bet · GO01JuU1 · 2000-11-23 00:00:00 — Här vill utskottet ocksåunderstryka att insatsstyrkan får användas till annat änterroristbekämpning när det är lämpligt ur polisoperativ synpunkt.Detta innebär enligt utskottets mening mycket vida möjligheter attanvända styrkan till olika arbetsuppgifter.Sammantaget innebär det anförda att utskottet föreslår att riksdagenavslår motion Ju214.ÖvrigtSamlokalisering av myndigheter inom rättsväsendetI motion Ju921 (c) begärs att polisen, åklagarna och domstolarna skallsamverka i fråga om administration och lokaler. Önskemålet syftar tillatt förbättra förutsättningarna för samverkan mellan de berördamyndigheterna.Utskottet behandlade ett liknande yrkande (bet. 1999/2000:JuU1 s. 35 f). Sammanfattningsvis hade utskottet enpositiv inställning till de olika samverkansprojekt som drivs inomrättsväsendet. I fråga om domstolarna pekade dock utskottet på attintresset av självständighet måste beaktas.Vid den utfrågning utskottet hållit med företrädare förRikspolisstyrelsen har framkommit att viss samverkan medåklagarväsendet förekommer när det gäller lokaler.Utskottet ser inga hinder för att myndigheterna inom rättsväsendet -där det befinns lämpligt - samverkar såsom motionärerna föreslår. Såsker också uppenbarligen i viss utsträckning. I fråga om domstolarnasmedverkan i sådana sammanhang har utskottet dock alltjämt uppfattningenatt sådan samverkan måste ske med iakttagande av kravet på domstolarnassjälvständighet. Motion Ju921 i denna del bör avslås av riksdagen.Polisens arbetsmetoderI motion Ju933 (fp) anförs att polisen bör förändra sina arbetsmetoderoch övergå till s.k. nolltolerans.När utskottet behandlade denna fråga senast (bet. 1999/2000:JuU6 s. 9f) hänvisade utskottet till sitt tidigare ställningstagande i saken,väsentligen att frågan inte lämpar sig för generella uttalanden.Utskottet - som vidhåller den inställning utskottet gav uttryck för ijanuari - föreslår att avslår motion Ju933 i denna del.KonsekvensanalyserI motion Ju234 (m) begärs en granskning av effekterna avorganisationsförändringar inom rättsväsendet.Riksdagens revisorer har på utskottets uppdrag granskatkonsekvenserna av organisationsförändringarna inom rättsväsendet.Granskningen med förslag till åtgärder redovisades (förs.1999/2000:RR7).Utskottet behandlade revisorernas förslag (bet.1999/2000:JuU11). Utskottet ställde sig bakom flera av revisorernasförslag. Ett av dem gick ut på att regeringen före och efter störreförändringar inom rättsväsendet skall göra så omfattande bedömningarsom möjligt av vilka effekter förändringarna får för andra myndigheteroch samhället i övrigt. Ett annat förslag från revisorerna somutskottet också ställde sig bakom var att regeringen i samband medbudgetpropositionen skall redovisa kostnadsutvecklingen inomrättsväsendets olika delar . I åretsbudgetproposition finns en sådan redovisning av utgiftsutvecklingen(utg.omr. 4, avsnitt 4.8).I nämnda ärende avstyrkte utskottet ett liknande motionsyrkande somdet nu aktuella och anförde bl.a. att utskottet inte såg något behov avytterligare en sådan brett upplagd översyn som efterfrågades imotionen.Utskottet kan konstatera att revisorernas granskning - som alltsåskedde på utskottets initiativ - lett fram till fleratillkännagivanden. Resultatet av det förestående utredningsarbetet böravvaktas innan ytterligare granskningar påbörjas. Motion Ju234 böravslås av riksdagen.ÅklagarväsendetInledningMålet för åklagarverksamheten är att se till att den som begått brottlagförs.