bet · GN01MJU17 · 2000-05-23 00:00:00 — Motion1999/2000:MJ906 (mp) yrkande 1 avstyrks.När det gäller motion 1999/2000:MJ906 (mp) yrkande 3 om utvidgning avsälskyddsområden erinrar utskottet om att enligt 15 § viltskadekungörelsen(SNFS 1996:4, omtryckt NFS 1999:11) får ersättning inte lämnas för skadapå egendom som genom sin koncentrerade och övriga karaktär är särskiltskadeexponerad och därför kräver att skadeförebyggande åtgärder alltidgenomförs för att inte drabbas av viltskador. Utskottet har tidigare anfört idenna fråga (1997/98:JoU19 s. 4) att det framgår av naturvårdslagen, numera7 kap. 12 § , att om det behövs särskilt skydd för en djur- ellerväxtart inom ett visst område får regeringen eller den myndighet regeringenbestämmer meddela föreskrifter som inskränker rätten till bl.a. jakt ellerfiske. Utskottet konstaterar således att dessa frågor hanteras av behörigamyndigheter i den ordning som gäller för förvaltningsbeslut i enskilda fall.Motionen bör lämnas utan vidare åtgärd.Vissa frågor om jakttider och jaktmedel m.m.MotionernaEnligt motionerna 1998/99:MJ902 (mp) yrkande 1 och 1999/2000:MJ902(mp) yrkande 3 bör jakt på enkelbeckasin upphöra. Enligt motionerna hararten minskat i . Vidare anförs imotionerna 1998/99:MJ902 (mp) yrkande 2 och 1999/2000:MJ902 (mp)yrkande 1 att bör få i uppdrag att klarlägga varför enkel-beckasinen har minskat så kraftigt i antal. Enligt motion 1999/2000:MJ902(mp) bör en handlingsplan upprättas för enkelbeckasinen (yrkande 2). Skallenkelbeckasinen kunna bevaras i den svenska faunan för framtiden måsteåtgärder till för att återskapa biotoper som gått förlorade.Enligt motion 1998/99:MJ903 (mp) bör jakten av morkulla under häck-ningstid upphöra.I motion 1998/99:MJ909 (mp) anförs att dykänder, det vill säga alfågel,sjöorre, knipa, svärta och vigg, bör fredas i sina häckningsområden ovanförodlingsgränsen och i renbetesfjällen. Jakt på alfågel, sjöorre, svärta, vigg ocknipa infaller mellan och ovan trädgränsen. Detinnebär att jakten ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen i stor utsträck-ning bedrivs på ej flygkunniga ungfåglar och honor.I motionerna 1998/99:MJ910 (mp) yrkande 3 och 1999/2000:MJ912 (mp)yrkandena 2 och 3 uppmärksammas behovet av att säkerställa att de rovdjursom är beroende av ripa inte drabbas menligt av ripjakten. Vissa rovdjur harett behov av ripa och då speciellt de arter som är beroende av ripa undersenhösten, i första hand jaktfalken. Jakten medför att det blir färre ripor övetill andra predatorer. Dessa tvingas utnyttja alternativ föda, utvandra ellersvälter ihjäl. Framför allt påverkas de predatorer som lever på ripor undersenhösten och vintern.Enligt motion 1998/99:MJ913 (mp) bör jakt på ejder och andra sjöfåglarunder vårsträcket inte tillåtas. I EG:s fågeldirektiv slås fast att ingen jaktförekomma och för flyttande fågel under vårsträck-et till häckplatserna. Enda undantag för dessa regler är om det finns problemsom inte kan lösas på annat sätt. Några sådana problem finns inte för ejdereller andra sträckande sjöfåglar. På sträck kan antalet individer av en artverka stort, men det kan vara stora delar av den samlade populationen manser.Enligt motion 1998/99:MJ914 (mp) finns behov av en översyn och revide-ring av skyddsjakten. Skyddsjakten strider mot EU:s art- och habitatdi-rektiv och mot fågeldirektivet. Motionärerna anser att jakt detfinns smått som lämnas att svälta ihjäl inte är etiskt