bet · GN01SoU14 · 2000-05-18 00:00:00 — All lagstiftning skall i enlighet härmed syfta till att personer medfunktionshinder inte diskrimineras och utformas så att denna delaktighet kanuppnås. bör även internationellt arbeta intensivt för att förbättra defunktionshindrades situation.Enligt socialutskottets mening finns det fortfarande hinder som gör detomöjligt för människor med funktionshinder att utöva sina rättigheter ochfriheter och försvårar för dem att delta fullt ut i samhällsutvecklingen. ställer sig - liksom - positivt till tankenförbättra de funktionshindrades möjligheter att uppnå ökad delaktighet ochjämlikhet i samhället. Ett sätt att markera betydelsen av detta är att låta frågan komma till tydligare uttryck i regeringsformen. Grundlagen innehållerför närvarande inget förbud direkt riktat mot diskriminering av människormed funktionshinder. Däremot finns i regeringsformens 2 kap. ett antal rätts-ligt bindande regler på fri- och rättighetsområdet, t.ex. förbud mot särbe-handling på grund av åskådning, ras och kön. delar bedöm-ningen att det är angeläget och naturligt att den svenska grundlagen ger klartuttryck för att negativ särbehandling på dessa grunder inte kan godtas. Såda-na regler innebär också en betydande förstärkning av det rättsskydd som kanåstadkommas på annat sätt. Utskottet delar regeringens bedömning att ettstärkt skydd för funktionshindrade bör ske inom ramen för programstadgan-det i 1 kap. 2 § regeringsformen. Utskottet välkomnar därför tilläggsdirekti-ven till . Motionerna So39 (s) yrkande 1 och So40(fp) yrkande 6 avstyrks.Socialutskottet gav regeringen till känna (betänkande1997/98:SoU16, rskr. 1997/98:154) behovet av att utreda en reglering av ettgenerellt förbud mot diskriminering i näringsverksamhet av personer medfunktionshinder. En särskild utredare har tillkallats för att göra en översyn alagstiftningen om olaga diskriminering. I direktiven har nämnts bl.a. ettsådant diskrimineringsförbud som utskottet lyft fram. De hinder i tillgänglig-het som funktionshindrade möter på andra områden än i näringsverksamhetär dock avsevärda. Mot bakgrund härav och med anledning av motionernaSo25 (s), So39 (s) yrkande 2, So41 (mp) yrkande 3, So42 (c) yrkande 3,So44 (kd) yrkande 2, So343 (s), So405 (s), So433 (s), So488 (kd) yrkande 9,So490 (v) yrkande 2 och K274 (s, m, v, kd, c, fp, mp) yrkande 2 anser ut-skottet att uppdrag bör utvidgas till att avsefrågan om tillgänglighet för funktionshindrade i vid bemärkelse. Vad ut-skottet nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna.Åtgärder mot domstolstrots m.m.PropositionenRegeringen anför att frågan om kommuner som i vissa fall trotsar lagar ochdomar har behandlats i olika utredningar och i sedan slutet av1980-talet. Det har givits olika förslag till lösningar på problemet. Det ärframför allt tre utredningar som är av intresse. Dessa är betänkandena Kom-munalbot (SOU 1989:64), Förtroendevaldas ansvar vid domstolstrots ochlagtrots (SOU 1993:109) och departementspromemorian Kommunalt dom-stolstrots - ett förslag om personligt vitesansvar i mål om laglighetsprövning(Ds 1995:27). Med kommuner avses i detta sammanhang också landsting.Riksdagen har avstyrkt motioner frånriksdagsledamöter om rättighetslagstiftning och domstolstrots och hänvisattill att det pågår beredning av frågorna inom . Det finnsflera motioner i frågan under verksamhetsåren 1998/99 och 1999/2000.Regeringskansliet har uppdragit åt en utredare attbiträda med att utreda frågan om hur ett sanktionssy-stem bör utformas som gör det möjligt att motverka kommunalt domstol-strots (Ju 1999/4276/ADM). Utredaren skall göra avvägningar i fråga omvilka sanktioner som bör användas, vem sanktionerna skall riktas mot ochhur kännbara sanktionerna bör vara, samt om det sanktionssystem som utre-daren förordar bör gälla generellt, anpassas till olika sektorer eller utgöra ekombination av dessa modeller. I uppdraget ligger att utredaren bör övervägai vilken omfattning de tidigare förslag