Åklagaren har en central roll inom rättsväsendet när det gäller attbekämpa brottslighet. Till åklagarens uppgifter hör att ledaförundersökningar, fatta beslut i åtalsfrågor och föra talan om ansvarför brott vid domstol. Inom ramen för förundersökningsledningenbeslutar åklagaren om personella och reella tvångsmedel avintegritetskränkande natur såsom anhållande, kroppsbesiktning,reseförbud och husrannsakan. Åklagaren kan också begränsa eller lägganed en förundersökning. Andra viktiga uppgifter som ankommer pååklagaren är att under vissa förutsättningar utfärda strafföreläggandeoch besluta om åtalsunderlåtelse.Ekobrottsmyndigheten, som har till uppgift att bekämpa ekonomiskbrottslighet, inrättades . Verksamheten inleddes den1 juni . Av instruktionen för framgår attmyndigheten dels är en åklagarmyndighet, dels en centralförvaltningsmyndighet under regeringen.Under behandlingen av budgetpropositionen har utskottet haft enutfrågning där representanter för Riksåklagaren medverkat.ResultatuppföljningI avsnitt 4.6.2 i budgetpropositionen redovisar regeringen sinbedömning av resultatet inom åklagarväsendet.Effektmålet för åklagarverksamheten för innebar att dennaskulle bedrivas på ett sådant sätt att den enskilde tillförsäkradesrättssäkerhet och rättstrygghet och så att den som begått brottlagfördes.Följande verksamhetsmål gällde för åklagarväsendet för år 1999.Kampen mot våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet(inklusive miljöbrott) skulle prioriteras. Särskild uppmärksamhetskulle ägnas den grova och gränsöverskridande brottsligheten, den mc-relaterade brottsligheten, brott med rasistiska inslag, våld motkvinnor och övergrepp mot barn.Förundersökningarnas kvalitet skulle höjas.Antalet avslutade ärenden skulle uppgå till minst det antal somkommit in. Genomströmningstiderna skulle minska, i synnerhet på deprioriterade områdena.Rättstillämpningen skulle vara enhetlig vid prövning av åtalsfråganoch användning av frihetsberövanden.Den del av åklagarnas arbetstid som ägnas åt kvalificeradeåklagaruppgifter skulle öka.För del gällde dessutom att myndigheten skulleförhindra eller upptäcka ekonomisk brottslighet inom sittverksamhetsområde. Myndigheten skulle också genom nya arbetsmetoder ochhög kompetens skapa förutsättningar för en effektivareekobrottsbekämpning.Målen för stabsuppgifterna vid var att geregeringen och övriga intressenter en bättre helhetsbild av denekonomiska brottsligheten och bättre möjlighet att förutse utvecklingeninom området. Berörda myndigheter skulle på ett så tidigt stadium sommöjligt informeras om nya former av ekonomisk brottslighet. Servicentill statsmakterna i form av förslag till åtgärder mot den ekonomiskabrottsligheten och synpunkter på lagstiftningen m.m. skulle förbättras.I samverkan med andra myndigheter skulle metoder utvecklas för atteffektivisera ekobrottsbekämpningen.Som underlag för bedömningen av om verksamhetsmålen uppfylltsredovisar regeringen i budgetpropositionen utförligt hur verksamhetenutvecklats inom åklagarväsendet . Redovisningeninnebär att underlag för bedömningen av verksamheten ärbetydligt mer detaljerat än tidigare.Regeringen bedömer att åklagarorganisationens verksamhetsresultatunder visat på en i huvudsak positiv utveckling. De målsom slagits fast för verksamheten har i stort sett uppfyllts.Regeringen framhåller emellertid att det är angeläget attåklagarorganisationen ytterligare förbättrar verksamhetsresultatenfrämst när det gäller handläggningstider och lagföringsprocent.När det gäller målet att åklagarverksamheten skall bedrivas på ettsådant sätt att den enskilde - såväl målsägande som brottsmisstänkta -tillförsäkras rättssäkerhet och rättstrygghet kan konstateras att måletär mycket allmänt hållet. Utskottet delar självfallet uppfattningen attverksamheten bör bedrivas på det sättet men ser betydandesvårigheter när det gäller möjligheterna att bedöma om målet uppnåtts.Ledning för den bedömningen får sökas i det material som i första handtar sikte på verksamhetsmålen.Av redovisningen i budgetpropositionen framgår att avåklagarväsendets resurser satsats på de prioriterade brottstyperna.Dessa utgjorde av de avslutade ärendena. Det är i stort sett sammasiffror som för . Att de prioriterade brottstyperna kräver enstörre andel av resurserna än vad enbart deras antal motiverar fallersig enligt utskottets mening naturligt. De prioriterade brottstypernabestår ju av mycket allvarliga brott.När det gäller målet om