bet · GO01BoU4 · 2000-12-14 00:00:00 — Enligtmotionärerna bör expropriation av mark endast kommai fråga i de fall synnerligen viktigasamhällsintressen påkallar det. Statens ellerkommunernas inskränkning i enskilda markägares rättbör få ske endast med syfte att skydda människorsliv, hälsa och säkerhet, att skydda miljön ochnaturen samt för att kunna genomföra för landet ochkommunen ytterst angelägna uppgifter. Enligtförslaget i motion 2000/01:Bo403 (m) (delvis)föreslås att en översyn görs av expropriationslagenmot bakgrund av äganderättsskyddet i grundlagen ochEuropakonventionen om de mänskliga rättigheterna.Översynen bör inriktas på att rätten tillexpropriation och intrång skall reserveras förgenuint kollektiva ändamål, dvs. offentligallmännyttig verksamhet utan vinstsyfte, ochtillåtas endast i sådana fall där marknadslösningarinte kan fungera. Det bör således inte föreligganågon rätt till expropriation för enskildarättssubjekt. Vidare föreslås exproprierad egendomendast få användas i enlighet med det ändamål förvilket expropriation skett.Expropriation innebär att enskildas egendom tas ianspråk för att tillgodose olika samhällsnyttigaändamål. De s.k. expropriationsändamålen anges i2 kap. expropriationslagen (1972:719). Kommunen ärberättigad till expropriation av mark som skallanvändas för tätbebyggelse. Expropriation kan ocksåske för att tillgodose ändamål som avserkommunikationer, drivkraft, vatten och avlopp,näringsverksamhet, skydds- och säkerhetsområden,försvarsändamål, kultur samt natur- och friluftsliv.Även vanvårdade fastigheter kan exproprieras.Dessutom finns en allmän bestämmelse omexpropriation av mark som behövs för verksamhet somstaten eller kommunen har att tillgodose eller somär av väsentlig betydelse för riket, orten eller enviss befolkningsgrupp. Något av en särställning harregeln om s.k. värdestegringsexpropriation. Dessinnebörd är att förhindra oförtjänt värdestegringhos fastigheter som inte direkt berörs av ettexpropriationsförfarande men som förväntas öka ivärde genom ett expropriationsföretag. Regeln byggerpå likhetsprincipen och syftar till att eliminerasådan markvärdesstegring som ställer icke expro-prierade markägare i en bättre situation än dem varsmark exproprieras.Utskottet anser i likhet med när utskottettidigare behandlat liknande motionsyrkanden (set.ex. 1998/99:BoU5) att rådande reglering av deändamål för vilka expropriation får ske innebär ensådan avvägning mellan olika intressen att enändamålsenlig hushållning av markresurser främjas.Det kommer även fortsättningsvis att vara nödvändigtför det allmänna att kontrollerasamhällsutvecklingen genom att tillämpaexpropriation i enskilda fall. En total inskränkningav möjligheterna till expropriation för enskildarättssubjekt och en begränsning av möjligaexpropriationsändamål för staten och kommunen, såsommotionärerna föreslår, skulle innebära betydandesvårigheter för samhällsutvecklingen. Det allmännamåste även fortsättningsvis ha möjligheter att göraerforderliga avvägningar mellan skilda berättigadeintressen som kan göra anspråk på ett specifiktmarkområde. Vid tillståndsprövningen skall hänsyninte bara tas till de allmänna intressen som kanmotivera den sökta åtgärden utan även tillmotstående intressen. Tillstånd får exempelvis intemeddelas om ändamålet lämpligen bör tillgodoses påannat sätt eller om olägenheterna av expropriationenfrån allmän eller enskild synpunkt överväger defördelar som kan vinnas genom den. Kraven pårättssäkerhet får därmed anses vara tillgodosedda.Utskottet anser inte heller att det finnstillräckliga skäl för att motivera en lagligbegränsning av användningen av exproprierad egendomså att den inte skulle få användas för annat ändamålän för vilken den exproprierats. Utskottet avstyrkerpå anförda skäl motionerna 2000/01:Bo514 (m) yrkande2 (delvis) och 2000/01:Bo403 (m) (delvis).ExpropriationsersättningenEtt flertal motioner behandlar