som lagts fram i betänkandet Förtro-endevaldas ansvar vid domstolstrots och lagtrots (SOU 1993:109) och de-partementspromemorian Kommunalt domstolstrots - ett förslag om person-ligt vitesansvar i mål om laglighetsprövning (Ds 1995:27) kan läggas tillgrund för ett förslag till sanktionssystem. I första hand bör utredaren efter-sträva att utforma sanktionssystemet så att det riktas mot juridiska personer.Utredaren bör emellertid därutöver analysera i vilka fall det skulle vara moti-verat med sanktioner riktade även mot enskilda ledamöter och hur sådanasanktioner skulle utformas. Utredaren bör även försöka klarlägga i vilkenmån kan användas för att få en dom av förvaltningsdom-stol verkställd. Uppdraget skall redovisas den 1 september 2000.Det har enligt regeringen länge funnits ett behov av att göra något åt pro-blemet med att kommuner och landsting trotsar domar som ger en enskildrätt till en insats enligt LSS och SoL. Svårigheterna att finna en juridiskthållfast lösning som dessutom låter sig förenas med principen om den kom-munala självstyrelsen har emellertid varit betydande och gjort att problemetkvarstått år till stort förfång för bl.a. funktionshindrade personer.generella frågan om kommunalt domstolstrots undersöks nu på nytt inomJustitiedepartementet och ett utredningsförslag i ämnet kan förväntas underhösten 2000. Regeringen anser emellertid att skadeverkningarna för enskildapå LSS- och socialtjänstområdet är så oacceptabla att åtgärder som motver-kar domstolstrots måste företas redan nu.Regeringen föreslår i propositionen ändringar i lagen (1993:387) om stödoch service till vissa funktionshindrade (LSS) och i socialtjänstlagen(1980:620), SoL, som bl.a. ger en uppgift att verka för attkommuner och landsting planerar för att kunna tillgodose framtida stöd-,service- och vissa biståndsbehov så att enskilda kan erbjudas de insatser dehar rätt till. Regeringens avsikt är att skall få en mer aktiv rokommunernas och landstingens planeringsarbete. Syftet är att inskärpa viktenav att kommuner och landsting åtlyder domar som tillerkänner enskilda vissförmån eller insats inom de nu föreslagna lagområdena.Vid domstolstrots som gäller LSS och SoL föreslår regeringen att länssty-relsen skall kunna förelägga en kommun eller ett landsting vid vite att följaen lagakraftvunnen dom som ger en enskild rätt till en viss insats enligt re-spektive lag. får en förstärkt roll i kommuners och landstingsplaneringsarbete, och det faller sig då naturligt att också lägga rätten attmeddela vitesförelägganden på . får i sin kommu-nicering med kommuner och landsting inför ett vitesföreläggande ta ställningtill om det finns något godtagbart skäl i viteshänseende till att avvakta någotmed att uppfylla ett lagakraftvunnet domstolsavgörande. Ett sådant skäl kant.ex. vara att kommunen i ett fall då kommunen ålagts att ordna en särskiltanpassad bostad åt en person enligt LSS vid den tid då avgörandet vinnerlaga kraft håller på att uppföra bostäder med särskild service för vuxna ellerandra särskilt anpassade bostäder för vuxna och bostäderna kommer att blifärdiga inom . Ett motsvarande resonemang kan appliceras påt.ex. särskilt boende för service och omvårdnad för äldre eller bostad medsärskild service för funktionshindrade enligt SoL. Enligt 73 § SoL och 27 §LSS gäller domar och beslut enligt SoL och LSS . Så skall detvara i fortsättningen också. Anledningen till att regeringen föreslår att vitesförelägganden skall kunna ske endast av domar som har vunnit laga kraft äratt regeringen vill undvika ett onödigt processförande.Regeringen har efter Lagrådets hörande gjort ett förtydligande i lagtexternasom klargör att de föreslagna nya reglerna inte får tillämpas om verkställig-het av en lagakraftvunnen dom om vissa insatser enligt LSS och social-tjänstlagen redan har sökts enligt utsökningsbalken (1981:774). Vidare till-läggs att ett meddelat vitesföreläggande förfaller om verkställighet söksenligt utsökningsbalken.Närmare bestämmelser om