en förbättrad kvalitet i förundersökningarnakan noteras att utvecklingsarbetet också omfattat frågorom kvalitetssäkring av brottsutredningar och genomförande av denarbetsmetodik som utvecklats i samarbete med polisen. Kvalitetsarbetetinom åklagarväsendet syftar till att utredningsverksamheten skall levaupp till de krav som medborgarna, polisen, domstolarna och andrasamverkande myndigheter kan ställa på den. Utgångspunkten förinsatserna är Riksåklagarens promemoria Kvalitetssäkring avbrottsutredningar, vari olika modeller för kvalitativt bättrebrottsutredningar presenteras.Utskottet konstaterade vid förra att förutsättningarna fören hög grad av måluppfyllelse på denna punkt framstod som goda (bet.1999/2000:JuU1 s. 40). Utskottet kan inte nu finna skäl till någonannan bedömning.Målet att antalet avslutade ärenden skall uppgå till minst det antalsom kommer in innebär i klartext att balanserna inte skall öka utanhelst minska. Vid bedömningen av måluppfyllelsen är det av avgörandebetydelse hur stort inflödet är - om det är mindre än tidigare kan mankanske kräva att balansen skall minska. Såsom målet formulerats har detuppfyllts med en marginal om i runda tal 15 000 ärenden (192 000avgjorda ärenden jämfört med 177 000 inkomna). Året innan varmarginalen 8 000 ärenden (202 000 avgjorda ärenden jämfört med 194 000inkomna). Härav framgår att polisen redovisar alltfärre ärenden, något som bidragit till att balansläget förbättrats iåklagarväsendet.--------------------------------------------------------------| | 1997 | 1998 | 1999 |--------------------------------------------------------------|Inkomna ärenden | 196 709 | 193 922 | 176 866|--------------------------------------------------------------|Avslutade ärenden | 208 467 | 201 922 | 192 141|--------------------------------------------------------------När det gäller den påverkan polisens utredningsarbete har på åklagarnasarbete anför regeringen bl.a. följande.Regeringen framhåller att åklagarmentorerna och andra åklagaregenomfört många betydelsefulla insatser när det gäller en närmaresamverkan med och utbildning av närpolisen. Enligt Riksåklagaren leddebl.a. de insatserna till att utredningsverksamheten förbättrades underden senare delen av . Den positiva utvecklingen haremellertid brutits och situationen var generelltsett oacceptabel. Åklagarna hade svårt att höja lagföringsprocentenoch handläggningstiderna för många brott är alltför långa.Ärendeinströmningen från polisen till åklagarorganisationen har sjunkitfrån 385 1995 till 185 1998. Dessutom överlämnar polisenendast av sina ärenden till åklagarna jämfört i mitten av1990-talet. Riksåklagaren har, redovisar regeringen, framhållit attmöjligheterna att klara upp brott minskat väsentligt under 1990-talet.I sammanhanget bör nämnas att lagföringsandelen, dvs. den andel avalla avslutade ärenden som lett till beslut om åtal, strafföreläggandeeller åtalsunderlåtelse var . Det är en minskning jämfört med (den uppgift om en lagföringsandelom som lämnades i förra årets budgetproposition synes haberott på ett statistikfel). varlagföringsandelen i genomsnitt av samtliga ärenden.Enligt utskottets uppfattning ger den kraftigt minskadeärendeinströmningen från polis till åklagare anledning till oro - detförbättrade balansläget hos åklagarmyndigheterna beror alltså inteenbart på författningsändringar eller effektivare åklagararbete utanockså på en försämrad utredningsverksamhet hos polisen. Polisensförsämrade utredningsverksamhet synes också ha bidragit till attlagföringsandelen hos åklagarmyndigheterna minskat. Här krävs enligtutskottets mening kraftfulla åtgärder för att komma till rätta medproblemen inom polisorganisationen.Såvitt avser genomströmningstiderna, upplyser regeringen att dessaminskade för nästan alla brottstyper . Den genomsnittligagenomströmningstiden från inkommet förundersökningsprotokoll tillbeslut i åtalsfrågan minskade från 57 jämfört med 1998.Däremot ökade tiderna för åklagarledda förundersökningar