt sätt att arbeta är attstötta kommunerna i deras arbete med inventeringar och framtagande avåtgärdsplaner och att vi från skulle kunna lyfta fram några före-dömliga åtgärdsplaner och visa på det arbetssättet och sedan följa genomfö-randet av dessa.Bestämmelserna om förtydligande beträffande tillgänglighet till allmännaplatser skulle kunna göras genom förändringar i PBL där man utökar de kravsom ställs på tomtmark till att gälla även för allmänna platser.Vad gäller handikapporganisationernas möjligheter till samråd i plan- ochbyggärenden instämmer vi i att det bör göras en översyn. Vi vill återkommanär en sådan översyn är genomförd.Vi ser positivt på ett nationellt tillgänglighetscenter och ser det som utöka-de möjligheter för samarbete med och . Vi ser här också en möjlighet för avlastning när det gäller defrågor som vi får på det här området. Även när det gäller kommunikationernatror vi att man skulle kunna göra detta inom ramen för kommunernas åt-gärdsplaner. Vi ser mycket positivt på samarbetet med och Svens-ka Kommunförbundet.Sammanfattningsvis vill jag säga att vi på är mycket nöjda medinnehållet i propositionen. Vi ser fram emot att få sätta i gång med att ge-nomföra de uppdrag som tilldelats . Tack!Lena : Även i lagen om bostadsanpassningsbidrag har manföreslagit ändringar. Förslaget bygger på en rapport som lämnadeår 1994. Eftersom det är förslag har vi inga invändningar ellersärskilda synpunkter på förslaget.Ett förslag, en ändring, gäller följande. Om en åtgärd behövs redan av and-ra orsaker än ett funktionshinder så lämnas inte bidrag. Principen har funnitsi praxis men har fått lagstöd, t.ex. om en bostad är fuktskadad och behö-ver mögelsaneras. En sådan åtgärd behöver alltid vidtas, även om det intefinns ett funktionshinder.Nybyggnad har reglerats i en särskild paragraf. Det är endast en redak-tionell ändring, alltså ingen ändring i sak.Reglerna vid köp eller byte av bostad har mjukats upp på så sätt att numeragäller särskilda skäl endast vid kostnadskrävande åtgärder.Förslagets mest genomgripande förändring är att reglerna om standardhö-jande åtgärder har slopats. Detta innebär att den s.k. kvarboenderegeln ocksåförsvinner - tidigare kunde man lämna bidrag för standardhöjande åtgärder,även om bostaden saknade lägsta godtagbara standard.Boverket är positivt till samtliga ändringar i lagen om bostadsanpassnings-bidraget.Lars Lööw, : Ordförande, utskottets ledamöter ochövriga åhörare! Jag anser att vi med den proposition vi diskuterar fårmöjlighet att ta ett viktigt steg vidare i den svenska handikappolitiken. Det äinte de nationella målen som beskrivs i propositionen som är det viktiga ochnya. De överensstämmer i stort med de mål fastställde redan ibörjan av 80-talet.Det jag anser vara viktigt för att föra frågan vidare är i stället regeringensbeskrivning av inriktningen på handikappolitiken. Det är helt riktigt att vägenmot full delaktighet och jämlikhet går via diskrimineringsbekämpning ochmänskliga rättigheter. Inriktningen som regeringen beskriver förpliktar; denförpliktar såväl regeringen som alla oss andra som har viktiga uppgifter attfylla för att förverkliga de mål och den inriktning som beskrivs i propositio-nen. En viktig värdemätare på planen blir den skrivelse till somregeringen ska lämna . Då kan vi verkligen se om regeringenmenar allvar med det som sägs i propositionen, bl.a. genom att sakdeparte-menten då ska presentera mål för sina verksamheter.Det är också viktigt, och riktigt, att alla tar sitt ansvar för planeringen, genomförandet och finansieringen av tillgängligheten i samhället. Det kommerinte att gå att med hjälp av statliga medel bygga om . Alla måste tasitt ansvar. Utan en sådan syn kommer man aldrig att nå insikten att ökadtillgänglighet är en investering