bet · GN01KU13 · 2000-02-22 00:00:00 — Ett överförande av uppgifter frånlänsstyrel-sen till är angeläget för att främja regionensutveckling, ett ratio-nellt användande av begränsade resurser och ennödvändig demokratisk förankring av ofta kontroversiella avgöranden. Dettaär enligt motionen särskilt tydligt inom trafikens investeringsplanering.Problemen kring den s.k. visar enligt motionärernapå behovet av en bättre fungerande demokratisk beslutsprocess i dessafrågor. Ansvaret för arbetet med länsplanen avseendeinfrastrukturinvesteringar kan också överfö-ras till , ansermotionärerna. Om regionen själv bestämmer en annan form för självstyre bördetta accepteras. Enligt motionärerna bör rege-ringen besluta föreslåförsöksverksamhet med vidgat regionalt självstyrel-seansvar i Stockholmslän.I motion 1999/2000:N388 föreslår m.fl. (mp) att riksda-gen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omlokal demokrati (yrkande 4). Enligt motionen är det viktigt att mer makt,befogenheter och resurser flyttas ned från central till regional och lokalnivå samt till gemenskaps- och bynivå. På regional nivå behövs mer avsjälvsty-relse genom länsparlament eller andra folkvalda organ.BakgrundFörsök med ändrad regional ansvarsfördelningRiksdagen antog regeringens proposition 1996/97:36 Den regi-onala samhällsorganisationen med förslag om en försöksverksamhet i fyra länsyftande till en bättre demokratisk förankring av det regionala utveck-lingsarbetet (bet. 1996/97:KU4, rskr. 77).Enligt lagen (1996:1414) om försöksverksamhet med ändrad regional an-svarsfördelning, som trädde i kraft , förs ansvaret för detsektorsövergripande arbetet med att utarbeta en strategi för länetslångsiktiga utveckling från till ett regionaltsjälvstyrelseorgan. Även vissa andra statliga uppgifter, som användningenav vissa regionalpolitiska medel och andra utvecklingsmedel samt beslut omen långsiktig plan för den regio-nala transportinfrastrukturen ochfördelningen av statsbidrag till regionala kulturinstitutioner, överförstill självstyrelseorganet.I län utgörs självstyrelseorganet av ett regionförbund, bestående avlänets kommuner och , som bildats särskilt för detta ändamål.Högsta beslutande organ är förbundsfullmäktige. Från harRegion med regionfullmäktige som högsta beslutande organ övertagituppgifterna från det regionförbund som från utgjorde själv-styrelseorgan. Från ingår också iförsöksverksamheten. med regionfullmäktige somhögsta beslutande organ utgör självstyrelseorgan i detta fall. Såväl RegionSkåne som har också ansvaret för de uppgifter somåvilar landstingen, bl.a. hälso- och sjukvården. I är detGotlands kommun med kommunfullmäktige som högsta beslutande organ som haruppgiften som självstyrelseorgan i försökslagens mening. I längenomförs också ett försök med vidgad samordnad länsförvaltning, inne-bärande att länsarbetsnämnden och 1 januari1998-den 31 december 2002 ingår i . harlänsstyrelsen i försökslänen i motsats till övriga län ingen särskildstyrelse.Regeringen tillsatte en parlamentarisk kommitté meduppgift att följa upp och utvärdera försöksverksamheten (dir. 1997:80).Kommittén, som antagit namnet den parlamentariska regionkommittén (PARK),skall redovisa sina slutliga överväganden och förslag senast den 1 oktober2000. Kommittén skall även utforma vissa förslag om den statligalänsförvaltningens framtida struktur och uppgifter. I kommitténs uppgifteringår att studera hur det regionala samarbetet utvecklas i län som inteingår i försöksverksamheten. Kommittén har överlämnat ettdelbetän-kande (SOU 1998:166) Regional frihet och statligt ansvar - enprincipiell diskussion. Betänkandet har remissbehandlats men kommer enligtuppgift från inte att ge upphov till någonproposition.I en rapport till kommittén har Statskontoret redovisat en studie av hurdet regionala samarbetet utvecklas i län som inte ingår iförsöksverksamheten (Statskontoret 1999:24 Gamla län blir nya regioner?). Ijuni 1999 fanns det enligt rapporten 13 län med planer på en tydligarepolitisk