viten finns i lagen (1985:206) om viten. Frågorom utdömande av viten prövas av länsrätt på ansökan av . Läns-rättens avgörande får överklagas hos kammarrätten enligt 33 § förvaltnings-processlagen (1971:291). Regeringen anser att det finns skäl att införa be-svärsrätt för den enskilde i dessa s.k. domstolstrotssituationer bara i de falllänsstyrelsen avslår en begäran om vitesföreläggande enligt 68 a § SoL eller26 a § LSS. Regeringen föreslår bestämmelser om denna besvärsrätt i 74 §SoL respektive 27 § LSS.Regeringen anför vidare att och länsstyrelserna har tillförts extra medel för att förstärka och intensifieratillsynen av vården av äldre och funktionshindrade personer. En del av dessaresurser bör kunna användas för att ge länsstyrelserna en mer aktiv roll närdet gäller att föregripa och förhindra domstolstrots. Enligt regeringens me-ning behövs också ett ytterligare resurstillskott för att tillgodose den kompe-tens som behövs i arbetet att verka för att kommuner och landsting gör engod planering för framtida stöd-, service- och biståndsinsatser. Regeringenanser därför att ytterligare bör anslås för utbildningsinsat-ser . Regeringen avser att följa utvecklingen.MotionerI motion So32 av m.fl. (m) yrkas att avslår förslagetom en vitesmöjlighet för samt hos regeringen begär förslag omekonomisk kompensation till den enskilde i enlighet med vad som anförts imotionen (yrkande 7). Motionärerna anför att det viktiga är att individen fårsin rätt. Då är det inte tillräckligt att ges en vitesmöjlighet.den bakgrunden avvisas förslaget om att en vitesmöjlighet skall kopplas tilldomstols beslut enligt socialtjänstlagen och LSS. Enligt motionärerna börregeringen återkomma till med förslag som ger den enskilde indi-viden möjlighet att få kompensation från kommunen motsvarande kostnadenför att betala någon annan - t.ex. en privat utförare - som kan tillgodose deaktuella behoven.I motion So316 av () begärs tillkännagivandeom två huvudmän, splittrad kompetens och bristande helhetssyn samt om attåtergå till en huvudman för att maximera insatserna för de funktionshindrade(yrkandena 1 och 2). Motionären anför att efter det att dom fallit förekommerdet att huvudmännen dröjer med att verkställa de domar enligt lagen om stödoch service till vissa funktionshindrade (LSS) och socialtjänstlagen (SoL)som länsrätt, kammarrätt eller Regeringsrätten beslutat om. Det föreliggerstora oklarheter och särskilt som flera aktörer är inblandade.I motion So44 av m.fl. (kd) yrkas att avslårpropositionens förslag om sanktioner vid domstolstrots (yrkande 1). Motio-närerna anför att Lagrådet ansett regeringens förslag otillräckligt analyseradeoch avstyrkt dessa. Motionärerna såg gärna att domstolstrots beträffande ickeverkställd men beslutad insats kunde regleras i lag, men att en dåliglag inte är att föredra.Konstitutionsutskottets yttrandeKonstitutionsutskottet har anfört bl.a. följande i sin bedömning.Principiellt står mot varandra å ena sidan den enskildes rättigheter enligtsocialtjänstlagen (1980:620) - SoL - samt stöd och service enligt lagen(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och åandra sidan den kommunala självstyrelsen. SoL och LSS är exempel pårättighetslagstiftning enligt vilken vissa åtgärder skall vidtas gentemot enperson som uppfyller lagstiftningens kriterier. Mot dessa står den kommu-nala självstyrelsen och den därur härledda uppfattningen att kommuner ochlandsting inte bara kan ses som verkställare av beslut inom områden därstaten bestämmer villkoren. Av det sistnämnda följer bl.a. att de kommunalamyndigheterna måste få rimligt rådrum för planering av och verkställande avde åtgärder som den enskilde har rätt till. En grundläggande förutsättning föratt detta skall kunna åstadkommas är att tillräckligt med medel finns till-gängligt. Detta är inte alltid fallet, eftersom staten inte fullt ut ersätter kmuner och landsting för de kostnader som uppstår som en följd av åtagandetatt implementera den här aktuella