försvarbar.Enligt motion 1999/2000:MJ31 (c) bör regeringen lägga fram förslag tillny älgförvaltning. En viktig del i älgförvaltningen är enligt motionärerna attavskjutningen hålls på en nivå som minimerar betesskador på skogs- ochjordbruksgrödor (yrkande 7).I motion 1999/2000:MJ306 (m) anförs om viltskador att trots goda inten-tioner att decentralisera beslutsfattandet och överföra mer av ansvar för vår-den av viltet på markägarna genom de nyinrättade älgskötselområdena har engod balans mellan älgvård och skogsvård på alltför många ställen inte upp-nåtts (yrkande 3).I motion 1999/2000:MJ908 (mp) anförs att skedand och stjärtand bör fre-das. Stjärtand finns med i Artdatabankens hotlista och den andra blir alltmersällsynt. Båda arterna är svåra att skilja från gräsanden, som är vanlig ochklarar ett jakttryck.I motion 1999/2000:MJ911 (v) anförs att grytjakt på grävling bör förbju-das. Att jaga ett djur i dess gryt eller genom att fånga det i fällor är barba-riskt. Dessutom löper hundarna stor risk att skadas.I motion 1999/2000:MJ912 (mp) anförs att jakttiden för ripa börjarden (yrkande 1). Många jägare anser att det inte är ovanligt attripkycklingarna inte är flygga vid tiden för jaktstarten i , framför allunder vädermässigt ogynnsamma år. I anses inte kycklingarna ha nåtttillräcklig storlek och mognad förrän . Jakten startar där den10 september.I motion 1999/2000:MJ915 (mp) anförs om jakt på rådjur med hagelvapenatt jakt med kula är säkrare än jakt med hagel, framför allt på större djur sområdjur. En övergång till kulvapen vid rådjursjakt vore därför att föredra.Enligt motion 1999/2000:MJ916 (kd) bör fångst och jakt med levandelockbete i bur förbjudas. Det händer inte så sällan att jägare/markägare villha sina bytesdjur i fred för rovfåglar. Om det t.ex. blir för många duvhökarminskar antalet fasaner och rapphöns. För att fånga t.ex. en duvhök användsen nätbur med ett innergolv från marken. Idetta utrymme placeras en levande duva. Taket på buren är utformat som enfallucka som slår igen om rovfågeln när den dyker ner i buren för att ta du-van. Denna jakt är inte etiskt försvarbar.Enligt motion 1999/2000:MJ922 (kd) bör älgjaktens bedrivande under desenaste trettio åren utvärderas (yrkande 2). En utvärdering i perspektiv av 30års älgjakt skulle kunna ge underlag för att ta ställning till om den domine-rande formen av jakt, licensjakt, verkligen är bra för älgstammen. En veten-skaplig och objektiv utvärdering av de olika jaktsystemen bör göras. Vidareanförs i fråga om jakttiden på mindre jaktområden att jämfört med licensom-rådenas tid som kan omfatta måste det anses vara skäligt på de mindre markerna åtminstone har på sig att fälla detenda djur man har tillstånd att skjuta (yrkande 3).Utskottets övervägandenUtskottet har i det föregående förordat att regeringen lägger fram en samladredovisning för av vissa jaktfrågor. Huvuddelen av de frågor somnu är aktuella torde omfattas av denna redovisning.Utskottet har inhämtat att inom pågår ett arbete med attutarbeta riktlinjer för verkets arbete med viltförvaltning. Riktlinjerna kom-mer enligt informationsskrivelse attvara vägledande för verket internt, men de kommer även att ha intresse förallmänhet, intresseorganisationer och myndigheter. Utskottet har inhämtat attflera av de frågor om jakttider m.m. som behandlas i motionerna övervägsinom ramen för översynen.Inom pågår också en översyn av bestämmelserna i ver-kets