i vilka ävenhandläggningstiden hos polisen är inräknad. I genomsnitt ökade dennagenomströmningstid från 123 jämfört med . Ökningentorde delvis förklaras av att åklagarna avslutade mångaäldre ärenden men också av polisens bristande utredningsresurser. Ijuli 2000 fattade Riksåklagaren beslut om en kompletterandeverksamhetsplan för åklagarorganisationen. Enligt planen skallåklagarmyndigheterna under innevarande år förkortagenomströmningstiderna väsentligt. En målsättning skall vara att tidenfrån inkommet förundersökningsprotokoll till beslut i åtalsfrågan inteskall överskrida . Åklagarmyndigheterna skall dessutomeftersträva en ökning av antalet brottsmisstankar som avgörs inom 15dagar. fattade, upplyser regeringen, åklagarna beslut omhälften av alla brottsmisstankar från det attförundersökningsprotokollet kom in från polisen.I sammanhanget vill utskottet erinra om vad det anförde i denna frågavid behandlingen av budgetpropositionen för 2000.De uppgifter om genomströmningstider som redovisas ibudgetpropositionen och fortsättningsvis i detta avsnitt avser siffrorsom anger hur gammalt ett ärende är som avgjorts under den aktuellaredovisningsperioden. Siffrorna säger alltså ingenting om sådanaärenden som inte avgjorts. Detta innebär att om en myndighet väljer attprioritera ärenden som är äldre går genomströmningtiden upp. Om istället nyinkomna ärenden prioriteras blir förändringen den motsatta.Genomströmningstiden påverkas dessutom av en mängd andra faktorer,t.ex. den tid som läggs ned på ett enskilt ärende. Det är uppenbart attförändringar som innebär längre genomströmningstider inte automatisktär av ondo, liksom att kortare tider inte heller generellt kan ansesvara något positivt. Mot den nu tecknade bakgrunden anser utskottet attett mer relevant mått vore en redovisning av den inneliggande balansensålder. Sådana uppgifter kan i sin tur kompletteras med uppgifter omgenomströmningstider m.m. (bet. 1999/2000:JuU1 s. 39).Utskottet kan konstatera att någon redovisning av den inneliggandebalansens ålder inte gjorts i årets budgetproposition. Utskottet villframhålla vikten av att en sådan redovisning kommer till stånd införnästa års budgetbehandling.Vad gäller målet att åklagarna skall lägga en större del av sinarbetstid på kvalificerade arbetsuppgifter kan nämnas att denövergripande inriktningen för det gemensamma utvecklingsarbete sompågått mellan åklagarväsendet och polisen har varit attpolisen skall ta ett utökat ansvar för förhållandevis enkla ochmedelsvåra brottsutredningar medan åklagarna i högre utsträckning skallkoncentrera sig på de komplicerade målen och utöva aktivförundersökningsledning i dessa. Utvecklingsarbetet har resulterat iolika åtgärder och nya arbetsmetoder. Riksåklagaren beslutade idecember 1997 efter samråd med om nya allmänna rådför fördelningen mellan åklagare och polis av förundersökningsledning(RÅFS 1997:12). Myndigheterna skall ta fram lokala överenskommelsermellan åklagare och polis om vem som skall ha förundersökningsansvaret.Överenskommelserna skall, självklart, utgå från den uppgiftsfördelningsom framgår av . Lokala förhållanden, brottetsgenerella straffvärde, ärendets karaktär och svårighetsgrad samt denkompetens som finns vid polismyndigheten skall alltså vara avgörandeför ansvarsfördelningen. Lokala överenskommelser har träffats mellanmyndigheterna i flertalet län. Enligt vad Riksåklagaren uppgivit har delokala överenskommelserna inte lett till några storaförändringar i ansvarsfördelningen.Här bör även nämnas att arbetet med att effektivisera lagföringen avförhållandevis enkla förseelser fortsatt. De föreskrifter omordningsbot vid vissa brott (SFS 1999:178) som trädde i kraft den 1oktober som den nya trafikförordningen bör enligtregeringen föra med sig en ytterligare minskad ärendeinströmning tillåklagarorganisationen, eftersom fler brott lagförs genom att polisenutfärdar ordningsbot.Utskottet anser att inriktningen att polisen skall ta ett utökatansvar för enkla