frågor omexpropriationsersättningen. I motion 2000/01:Bo514(m) yrkandena 2 (delvis) och 3 föreslås attmarkägaren vid expropriation skall få ersättning förfastighetens fulla marknadsvärde samt för dekostnader och intäktsbortfall som inte kanåtervinnas och som eventuellt uppkommer genomåtgärden. Förslaget omfattar också attpresumtionsregeln skall avskaffas och att i ställetexproprianten skall ha bevisbördan. I motion2000/01:Bo408 (m) föreslås en översyn avlagstiftningen med inriktning bl.a. att markägarenskall få del i vinsten vid sådana tvångsförvärv därstarka privatekonomiska intressen gör sig gällande.Som exempel anges utbyggnad av bredbandsnät.Förslaget innebär att ersättningen skall bestämmasgenom en schabloniserande metod. En grundtanke imotionen är att regleringen skall närma sig deprinciper som gäller vid upplåtelse på frivilligväg. Motionärerna uppmärksammar attexpropriationslagens regler tillämpas också när ettianspråktagande sker enligt väglagen ochledningsrättslagen. Förslaget i motion 2000/01:Bo403(m) avser att en allmän översyn avexpropriationslagen skall göras och omfattar(delvis) särskilt att ersättning skall kunnafastställas till ett belopp som är högre än vadfastighetsägaren skulle få ut vid en frivilligförsäljning. Enligt motionären har egendom ett högrevärde för ägaren än vad en prissättning på marknadenger, vilket medför en förlust om endast egendomens(eller dess minskade) marknadsvärde ersätts. Också imotion 2000/01:Bo412 (kd) föreslås en översyn aversättningsreglerna i syfte att markägaren skall fådel av vinsten i det ekonomiska företag sommotiverar tvångsförvärvet. Förslaget har särskildinriktning på tvångsförfoganden till förmån förstarka privatekonomiska intressen. Det tar främstsikte på förfoganden enligt väglagens ochledningsrättslagens bestämmelser och bredbandsnätensutbyggnad.Bestämmelserna i expropriationslagen skiljermellan tre olika slag av ersättning. Löseskillingutgår då en hel fastighet exproprieras medanintrångsersättning utbetalas när endast del avfastighet inlöses. Därutöver utgår ersättning förpersonlig skada, vilken innefattar andra förlustersom ägaren m.fl. kan göra genom expropriationen.Ersättningen för personlig skada kan avse exempelvisflyttkostnader, förlust genom nedläggning av rörelseoch har således inget att göra med självafastighetens värde. Den exproprierande står dessutomi allmänhet för motpartens kostnader för helaexpropriationsförfarandet. Undantag gäller förkostnader som uppkommit genom försummelse eller kanbetraktas som onödiga. Dessutom gäller vid prövningi högre rätt än fastighetsdomstol att denexproprierande oavsett utgången svarar förrättighetshavarens kostnader då endast den förreöverklagat.Grundprincipen om att den enskilde skall ersättasför sin förlust begränsas genom den s.k.presumtionsregeln. Denna regel innebär att denökning av fastighetens marknadsvärde som ägt rum tioår före expropriationsansökan räknasfastighetsägaren till godo endast om det konstaterasatt ökningen beror på annat än förväntningar omändring i markens tillåtna användningssätt.Fastighetsägaren har bevisbördan för att så ärfallet.Bostadsutskottet har tidigare (se t.ex. bet.1998/99:BoU5) avstyrkt motionsförslag omexpropriationslagens ersättningsregler och bl.a.anfört att gällande regler i grunden är välavfattade när det gäller fastighetsägarens rätt tillersättning.Utskottet vidhåller sin ovan angivna bedömning.Tillräckliga skäl saknas därför för attinitiera en översyn av ersättningsreglerna med deninriktning som motionärerna förordar. Utskottet haremellertid erfarit att det inomJustitiedepartementet påbörjats en analys avlämpligheten av expropriationslagensersättningsregler såvitt gällerexpropriationsföretag med kommersiell natur. Medhänvisning till det anförda anser utskottet attersättningsreglerna i vart fall tills vidare börkvarstå oförändrade. Det kan förutsättas attregeringen återkommer till i