bet · GN01KU16 · 2000-03-07 00:00:00 — Utökat skydd för kodade tjänster I betänkandet behandlas regeringens förslag om en nylag om förbud mot viss avkodningsutrustning, somlagts fram i proposition 1999/2000:49, samt tremotioner som väckts med anledning av propositionen.Förslaget, som bl.a. innebär en anpassning tillEuropaparlamentets och rådets direktiv /84/EG avden om det rättsliga skyddet förtjänster som bygger på eller utgörs av villkoradtillgång, innebär att reglerna omavkodningsutrustning som ger obehörig tillgång tillradio- och TV-sändningar skärps. Äveninformationssamhällets tjänster föreslås omfattas avden nya lagen. Med avkodningsutrustning avses allutrustning eller programvara som utformats elleranpassats för att göra en tjänst som omfattas avlagen tillgänglig i tolkningsbar form. Förslagetinnebär att i stort sett all kommersiell hanteringav sådan utrustning utan tjänsteleverantörensgodkännande kriminaliseras.Vidare föreslås att den som begår brott mot lagenskall betala skälig ersättning för att den tjänstsom gjorts tillgänglig genom brottet har utnyttjatssamt ersättning för den ytterligare ekonomiska skadasom brottet har medfört.Maximistraffet för brott mot lagen föreslås höjttill fängelse , och förutsättningarna föråtal föreslås vidgade.Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 maj2000.Motionerna gäller i huvudsak definitionen avavkodningsutrustning och frågan om privat innehav avsådan utrustning.Utskottet tillstyrker regeringens förslag ochavstyrker motionerna. företrädare harreserverat sig på två punkter. Regeringen föreslår i proposition 1999/2000:49 attriksdagen antar regeringens förslag till lag omförbud beträffande viss avkodningsutrustning. 1999/2000:K22 av Per m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen beslutar om sådan ändring av lagen omförbud beträffande viss avkodningsutrustning somanförts i motionen.1999/2000:K23 av () vari yrkas1. att begär att regeringen kompletterarsitt förslag till utökat skydd för kodade tjänstertill att även omfatta förbud mot innehav av olovligtkopierat kort,2. att begär att regeringen - om inte ettinnehavsförbud föreslås nu - återkommer tillriksdagen med en utvärdering för att visaom piratkopieringen minskat i ,3. att beslutar om följande ändring iföreslagen lagtext: "Med avkodningsutrustning avsesutrustning eller programvara som utformats, äravsedd eller anpassats för en tjänst - - -".1999/2000:K24 av () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ett förtydligande avförhållandet mellan den föreslagna lagen om förbudbeträffande viss avkodningsutrustning ochtryckfrihetsförordningen. BakgrundGällande bestämmelserBestämmelser om avkodningsutrustning finns i lagen(1993:1367) om förbud beträffande vissavkodningsutrustning (avkodningslagen). Lagen, somträdde i kraft , skall förhindraatt någon yrkesmässigt eller annars i förvärvssyfteolovligen tillverkar, överlåter, hyr ut, installerareller underhåller avkodningsutrustning i avsikt attbereda någon utanför abonnentkretsen tillgång tillinnehållet i en kodad sändning som erbjuds motbetalning. Innehav av utrustning för olovligavkodning liksom import av sådan utrustning omfattasinte av lagen.Maximistraffet för brott mot lagen är fängelse . Åtal får väckas endast om det avsärskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt.EG-direktivEuropaparlamentet och rådet har antagit direktiv98/84/EG av om det rättsligaskyddet för tjänster som bygger på eller utgörs avvillkorad tillgång. Direktivets tillämpningsområdetäcker alla radio- och TV-program samtinformationssamhällets tjänster där den villkoradetillgången används för att säkerställa betalning avtjänsten.Direktivet ställer krav på medlemsstaterna attförbjuda och tillgripa lämpliga sanktioner mot ettbrett spektrum av kommersiella verksamheter somgäller illegala avkodare (dekodrar), s.k. smartakort och programvara som gör det möjligt att kringgåsystem med villkorad tillgång och erhålla tjänstenkostnadsfritt. Syftet med direktivet är atttillnärma medlemsstaternas