bet · GN01SoU14 · 2000-05-18 00:00:00 — I sam-manhanget bör nämnas att varit pådrivande när det gäller såväl EU:ssysselsättningssamarbete i mer generella termer som när det gäller insatserriktade mot personer med funktionshinder.Det råder ett nära samband mellan den nationella sysselsättnings- och ar-betsmarknadspolitiken och det sysselsättningssamarbete som äger rum inomEU. I gällande regleringsbrev för AMV konstateras att den nationella ar-betsmarknadspolitiken skall ligga i linje med EU:s sysselsättningsriktlinjer(se nedan).En viktig del av det europeiska sysselsättningssamarbetet utgörs av ettövervaknings- och rapporteringsförfarande. Samordningen av sysselsätt-ningspolitiken sker på grundval av gemensamma riktlinjer för sysselsättning-en, nationella handlingsplaner, en årlig gemensam rapport från kommissio-nen och rådet, en möjlighet för rådet att avge rekommendationer till enskildamedlemsstater samt utbyte av goda erfarenheter mellan medlemsstaterna.Sysselsättningsriktlinjerna för anger att EU och dess medlemssta-ter skall främja sysselsättning genom åtgärder för att förbättra anställbarhe-ten, utveckla företagarandan, uppmuntra företagens och de anställdas an-passningsförmåga och stärka jämställdheten.Enligt arbetsmarknadsutskottets uppfattning bör åtgärder inom vart och ettav dessa fyra områden kunna ha betydelse för att förbättra funktionshindradepersoners ställning på arbetsmarknaden. Utskottet vill dock i detta samman-hang fästa särskild uppmärksamhet på vad som inom området åtgärder för attförbättra anställbarheten uttalats om vikten av att främja en arbetsmarknadför alla. I gällande sysselsättningsriktlinjer konstateras att många grupperoch individer möter särskilda svårigheter när det gäller att skaffa sig rele-vanta färdigheter och att komma in och bli kvar på arbetsmarknaden. Detbehövs enligt EU enhetliga åtgärder som främjar integrering av sådana grup-per och individer i arbetslivet och som bekämpar diskriminering.Riktlinjerna innebär vidare att varje medlemsstat skall fästa särskild viktvid behov hos funktionshindrade, etniska minoriteter och andra grupper ochindivider som kan vara missgynnade, samt utarbeta lämpliga förebyggandeoch aktiva politiska åtgärder som främjar deras integrering på arbetsmarkna-den.EU:s medlemsstater införlivar sysselsättningsriktlinjerna i sina nationellahandlingsplaner och rapporterar till kommissionen om deras genomförande.Handlingsplanerna för bör överlämnas till kommissionen och rådetsenast . handlingsplan kommer enligt regeringen attbygga på den politik som presenteras i vårpropositionen.Som nämnts ovan innefattar sysselsättningssamarbetet en gemensam rap-port från kommissionen och rådet. I detta sammanhang kan nämnas att det iden gemensamma rapporten om sysselsättning 1999 presenterades ett antalexempel på sysselsättningspolitiska initiativ i syfte att belysa framgångsrikaåtgärder i medlemsstaterna. Bland ett av sju utvalda goda exempel fanns ettfrån , nämligen teknikstödda arbetsplatser för personer med funk-tionshinder.Teknikstöd på arbetsplatser kan innefatta en rad olika former av stöd. Påsenare år har möjligheterna till teknikstöd och arbetsanpassning med IT-baserade hjälpmedel rönt allt större intresse. redo-visar nedan vissa uppgifter om en slutförd studie av arbetsplatsan-passningar med IT-baserade hjälpmedel för funktionshindrade personer.I anslutning till vad som sagts här vill utskottet rikta uppmärksamhetenmot ett nytt EU-initiativ som går under benämningen "eEurope - ett infor-mationssamhälle för alla". Initiativet har tillkommit för att EU fullt ut skalldra nytta av de fördelar som informationssamhället utgör. Inom initiativetskall åtgärder vidtas inom tio huvudområden, däribland "eDeltagande förpersoner med funktionshinder". Där skall åtgärderna inriktas på att säker-ställa att utvecklingen av informationssamhället sker med fullt beaktande avbehoven hos personer med funktionshinder. Åtgärderna inom ramen föreEurope har specifika mål för åren 2001-2004.När