i människovärde som också kan ge kommer-siella vinster.Ett viktigt ställningstagande i propositionen är regeringens uttalande om attbristande tillgänglighet kan vara diskriminering. Enligt lagen om förbud motdiskriminering i arbetslivet kan bristande tillgänglighet ibland prövas somdiskriminering. Men i propositionen kvarstår en brist, nämligen att enskildautanför arbetslivet inte kan få prövat om man har blivit diskriminerad. Demänskliga rättigheter som propositionen utgår från måste ocksåleda till reella möjligheter för människor att kräva rätt, även utanför arbetslvets område.Möjligheten att kräva rätt måste bli reell. Till skillnad från Landstingsför-bundet anser jag att insatser enligt LSS är ett led i samhällets garanti förmänskliga rättigheter. Det är inte bara en fråga om ekonomiska resurser.Därför är åtgärder mot domstolstrots viktiga.Det finns många områden i propositionen som jag inte tänkte kommentera,men de är viktiga och jag delar i princip regeringens analys. Det är t.ex. påhjälpmedelsområdet, råd och stöd, bostadsanpassning och bemötande.Jag tänkte i stället avsluta med att kommentera en del om Handikappom-budsmannens framtida uppgifter. kommer enligtpropositionen att få en uppgift att inrätta ett nationellt tillgänglighetscenteDär ska vi bl.a. precisera för framför allt statliga myndigheter vad tillgäng-lighet är, vi ska informera myndigheter och vi ska informera andra i samhäl-let som har ett ansvar för att öka tillgängligheten, t.ex. om att ställa krav vupphandlingar.Det är viktigt när vi får den viktiga rådgivande uppgiften att komma ihågatt den inte på något sätt inskränker sektorsmyndigheternas ansvar för till-gänglighetsarbetet. Det framgår också tydligt i propositionen. Det är i ställeten tillkommande uppgift som ska öka tillgängligheten. Jag ser fram emot attfå jobba tillsammans med , och alla andrasektorsmyndigheter som pekas ut som ansvariga i propositionen. Jag serockså fram emot att få samverka med andra viktiga aktörer som represen-tanter för fastighetsägare och lokaltrafiken.Det har som kommentarer till propositionen framförts farhågor för att dennya uppgiften skulle inskränka på andra ochtidigare uppgifter. Det är klart att det alltid är en risk, men jag känner ingestörre oro för det. uppgifter är i grunden fast-ställda av och framgår av lagen om uppgift är att bevaka rättigheter och intressen förmänniskor med funktionshinder. Därför är det i stället bra att vi får dennauppgift hos , dvs. att vi med utgångspunkt i detmänniskorättsperspektiv som min myndighet bedriver i sin verksamhet kanangripa frågor om bristande tillgänglighet.Det är viktigt att vi när vi bygger upp tillgänglighetscentret vid utgår från de uppgifter som vi har haft och har vid myndigheten. Det går inte att helt och hållet särskilja uppdraget attvara ett nationellt tillgänglighetscenter och handikappombudsman i övrigt.Det är också viktigt att vi blir lätt tillgängliga och identifierbara som till-gänglighetscenter och att det går att nå oss och hitta oss för att få den nöd-vändiga information vi ska delge.Avslutningsvis vill jag säga några ord om ett av de andra förslagen i pro-positionen. Regeringen har bedömt att det bör ligga inom Handikappom-budsmannens ansvarsområde att utveckla information om rättigheter i förstahand för barn och ungdomar med funktionshinder och deras familjer i Sveri-ge. Jag håller med om att det är ett väldigt viktigt område och att informatio-nen riktad till barn och ungdomar med funktionshinder och deras anhörigamåste utvecklas. Jag är inte säker på att den form som regeringen föreslår ärden bästa. Att utge en handbok kan leda till att den snabbt blir inaktuell, menjag vill gärna arbeta med att på andra sätt öka informationen och tillgångentill information för