bestämmelser om åtgärdermot olaglig utrustning som ger obehörig tillgångtill skyddade tjänster. Skyddet är begränsat tilltjänster som utnyttjar tekniker med villkoradtillgång för att säkerställa ersättning. Det ärvidare begränsat till kommersiell hantering avolaglig utrustning. Ansvaret för att vidta åtgärdermot privat innehav eller användning av olagligutrustning har av främst proportionalitets- ochsubsidiaritetsskäl ansetts få vila påmedlemsstaterna.De tjänster som skyddas av direktivet är TV-sändningar enligt definitionen i artikel 1 a i dets.k. TV-direktivet (direktiv /552/EEG),radiosändningar i betydelsen all överföring avradioprogram till allmänheten, via tråd eller viaetern, vilket även omfattar satellitsändningar, samtinformationssamhällets tjänster i den betydelse somavses i artikel 1.2 i och rådetsdirektiv /34/EG av om ettinformationsförfarande beträffande tekniskastandarder och föreskrifter och beträffandeföreskrifter för informationssamhällets tjänster. Enförutsättning för att berörda tjänster skallomfattas av direktivet är att de tillhandahålls motersättning och är föremål för villkorad tillgång.Även själva tillhandahållandet av villkorad tillgångför ovannämnda tjänster betraktas enligt direktivetsom en skyddad tjänst i sig.Direktivet definierar begreppen villkorad tillgång,utrustning för villkorad tillgång, anknuten tjänst,olaglig utrustning och området som samordnas avdirektivet.Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som ärnödvändiga för att förbjuda de enligt direktivetotillåtna åtgärderna och införa de sanktioner och demöjligheter till rättelse som anges i direktivet. Deverksamheter som medlemsstaterna skall förbjudaräknas upp i direktivet. Det skall enligt direktivetvara förbjudet att tillverka, importera,distribuera, försälja, hyra ut, inneha, installera,underhålla eller byta ut olaglig utrustning ikommersiellt syfte liksom att marknadsföra olagligutrustning genom kommersiella meddelanden.Sanktionerna skall vara verkningsfulla, avskräckandeoch proportionerliga. Leverantörer av skyddadetjänster skall ha tillgång till lämpliga möjlighetertill rättelse.Huvudsyftet bakom direktivet 98/84/EG är attförbättra skyddet för leverantörerna av de tjänstersom bygger på eller utgörs av villkorad tillgång ochsom omfattas av direktivet. Direktivet syftar intetill en fullständig harmonisering avmedlemsstaternas regler på området. Medlemsstaternafår besluta om ett starkare skydd än det somdirektivet ger.De lagar och andra författningar som är nödvändigaför att följa direktivet skall sättas i kraft senastden 28 maj 2000.Regeringens förslag i korthetRegeringen föreslår en ny lag om förbud beträffandeviss avkodningsutrustning bl.a. för att i svenskrätt genomföra och rådets nämndadirektiv om det rättsliga skyddet för tjänster sombygger på eller utgörs av villkorad tillgång.Förslaget innebär att reglerna omavkodningsutrustning som ger obehörig tillgång tillradio- och TV-sändningar skärps. Äveninformationssamhällets tjänster föreslås omfattas avden nya lagen. Med avkodningsutrustning avses allutrustning eller programvara som utformats elleranpassats för att göra en tjänst som omfattas avlagen tillgänglig i tolkningsbar form. Förslagetinnebär att i stort sett all kommersiell hanteringav sådan utrustning utan tjänsteleverantörensgodkännande kriminaliseras.Det föreslås vidare att den som begår brott motlagen skall betala skälig ersättning för att dentjänst som gjorts tillgänglig genom brottet harutnyttjats samt ersättning för den ytterligareekonomiska skada som brottet har medfört.Maximistraffet för brott mot lagen föreslås höjtfrån nuvarande fängelse till fängelsei . Förutsättningarna för åtal föreslåsvidgade. Åtal skall få väckas om målsäganden angerbrottet till åtal eller åtal är motiverat frånallmän synpunkt.Den nya lagen skall enligt förslaget träda i kraftden 1 maj 2000.Särskilda frågorPrivat innehav av utrustningPropositionenRegeringen föreslår att det skall vara straffbartatt yrkesmässigt eller annars i