frågan, omden analys som genomförs ger anledning till detta.Med hänvisning till det anförda avstyrkerutskottet motionerna 2000/01:Bo514 (m) yrkandena 2(delvis) och 3, 2000/01:Bo408 (m), 2000/01: Bo403(m) (delvis) samt 2000/01:Bo412 (kd).I detta sammanhang bör uppmärksammas att enrättsvetenskaplig debatt förts i fråga om 2 kap. 18§ regeringsformen gällande egendomsskyddet fått ensådan ordalydelse att rätten till ersättning vidingrepp i enskild egendom har utökats. Regeringenhar konstaterat att lagstiftaren inte haft en sådanavsikt och givit en utredning i uppdrag att föreslåen omformulering av stadgandet som ger ett klartuttryck för lagstiftarens avsikt (dir. 1999:71).Utredningen skall enligt sina direktiv vara klarsenast men har begärtförlängning till den 15 februari 2001.Övrig frågaFörvärven av fjällböndernas fastigheterUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget om enutredning rörande statens förvärv avfjällböndernas fastigheter m.m. Jämförreservation 9 (kd).I motion 2000/01:Bo406 (kd) föreslås att en oberoende utredningskall granska statens agerande vid dess förvärv avfjällböndernas fastigheter under åren 1888-1940.I motionen anförs bl.a. följande. Fjällböndernasförutsättningar att försörja sig och sätt att levaförändrades kraftigt genom statens tvångsköp avderas mark. Bara i och Jämtlandtvångsinköptes 115 245 respektive 131 250 hektar.Många fjällbönder anser sig kränkta av statenssätt att sköta frågan. De flesta köpen skeddegodvilligt och några fastigheter blev kvar i privatägo. En hel del jordbruk fick finnas kvar och deursprungliga ägarna fick arrendera sina fornafastigheter. Arrendelägenheterna ärjordbruksfastigheter, och från början ingick rättentill jakt och fiske. har sedermeraundantagit jakten på älg, och den får arrendatornbetala extra för. Svenska statens agerande måstevara rättsenligt och oklanderligt. Frågan omfjällböndernas villkor är på intet sättoproblematisk men detta är inte ett skäl för attinte belysa den. Ett uppenbart problemområde är attden mark som fjällbönderna tidigare förfogade övernu i stor utsträckning brukas av en annan grupp,renägarna. skyddas denna mark genomstatens servitut som skapades till skydd förrenskötseln. Det finns risk att renägarna å sin sidaskulle känna sig undanskuffade om fjällböndernaskulle ges ökade rättigheter till sin gamla mark.Enligt utskottets mening saknas tillräckliga skälför att genom en utredning granska statens agerandevid förvärven av fjällböndernas fastigheter.Utskottet avstyrker således motion 2000/01:Bo406(kd). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Med hänvisning till de motiveringar som framförsunder Utskottets överväganden föreslår utskottet attriksdagen fattar följande beslut:1. JordförvärvslagenRiksdagen avslår motionerna 2000/01:N326yrkande 1 och 2000/01: N383 yrkande 23.Reservation 1 (kd, c, mp)2. Avskaffande av lagen om förvärv av hyresfastighet m.m.Riksdagen avslår motion 2000/01:Bo514 yrkande8.Reservation 2 (m)3. Förvärv av permanentbostäder för fritidsändamålRiksdagen avslår motion 2000/01:Bo410.4. Ortnamnsskydd i fastighetsbildningslagenRiksdagen avslår motion 2000/01:Bo401.Reservation 3 (c)5. Avskaffande av tomträttsinstitutetRiksdagen avslår motion 2000/01:Bo514 yrkande5.Reservation 4 (m, c)6. Avskaffande av den kommunalaförköpsrättenRiksdagen avslår motionerna 2000/01:Bo414yrkande 16 och 2000/01: Bo514 yrkande 9.Reservation 5 (m)7. Expropriationsändamålen m.m.Riksdagen avslår motionerna 2000/01:Bo403 idenna del och 2000/01: Bo514 yrkande 2 i dennadel.Reservation 6 (m)8. ExpropriationsersättningenRiksdagen avslår motionerna 2000/01:Bo403 idenna del, 2000/01: Bo408, 2000/01:Bo412 samt2000/01:Bo514 yrkandena 2 i denna del och 3.Reservation 7 (m, c)Reservation 8 (kd)9. Förvärven av fjällböndernasfastigheterRiksdagen avslår motion 2000/01:Bo406.Reservation 9 (kd)den 14 december 2000På bostadsutskottets vägnarKnut BillingFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: KnutBilling (m), (), (), (), (), Ulla-BrittHagström (kd), (), (), (), (),(), (), HelenaHillar (), (), CarinaAdolfsson Elgestam (s), () ochLennart Degerliden (fp). Utskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut sombehandlas i avsnittet.1. Jordförvärvslagen (punkt 1)av (), (), () och RigmorStenmark (c).