föreskrifter, jaktkungörelsen (SNFS 1994:3). Denna översyn görs enligtav utskottet inhämtade uppgifter i samarbete med en arbetsgrupp beståendeav representanter för , fyra länsstyrelser, LRF och de bådajägarorganisationerna.Utskottet har inhämtat att den fråga som omnämns i motion1999/2000:MJ916 (kd) om fångst och jakt med levande lockbete i bur över-vägs inom ramen för tidigare nämnda översyn av jaktkun-görelsen. Motionen avstyrks i avvaktan på redovisningen av Naturvårdsver-kets arbete.Utskottet har tidigare behandlat (jämför bet. 1997/98:JoU19 s. 6) den frågasom omnämns i motion 1998/99:MJ914 (mp) om skyddsjakt under den tiddjur har ungar. Enligt motionärerna krävs en översyn av de svenska reglernamot bakgrund av bestämmelserna i art- och habitatdirektiv samt fågel-direktiv. Motionen får anses vara tillgodosedd med vad utskottet anfört ombehovet av en redovisning av regeringens arbete med jaktfrågor.Även motion 1999/2000:MJ912 (mp) yrkande 1 om jakttid på ripa av-styrks med det anförda.Såvitt gäller den fråga som behandlas i motion 1998/99:MJ913 (mp) omjakt på sjöfågel under vårsträcket anförde utskottet att 4 § jaktlagen ändratsså att det tydligare framgår att fågeldirektivet samt art- och habitatdirektivebestämmelser har genomförts i (bet. 1997/98:JoU19 s. 7 och1996/97:JoU15). Det framgår av artikel 7 punkt 4 i fågeldirektivet att med-lemsstaterna särskilt skall se till att jakt inte sker under uppfödningssäsongeeller under häckningens olika stadier. Beträffande flyttfåglar skall medlems-staterna särskilt se till att de arter som berörs av jaktbestämmelser inte jagaunder häckningen eller under återvändandet till häckningsplatserna. Motio-nen får härutöver anses vara tillgodosedd i avvaktan på regeringens redovis-ning av jaktfrågor.När det gäller jakt på enkelbeckasin framhöll utskottet vid samma tillfälle(1997/98:JoU19 s. 5) att i 29 § jaktlagen har bemyndigat regering-en att bl.a. meddela föreskrifter om de tider när olika slag av vilt får jagasinom skilda delar av landet. har det centrala myndig-hetsansvaret för både jakt- och faunavårdsfrågorna. Utskottet har inhämtatfrån att enligt uppgifter i Övervakning av fåglarnas popu-lationsutveckling, årsrapport () minskade antaletenkelbeckasiner fram , men därefter har antalet i stort sett varitoförändrat. Frågor om jakt på enkelbeckasin övervägs inom ramen för denöversyn av jakttider som pågår inom . Mo-tionerna 1998/99:MJ902 (mp) och 1999/2000:MJ902 (mp) bör lämnas utanvidare åtgärd i den mån de inte tillgodosetts med det anförda.Även de frågor som behandlas i motionerna 1998/99:MJ909 (mp),1998/99:MJ910 (mp) yrkande 3, 1999/2000:MJ908 (mp) och 1999/2000:MJ912 (mp) yrkandena 2 och 3 om jakt på dykänder ovan odlingsgränsen,om fredning av stjärtand och skedand samt om vissa rovdjurs beroende avripa har behandlats tidigare (1996/97:JoU19 s. 9, 10, 16). Motionerna är ihuvudsak tillgodosedda genom vad utskottet anfört om en samlad redovis-ning av jaktfrågor och genom det arbete med riktlinjer för viltförvaltningensom pågår inom . Motionerna bör lämnas utan vidare åt-gärd.Genom beslut beslutade regeringen att försöken medsommarjakten på morkulla inte skulle förlängas. Försöken hade pågått underen tvåårsperiod, men visade sig inte uppfylla vare sig svenska krav på för-siktighetsprincipen eller EU:s fågeldirektiv. En utvärdering visade nämligenatt avskjutningen var mer än fyra gånger så stor som man trott tidigare. Mo-tion 1998/99:MJ903 (mp) bör mot denna bakgrund lämnas utan vidare åt-gärd.Frågor rörande träning av hund för grytjakt på grävling har behandlats avutskottet (se bet. 1993/94:JoU27 s. 11,1995/96:JoU12 s. 8, 1996/97:JoU19 s. 9 och 1997/98:JoU19 s. 7). anförde i en skrivelse till regeringen attbehovet av grytjakt inte står i proportion till det lidande som, enligt bedömning, grävlingar utsätts för då de deltar i grytanlagsprov.Verket föreslog att träning och prov för grythundar med levande djur i gryteller konstgryt förbjuds. Vidare anfördes att om ett sådant förbud medför attgrytjakt inte kan bedrivas på ett djurskyddsmässigt acceptabelt sätt anserJordbruksverket att även jakt med hund under jord bör förbjudas. Skrivelsenhar remissbehandlats och övervägs inom Regeringskansliet.Motion 1999/2000:MJ911 (v) avstyrks i avvaktan på den fortsatta beredning-en av ärendet.Enligt motion 1999/2000:MJ915 (mp) bör rådjur jagas med kulvapen ef-tersom jakt med kula är säkrare än jakt med hagel, framför allt på större djursom rådjur. Utskottet erinrar om att dessa frågor beslutas på myndighetsnivå.Närmare föreskrifter om jaktmedel i form av vapen och ammunition m.m.finns i jaktkungörelse (SNFS 1994:3). Vidare stadgas i27 § jaktlagen att jakten skall bedrivas så att människor och egendom inteutsätts för fara. Motionen avstyrks.Enligt motion 1999/2000:MJ306 (m) yrkande 3 om viltskador bör en ut-redning tillsättas som ser över älgskötselområdena och i motion1999/2000:MJ31 (c) yrkande 7 föreslås en ny älgförvaltning. Utskottet harinhämtat från att och har gett in var sitt förslag till förändringar av älgjakten.Förslagen har remissbehandlats och övervägs i Regerings-kansliet. Beslut kan förväntas . Som regeringenanfört i proposition 1999/2000:73 Jaktens villkor är det angeläget attälgstammen vårdas på ett sådant sätt att man genom anpassningen av av-skjutningen minimerar älgens skadegörelse på skog och gröda samt hållerantalet trafikolyckor med älg inblandad på lägsta möjliga nivå. Utskottetförutsätter att flera av de aktuella frågorna kommer att ingå i regeringensredovisning av arbetet med jaktfrågor. Motionerna 1999/2000:MJ31 (c)yrkande 7 och 1999/2000:MJ306 (m) yrkande 3 om viltskador bör lämnasutan vidare åtgärd i den mån de inte tillgodosetts med vad som anförts.Enligt motion 1999/2000:MJ922 (kd) bör en utvärdering göras i perspek-tiv av älgjakt (yrkande 2). Motionen avstyrks i avvaktan på den begär-da redovisningen.På utskottets initiativ (1986/87:JoU15 s. 41, 64) infördes vid riksdagsbe-handlingen av förslaget till jaktlag (1987:259) ett sista stycke i 33 § jaktlagsom innebär att ett område får registreras som licensområde med tilldelningav ett valfritt djur om det finns särskilda skäl för en sådan registre-ring, s.k. B-områden. När det gäller jakttiden på mindre jaktområden anfördejordbruksministern i svar på fråga 1998/99:745 att länsstyrelsenbeslutar om det antal älgar som får fällas på de s.k. A-områdena. Tilldelning-en baserar sig på att älgstammens storlek skall anpassas till betestillgången,de areella näringarna och trafiksäkerheten. För att jägarna skall ha god tid påsig att fälla de tilldelade älgarna, har regeringen i jaktförordningen(1987:905) bestämt att jakttiden som huvudregel skall vara minst 70 dagar.På de s.k. B-områdena är tilldelningen bestämd i jaktförordningen och utgörett valfritt djur, dvs. en vuxen älg eller en kalv. B-områdena är enligt jord-bruksministern så små att