den gruppen.Det skulle vara mer naturligt att arbeta på det sätt vi har arbetat föatt hjälpa till att sprida information, nämligen att med hjälp av handböckeroch i samverkan med andra ansvariga - i det här fallet ofta kommuner ochlandsting som har ett ansvar genom socialtjänstlag, hälso- och sjukvårdslagoch LSS - ta fram och sprida information till gruppen.Lars , : Ordförande och utskottsledamöter! Jag skavälja att kommentera förslagen i propositionen på fyra punkter, men jag villsamtidigt säga att det finns en rad förslag som måste bedömas som viktiga föratt utveckla handikappolitiken i . Men det är fyra punkter jag villsärskilt kommentera utifrån synpunkter.Den första punkten gäller lagtrots. har under en följd av åruppmärksammat att landsting och kommuner inte alltid verkställt domarenligt LSS. Det finns naturligtvis flera orsaker till att det är så, men för deenskilde personen är det kanske inte alltid så intressant vilka som är de bak-omliggande orsakerna. Företeelsen som sådan kan inte accepteras, vilketockså har framhållit i en rad rapporter.Socialstyrelsen uppmärksammade tidigt att när en huvudman inte bedrivitnågon uppsökande verksamhet till grund för planering är det svårare förkommunen att ha en realistisk framförhållning. Då ökar risken för att kom-munerna inte kan verkställa en dom som ger den enskilde rätt till insats. Detär därför väsentligt att huvudmännen har en god planering. Förslaget attlänsstyrelserna ska verka för att kommunerna och landstingen planerar för atttillgodose framtida behov kan innebära att planeringsprocessens betydelselyfts fram. Förslaget innehåller däremot inte att länsstyrelserna får någotmaktmedel till sitt förfogande som föreslog.I det förslag som presenterats ingår däremot att länsstyrelserna får fö-relägga huvudmännen att avhjälpa bristen, dvs. att verkställa domstolensbeslut. Föreläggandet får förenas med vite. Det kan vara ett sätt att tydliggörhuvudmännens absoluta ansvar. Men en dom enligt LSS ska verkställasomedelbart. Det innebär att domstolens beslut ska verkställas även om kom-munen väljer att överklaga i högre instans eller domstolen inte beviljat inhi-bition.I det förslag som har lagts fram gäller länsstyrelsernas ansvar enbartdomar som vunnit laga kraft, vilket innebär att vissa personer som fått rätt tiinsats ändå inte kan få hjälp genom länsstyrelserna. Detta kan av enskildauppfattas som ytterligare ett sätt för samhället att med ena handen ge löftenoch med den andra handen ta tillbaka utlovade rättigheter.Kravet på omedelbar verkställighet gäller även de beslut om insatser somhuvudmannen själv beslutar om, vilket är många fler. Problemet med utebli-ven eller orimligt fördröjd verkställighet rör inte enbart domar utan ocksåkommunernas egna beslut. Omfattningen är inte klarlagd, men den informa-tion som vi har tyder på att de icke verkställda besluten kan vara betydligtfler än de icke verkställda domarna.I den officiella statistiken över stöd och service till vissa funktionshindra-de, som bygger på kommunernas egna rapporteringar, redovisas för den 1november 1998 ca 370 personer som fått beslut om insatsen Bostad medsärskild service för vuxna enligt LSS inte har fått sina beslut verkställda.Den andra punkten gäller bestämmelser om kvalitetsutveckling och kla-gomålshantering. har utfärdat ett allmänt råd som rör kom-munernas skyldighet att ha system för att säkra kvaliteten i äldre- och handi-kappomsorgen. Klagomålshantering är en viktig del av kvalitetssäkringsar-betet. Verksamheter som bedrivs enligt LSS omfattas inte av dessa allmännaråd. LSS saknar bestämmelser som ett sådant allmänt råd kan knytas an till.Dessutom saknas bestämmelser om krav på dokumentation som är en förut-sättning för att kvalitet ska kunna säkras. granskning