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:1. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 1.Tillkännagivandet görs med anledning av motionerna2000/01: N326 yrkande 1 och 2000/01:N383 yrkande 23.StällningstagandeVi anser det vara av väsentlig betydelse attlagstiftningen om förvärv av lantbruksegendomskärps. Det gäller att värna om jord- och skogsbrukav den typ vi har i . Landsbygden måstehållas levande. Sysselsättningen i glesbygd måstestärkas och familjejordbruken skyddas. Detta harbetydelse ur ett flertal synvinklar, inte minst vadgäller möjligheterna att nå en ur miljösynpunkthållbar utveckling. Problemet skall ses mot bakgrundav att köptrycket från svenska och utländska företagkan förväntas öka. Uppköp och exploatering medendast kortsiktiga vinstintressen som mål måsteeffektivt motarbetas.Främst gäller det att stärka sambandet mellanägande, brukande och boende. Det måste utrönas hurlagen i sig skall ge uttryck för detta men minstlika viktigt är att tillämpningen blir effektiv. Ettsärskilt problemkomplex är de juridiska personernasmöjligheter till förvärv. Den nuvarandelagstiftningen ger uttryck för en restriktivitet somi grunden är bra. Emellertid har myndigheternastillämpning av den s.k. kompensationsregeln letttill att balansen mellan enskilt ägande ochbolagsägande i många bygder ändrats. Särskilt svårthar det blivit för privatskogsbruket att konkurreramed bolagen om skogsmarken i regioner där bolagenbedriver en offensiv markpolitik. Reglerna måste fåen utformning och tillämpning så attfamiljejordbruken blir den dominerande ägarkategorinoch så att generationsskiftena underlättas. Detfinns också ett behov av att se över lagensgeografiska tillämpningsområden.Den utredning som tillsatts bör få ettotvetydigt uppdrag att lämna förslag med den av ossförordade inriktningen.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Vårtförslag lämnas med anledning av motionerna2000/01:N326 (kd) yrkande 1 och 2000/01:N383 (mp)yrkande 23.2. Avskaffande av lagen om förvärv avhyresfastighet m.m. (punkt 2)av (), (), IngaBerggren (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:2. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 2.Tillkännagivandet görs med anledning av motion2000/01: Bo514 yrkande 8.StällningstagandeLagen om förvärv av hyresfastigheter präglas av enbyråkratisk handläggningsordning, och desstillämpning medför lång tidsutdräkt från det att ettförvärv sker till dess lagfart kan beviljas. Dettadrabbar de seriösa fastighetsägarna. Lagstiftningenöppnar också för godtycke eftersom den innebär enförhandsprövning av en förvärvares kvalifikationeroch intentioner med förvärvet. En sådan prövning äri praktiken svår att göra med någon träffsäkerhet.Lagens syfte att förhindra oseriösa fastighetsägarehar inte heller uppnåtts. Hyresgästernas berättigadekrav på ett skydd mot oseriösa hyresvärdar bör istället tillmötesgås genom ordentliga möjlighetertill ingripande i det fall en fastighetsägare intevisar sig fullgöra sina förpliktelser mothyresgäster och andra. I betänkandet Förvaltabostäder (SOU 1994:23) har föreslagits attförvärvslagen skall upphävas sombostadsförvaltningslagens möjligheter tillingripande skall stärkas. Enligt vår mening skulledenna ordning tillgodose de krav som kan ställas påstörre effektivitet vad gäller att bekämpa oseriösahyresvärdar som den inte lägger hinder ivägen för en naturlig omsättning påhyresfastigheter. Regeringen bör återkomma tillriksdagen med förslag till lagändringar som innebäratt lagen om förvärv av hyresfastigheter m.m.upphävs och som även i övrigt innebär att förslageni det nämnda betänkandet genomförs.