förvärvssyftetillverka, importera, distribuera, sälja, hyra ut,inneha, installera, underhålla eller byta utavkodningsutrustning i syfte att göra en skyddadtjänst tillgänglig i tolkningsbar form utantjänsteleverantörens godkännande (5 §).Regeringen föreslår däremot inte att någonstraffrättslig sanktion skall införas för privatbruk eller innehav av olovlig avkodningsutrustning.MotionI motion 1999/2000:K23 av () anförmotionären att den föreslagna lagen bör kompletterasså att även innehav av olovligt kopierat kortförbjuds, och hon begär i yrkande 1 att riksdagenskall ge regeringen till känna att den bör läggafram förslag även om detta. I yrkande 2 begär hon iandra hand att - om inte ett innehavsförbud föreslåsnu - regeringen skall återkomma tillriksdagen med en utvärdering för att visa ompiratkopieringen minskat i Sverige.Motionären anför att enligt nordiska sonderingarsom gjorts av föreningen uppskattas det iSverige finnas 200 000 piratkort på marknaden, iDanmark 250 000, i 60 000 och i Finland30 000. och har innehavsförbud, medanDanmark enligt motionären planerar att införa sådantförbud.Regeringens motivRegeringen erinrar om att EG-direktivet endast avserverksamheter för kommersiella ändamål, och att detav främst proportionalitets- och subsidiaritetsskälinte ansetts befogat att föreskriva gemensammaregler i fråga om privat innehav eller användning avolovlig utrustning.Regeringen har förståelse för vissaremissinstansers invändningar mot att privat innehavinte föreslås bli omfattat av förbudet. Regeringenpåminner dock om att frågan om ett förbud motprivata innehav av olaglig utrustning togs upp redani samband med tillkomsten av den nuvarande lagen. Dågjordes bedömningen att rättsväsendets resurserborde koncentreras på sådan verksamhet som genomomfattning, regelbundenhet m.m. kan leda till merallvarliga skadeverkningar. Detta ställningstagandehar enligt regeringen alltjämt bärighet. Till dettakommer att efterlevnaden av ett sådant förbud ipraktiken skulle bli omöjlig att kontrollera, ochregeringen anser att det finns risk att ett sådantförbud inte skulle få något genomslag utan tvärtombidra till att minska respekten för lagstiftningen iallmänhet. För att en kriminalisering av privatinnehav skall komma i fråga bör det även enligtregeringen finnas ett starkt samhälleligt intresseav ett förbud av sådant slag. Uppgifter från denordiska länder (och ) som har införtförbud mot privat innehav visar enligt regeringeninte på ett tillförlitligt sätt att just denna re-glering har haft en påtaglig effekt på tillgångentill olaglig utrustning.Regeringen påminner vidare om att åtgärder mot"piratverksamhet" har vidtagits inom EU och anseratt den utvidgade skadeståndsskyldighet som föreslåsi propositionen innebär att skadeverkningarna kanbegränsas.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar till en början att regeringensförslag redan i sig innebär en utvidgning av dethittills gällande förbudet mot hantering avavkodningsutrustning. Till straffbara förfarandenskall således utöver tillverkning, överlåtelse,uthyrning, installation och underhåll av utrustningi fortsättningen även räknas import, distribution,innehav och utbyte av utrustning, allt underförutsättning att förfarandet sker yrkesmässigteller annars i förvärvssyfte. Maximistraffet höjs,och förutsättningarna för åtal vidgas. En särskildskadeståndsregel införs.I frågan om att därutöver kriminalisera privatinnehav av utrustning delar utskottet regeringensbedömning. Särskilt vill utskottet framhållasvårigheterna att kontrollera efterlevnaden av ettförbud.Utskottet avstyrker således motion 1999/2000:K23såvitt avser yrkande 1 och tillstyrker propositioneni denna del.Utskottets ställningstagande innebär emellertidinte att utskottet vill förringa den ekonomiskaskada som privat innehav av avkodningsutrustning kanmedföra. Det finns därför anledning för regeringenatt noga följa utvecklingen inom området ocheffekterna av den nya lagen. Utskottet förutsätteratt så sker och anser därför att någottillkännagivande med