de inte medger en årlig avskjutning av en älg.Jakttiden där är därför begränsad eller den somlänsstyrelsen bestämmer. Det blir därigenom slumpen som avgör inom vilkaB-områden en älg kommer att fällas. Jordbruksministern anförde att hon intehade för avsikt att föreslå regeringen någon ändring av utan utgårfrån att bestämmer jakttiden på B-områdena på ett sådant sättatt intentioner när det gäller den svenska älgstammen uppfylls.Motion 1999/2000:MJ922 (kd) yrkande 3 bör lämnas utan vidare åtgärd iavvaktan på den begärda redovisningen.RovdjurMotionernaI motion 1999/2000:MJ769 (kd) anförs att det är av största vikt att frågornakring rovdjurspolitiken löses gemensamt i de nordiska länderna. Regeringenbör initiera ett djupare samarbete om rovdjursfrågorna. Även i motion1999/2000:MJ901 (c) anförs om en nordisk rovdjurspolitik att , och har likartade rovdjursstammar och liknande intressekonfliktervad avser förhållandet mellan t.ex. de areella näringarna och det berättigadebehovet av livskraftiga rovdjursstammar. Gemensamma forskningsprojektoch liknande förekommer. Samarbetet borde fördjupas för att så långt möjligtsamordna insatserna vad gäller t.ex. bedömningar avseende behov avskyddsjakt, bekämpning av brott mot lagstiftning relaterad till rovdjurensamt andra frågor om gränsöverskridande karaktär.I motion 1999/2000:MJ909 (mp) anförs att 44 § jaktlagen (1987:905) börändras. Straffen för grovt jaktbrott bör skärpas så att blir detlägsta straff som kan dömas ut.Motionärerna i motion 1999/2000:MJ918 (c, fp) anser att beslut omskyddsjakt på varg bör flyttas från till länsstyrelserna (yr-kande 1). Vidare anförs att rätten till nödvärn mot varg bör utvidgas (yrkande2). Nödvärnsrätten bör klargöras. Dagens lagstiftning kräver att angreppetskall ha påbörjats innan rätt att ingripa föreligger. Motionärerna anser ocksåatt det bör vara möjligt att utlysa licensjakt på varg (yrkande 3). Det är vik-tigt att få rovdjursstammarna accepterade hos den lokala befolkningen.I motion 1999/2000:MJ919 (c) anförs om behovet av decentraliserad rov-djursförvaltning att rovdjursstammarna bör regleras genom jakt som baseraspå en biologisk grund (yrkande 1). När stammarna av de stora rovdjuren nåtten sådan utbredning och numerär att deras långsiktiga överlevnad kan ga-ranteras är de jaktbara viltarter. Jakten bör bedrivas som licensjakt och av-lysningsjakt och beslut om jakt bör fattas på länsnivå.Enligt motion 1999/2000:MJ920 (s) bör de konflikter som anges i motio-nen beaktas i det fortsatta arbetet med en sammanhållen rovdjurspolitik.Motionärerna anser att den skyddsjakt på varg som föreslagits är en del i attöka förtroendet för rovdjurspolitiken. Men även det avstånd som upp-levs mellan myndigheter som handhar rovdjursfrågorna och befolkningenmåste överbryggas.I motion 1999/2000:MJ923 (c) anförs i fråga om de långsiktiga målen förrovdjursförvaltningen att det bör vara ett mål för det svenska samhället att halivskraftiga stammar av björn, järv, lo och varg (yrkande 1). Stammarna skallha en sådan utbredning att arternas långsiktiga överlevnad i kangaranteras. När dessa grundläggande mål uppnåtts skall stammarnas numeräroch utbredning genom jakt balanseras till nivåer som är acceptabla för lokal-befolkningen, de areella näringarna inklusive rennäringen samt de jägaresom beskattar de viltstammar som de stora rovdjuren påverkar genom sinjakt. Vidare anförs att jaktbestämmelserna bör formas på länsnivå (yrkande2). Rovdjursstammarna skall regleras genom jakt som baseras på en biolo-gisk grund. När stammarna av de stora rovdjuren nått en sådan utbredningoch numerär att deras långsiktiga överlevnad kan garanteras är de jaktbaraviltarter.Utskottets övervägandenRovdjursutredningens betänkande (SOU 1999:146) Sammanhållen rovdjurs-politik remissbehandlas och proposition planeras i höst.Rovdjursutredningen (s. 15) anger att som mål för rovdjurspolitiken börminiminivåer slås fast för antalet rovdjur i av de olika arterna. Innanen art uppnått miniminivån bör endast skyddsjakt i begränsad omfattningtillåtas.Bernkonventionen samt EG:s art- och habitatdirektiv (rådets direktiv92/EEG) sätter upp ramar för den svenska rovdjurspolitiken. Konventionenoch direktiven innebär att jakt endast kan tillåtas i vissa fall. Utredningenanför att stammarna av björn och lodjur har utvecklats på ett sådant sätt attdet i vart fall på inte är motiverat i med ett så starkt sksom och art- och habitatdirektivet föreskriver. Syftet skallenligt utredningen vara att skall ha frihet att bedriva en rent förval-tande jakt på arterna. Utredningens förslag tillgodoser huvudsakligen yrkan-det i motion 1999/2000:MJ923 (c) yrkande 1. Motionen avstyrks i avvaktanpå den fortsatta beredningen av förslaget.Utredningen anför i fråga om nordiskt samarbete i rovdjursfrågor att detfinns starka skäl för att ytterligare utveckla samarbetet om rovdjursförvalt-ningen, särskilt med . bör också samarbetet med Finlandutökas. Utskottet instämmer i vad som anförs i motionerna 1999/2000:MJ769 (kd) om en nordisk rovdjurspolitik och 1999/2000:MJ901 (c) omnordiskt samarbete i rovdjursfrågor om att , och harlikartade rovdjursstammar och liknande intressekonflikter när det gällerrovdjuren. Motionerna avstyrks i avvaktan på den fortsatta beredningen avRovdjursutredningens förslag.Enligt uppgick den gemensamma svensk-norskavargstammen /99 till 59-75 djur. Utredningen har föreslagit200 individer som minimital för vargstammen. Stammen tillförsäkras ettgenetiskt utbyte med vargar från . Utredningen anser att man böreftersträva en långsam tillväxt av vargstammen. Människor får då bättreförutsättningar att lära sig leva med vargen, vilket gör det lättare att acceptdess närvaro. Avgörande för vargstammen är enligt utredningens bedömningatt man får förståelse hos lokalbefolkningen för utvecklingen.Redan innan stammen nått miniminivån bör skyddsjakt enligt utredningenkunna tillåtas i begränsad omfattning, främst inom renskötselområdet. Utan-för detta bör skyddsjakten inriktas på vargar som skapar särskilt stora pro-blem. Också i områden där det visar sig att hundar utsätts för angrepp i sär-skilt stor utsträckning bör skyddsjakt kunna tillåtas liksom i områden medstora koncentrationer av varg. På så sätt kan problemen och konflikterna i ettområde minskas. I en situation där vargstammens ökningstakt är snabb börman enligt utredningen vara mer generös med tillstånd till skyddsjakt änannars.Beträffande varg utanför renskötselområdet och beträffande björn, järv ochkungsörn har utredningen (s. 249) föreslagit olika mål för förvaltningen.Utredningen har pekat på att skyddsjakt bör kunna tillåtas respektive ökasunder olika förutsättningar. Jaktförordningens nuvarande lydelse ger möjlig-het att genomföra utredningens förslag avseende dessa arter. Mot bakgrundav arternas nuvarande antal och utbredning står också tillämpningen i över-ensstämmelse