lagstiftningen, vilket bl.a. framhållit i sitt remissyttrande över det betänkande som liggertill grund för propositionen.Utskottet anser i likhet med de båda kommunförbunden att de problem meddomstolstrots som redovisats av är allvarliga och att åtgärdermot domstolstrots därför är motiverade. Dessa åtgärder bör enligt utskottetsmening vara så utformade att de är effektiva i sina verkningar somde på ett rimligt sätt respekterar kommunernas självbestämmande.I denna del finner utskottet att de föreslagna åtgärderna med vitesföreläggan-de m.m. utgör ett ingrepp i den kommunala självstyrelsen men att detta in-grepp ändå måste accepteras. I denna bedömning spelar frågan om hänsyns-tagande till bestämmelsen i 1:1 RF att den offentliga makten utövas underlagarna en viktig roll. Underlåtande att ingripa mot domstolstrots kan under-gräva respekten för rättsordningen och äventyra den kommunalasjälvstyrelsens ställning.Utskottet konstaterar att det pågår ett utredningsarbete inom Justitiedeparte-mentet syftande till att göra en totalbedömning av frågan om domstolstrots,ett uppdrag som skall vara avslutat inom mindre än . Enligt ut-skottets mening hade det varit bättre, om denna utredning fått ligga till grundför en samlad lagstiftning mot domstolstrots. Utskottet kan dock accepteraregeringens argument att tidsfaktorn är viktig och att det är försvarligt att dhär aktuella områdena särbehandlas på det sätt som skett i propositionen.Utskottet vill dock framhålla vikten av att de nu föreslagna åtgärderna motdomstolstrots inom SoL:s och LSS områden blir föremål för förnyad pröv-ning då den fullständiga utredningen föreligger.Mot denna bakgrund motsätter sig utskottet inte att de föreslagna bestämmel-serna införs. Enligt utskottet har regeringen vidtagit rimliga och adekvataförändringar i förslaget på grund av den kritik som Lagrådet framförde medanledning av lagrådsremissen.Mot bakgrund av vad utskottet här anfört avstyrks motionerna So32 yrkande7 (m) och So44 yrkande 1 (kd), som båda yrkar avslag på propositionen.Till yttrandet har fogats tre avvikande meningar (m), (kd) och (kd, fp).Lagutskottets yttrandeLagutskottet har anfört bl.a. följande i sin bedömning.I likhet med Lagrådet vill lagutskottet erinra om att den vanligaste vägen föratt framtvinga verkställighet av en lagakraftägande dom är att ansöka omverkställighet av domen hos kronofogdemyndighet enligt UB. Med verkstäl-lighet avses ett tvångsmässigt genomförande av en förpliktelse. Verkställig-het som avser betalningsskyldighet sker genom utmätning. Också verkstäl-lighet av annan förpliktelse kan ske med stöd av UB. I ett rättsfall från år1993 fann att det inte fanns några principiella hinder motatt använda detta förfarande för verkställighet av en förvaltningsdomstolsdom (NJA 1993 s. 99). Omständigheterna i målet var följande. I en dom frånlänsrätten hade slagits fast att en psykiskt utvecklingsstörd person hade rätttill sådan särskild omsorg som anges i 4 § första stycket lagen (1985:568) omsärskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.m. (den s.k. omsorgsla-gen) i form av boende i gruppbostad för vuxna. I länsrättens dom hadeemellertid inte närmare preciserats när eller var denna särskilda omsorgskulle tillhandahållas. Högsta domstolens majoritet fann att domen därförinte kunde innefatta någon förpliktelse i den mening ordet har i UB och attdomen därför inte kunde verkställas. Två ledamöter var skiljaktiga beträffan-de motiveringen och ansåg att det inte var fråga om en förpliktelse som röregendom utan en förpliktelse som direkt avser den omsorgsberättigadesperson. UB var därför, enligt minoriteten, inte tillämplig på länsrättens dom.Vilka slutsatser som kan dras av rättsfallet är inte helt klart och avgörandethar varit föremål för diskussioner i den juridiska litteraturen (se T. Gregow,Utsökningsrätt, 3:e uppl., s. 63).Av vad som tidigare redovisats framgår emellertid att det för närvarandepågår arbete inom med att utreda frågan om hur ettsanktionssystem