harvisat att dokumentationen inom området är klart eftersatt. Vi har därför före-slagit departementet att regeringen borde ta initiativ till regler om dokumen-tation och kvalitetssäkring inom LSS. Några sådana finns dock inte med ilagförslaget. Dessutom innehåller LSS ingen motsvarighet till den anmäl-ningsskyldighet som införts i socialtjänstlagen. efterlysersåledes att förslaget kompletteras.Den tredje punkten gäller kartläggning av habilitering. Enligt propositions-förslaget kommer att få ett uppdrag som syftar till att kartlägga de insatser som barn med funktionshinder och deras familjer får frånlandstingens habiliteringsverksamheter men också från kommunerna. Det ärangeläget att få en betydligt bättre bild av dessa barns och familjers situatiooch vad som finns . ser därför fram emot endiskussion med departementet om en närmare precisering av det uppdraget.Insatsen Råd och stöd enligt LSS tillkom för att tillförsäkra enskilda somingår i lagens personkrets och deras anhöriga rätt till expertstöd. Den skullevara ett komplement till habilitering och rehabilitering. Med den utvecklingav rättstillämpningen som har skett har rättigheten urholkats, och Socialsty-relsen ser det som angeläget att den utredning som föreslagits kommer tillstånd och att insatsen, som för övrigt var ett statsbidrag på 200 miljonerkronor, återställs till sitt ursprungliga syfte.Den fjärde punkten som är viktig att kommentera är den om forskning ochkunskapsutveckling. Det konstateras att bristen på kunskap är stor, och det ärnågonting som i och för sig gäller socialtjänstområdet i sin helhet. Socialsty-relsen har i ett annat sammanhang fått ett uppdrag av regeringen att utvecklaett program för kunskapsbaserad socialtjänst. Kunskapsbristen gäller ocksåför handikappområdet. Det är därför angeläget att forskning finns och attforskning stimuleras. Ett sådant förslag ingår i propositionen. Men för attforskningen långsiktigt ska leda till resultat som kan utnyttjas i verksamhe-terna krävs också långsiktiga satsningar.I det nu aktuella förslaget föreslås en satsning med 5 x 2 miljonerkronor. Det kan jämföras med vad som föreslogs i utred-ning - föreslogs.Vi vill understryka betydelsen av att det nationella forskningsprogram somnämns verkligen kommer till stånd. Långsiktigheten är en väsentlig del föratt garantera att få fram en säkrare kunskap på handikappområdet.Jag vill peka på relationen forskning, utbildning och praktik. Forskningen isig är väsentlig för att förstå, men också anknytningen till utbildningar ochpraktiken är oerhört väsentlig. Man kanske här kan understryka sambandetforskning, utbildning och praktik. Det gäller förvisso kunskap om levnads-villkor, ambition osv., men det gäller också kunskap om de insatser som skatill och insatsernas resultat, dvs. att veta något om de insatser som görs ledetill att personen får det den behöver. Den inriktning som forskningen bör gesär både den beskrivande men också den mer evidensbaserade forskningenom resultat och värdet för klienter av de insatser som genomförs.Mikael , : Ordförande, ledamöter, deltagare! Tackför att vi har fått komma hit och kommentera vår proposition. Det kännsalldeles särskilt roligt att vara här , och det är av en annan anledning äsjälva propositionen.Vi har i det här landet kommit så långt att det känns fullständigt naturligtatt vi har fyra kvinnor på podiet - ordföranden, förste vice ordföranden,andre vice ordföranden och kanslichefen är alla kvinnor. Det är säkert så attmånga av oss inte ens längre reflekterar över den situationen. sedanhade det väckt en helt annan uppmärksamhet. Vi ska vara stolta över att vihar kommit så långt i att vi är unika internationellt sett i de delarnaMycket förenklat kan man säga att samma samhällsomvandling vill viåstadkomma