ledning av det regionala utvecklingsarbetet, däribland ,och (de län som tas upp i motionerna i dennadel av betänkandet). Enligt rapporten kan tre olika utvecklingslinjerurskiljas. I vissa län sker samarbetet mellan olika parter (offentligaaktörer och vanligen även närings-livsföreträdare) i råd där länsstyrelsenspelar en aktiv roll. I några län har politiska styrgrupper bildats för attsamordna och styra den regionala ut-vecklingen. I dessa län finns planer påatt lägga det regionala utvecklings-ansvaret under direkt politisk kontrolldär förtroendevalda i länet samarbetar och beslutar. En tredjeutvecklingslinje representerar partnerskapen inom ramen för arbetet medtillväxtavtalen, där staten, kommunerna, näringslivet och organisationerges ett stort ansvar för utvecklingsarbetet.Konstitutionsutskottet behandlade motioner på det här aktuellaområdet (bet. 1997/98:KU4). Motionerna avstyrktes med hänvisning till denpågående försöksverksamheten med en ändrad regional ansvarsfördelning m.m.i fyra län och utvärderingen av densamma.EU:s strukturfondsprogramEU:s strukturfondsprogram började växa fram . Det ursprungli-ga syftet var att underlätta integrationen av de nyblivna sydeuropeiska med-lemsländerna. En regionalisering av programmet ägde rum då bl.a. Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) tillska-pades. Fonden avsågs användas också i de rikare medlemsländerna. Struktur-fonderna fördes 1988 samman i syfte att skapa ett instrument för en unions-övergripande strukturpolitik. Arbetet med strukturfonderna bygger på fyragrundläggande principer: koncentration, partnerskap, additionalitet och pla-nering. Med koncentration avses att stöd ges till ett begränsat antalmålområ-den. , som var första period sommed-lemsland, var antalet målområden sex. Partnerskapet innebär ettsamarbete mellan kommissionen, medlemsstaterna och företrädare för deberörda regi-onerna. I de s.k. breda partnerskapen i har ingåttrepresentanter för kommuner och landsting, länsarbetsnämnder,näringslivsorganisationer, arbetsmarknadens parter, universitet ochhögskolor, kulturliv, föreningar, studieförbund samt lokalautvecklingsgrupper. Additionalitet innebär att unionens insatser knyts tillmotsvarande nationella satsningar. Planering innebär att arbetet utgår frånprogramdokument som omfattar flera år.Under första period med strukturfonderna, 1995-1999, har samt-ligaprogramområden utom mål 1 varit aktuella. Totalt omfattades cirka enfjärdedel av befolkning av de geografiskt begränsade målområdena.Stödet från EU uppgick till . Den nationella offentligamedfinansieringen uppgick till ca 16 miljarder.För genomförandet av strukturfondsprogrammen inrättades s.k. besluts-grupper med myndighetsstatus för vilka regeringen utsett ordförande, viceordförande och ledamöter. Kommun- och landstingspolitiker utgjorde enmajoritet i samtliga beslutsgrupper, där vanligtvis också ochlänsarbetsnämnden var representerade. Beslutsgruppernas uppgift var bl.a.att besluta om hur medlen i detalj skulle användas. Sekretariaten förstruktur-fondsprogrammen lokaliserades till ellerlänsstyrelserna i de aktuella målområdena. I de län där det bedrivs försökmed en ändrad regional ansvarsfördelning, som beskrivits i det föregående,har självstyrelseorganen svarat för sekretariatsfunktionen.I en rapport från (), Det ouppklaradepartnerskapet. Om svensk regionalpolitik, strukturfonderna och denterritori-ella utmaningen (G. och B. 1998), framhålls attdet finns en besvärande otydlighet i rollfördelningen inomstrukturfondsarbetet beträf-fande såväl beslutandemöjligheter somprioritering och strategier. Enligt rapporten grundar sig denna otydlighetytterst på att det saknats en tydlig regional aktör med kapacitet ochlegitimitet att utveckla och driva regionala strategier och att formastabila regionala partnerskap. som företräder staten bl.a. iegenskap av medfinansiär har ofta blivit den vikti-gaste regionala aktöreni partnerskapet. De regionala partnerskapen har enligt rapporten blivitrelativt svaga