anledning av yrkande 2 imotionen inte behövs.Definitionen av avkodningsutrustningPropositionenRegeringen föreslår att med avkodningsutrustningskall avses "utrustning eller programvara somutformats eller anpassats för att göra en tjänst somomfattas av lagen tillgänglig i tolkningsbar form"(4 §).I EG-direktivet definieras som "utrustning förvillkorad tillgång: all utrustning eller programvarasom utformats eller anpassats för att göra enskyddad tjänst tillgänglig i tolkningsbar form".Som redovisats i föregående avsnitt innebärförslaget förbud mot vissa förfaranden som skeryrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte, om syftetär att göra "en tjänst som omfattas av lagentillgänglig i tolkningsbar form utantjänsteleverantörens godkännande".MotionerFrågan om definitionen av uttrycketavkodningsutrustning tas upp i två motioner.I motion 1999/2000:K22 av Per m.fl. (m) ochmotion 1999/2000:K23 av () yrkande 3begär motionärerna att beslutar att medavkodningsutrustning skall avses "utrustning ellerprogramvara som utformats, är avsedd eller anpassatsför att göra en tjänst som omfattas av lagentillgänglig i tolkningsbar form". Motionärernapåtalar det förhållandet att olika delar somerfordras för olovlig avkodning kan säljas var försig för att sedan sammanställas till fungerandeutrustning av användaren själv. Sådana delar ärtomma kort, programmerare och kodningsnycklar. Medandet är svårt att visa att tomma kort ellerprogrammerare skulle vara särskilt utformade elleranpassade för olovlig avkodning, är det enligtmotionärerna i motion K22 lätt att konstatera attolovlig avkodning är avsikten.Regeringens motivRegeringen erinrar om att utformningen av direktiveti detta avseende inte inriktats på vissa tydligtavgränsade former av utrustning eller att peka utvissa tekniska lösningar. En sådan teknik baserad påen eller flera konkreta tillämpningar har undvikitsför att minska riskerna för att t.ex. modifieringarav programvara leder till att bestämmelsen lätt kankringgås. En så teknik-oberoende reglering sommöjligt har eftersträvats. Av dessa skäl föreslåsinte någon närmare definition av vilken utrustningdet kan bli fråga om. Detta hänger också samman medatt det är som har ensam befogenhet attslutligt tolka gemenskapsrättens innebörd. Det börenligt regeringen i sammanhanget noteras att har framhållit att nivån på dettekniska skyddet inte är avgörande för skyddsvärdeteftersom även de leverantörer som inte harekonomiska möjligheter att t.ex. utnyttja de absolutsäkraste och effektivaste krypteringsmetodernaförtjänar ett rättsligt skydd.Det otillåtna ligger i det sätt på vilketavkodningsutrustningen är avsedd att användas,nämligen att möjliggöra otillåten tillgång till enskyddad tjänst. Det är således inteavkodningsutrustningen i sig som är otillåten utanolika slag av kommersiell verksamhet med sådanutrustning.Regeringen redovisar att flera av remissinstansernahar framställt önskemål om ett klarläggande av atts.k. tomma eller delade kort omfattas avlagstiftningen och att Riksåklagaren därutöveranfört att bevissvårigheter kan uppkomma t.ex. pågrund av att olika delar säljs separat. Tillbemötande av detta hänvisar regeringen till att -som återgivits ovan - en så teknikoberoendereglering som möjligt eftersträvats vid utformningenav direktivet. Vad som anförts av remissinstansernautgör enligt regeringen inte tillräckligt starkaskäl för att avvika från direktivets definition avavkodningsutrustning. Det bör dock enligt regeringenframhållas att det i varje enskilt fall måsteavgöras vad för slags utrustning som utgöravkodningsutrustning.Utskottets bedömningRegeringen framhåller att det inte äravkodningsutrustningen i sig som är otillåten utanolika slag av kommersiell verksamhet med sådanutrustning och att det otillåtna ligger i det sättpå vilket avkodningsutrustningen är avsedd attanvändas, nämligen att möjliggöra otillåten tillgångtill en skyddad tjänst. Som motionärerna anför tordedet kunna vara svårt att visa att "tomma kort" ärsärskilt utformade eller