förslaget om eEurope lades fram pekade kommissio-nen på att utvecklingen av digital teknik erbjuder stora möjligheter att över-brygga hinder av socioekonomisk, geografisk, kulturell, tidsmässig ochannan art för personer med funktionshinder. Genom teknik som tar hänsyntill deras specifika behov blir det möjligt för dem att delta såväl i samhällslvet som i arbetslivet på likvärdiga villkor. När det gäller personer med funk-tionshinder betonas bl.a. behovet av ökad standardisering av IT-produkteroch IT-tjänster samt förbättrade möjligheter till utbildning och kompetensut-veckling.Initiativet skall vidareutvecklas under en särskild ministerkonferens ominformationssamhället som äger rum i . I anslutning tilleEurope-initiativet har det portugisiska ordförandeskapet i ministerrådetunder satt upp en särskild webbplats för dem som villdiskutera angelägna åtgärder för personer med funktionshinder. Adressen ditär /group/eeurope-pwd.En viktig beståndsdel i EU:s sysselsättningssamarbete är som nämnts ut-byte av erfarenheter mellan medlemsstaterna. I ett allt mer integrerat Europaoch i en situation där de nationella ekonomierna och arbetsmarknaderna iökande grad påverkas av förhållanden på andra håll i världen är det natur-ligtvis väsentligt att se till varandras erfarenheter. I ett projekt som bedrivvid IFAU () studeras frågorkring arbetshandikappade i OECD-området. Kartläggningen avser bl.a.ländernas attityder till arbetshandikappade och vilken strategi olika länderväljer i syfte att integrera arbetshandikappade på arbetsmarknaden, exempel-vis genom kvotering eller lönebidrag. I projektet studeras också skillnader iarbetskraftsdeltagande och sysselsättningsgrad.Som framgått har ett lagstadgat förbud mot diskriminering i arbetslivet avpersoner med funktionshinder införts i . På EG-rättens område harförslag lagts fram om reglering i fråga om diskriminering i bl.a. arbetslivet.Detta ingår i ett förslag till "antidiskrimineringspaket" som lades fram avEG-kommissionen och som består av ett meddelande, tvådirektiv i syfte att bekämpa diskriminering och ett handlingsprogram somskall komplettera direktiven.Det ena direktivförslaget, arbetslivsdirektivet (KOM (1999) 565 slutligt),avser reglering av diskriminering i arbetslivet. Det syftar till att i arbetsligenomföra principen om likabehandling av personer oavsett funktionshinder,ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, ålder eller sexuell lägning. Direktivet är ett minimidirektiv vilket innebär att medlemsstaterna fårinföra regler som går längre än vad som anges i direktivet för att tillvaratalikabehandlingsprincipen. Enligt regeringens bedömning stämmer svenskaregler i arbetslivet i huvudsak väl med direktivförslaget även om det finnsvissa avvikelser.Uppföljning och utvärdering - sektorsansvar med etappmålArbetsmarknadsutskottet har vid ett antal tillfällen framhållitbetydelsen av uppföljnings- och utvärderingsverksamhet på arbetsmarknads-området.I detta sammanhang vill utskottet också betona vikten av forskning, upp-följning och utvärdering kring funktionshindrade personers ställning i ar-betslivet. Forskning inom detta område bedrivs med anslag från bl.a. Rådetför arbetslivsforskning () och IFAU. I proposition 79 behandlas beho-vet av handikappforskning i mer generella termer. Där gör regeringen be-dömningen att den socialvetenskapligt inriktade handikappforskningen börtillföras ytterligare resurser.Inom RALF:s program för stöd till forskning och utveckling är tematMångfald och diskriminering ett av fem särskilt prioriterade områden. Rådethar publicerat en konferensrapport med titeln . Det var också rubriken på den konferens om ansvaroch möjligheter för funktionshindrade i arbetslivet som anordnade inovember 1999 tillsammans med AMS och . Idetta sammanhang bör nämnas att regeringen i proposition 1999/2000:81nyligen föreslagit att skall avvecklas. Delar av de ansvarsområdensom handhas av rådet föreslås ingå i ett nytt områdesinriktat forsk-ningsråd för sociala frågor