bör utformas som gör det möjligt att motverka kommunaltdomstolstrots. Det uppdrag har gett en utredare innebär attutredaren skall göra avvägningar i fråga om vilka sanktioner som bör använ-das, vem sanktionen skall riktas mot och hur kännbara sanktionerna bör varasamt om det sanktionssystem som utredaren förordar bör gälla generellt,anpassas till olika sektorer eller utgöra en kombination av dessa modeller. Iuppdraget ligger att utredaren bör överväga i vilken omfattning tidigareförslag som lagts fram kan läggas till grund för ett förslag till sanktionssys-tem. I första hand bör utredaren emellertid därutöver analysera i vilka fall deskulle vara motiverat med sanktioner riktade även mot enskilda ledamöteroch hur sådana sanktioner skulle utformas. Utredaren bör även, enligt vadsom framgår av uppdraget, försöka klarlägga i vilken mån UB:s bestämmel-ser kan användas för att få en dom av förvaltningsdomstol verkställd. Upp-draget skall redovisas den 1 september 2000.Vad som anförts i motionerna utgör, enligt utskottets mening, inte skäl motatt förslaget nu genomförs. Inte heller den omständigheten att utredningsar-bete pågår bör fördröja lagstiftning. De av regeringen föreslagna åtgärderna,är, enligt lagutskottets mening, att se som ett första och välkommet steg motatt på det viktiga LSS- och socialtjänstområdet komma till rätta med vissa avde problem som ryms inom begreppet domstolstrots. förutsätteratt regeringen inom ramen för det pågående arbetet med att finna förslag tillmer heltäckande lösningar mot s.k. domstolstrots kan ta vara på de erfaren-heter som under hand uppkommer vid tillämpningen av de nya bestämmel-serna i SoL och LSS.Med det anförda förordar lagutskottet att socialutskottet tillstyrker bifall tipropositionen i förevarande delar och avstyrker bifall till motionerna So32yrkande 7 och So44 yrkande 1.Till yttrandet har fogats en avvikande mening (m, kd).Socialutskottets bedömningUtskottet konstaterar att det länge funnits ett behov av att göra något åt pro-blemet med att kommuner och landsting trotsar domar som ger en enskildperson rätt till en insats enligt LSS och SoL. De tre utredningar som de se-naste åren berört frågan har dock inte lett till någon lagstiftning som motver-kar detta trots. Det pågående utredningsarbetet inom ,som syftar till att göra en totalbedömning av frågan om domstolstrots, skallvara avslutat . delar konstitutionsutskottetsbedömning att det hade varit att föredra om denna utredning fått ligga tillgrund för en samlad lagstiftning mot domstolstrots. Att avvakta resultatet avutredningen skulle dock med säkerhet försena en angelägen lagstiftning påområdet . Skadeverkningarna för enskilda funktionshind-rade på LSS- och socialtjänstområdet är också så oacceptabla att åtgärdersom motverkar domstolstrots bör företas . I likhet med både konsti-tutionsutskottet och lagutskottet accepterar socialutskottet tidsfaktorn och deförsvarliga i att den nu föreslagna lagstiftningen föregår en generell lagstiftning rörande domstolstrots. delar lagutskottets syn på denföreslagna lagstiftningen som ett första och välkommet steg mot att på detviktiga LSS- och socialtjänstområdet komma till rätta med vissa av de pro-blem som ryms inom begreppet domstolstrots. Utskottet vill på samma sättsom dock markera vikten av att de nu föreslagna åt-gärderna mot domstolstrots blir föremål för förnyad prövning då den full-ständiga utredningen föreligger. De erfarenheter som efterhand kommer attvinnas av den nu föreslagna lagstiftningen bör därvid tas till vara. Utskottettillstyrker således regeringens förslag om ändring i socialtjänstlagen(1980:620) och i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions-hindrade. Motionerna So32 (m) yrkande 7, So44 (kd) yrkande 1 och So316(m) yrkandena 1 och 2 avstyrks.Råd och stöd enligt LSSPropositionenEn av insatserna i LSS är rådgivning och annat personligt stöd (råd och stöd).Råd och stöd fanns som särskild omsorg för personer med utvecklingsstör-ning redan