och medelsvåra brottsutredningar är riktig. Samtidigtär det tydligt att denna inriktning kan fullföljas endast underförutsättning att polisens utredningsverksamhet fungerar på etttillfredsställande sätt.Ytterligare en faktor att analysera i detta sammanhang är frågan omenhetlig rättstillämpning. Inte heller detta mål låter sig på någotenkelt sätt kvantifieras och mätas. Däremot kan man dra vissaslutsatser av det arbete som lagts ned på att åstadkomma förbättringar.Av budgetpropositionen framgår att Riksåklagaren lagt fram riktlinjerför att skapa rationella och effektiva arbetsformer och att arbetet medatt omsätta dessa i praktiken fortsatt . Vidare anförs attkvalitetsarbetet inom åklagarväsendet syftar till att verksamhetenskall leva upp till de krav som medborgarna, polisen, domstolarna ochandra samverkande myndigheter kan ställa på den.Regeringen understryker att Riksåklagarens verksamhet i Högstadomstolen är viktig för rättsutvecklingen i stort och strategisk förden operativa åklagar- och polisverksamheten. Riksåklagaren upprättardärför en rättsutvecklingsplan över frågor som bedöms habetydelse för enhetlig rättstillämpning. Överåklagarna skallfortlöpande uppmärksamma mål som kan ha prejudikatintresse och redovisadem till Riksåklagaren. Riksåklagaren eftersträvar att i så storutsträckning som möjligt koncentrera sin verksamhet i Högsta domstolenpå de mål som bedöms ha störst betydelse för den praktiskarättstillämpningen. Riksåklagaren har fört upp en rad kriminalpolitisktviktiga frågor om bl.a. påföljdsval, straffmätning, narkotikabrott ochrasistiska brott.Enligt utskottets mening bör det kvalitetsarbete som bedrivs inomåklagarväsendet på ett verksamt sätt kunna bidra till målet om enenhetlig rättstillämpning. Härtill bidrar naturligtvis Riksåklagarenssträvanden att få vägledande avgöranden av ikriminalpolitiskt viktiga mål.När det sedan gäller anser regeringen att dessoperativa verksamhet utvecklades i positiv riktning under år 1999.Enligt regeringens uppfattning har myndigheten en central roll såvälnär det gäller operativ brottsutredningsverksamhet som strategisktlångsiktiga åtgärder i kampen mot den ekonomiska brottsligheten.Regeringens bedömning baseras huvudsakligen på följande uppgifter ibudgetpropositionen.Det operativa arbetet bedrivs i nära arbetsgemenskap mellan åklagare,poliser, ekonomer och personer med särskild kompetens på har genomfört flera satsningar för attytterligare förbättra utredningsverksamheten. En effektivekobrottsbekämpning bygger enligt myndigheten på tillgång tillunderrättelseinformation, vilken myndigheten beställer från polisenskriminalunderrättelseenheter. Enligt myndigheten är det emellertidnödvändigt med snabbare och mer adekvat underrättelseinformation föratt utredningsåtgärderna skall få optimal effekt. Det är i huvudsak,framhålls från myndighetens sida, polismyndigheterna i storstadslänensom har bristande kompetens i fråga om ekobrottsbekämpning och därför imånga fall inte kan bistå med adekvat underrättelseinformation.Ekobrottsmyndigheten har av detta skäl behov av egna resurser ochkompetens för spaningsärenden. Det finns därför enheter inommyndighetens avdelningar som snabbt kan bistå med spaningsinformation iutredningsarbetet.Härutöver redovisar regeringen att under detgångna året fördjupat sitt samarbete med när detgäller såväl övergripande som operativa frågor. Flera andrasamarbetsprojekt med såväl svenska som utländska myndigheter harinletts. Nya arbetsformer för att effektivare kunna angripa omfattandeoch allvarliga former av ekonomisk kriminalitet har utvecklats genomdetta samarbete.När det gäller informationsutbytet mellan berörda myndigheter börnämnas det s.k. som består av Riksåklagaren, rikspolischefen,generaltulldirektören samt generaldirektörerna förEkobrottsmyndigheten, , ochBrottsförebyggande rådet. Rådet har bildat en beredningsgrupp sominitierat projekt som berört flera av myndigheterna. Gruppen har ocksåhaft en viktig roll när det gäller