och arbetsliv medan andra delar föreslås bli över-tagna av en ny myndighet för forskning och utveckling.I en IFAU-studie som slutförts har en kartläggning gjorts avarbetsplatsanpassningar med IT-baserade hjälpmedel för funktionshindradepersoner. I studien redovisas bl.a. arbetsplatsanpassningar och i vilken ut-sträckning dessa har medfört att personer med funktionshinder har fått re-spektive har kunnat behålla arbetet till följd av arbetsanpassningen. I ettannat projekt som finansieras av IFAU görs En arbetsmarknadspolitisk ut-värdering av rehabiliterande syfte. Därvid studeras rekryteringentill , eventuella inlåsningseffekter i samt övergångar frånSamhall till den reguljära arbetsmarknaden.Arbetsmarknadsutskottet delar regeringens uppfattning att det är angelägetatt känna till hur arbetsgivarna ser på hinder och möjligheter för anställningav personer med funktionshinder. Bättre kunskaper om detta bör underlättainsatser för att förbättra funktionshindrade personers möjligheter på arbets-marknaden.Utskottet ser mot denna bakgrund med intresse fram mot att ta del av re-sultatet av den pågående studie, Arbetsgivares vilja att anställa funktions-hindrade med nedsatt arbetsförmåga, som på regeringens uppdrag genom-förs vid IFAU. I projektet studeras hur stor andel arbetsgivare som har ellerinte har anställda som är funktionshindrade med nedsatt arbetsförmåga lik-som arbetsgivarnas erfarenheter av de arbetsmarknadspolitiska åtgärder somsyftar till att underlätta för personer med nedsatt arbetsförmåga att delta iarbetslivet. Vidare skall projektet belysa vilka möjligheter och hinder somarbetsgivarna ser i kontakten med funktionshindade med nedsatt arbetsför-måga. Avrapportering skall ske till regeringen senast den 18 december 2000.Utöver ökade kunskaper om arbetsgivares vilja att anställa funktionshind-rade personer vore det enligt utskottet intressant med ökad kännedom omvilka möjligheter och hinder som möter egenföretagare (eller potentiellaegenföretagare) med funktionshinder.I proposition 79 aviserar regeringen införande av ett särskilt sektorsansvarför handikappfrågorna för vissa myndigheter, däribland Arbetsmarknadsver-ket och Arbetarskyddsstyrelsen. Sektorsmyndigheterna bör enligt regeringenges i uppdrag att utarbeta förslag till uppföljningsbara etappmål för respekti-ve sektor, vilka fastställs av regeringen. Etappmålen bör vara uppfyllda se-nast år 2010.Mot bakgrund av detta förslag finns det enligt utskottet anledning att redo-visa vissa uppgifter om nuvarande mål- och resultatstyrning inom utgiftsom-råde 14 i statsbudgeten. Där utgörs de övergripande målen (effektmålen) förarbetsmarknadspolitiken och () under av följande:Hålla vakanstiderna nere för lediga platserMinska långtidsarbetslöshetenMotverka långa tider utan reguljärt arbeteJämställdhet mellan kvinnor och män samtEtt arbetsliv som präglas av integrering och mångfaldAMV:s del av effektmålen under utgörs av de tre först-nämnda målen. I anslutning till de övergripande målen har regeringen i reg-leringsbrev formulerat sju verksamhetsmål. Två av dessa har direkt bäring påsituationen för arbetshandikappade personer på arbetsmarknaden. I det ena(verksamhetsmål 6) sägs följande: "Målet är att i genomsnitt minst 56 000arbetshandikappade personer skall ges lämplig sysselsättningunder för beloppet som tilldelas under anslaget UO14 A 3 Särskildaåtgärder för arbetshandikappade. "I det andra målet (verksamhetsmål 7) anges: "Målet är att den genomsnitt-liga bidragsnivån i lönebidrag som lämnas till andra arbetsgivare än allmän-nyttiga organisationer skall uppgå till högst av den bidragsgrundandelönekostnaden. "fäster stor vikt vid effekt- och verksamhetsmålen.I samband med behandlingen av budgetpropositionen för betonadeutskottet att ett stort ansvar faller på de olika nivåerna inom AMV att tydlig-göra och hålla fast vid effekt- och verksamhetsmålen för arbetsmarknadspo-litiken och () del av effektmålen inom utgiftsområde 14 ärenligt regleringsbrevet för att:minska