enligt omsorgslag. Motivet till att insatsen råd och stödfördes in i LSS var att personer med funktionshinder och deras anhöriga haren så utsatt situation att deras tillgång till kompletterande särskilt expertstborde lagregleras (prop. 1992/93:159). De skall därigenom tillförsäkraskvalificerade insatser från flera kompetensområden för att underlätta detdagliga livet. Det rör sig om insatser av rådgivande och stödjande karaktär,där medicinska, psykologiska, sociala och pedagogiska aspekter av funk-tionshindret beaktas. Insatserna skall ses som komplement till och inte somersättning för t.ex. habilitering, rehabilitering och socialtjänst.Landstingen ansvarar för insatsen och får ett statsbidrag på 200miljoner kronor som kompensation för de merkostnader som de beräknas fågenom att LSS ger en större grupp (den s.k. personkrets 3) rätt till råd ochstöd jämfört med den tidigare omsorgslagen.Som en del i handikappreformen kompletterades hälso- och sjukvårdslagen(1982:763, HSL) med två nya paragrafer (3 b § och 18 b §) somförtydligar sjukvårdshuvudmännens ansvar för bl.a. habilitering, rehabilite-ring och hjälpmedelsförsörjning.Regeringen anför att alltsedan LSS infördes har det pågått diskussionermed anledning av vissa oklarheter i begreppet råd och stöd. Den stora fråganhar varit om behandlingsinsatser skall ingå eller ej. Motivet för att införaLSS var att personer med omfattande funktionshinder och deras anhöriga haren så utsatt situation. Syftet med lagen är att dessa skall kunna tillförsäkrasett kvalificerat stöd var de än bor. kartläggning från april1999 visar att landstingen gör olika bedömningar om vad som kan och intekan ingå i råd och stöd. uppföljning av statsbidraget till rådoch stöd visar också att större delen av bidraget gått till habiliteringsverk-samhet. Det innebär att även personer utanför LSS personkrets kan ha fått delav stödet, vilket inte varit avsikten. Enligt regeringens bedömning bör ettförtydligande göras vad gäller bl.a. syftet med råd och stöd, förutsättningarför att erhålla insatsen och på vilket sätt insatsen kan vara ett komplement tiåtgärder som ges enligt annan lagstiftning. Regeringen avser därför att till-kalla en särskild utredare för detta ändamål.MotionerI motion So40 av m.fl. (fp) yrkas att beslutar omen sådan ändring av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk-tionshindrade som i motionen anförts om ett förtydligande om avsikten medinsatsen råd och stöd enligt LSS (yrkande 9). Motionärerna anför att i ett pardomar från Regeringsrätten konstateras att habiliterande och rehabiliterandeinsatser inte kan beviljas som råd och stöd enligt LSS. Detta innebär, enligtmotionärerna, att råd och stöd enligt LSS saknar innehåll, vilket strider motlagens förarbeten. Det är angeläget att det görs ett klargörande av riksdagensavsikt med insatsen råd och stöd enligt LSS genom ett förtydligande av lag-texten. Ett likalydande yrkande framförs i motion So321 av . (fp) yrkande 4.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att regeringen avser att tillkalla en särskild utredare fatt föreslå ett förtydligande av vad som avses med insatsen råd och stödenligt LSS. Motionerna So40 (fp) yrkande 9 och So321 (fp) yrkande 4 är ihuvudsak tillgodosedda och avstyrks.Ökad kompetens om bemötande m.m.PropositionenEnligt regeringens bedömning bör ett nationellt program med en klar förank-ring i de handikappolitiska principerna ligga till grund för kompetensutveck-lingsinsatserna på lokal och regional nivå. utbilningsstöd (Sisus) bör utarbeta och ha ansvar för programmet på central nivå.Till programmet bör det knytas ett råd med företrädare för berörda intres-senter. Sisus bör i samråd med ochandra intressenter ta fram ett utbildningsunderlag för statsförvaltningen ihandikappolitiska frågor. Enligt regeringen bör särskilda medel avsättas fören flerårig satsning på kompetensutveckling för personal inom olika sam-hällsområden kring frågor som rör bemötande av personer med funktions-hinder.