anpassade för olovligavkodning. Enligt utskottets uppfattning är detemellertid tveksamt om den av motionärernaföreslagna formuleringen skulle innebära någonstörre skillnad i bevishänseende. Som regeringenbetonar måste det i varje enskilt fall avgöras vadför slags utrustning som är avkodningsutrustning.Utskottet anser således att den av regeringenföreslagna definitionen av avkodningsutrustning, somockså stämmer överens med lydelsen i EG-direktivet,bör antas. Med detta avstyrks motionerna1999/2000:K22 och 1999/2000:K23 yrkande 3.Förslagets förhållande till tryckfrihetsförordningenMotionI motion 1999/2000:K24 av ()önskas ett förtydligande av lagen i förhållande tilltryckfrihetsförordningen (TF). Motionären hänvisartill att regeringen i propositionen konstaterar attförbud mot distribution av programvara inte stridermot yttrandefrihetsgrundlagen (YGL), eftersomprogramkod inte utgör ett meddelande eller enuppgift i den bemärkelse som avses i YGL. Normalt ärförutsättningen att både teknisk utrustning ochprogramvara behöver distribueras för att avkodningskall kunna ske, men det kan enligt motionärentänkas att den som innehar teknisk utrustning (t.ex.tomma kort) vill ha uppdaterade versioner avprogramvaran, som kan distribueras i tryckt form.Motionären anser det oklart i vilken utsträckningdet föreliggande lagförslaget tar sikte pådistribution i tryckt form och anser det påkallatmed ett förtydligande som klargör att programkod somdistribuerats i en form som omfattas av TF inteträffas av förbudet.Förhållandet till yttrandefrihetsgrundlagen enligtpropositionenRegeringen påpekar att programvara som utformatseller anpassats för att göra en skyddad tjänståtkomlig utan tjänsteleverantörens godkännandevanligtvis lär tillhandahållas på cd-romskiva,diskett eller online via t.ex. Internet.Regeringen erinrar om att termen "tekniskaupptagningar" fördes in i yttrandefrihetsgrundlagen(YGL) . Nyheten har stor betydelseför YGL:s tillämplighet på nya former avupptagningar av information (nya fysiskadatabärare). Tekniska upptagningar utgör i dettasammanhang en samlingsterm för upptagningar sominnehåller text, stillbilder, rörliga bilder ellerljud och som kan läsas, avlyssnas eller på annatsätt uppfattas endast med tekniska hjälpmedel.Ändringen medför att även t.ex. cd-romskivor ochdatordisketter med endast text eller stillbilderomfattas av YGL. Regeringen diskuterar frågan omYGL, som bl.a. skyddar produktion, spridning ochinnehav av informationsbärare, utgör ett hinder motlagbestämmelser som förbjuder de nu aktuellaförfarandena med avkodningsutrustning.Huvudsyftet med YGL är att säkerställa friheten attyttra sig i massmedier som ett medel för den friaåsiktsbildningen i samhället. Det är alltsåmassmedial användning av de angivna teknikerna somomfattas av YGL.Grunden i programvaran är programkoden. Den kanknappast anses utgöra ett meddelande eller enuppgift som är avsedd för spridning till andra i denbemärkelse som avses i YGL. En teknisk upptagningsom innehåller programvara avsedd för olagligavkodning kan därför inte anses vara en sådanteknisk upptagning som omfattas avyttrandefrihetsgrundlagen. I den mån en sådanteknisk upptagning innehåller också uppgifter somkan omfattas av grundlagsskydd torde det varamöjligt att göra en åtskillnad i straffrättsligthänseende som leder till att olika straff- ochprocessrättsliga regler kan komma att gälla förolika "sekvenser" i tekniska upptagningar av nuaktuellt slag.Det bör slutligen noteras att frågan om huruvidaåtgärder mot olovlig avkodning är förenliga medskyddet för yttrande- och informationsfrihetaktualiserades även i samband med avkodningslagenstillkomst (prop. 1993/94:53 s. 12 f.). Dåkonstaterades bl.a. att yttrandefrihetsgrundlagenmedgav att restriktioner infördes mot s.k.piratdekodrar eftersom grundlagen inte skyddar densom kringgår ett villkor om betalning för att fåtillgång till ett radioprogram.Om tryckfrihets- och yttrandefrihetsbrottTryckfrihet avser den i tryckfrihetsförordningenföreskrivna rätten att utge