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Vårtförslag lämnas med anledning av motion 2000/01:Bo514(m) yrkande 8.3. Ortnamnsskydd i fastighetsbildningslagen(punkt 4)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 4 bordeha följande lydelse:4. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 3.Tillkännagivandet görs med anledning av motion2000/01: Bo401.StällningstagandeNågon särskild bestämmelse till skydd för ortnamn iden lagstiftning som reglerar fastighetsbildning ochfastighetsregistrering finns inte. Regeringen har iproposition 1998/99:114 (med förslaget till vissaändringar i kulturminneslagen) konstaterat attortnamn inte tagits ur bruk i någon störreutsträckning. Under de som gått sedandet till grund för propositionen liggandeutredningsbetänkandet lades fram kan konstateras attalltfler fastighetsförvärv föranlederfastighetsreglering i stället för att leda tilllagfart. Den publiceradeortnamnsundersökningen (ortnamn och namnvård 5)avser tidigare förhållanden och talar inte emot mig.Anledningen till det tilltagande antaletfastighetsregleringar synes vara ekonomisk eftersomavgiften vid fastighetsreglering är mindre än denavgift och stämpelskatt som utgår när lagfartbeviljas. En del av vår kulturhistoria riskerar attförsvinna genom att många fastigheter upphör attexistera genom fastighetsreglering. Det kanifrågasättas om fastighetsreglering varit tänkt attkomma till användning för hela fastigheter på dettasätt. Också genom sammanläggningar försvinnerortnamn och därmed en del av vårt kulturarv.Dessutom uppstår förvirring om var en fastighet ärbelägen eftersom ett ortnamn kan bli gällande itrakter där detta inte är historiskt motiverat. Denallmänt hållna bestämmelsen i kulturminneslagen omgod ortnamnssed kommer inte att kunna hävdaortnamnens vikt när i ett konkret fall frågan omfastighetsbildning skall tillåtas avgöras enligt desärskilda kriterier som finns angivna ifastighetsbildningslagen. Det finns därför allanledning att införa skyddsbestämmelser förortnamnen i fastighetsbildningslagstiftningen.Regeringen bör enligt min mening återkomma tillriksdagen med ett sådant förslag.Jag föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad jag framför. Mittförslag lämnas med anledning av motion 2000/01:Bo401(c).4. Avskaffande av tomträttsinstitutet (punkt 5)av (), (), IngaBerggren (m), () och RigmorStenmark (c).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 5 bordeha följande lydelse:5. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 4.Tillkännagivandet görs med anledning av motion2000/01: Bo514 yrkande 5.StällningstagandeDet är vår uppfattning att tomträttsinstitutet är enförlegad form av reglering som försätter denenskilde fastighetsägaren i ett beroendeförhållandetill kommunen. Ur den enskildes perspektiv kanmarkkostnaden vid en omreglering av avgäldenpåverkas på ett sådant oförutsägbart sätt att renarättssäkerhetsargument talar för ett avskaffande avtomträttsinstitutet. Utan att närmare gå in påfrågan kan konstateras att problemet kring huravgälderna skall omregleras visar på en avgörandesvaghet med hela systemet.De motiv som en gång angavs som skäl tilltomträttsinstitutets införande har spelat utsin roll. Vi anser att regeringen bör inrikta sittarbete på att skapa en fastighetsmarknad där detallmännas roll i möjligaste mån är begränsad tillatt formulera erforderliga riktlinjer. Det äroförsvarbart att på rent ideologiska grunder behållaett markpolitiskt instrument vars konsekvenserförhindrar ett spritt enskilt ägande.Tomträttsinstitutet har dessutom, på ett sätt somlagstiftaren inte tänkt sig, kommit att användas somett styrinstrument i frågor som plan- och bygglagensnormer skall reglera.Inom övervägs för närvarandefrågor om tomträttsavgälden. Regeringens förslagförväntas innebära att avgälden knyts tillfastighetens