inom handikappolitiken. Det ska vara lika naturligt att det påpodierna i sitter människor med funktionshinder, oavsett om de ärsynliga eller inte, oavsett i vilken grad de är handikappade människor.Propositionen, handlingsplanen, som regeringen har presenterat har titelnFrån patient till medborgare. Personer med funktionshinder ses inte längresom personer som ska tas om hand och vårdas utan som medborgare medsamma rättigheter och skyldigheter som andra och med samma grundläggan-de behov, även om behoven ibland måste tillgodoses med hjälp av särskildaåtgärder eller särskilt utformade insatser.Handikappolitik handlar inte bara om vård och omsorg. Vi har hört flerasäga det här. Frågor som rör funktionshindrade griper in i nästan alla politik-områden och finns inom de flesta samhällssektorer. Handikappolitiken skautgå från att en funktionsnedsättning blir ett handikapp först när individenmöter brister i en miljö eller verksamhet. En framgångsrik handikappolitikändrar samhället så att personer med funktionshinder i mindre utsträckningblir handikappade. Det är utgångspunkten för regeringens förslag till natio-nell handlingsplan för handikappolitiken.Ytterst är handikappolitik en demokratifråga. Samhället måste byggas påinsikten om att alla människor är lika mycket värda, har samma grundläg-gande behov och ska behandlas med samma respekt, att mångfald berikar, attvarje människa med sin kunskap och erfarenhet är en tillgång för samhället.Regeringen ger förslag till nationella mål för handikappolitiken och tillkonkreta åtgärder för att minska hinder och öka möjligheterna till delaktig-het. Regeringen föreslår en ny struktur för arbetet med tydligare ansvar förde statliga myndigheterna. De ska också vara ett föredöme i arbetet för ettmer tillgängligt . Förslagen omfattar i huvudsak tre områden, att setill att handikapperspektivet genomsyrar alla samhällssektorer, att skapa etttillgängligt samhälle och att förbättra bemötandet av personer med funk-tionshinder.Målgrupp för förslaget är personer med funktionshinder i alla åldrar, barn,ungdomar, vuxna och äldre. Förslaget avser vad gäller personer givetvissåväl kvinnor som män och inte minst de med utländsk bakgrund och somdärför ibland har svårare att få det stöd och den information de behöver.Planen fokuserar på målgruppen hela samhället. Vi får aldrig förfalla tillatt glömma att det framför allt är samhället vi ska förändra. Vi vet attrehabilitering och habilitering är viktig, men de politiska insatserna ska tasikte på att i första hand förändra samhället.Förslagen på de tre huvudområdena är till fördel för de allra flesta funk-tionshindrade, oavsett vilket funktionshinder den enskilde har. Det är t.ex.inte bara den som har ett synligt rörelsehinder som har glädje av bättre fram-komlighet på gator och torg utan också den som på grund av nedsatt hjärt-eller lungfunktion inte orkar gå så långt eller snabbt. Bättre tillgänglighet hmyndigheter innebär t.ex. att den som inte hör ska kunna använda texttelefonoch den som har svårt att läsa information ska få tillgång till mer lättläst teEtt bättre bemötande underlättar inte minst för den som har ett psykisktfunktionshinder och för familjer med barn med funktionshinder.Jag skulle vilja dröja lite vid en av de grundläggande principerna inomsvensk handikappolitik, den s.k. ansvars- och finansieringsprincipen. Rege-ringen har följt den principen i handlingsplanen. Ansvars- och finansierings-principen innebär att varje sektor i samhället ska utforma och bedriva sinverksamhet så att den blir tillgänglig för alla människor. Personer med funk-tionshinder ska inte uteslutas. Kostnaderna för nödvändiga anpassningsåt-gärder ska finansieras inom ramen för den ordinarie verksamheten.Principen är viktig av två skäl.