och inte i något fall har den folkvalda regio-nala nivåniklätt sig rollen som regional huvudaktör. Landstingens svaga legitimitet iarbetet med regionala utvecklingsfrågor har oftast lagt hinder i vägen förett sådant agerande. och harkritiserat programarbetet för att det i alltför stor utsträckning varit enstatlig angelägenhet (SOU 1999:24).Den nya programperioden sträcker sig över tiden . Under dennaperiod minskas antalet målområden till tre. Därtill kommer fyra s.k. gemen-skapsinitiativ. Regeringen uttalar i budgetpropositionen (prop. 1999/2000:1) förhoppningen att tillväxtavtalen skall utgöra grunden för de nyastruktur-fondsprogrammen.Regeringen har utsett länsstyrelserna i och attvara huvudansvariga och förvaltningsmyndigheter för respektive mål 1-program. För mål 2-programmet har huvudansvaret för uppdraget i den norraregionen lagts på i . I den västra regionen fårlänsstyrelsen i län motsvarande uppdrag. i Jönköpingslän får huvudansvaret för södra regionen samt öarna. De tre huvudansvarigalänsstyrelserna kommer också att utses till förvaltningsmyndigheter för re-spektive region. Vid förvaltningsmyndigheterna skall inrättas en struktur-fondsdelegation med ledamöter från samtliga län med uppgift att besluta omstrukturfondsstöd i respektive områden. Delegationen, som skall ledas avchefen för förvaltningsmyndigheten, skall i övrigt bestå av företrädare förde andra länsstyrelserna, självstyrelseorgan, länsarbetsnämnder, landstingoch kommuner. Företrädarna för de båda sistnämnda kategorierna skall vara imajoritet. Förvaltningsmyndigheterna skall vara utbetalningsansvariga myn-digheter för respektive program och får därmed det fulla ansvaret för genom-förandet av programmen.När det gäller strukturfondsprogrammens anknytning till den nämnda för-söksverksamheten med ändrad regional ansvarsfördelning finns en kompli-kation beträffande och , där självstyrelseorga-nen tagit över det regionala utvecklingsansvaret från . Den nya organisationen innebär för dessa län att ansvaret för struktur-fondsprogrammen inom mål 2-området ligger på länsstyrelserna i Jönkö-pingslän respektive i län. En annan koppling till försöksverksamhe-ten äratt den parlamentariska regionkommittén (PARK), som har till uppgift attutvärdera försöksverksamheten och att överväga förändringar av den statligaregionala förvaltningens framtida struktur, kan komma att lämna sådanaförslag som direkt eller indirekt påverkar organisationen vad gällerstrukturfondsprogrammens administration. Om så skulle bli fallet kan detenligt (SOU 1999:24) finnas anledning att omprövaprogrammens organisatoriska struktur.Demokratiaspekter på regionaliseringenDemokratiutredningen har i sitt slutbetänkande (SOU 2000:1) behandlat vissaregionala frågor. Därvid har utredningen bl.a. uttalat att det är viktigtatt området utvecklingspolitik blir föremål för en delvis ny politiskprocess som utmärks av värden som öppenhet och insyn, politisk jämlikhetoch me-ningsfullt deltagande. Vidare anser utredningen att alla kommunalagräns-dragningar skall föregås av folkomröstningar. Det vore därförkonsekvent att ändrade regiongränser också blev föremål för regionalafolkomröstningar. Försöken bör inte försitta möjligheterna att spridamakten, att involvera nya och andra medborgargrupper. Det finns en risk attdet endast blir en omgrup-pering inom en befintlig maktelit. De nyapartnerskapen tenderar att neglige-ra medborgarnas legitima krav pågenomskinlighet, offentliga rum och an-svarsutkrävande. Det är viktigt attde offentliga mandatens olika källor klar-görs. Regionutvecklingen måsteenligt utredningen parera risken med att den kommunala självstyrelsen gröpsur. Den nya decentraliseringen från staten får inte kombineras med encentralisering av den lokala politiken till den regionala nivån.Utredningen menar också att direktval till regionfullmäktige ellermotsvarande vore ett sätt att ge legitimitet åt den regionala politiskanivån.Utskottets bedömningDå behandlade motioner på det häraktuella området (bet. 