skrifter. Den somansvarar för innehållet i en tryckt skrift får inteåtalas och straffas för det annat än om innehålletstrider mot tydlig lag, given att bevara allmäntlugn, utan att återhålla allmän upplysning. För attsäkerställa ett fritt meningsutbyte och en allsidigupplysning skall det stå varje svensk medborgarefritt att, med iakttagande av de bestämmelser somhar meddelats i förordningen till skydd för enskildrätt och allmän säkerhet, i tryckt skrift yttra sinatankar och åsikter, offentliggöra allmännahandlingar samt meddela uppgifter och underrättelseri vad ämne som helst. Utlänningar är i dettahänseende likställda med svenska medborgare.Vad som skall förstås med tryckfrihetsbrottregleras också i tryckfrihetsförordningen. Medbeaktande av det i 1 kap. angivna syftet med enallmän tryckfrihet skall såsom tryckfrihetsbrottanses vissa särskilt angivna gärningar, om de begåsgenom tryckt skrift och är straffbara enligt lag.Ett av de brott som anges i 7 kap. 4 § TF äruppvigling, varigenom någon uppmanar eller eljestsöker förleda till brottslig gärning, svikande avmedborgerlig skyldighet eller ohörsamhet motmyndighet eller åsidosättande av vad som åliggerkrigsman i tjänsten.Motsvarande bestämmelser finns iyttrandefrihetsgrundlagen. Yttrandefriheten enligtYGL har till ändamål att säkra ett frittmeningsutbyte, en fri och allsidig upplysning ochett fritt konstnärligt skapande. I den får ingaandra begränsningar göras än de som följer av YGL.De brott som definieras som tryckfrihetsbrott ibl.a. 7 kap. 4 § TF skall anses somyttrandefrihetsbrott, om de begås i ett radioprogrameller en teknisk upptagning och är straffbara enligtlag.Ett rent "tekniskt" förledande till brott tordenormalt inte kunna bestraffas som uppvigling. I ettbeslut beslöt Justitiekanslern () attinte väcka tryckfrihetsåtal för uppvigling mot , en skrift vari mycket utförligtbeskrevs hur s.k. hembränning går till. Trots att JKfann att boken knappast hade något annat syfte änatt göra det möjligt för läsaren att begå brott fannhan, ehuru med tvekan, att åtal inte skulle väckas.JK vägde in i bedömningen som en förmildrandeomständighet att det i framställningen på fleraställen hade angivits, att det beskrivna förfarandetvar olagligt. har redovisatbeslutet i sin (s.195) och gör bedömningen att framställningar somförenar tekniskt beskrivande och förledande däremottorde löpa uppenbar risk att åtalas som uppvigling,försåvitt inte sådana omständigheter föreligger att1 kap. 4 § TF kan åberopas. Som ett särskilt fall avförledande kan man enligt Axberger också tänka sigatt ett straffbart förfarande beskrivs somstraffritt; ett dylikt vilseledande bör stundomkunna anses synonymt med förledande.Utskottets bedömningSom framgår ovan regleras de brott som begås genomtryckt skrift - dvs. vad som skall förstås medtryckfrihetsbrott - exklusivt itryckfrihetsförordningen. Enligt utskottetsuppfattning finns inte behov av några särskildaregler i den fråga som aktualiseras i motion1999/2000:K24. beträffande privat innehav avavkodningsutrustningatt avslår motion 1999/2000:K23 yrkande 1,2. beträffande utvärderingatt avslår motion 1999/2000:K23 yrkande 2,res. 1 (mp)3. beträffande definitionen avavkodningsutrustningatt med bifall till proposition 1999/2000:49 samtmed avslag på motionerna 1999/2000:K22 och1999/2000:K23 yrkande 3 antar regeringensförslag till lag om förbud beträffande vissavkodningsutrustning såvitt avser 4 §,res. 2 (mp)4. beträffande förhållande till tryckfrihetoch yttrandefrihetatt avslår motion 1999/2000:K24,5. beträffande lagförslaget i övrigtatt med bifall till propositionen antarregeringens förslag till lag om förbud beträffandeviss avkodningsutrustning i den mån förslaget inteberörts ovan under moment 3.Stockholm den 7 mars 2000På vägnarPer UnckelI beslutet har deltagit: Per (), (), BarbroHietala (), (), (), MatsBerglind (s), (), TommyWaidelich (s), von der Esch(kd), (),Per (), (), (), KenthHögström (s), ()och (). Utvärdering (mom. 2)Per () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s.