riskerna för ohälsa och olycksfall i arbetslivet samtförbättra arbetsmiljön sedd ur ett helhetsperspektiv, dvs. från såväl fysisk,psykisk som social och arbetsorganisatorisk synpunkt.Två av AV:s verksamhetsmål är av särskilt intresse i detta sammanhang.I det ena (verksamhetsmål B) anges: "Målet är att Arbetarskyddsstyrelsen(ASS) aktivt skall samverka med AMS, och () så att en effektivare användning av tillgängliga resurser pårehabiliteringsområdet uppnås. Samverkan på central nivå skall syfta till attskapa goda förutsättningar för aktörerna på regional och lokal nivå att sam-verka så att varje individs arbetsförmåga tillvaratas och den enskilde gesmöjlighet att försörja sig genom eget arbete. "I verksamhetsmål C sägs: "Målet är att AV skall bedriva ett systematisktutvecklingsarbete i samverkan med RFV och i frågor somrör information om den arbetsrelaterade ohälsan och andra sådana åtgärdersom främjar kontrollen av att arbetsgivarna fullgör sina skyldigheter beträf-fande arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamheten. "Motsvarande verksamhetsmål gällde även under . Resul-tatet kommenteras i verkets årsredovisning för . I sammanhanget kannämnas att det på motsvarande sätt framgår av regleringsbrevet för AMV attAMS, , och Arbetarskyddsstyrelsenskall samverka så att en effektivare användning av tillgängliga resurser upp-nås inom rehabiliteringsområdet. Syftet skall därvid vara att varje individsarbetsförmåga tillvaratas så att det blir möjligt för den enskilde att försörjasig genom arbete.Avslutande bedömningHuvudrubriken på proposition 79, Från patient till medborgare, uttryckerenligt arbetsmarknadsutskottets uppfattning huvudtankegången bakom dennationella handlingsplanen för handikappolitiken. I den handikappolitik somförespråkas i propositionen är rätten till arbete för alla medborgare en viktigdel som arbetsmarknadsutskottet starkt vill understryka.Utskottet stöder regeringens förslag till nationella mål för handikappolitikenliksom förslaget till inriktning av det handikappolitiska arbetet. Vidare stödeutskottet ovan redovisade planer på att införa sektorsansvar men villsamtidigt peka på att det av proposition 79 inte framgår om och i så fall påvilket sätt det är tänkt att finnas direkta kopplingar mellan verksamhetsmålenoch de etappmål som sammanhänger med sektorsansvaret. En effektiv styr-ning kräver enligt utskottet att målstrukturen inte blir för komplex. Vidareanser utskottet att det måste beaktas att möjligheterna att formulera, kvantifiera och följa upp etappmål/verksamhetsmål varierar starkt mellan olika sam-hällsområden och myndigheter. Detta förhållande kan illustreras med ovan-stående verksamhetsmål för AMV respektive Arbetarskyddsstyrelsen.Stockholm den 27 april 2000På arbetsmarknadsutskottets vägnarJohnny AhlqvistI beslutet har deltagit: (),(), (), MartinNilsson (s), (), (),(), (), SonjaFransson (s), (), (), (), (), (), (), HenrikWestman (m) och Carlinge Wisberg (v).Avvikande meningHandikappolitikenKent , , och (allam) anser att utskottets yttrande bort ha följande lydelse:Att möjliggöra för handikappade att så långt möjligt delta i det vanligasamhällslivet är ett gemensamt ansvar för oss alla. Det ligger också i allasintresse att handikappade får möjlighet att vara med, inte minst i arbetslivet.Människor med funktionshinder är individer med varierade och särprägla-de behov och önskemål. Det var den bärande tanken bakom den handikapp-reform som infördes av en moderatleddregering. Byggstenarna var valfrihet, självbestämmande och integritet. Stödetriktades direkt till enskilda människor, i stället för att gå omvägen överkommunen.Den nuvarande regeringen har i stället fört en politik som försvagat defunktionshindrades ställning och inflytande. Steg för steg har man urholkatden valfrihetsinriktade handikappreformen. Denna politik inverkar negativtäven på de funktionshindrades möjligheter att delta i arbetslivet.Sammantaget satsar stat, kommuner och landsting uppemot 45 miljarderkronor på olika