1997/98:KU4) avstyrkte utskottet samtliga motionermed hän-visning till den pågående försöksverksamheten och utvärderingengenom Den parlamentariska regionkommittén (PARK).De förslag som lämnas i c-motionen K204 om att nu bör marke-raatt de regioner som vill skall kunna gå vidare i demokratiprocessen och attett direktvalt högsta beslutande organ skall vara normerande är enligt ut-skottets mening frågor av den arten som bör behandlas i kommittén utan attriksdagen ingriper under arbetets gång. På liknande sätt är det medförslaget i motionen om överlåtande av ansvaret för EU-stödet på regionerna. uttalat kan eventuella förslag från PARK kommaatt påverka programmens organisatoriska struktur. Motion K204 yrkandena 9,10 och 12 avstyrks.I motionerna K321 (kd) och K322 yrkande 1 (m) efterfrågas också någon formav ställningstagande från sida i den pågående regionalise-ringsprocessen, i dessa fall avseende förhållandena i enskilda län. Detvore på samma grund som anförts beträffande den nämnda c-motionenenligt utskottets mening olämpligt att nu tar ställning för elleremot i frågor som bör avgöras inom respektive län. Motionerna K321 (kd) ochK322 (m) avstyrks.Frågan om försöksverksamhet i , som tas upp i motion N271 (fp), är enligt utskottets mening också en fråga som inte nu bör taställning till, eftersom försöksverksamheten, inklusive vilka län som fårmedverka i denna, regleras i särskild lagstiftning för tiden fram t.o.m. år2002. Motion N271 (fp) avstyrks i denna del.Vad gäller motion N388 (mp), i vilken förespråkas ökad regional självsty-relse, anser utskottet att det inte finns något skäl för attvidta någon åtgärd med anledning av motionen, varför den avstyrks.Lagtrots, domstolstrots m.m.MotionernaI fem motioner yrkas att regeringen lägger fram förslag till ett system medsanktioner riktade mot kommuner och landsting som inte efterkommer dom-stolarnas beslut i fråga om att tillhandahålla enskilda hjälpbehövande deförmåner de enligt domstolen har rätt att få. Detta är det gemensamma inne-hållet i motionerna 1998/99:So376 av m.fl. (kd), 1999/2000:K229 av m.fl. (v), 1999/2000:So316 av (), 1999/2000:So321 av m.fl. (fp, partimotion)och 1999/2000:So488 av m.fl. (kd). I kd-motionen 1998/99:So376 yrkande 14 anförs bl.a. att vid flera tillfällenkonstaterat att lagar inte följs av kommunerna och att det saknasförutsättningar för att kontrollera efterföljden av lagar och domslut inomdet sociala området. I den andra kd-motionen 1999/2000:So488 yrkan-de 15anförs liknande synpunkter. I v-motionen K229 och i m-motionen So316yrkande 3 anförs bl.a. att straffansvaret bör falla på kommunen ellerlandstinget i dess helhet och att sanktionerna bör vara utformade så attvitet skall vara kännbart och i princip större än den beräknade besparingenav att inte verkställa vad domstolen bestämt. Enligt fp-motionen So321yrkande 19 är domstolstrots ett flagrant övergrepp mot de lagfästamedborgerliga rättig-heterna. Det är därför nödvändigt att införasanktioner för att visa att även funktionshindrades rättigheter skall taspå allvar.BakgrundKommunalansvarsutredningen föreslog i sitt betänkande SOU 1989:64Kommunalbot att ett ekonomiskt sanktionssystem (kommunalbot) skulle införasriktat mot kommuner eller landsting som gör sig skyldiga till dom-stolstrots eller lagtrots. Förslaget ledde inte till något förslag frånregeringen. I samband med behandlingen av förslaget till ny kommunallag (prop. 1990/91:117) anförde (bet. 1990/91:KU38) attdet var angeläget att frågorna om ett sanktionssystem fick sin lösningsnarast och förordade att regeringen på lämpligt sätt skulle bereda dessafrågor.Lokaldemokratikommittén fick enligt sina direktiv (dir. 1992:12) i uppdragatt slutföra arbetet med frågan om hur ett sanktionssystem borde utformassom gjorde det möjligt att komma till rätta med sådana överträdelser somdet här är tal om. I kommitténs delbetänkande (SOU 1993:109) Förtroendeval-das ansvar vid domstolstrots och lagtrots förordades att kommuner ochlandsting själva genom