taxeringsvärde och resultera iavsevärda höjningar av tomträttsavgälden i mångaområden. berättigande somboendesocialt instrument skulle i och med detta heltha spelat ut sin roll och avgälderna skulle snarastbli ett kostnadshinder för den som vill äga sinbostad. Den fastighetsskatt som äventomträttsinnehavare tvingas betala förstärker dennaproblematik ytterligare. Vissa innehavare avtomträtter i attraktiva lägen eller köpare av sådanatomträtter åsamkas orimliga kostnader genom attsåväl tomträttsavgäld som fastighetsskatt grundas påfastighetens taxeringsvärde. Pålagornas storlekbestäms dessutom oberoende av tomträttsinnehavarensskatteförmåga. Vi anser att höga taxeringsvärdenuppkomna genom en stark efterfrågan inte skalltillåtas påverka vare sig tomträttsavgäldens ellerfastighetsskattens storlek på ett sådant sätt attmänniskor tvingas lämna hus och hem. En avvecklingav tomträttsinstitutet är en rimlig väg för attundvika sådana effekter. Om en fastighet stiger ivärde skall den boende genom sitt ägande kunnasäkerställa sig mot utgiftsökningar.Regeringen bör enligt vår uppfattning snarastlägga fram ett förslag för om att nyatomträtter inte skall kunna bildas. Enligt vårmening bör dessutom kommunerna påbörja enutförsäljning av befintliga tomträtter.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Vårtförslag lämnas med anledning av motion 2000/01:Bo514(m) yrkande 5.5. Avskaffande av den kommunalaförköpsrätten (punkt 6)av (), (), IngaBerggren (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 6 bordeha följande lydelse:6. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 5.Tillkännagivandet görs med anledning av motionerna2000/01: Bo414 yrkande 16 och 2000/01:Bo514 yrkande9.StällningstagandeEnligt vår uppfattning bör den kommunalaförköpsrätten avskaffas. Det främsta skälet tilldetta ställningstagande är att förköpsrätten intefyller någon funktion i den kommunalamarkplaneringen. Det är även av vikt att framhållaatt förköpsrätten gör att enskilda markägare hamnari en orimligt svag position i förhållande tillkommunerna. Detta skall ses mot bakgrund av att detkommunala planmonopolet, expropriationslagen ochöverlägsna ekonomiska och personella resurser gerkommunerna en mycket stark maktställning. Ettavskaffande av den kommunala förköpsrätten skullebidra till en sundare fastighetsmarknad. Vidare kandet ifrågasättas om det är rimligt att spenderaskattemedel på en kommunalisering av mark förbebyggelse som resurserna inte förslår atttillgodose mer angelägna kommunala verksamheter.Regeringen bör för lägga framförslag om att avskaffa den kommunala förköpsrätten.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Vårtförslag lämnas med anledning av motionerna2000/01:Bo414 (m) yrkande 16 och 2000/01:Bo514 (m)yrkande 9.6. Expropriationsändamålen m.m. (punkt 7)av (), (), IngaBerggren (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 7 bordeha följande lydelse:7. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 6.Tillkännagivandet görs med anledning av motionerna2000/01: Bo403 i denna del och 2000/01:Bo514 yrkande2 i denna del.StällningstagandeDet är vår uppfattning att bestämmelserna omexpropriationsändamålen medger ett alltför stortutrymme för godtycke. Den enskilde fastighetsägarenriskerar att utsättas för expropriation av rentkonfiskatorisk karaktär utan att sådan är påkalladav att ytterst angelägna samhällsintressen skalltillgodoses. Det är inte värdigt en rättsstat atttillåta tvångsmässiga ingrepp i den enskildaäganderätten på de grunder som nuvarandeexpropriationsändamål medger. Expropriation av markär en kränkning av äganderätten och bör endast kommai fråga när synnerligen viktiga samhällsintressen såpåkallar.Vi föreslår mot bakgrund av detta att engenomgripande översyn av expropriationslagengenomförs. Översynen skall i första hand syfta tillatt begränsa och tydliggöra de ändamål som kanåberopas vid ett expropriationsföretag.