former av stöd till funktionshindrade. Stora delar avdetta stöd hänför sig till arbetsmarknadsområdet. Det delade ansvaret för dehandikappade medför dock att dessa satsningar inte är effektivt samordnade.För många individer som är i behov av stöd leder det dessutom till att manmåste ha kontakt med många tjänstemän på många olika myndigheter, kom-munen, , arbetsförmedlingen och bara för attnämna några.Inte minst därför vore det bra med ett samlat grepp för att förbättra handi-kappolitiken. Men i stället för konkreta förbättringar av det offentliga stödettill de handikappade försöker regeringen sätta upp mål för vad andra, dvs.kommuner och privata företag skall göra. Socialdemokraterna försöker pådetta sätt skyla över det faktum att de inte prioriterar de handikappade.I propositionen talas om rehabilitering av barn och ungdomar, men manutelämnar problemen med rehabilitering av vuxna. Problemen är i hög gradsammankopplade med bristande samordning mellan olika huvudmän. Reha-biliteringsåtgärder som totalt sett - förutom den stora humanitära vinsten -skulle ge positiva samhällsekonomiska effekter utförs ofta inte, då de innebären merkostnad för en huvudman men vinsten visar sig hos en annan. Dettahar påtalats av bl.a. företrädare för utredningen om arbetslivsinriktad rehabi-litering i skrivelsen Individen i centrum.Det är vanligtvis mycket billigare att erbjuda rehabilitering änatt låta människor vänta. Men i Socialdemokraternas saknas bådeindividperspektiv och helhetssyn. Sammantaget är handlingsplanen ettmycket stort misslyckande om ambitionen är att ta ett långsiktigt helhets-grepp för att förbättra stödet till de handikappade. Betecknande för alla deförändringar som föreslås är att de brister i något av två avseenden, antingenvad gäller konkretion eller vad gäller realism och genomförbarhet.Alltfler unga funktionshindrade accepterar inte att betraktas som "offer"och personer som alltid skall tas om hand genom särskilda stöd på arbets-marknaden, förtidspensioner eller andra offentliga stöd. Man vill ges enrimlig chans att visa att man faktiskt kan klara av avancerade arbeten trots ensyn- eller hörselskada eller trots att man är rullstolsburen.En av de grundläggande förutsättningarna för att funktionshindrade skallges en reell möjlighet att leva ett så normalt liv som möjligt är en god till-gång till olika slag av hjälpmedel. Men åt de högst påtagliga problemen medatt handikappade inte får de hjälpmedel de behöver gör den socialdemo-kratiska regeringen nästan ingenting. En särskild utredning skall se överhjälpmedelssituationen för funktionshindrade studerande, men alla andrasom behöver hjälpmedel glöms bort.Vi vet att väntan på hjälpmedel riskerar att försvåra en invaliditet, menväntan kan också leda till försämrat självförtroende och svårigheter på ar-betsmarknaden. Mot den bakgrunden vill vi särskilt uppmärksamma dessabrister i regeringens proposition.Vår utgångspunkt är att funktionshindrade i minst lika hög grad som andramänniskor själva kan bedöma vilken verksamhet som bäst tillgodoser derasbehov. Inte minst gäller det utbildning och kompetensutveckling. Möjlighe-ten att välja skola är särskilt viktig för personer med särskilda behov. Densocialdemokratiska politik som förs på olika nivåer i svenskt utbildningsvä-sende får på negativa konsekvenser även för funktionshindradesmöjligheter att delta i arbetslivet.Utskottet förordar att vad som här anförts bör ges regeringen till känna ochatt motion So32 yrkande 1 (m) tillstyrks. Regeringens förslag till mål ochinriktning för handikappolitiken avstyrks av utskottet.Särskilda yttranden1 HandikappolitikenMargareta (), (), () och ElverJonsson (fp) anför:Alla människor har ett lika och unikt värde och måste behandlas med respektsamt ges likvärdiga villkor. Det var också bakgrunden till den handikappre-form innefattande bl.a. rätt till personlig assistans som våra partier var pådrvande för . En bärande idé i assistansreformen var attstödet skulle riktas direkt till den