revisorerna vidtar åtgärder mot domstolstrots ochlagtrots. Kommittén föreslog att det i kommunallagen uttryckligen skulleanges att nämnderna har rätt att vägra verkställa beslut i fullmäktige somhar överklagats eller som uppenbart är olagliga. Förslagen innebär ett ökatper-sonligt ansvar för de förtroendevalda både vid lagtrots ochdomstolstrots. För vissa former av domstolstrots i samband medlaglighetsprövning bör de föreslagna åtgärderna enligt kommitténkompletteras med ett personligt vitesansvar.Regeringen valde bl.a. till följd av den splittrade opinionen som kom framvid remissbehandlingen att gå vidare med endast vissa delar av förslag. I en departementspromemoria (Ds 1995:27) Kom-munalt domstolstrots och lagtrots föreslogs att det införs ett personligtvites-ansvar i mål om laglighetsprövning dels vid trots motverkställighetsförbud, dels vid utebliven eller otillräcklig rättelse avupphävda beslut som tidigare verkställts. Förslaget har intemedfört att regeringen lagt fram något förslag i den här aktuella frågan.Frågan bereds vidare i har avstyrktmotioner där åtgärder mot domstolstrots efterlysts, (bet.1998/99:KU21), med hänvisning till pågående beredning av den nämndadepartementspromemorian. Mot beslutet reserverade sig representanterna förVänsterpartiet och liberalerna.Utredningen om bemötande av personer med funktionshinder lämnade vå-ren1999 ett betänkande (SOU 1999:21) med förslag till åtgärder. Ett avförslagen gäller åtgärder för att motverka domstolstrots. Länsstyrelsernaföreslås få ett ökat tillsynsansvar och möjlighet att förelägga kommuneroch landsting att vid vite bygga ut sin service så att den enskilde kanerbjudas den insats hon eller han har rätt till. skall ocksåkunna föreläg-ga kommun eller landsting att i rimlig tid verkställa domarsom ger enskilda rätt till viss insats. Ett sådant föreläggande skall kunnaförses med vite.Regeringen har med anledning av betänkandet i en lagrådsremiss avseendevissa handikappfrågor m.m. aktualiserat frågan om åtgärdermot domstolstrots. Regeringen har i detta sammanhang bl.a. föreslagit attlänsstyrelsen skall verka för att kommuner och landsting planerar för attkunna tillgodose dels framtida stöd- och servicebehov i lagen (1993:387) omstöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), dels i fråga ombistånds-behov enligt 6 b eller 6 f § socialtjänstlagen (1980:620, SoL). Iförslaget ingår att får förelägga en kommun eller ettlandsting vid vite att följa en lagakraftvunnen dom som ger en enskild rätttill en viss insats enligt respektive lag. Detta föreslås lagtekniskt lösasgenom att en ny 26 a § och en ny 26 b § införs i LSS och att en ny 68 a §och en ny 68 b § införs i SoL. I tillägg till 27 § LSS respektive 74 § SoLhänvisas till de tidigare nämnda nya bestämmelserna. Regeringens förslagavvek från förslag i vad avser länsstyrelsernasmöjlighet att vitesförelägga kommuner och landsting. En sådan möjlighetborde enligt utredningen föreligga redan i det förebyggande ledet.Lagrådet har yttrat sig över förslaget och därvidsammanfattningsvis anfört att förslagen till en ny 26 a § i LSS och en ny68 a § i SoL är otillräckligt analyserade från juridisk synpunkt och attLagrå-det därför avstyrker att de läggs till grund för lagstiftning.Lagrådet ifråga-sätter om förslagen till kompletteringar av 26 § LSSrespektive 68 § SoL fyller någon självständig funktion och förordar vissajusteringar, om försla-gen trots denna invändning anses böra genomföras.Regeringen har aviserat att en proposition avseende en nationell hand-lingsplan för handikappområdet skall lämnas till den 22 mars 2000.Lagrådet erinrar i sitt yttrande över lagrådsremissen om att det inom Justi-tiedepartementet getts uppdrag åt en utredare att utreda frågan om hur ettsanktionssystem bör utformas som gör det möjligt att motverka kommunaltdomstolstrots. I detta uppdrag (Ju 1999/4276/ADM) ingår att göra avväg-ningar i fråga om vilka sanktioner som bör användas, vem sanktionerna skallriktas mot och hur kännbara sanktionerna