informationsutbytet.Lagföringsandelen vid var under år1999 jämfört . Lagföringsandelen för deekobrottsärenden som handlades utanför var omkring37 % jämfört . - varlagföringsandelen för ekobrottsärenden ökade från345 eller med jämfört med . Enligtregeringen förklaras de längre genomströmningstiderna med attmyndigheten avslutat många äldre ärenden, bl.a. drygt 300ärenden som var äldre än . Från myndighetens sida har, enligtregeringen, framhållits att den ökade satsningen på kompetensutvecklingoch det förhållandet att åklagarna hade betydligt fler domstolsdagarunder än bidragit till de längregenomströmningstiderna. Ekobrottsmyndighetenbedömer, anför regeringen, att ekobrottmålens svårighetsgrad ökat.Såväl antalet inkomna som antalet avslutade ärenden minskade någotunder 1999 jämfört med .--------------------------------------------------------------| | 1998 | 1999 |--------------------------------------------------------------|Inkomna ärenden | 2 966 | 2 544|--------------------------------------------------------------|Avslutade ärenden | 2 597 | 2 562|--------------------------------------------------------------När det gäller redovisningen av ärenden anser utskottet att det ävenbeträffande ärenden vore värdefullt med enredovisning i budgetpropositionen av den inneliggande ärendebalansensålder.Utskottet anser att det är tillfredsställande att lagföringsandelenför ärenden ökat påtagligt sedan myndigheteninrättades. Ökningen av genomströmningstiderna - även om den delvis kanförklaras av att äldre ärenden avarbetats - är emellertid ettförhållande som noga bör följas inför bedömningen av kommandeanslagsbehov.Sammantaget innebär det anförda att ingenting framkommit som motsägerregeringens bedömning att åklagarväsendet i stort får anses ha uppfylltde mål som ställts upp för verksamheten.Prioriteringar inför budgetåret 2001I fråga om prioriteringar inför anför regeringenföljande. Åklagarväsendet skall ytterligare förstärka och utvecklaåklagarrollen. Åklagarväsendet skall medverka i polisväsendetskompetens- och verksamhetsutveckling för att säkerställa en effektivoch snabb brottsutredningsverksamhet med högt ställda krav pårättssäkerhet och kvalitet. Fler brott skall upp.Åklagarna skall i ännu större utsträckning ges utrymme att kunnakoncentrera sig på de mera kvalificerade brottmålsärendena och utövaaktiv förundersökningsledning i dessa.Utskottet har ingen erinran mot vad regeringen anfört.AnslagenÅklagarorganisationenTabell med jämförelse av regeringens och oppositionens förslag(tusental kronor)------------------------------------------------------------|Anslag |Prop. | m | kd | c | fp ||2000 |2001 | | | | |------------------------------------------------------------| 694 997 |729 777 |+15 000 |+67 000 | - |+10 000|------------------------------------------------------------Regeringen föreslår ett anslag till åklagarorganisationen på . Förslaget innebär en ökning med ca 34,8 miljoner kronor.Ökningen avser till övervägande delen poster av justeringskaraktär. Enramhöjning föreslås dock om , pengar som skallanvändas till att konsolidera och utveckla det omfattande reformarbetesom genomförts inom åklagarväsendet.I motion Ju913 (kd) yrkas att anslaget till åklagarorganisationenskall höjas med i förhållande till regeringensförslag. I motionen förespråkas vidare åtgärder för kompetensutvecklinginom åklagarväsendet och inrättande av särskilda ungdomsrotlar inomdetta. Den föreslagna anslagsökningen skall möta kostnaderna för enförväntad ökning av ärendetillströmningen till åklagarmyndigheternaliksom för kompetensutveckling.I motion Ju927 (m) föreslås att anslaget till åklagarorganisationenskall höjas med . Dessa ytterligare medel skall bl.a.möta kostnaderna för en förväntad ökning av de brottmålsutredningar somkommer in till åklagarmyndigheterna.En anslagsökning för åklagarväsendet om förordas imotionerna Ju933 och Fi211, båda (fp).Utskottet har behandlat anslagsyrkandena ovan i avsnittetUtgiftsramen och anslaget.