enskilda individen. Man skulle inte gåomvägen via byråkrati och regelverk utan direkt till den berörda personen.Nu är det hög tid att reformera handikappolitiken så att personer medfunktionshinder skall kunna delta i samhället. Med utgångspunkt i nyckelordsom tillgänglighet, självständighet och värdighet måste dessa personer gesmakt över sina liv och därigenom kunna verka i samhället som aktiva med-borgare. Det innebär möjligheter till arbete, utbildning, omväxlande fritidoch likvärdiga förutsättningar att delta i samhällsdebatten.Samhället måste förändras i en rad olika avseenden om det skall bli till-gängligt. Bristande tillgänglighet skall inte få inskränka funktionshindradepersoners möjligheter till exempelvis utbildning, arbete eller användande avkollektivtrafik.Personer med funktionshinder har generellt sett lägre utbildningsnivå änbefolkningen i stort. Vi anser att människor med funktionshinder skall hasamma möjlighet och rätt till utbildning och personlig utveckling som be-folkningen i övrigt. Det är individens intresse och inte utbildningsform ellertillgång till särskilt stöd som skall styra valet av utbildning. Samarbetet mellan arbetsförmedling och skola måste understrykas i detta sammanhang.Ett gynnsamt konjunkturläge innebär ingen garanti för att de svaga grup-perna på arbetsmarknaden skall få arbete. När det gäller långtidsinskrivnaoch långtidsarbetslösa, två grupper där funktionshindrade personer är överre-presenterade, kan det noteras att endast gruppen långtidsinskrivna minskade imars 2000 jämfört med samma månad året innan. Däremot blev fler männi-skor långtidsarbetslösa (mätt som minst sex månaders oavbruten arbetslöshetför personer ). var 67 000 personer långtidsarbetslösa,24 000 fler än tidigare.I ett läge med en generellt sett god utveckling på arbetsmarknaden borderimligen förutsättningarna bli bättre för arbetshandikappade att få arbete påden reguljära arbetsmarknaden. I det sammanhanget kan bl.a. lönebidragvara ett effektivt instrument. Trots det positiva konjunkturläget var emeller-tid antalet personer med lönebidrag eller offentligt skyddat arbete (OSA)färre än . fanns drygt 53 000 perso-ner i sådana program jämfört med drygt 56 000 tidigare.Vi menar att regeringens hantering av lönebidragen visar på stora brister.Regeringens dåliga kontroll över utgifterna för lönebidrag m.m. (anslagetutg. 14 A3 Särskilda åtgärder för arbetshandikappade) ledde till att denunder blev tvungen att göra en drastisk indragning på 290 miljonerkronor från det aktuella åtgärdsanslaget. Denna besparing har man därefterförsökt skyla över genom att anslå på tilläggsbudgeten för1999, vilket ju ändå i realiteten innebar ett rejält minus på anslaget, samtgenom att "satsa" ytterligare . I perspektiv avindragningarna är detta ändå alldeles för lite. Om ytterligareresurser hade avsatts skulle fler arbetshandikappade kunnat vara verk-samma på den reguljära arbetsmarknaden.Mot denna bakgrund vill vi betona vikten av att ägna mer uppmärksamhetåt problemen för långtidsarbetslösa och arbetshandikappade. Vi menar attarbetshandikappade personer måste tillförsäkras rätten till ett aktivt arbetsliMänniskors arbetskapacitet måste tas till vara så att de genom eget arbeteoch efter egen förmåga kan bidra till sin egen försörjning och därmed ocksåfå en förbättrad livssituation. Ett aktivt arbetsliv för arbetshandikappadeförutsätter också tillgänglighet, exempelvis genom arbetsplatsanpassning.Tillräckliga samhälleliga resurser måste sättas av, bl.a. för lönebidrag.Det är hög tid att formulera en offensiv handikappolitik och att avsätta till-räckliga resurser för ändamålet, inte minst när det gäller arbetshandikappadepersoners deltagande på arbetsmarknaden.2 HandikappombudsmannenMargareta () anför:Från sida anser vi attHandikappombudsmannens (HO) ställning börstärkas. Enligt vår uppfattning talar starka skäl föratt alla bestämmelser om diskrimineringsförbudsammanförs i en lag. Vi har därför föreslagit ensamordnad diskrimineringslagstiftning.