bör vara samt om det sanktions-system som utredaren förordar bör gälla generellt, anpassas till olikasektorer eller utgöra en kombination av dessa modeller. Uppdraget skallvara avslutat senast den 1 september 2000.Utskottets bedömningSom framgått av det föregående har inom tillsatts ensärskild utredare med uppgift att utreda frågan om ett sanktionssystem. Upp-draget skall vara avslutat . kanfrågan komma att aktualiseras i begränsad omfattning i den proposition omen handlingsplan för handikappområdet som aviserats till den 22 mars 2000.Utskottet konstaterar att det mot denna bakgrund inte finns anledning förriksdagen att vidta någon åtgärd nu med anledning av motionerna 1998/99:So376 (kd), 1999/2000:K229 (v), 1999/2000:So316 (m), 1999/2000:So321 (fp)och 1999/2000:So488 (kd). beträffande kommundelningaratt avslår motionerna 1999/2000:K204 yrkandena 6 och 7 och 1999/2000:Bo231 yrkande 2 delvis,res. 1 (m, c, fp)2. beträffande minoritetsinitiativ i fråga om kommunala folk-omröstningaratt avslår motion 1999/2000:K204 yrkande 1,res. 2 (c, mp)3. beträffande beslutande kommunala folkomröstningaratt avslår motion 1999/2000:K204 yrkande 2,res. 3 (c, mp)res. 4 (m) - motiv.4. beträffande folkomröstning inom ett kommunalförbundatt avslår motion 1999/2000:K331,res. 5 (mp)5. beträffande medborgarinitiativ i fullmäktigeatt avslår motion 1999/2000:K204 yrkande 3,res. 6 (c, mp)6. beträffande direktval till kommundelsorganatt avslår motionerna 1999/2000:K204 yrkande 8, 1999/2000:K244yrkande 6 och 1999/2000:Bo231 yrkande 2 delvis,res. 7 (c, fp)res. 8 (m) - motiv.7. beträffande självförvaltning, brukarinflytande m.m.att med avslag på motionerna 1999/2000:K204 yrkande 4 och 1999/2000:Sf637 yrkandena 5 och 6 som sin mening ger rege-ringen till känna vadutskottet anfört,8. beträffande barns och ungdomars möjlighet till inflytande ilokalsamhälletatt avslår motionerna 1999/2000:K252 och 1999/2000:Ub813 yrkande 1,9. beträffande skiftarbetandes rätt till ledighet för politiskaförtroendeuppdragatt avslår motion 1999/2000:K216,10. beträffande kommunala miljö- och hälsoskyddsnämnderatt avslår motionerna 1999/2000:K220, 1999/2000:K350 och 1999/2000:MJ753 yrkande 3,res. 9 (v, mp)11. beträffande fullmäktiges beslut om budgeten m.m.att avslår motion 1999/2000:K262,12. beträffande nyval i kommuner och landstingatt avslår motion 1999/2000:K244 yrkande 5,res. 10 (m, fp, mp)13. beträffande kommunala författningssamlingaratt avslår motion 1999/2000:K283,res. 11 (kd)14. beträffande regler för valbarhet till kommunala uppdragatt med anledning av motion 1999/2000:K319 antar det i bilaga 1intagna förslaget till lag om ändring av kommunallagen,15. beträffande ägandeformer i verksamhetatt avslår motion 1999/2000:K347,res. 12 (mp)16. beträffande regionaliseringsprocessenatt avslår motion 1999/2000:K204 yrkandena 9, 10 och 12,res. 13 (c)17. beträffande regionaliseringsprocessen i enskilda länatt avslår motionerna 1999/2000:K321 och 1999/2000:K322 yrkande1,18. beträffande försöksverksamhet med ändrad regional an-svarsfördelning i länatt avslår motion 1999/2000:N271 yrkande 9,res. 14 (fp)19. beträffande ökad regional självstyrelseatt avslår motion 1999/2000:N388 yrkande 4,20. beträffande lagtrots, domstolstrots m.m.att avslår motionerna 1998/99:So376 yrkande 14, 1999/2000:K229,1999/2000:So316 yrkande 3, 1999/2000:So321 yr-kande 19 och 1999/2000:So488yrkande 15.res. 15 (fp)den 22 februari 2000På vägnarPer UnckelI beslutet har deltagit: Per (), (), (s), (), (), (), (), (), (), (), von der Esch (kd), (),Per (), (), (), Per-SamuelNisser (m) och (). Kommundelningar (mom. 1)Per (), (), (), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjar med "Utskottetfinner i denna del" och på s. 6 slutar med "motion Bo231 (c) i denna del"bort ha följande lydelse:Utskottet finner i denna del att förslagen i motion K204 ligger i linje medriksdagens tillkännagivande med anledning av KU:s betänkande1998/99:KU21 enligt vilket det bör bli lättare att i olika avseenden delakommuner.