med de föreslagna målen. Det bör därför ligga på de förval-tande myndigheterna, dvs. och enligt utredningens förslagockså , att förverkliga förslagen. Det innebär t.ex. askyddsjakt på varg bör kunna tillåtas i vissa situationer om vargstammenstillväxt fortsätter. Att i författning reglera alla de olika situationer som kauppkomma skulle enligt utredningen innebära en olämplig detaljreglering.Motion 1999/2000:MJ918 (c, fp) yrkande 3 om licensjakt på varg avstyrks.Enligt 27 § jaktförordningen gäller från att om det behövsför att förhindra att björn, varg, järv, lo, säl eller örn orsakar skador får ge tillstånd till jakt. Detsamma gäller om ett enskilt djur avarterna björn, varg, järv, lo eller örn orsakar allvarliga skador eller olägen-heter. föreslår (s. 247) att skall fådelegera till länsstyrelserna att ge tillstånd till jakt på enskilda individerbjörn eller lo som orsakar allvarliga skador eller olägenheter. Det är rätten tskyddsjakt enligt 27 § första stycket andra meningen jaktförordningen somföreslås kunna delegeras. Utredningen anför att det är just i sådana fall somgod lokalkännedom kan ha stor betydelse. Om t.ex. en närgången björn orsa-kar skador i en mindre ort i glesbygden upplever säkert många det som mernaturligt att vända sig till än till i StockholmMotionerna 1999/2000:MJ919 (c) yrkande 1 och 1999/2000:MJ923 (c) yr-kande 2 avstyrks i avvaktan på den fortsatta beredningen av förslaget. Ävenmotion 1999/2000:MJ920 (s) avstyrks i avvaktan på fortsatta överväganden.Utredningen anför att när delegerar beslutanderättenmåste verket emellertid ändå ha möjlighet att begränsa den samlade omfatt-ningen av skyddsjakten. Verket bör alltså kunna föreskriva att en länsstyrelseendast får tillåta jakt på ett visst antal djur , t.ex.högst sex djur . Härigenom får verket möjlighet att ta sittansvar som landets högsta naturvårdsmyndighet.Delegation skall enligt utredningen vara huvudregeln i län med fastastammar av björn och lo. I övrigt bör det även i fortsättningen vara som fattar beslut om skyddsjakt (s. 248). Enligt 31 § jaktförord-ningen har möjlighet att ge tillstånd till en selektiv jakt efterlitet antal djur under strängt kontrollerade förhållanden om det behövs för atttillgodose viltförvaltningen. Utredningen föreslår också att det skall anges ibestämmelsen att den inte skall omfatta björn, järv, lo, varg och kungsörn.Motion 1999/2000:MJ918 (c, fp) yrkande 1 avstyrks.Rovdjursutredningen föreslår (a. bet. s. 251) att ägaren eller vårdaren av etttamdjur får döda en björn, järv, lo eller varg som är under direkt angrepp påtamdjuret. Rätten att ingripa gäller till dess angreppet är avslutat. Förföljelrätten återinförs inte. I stället ändras 5 § jaktlagen så att det blir tillåtetförfölja och skrämma ett rovdjur i syfte att undvika angrepp på tamdjur.Utredningen föreslår att villkoren att ett tamdjur redan skall ha skadats ellerdödats och att det skall finnas skälig anledning att befara nytt angrepp tasbort från 28 § jaktförordningen. Även villkoret att det angripande rovdjuretfår dödas i omedelbar anslutning till angreppet bör enligt utredningen tasbort. I stället bör föreskrivas att rovdjuret får dödas under ett direkt angreppå ett tamdjur. Motion 1999/2000:MJ918 (c, fp) yrkande 2 föreslås i avvak-tan på den fortsatta beredningen av ärendet lämnas utan vidare åtgärd.Rovdjursutredningen föreslår att minimistraffet för grovt jaktbrott höjs tillsex månaders fängelse.