bet · GN01KrU7 · 2000-04-04 00:00:00 — Olika inriktningar att diskutera kan enligt utredningen vara- att kanalisera direkt ekonomiskt stöd till olika projekt,-- att bedriva egna riskprojekt inom fastighetsförvaltning och restaurering,-- att bedriva forsknings- och utvecklingsverksamhet samt-- att bedriva informationsverksamhet, levandegöra och "marknadsföra"kulturarvet.-Verksamheten kan vidare enligt utredningen vara mer eller mindre inriktadpå fonduppbyggnad, genom medel från näringsliv och andra typer av sponso-rer och givare.Frågan om inrättande av den typ av nationell stiftelse som motionärernaefterlyser kommer enligt vad utskottet inhämtat inte att omfattas av den nuplanerade utredningen om förbättrat skydd för kulturhistoriskt värdefullbebyggelse.Utskottet anser i likhet med motionärerna att det är viktigt att våra kultur-egendomar bevaras och att människors delaktighet och engagemang tas tillvara. Utskottet har dock inte övertygats om att förvaltningen av dem böranförtros den typ av nationell stiftelse som motionärerna önskar, i vart fallinte då det är fråga om ett omfattande statligt engagemang. Andra former avförvaltning kan då vara lämpligare. Utskottet är inte berett att förorda enutredning enligt motionärernas önskemål. Motionerna 1998/99:Kr37 (m)yrkande 4, 1998/99:Kr214 (m) och 1998/99:Kr246 (m) avstyrks.Ortnamn (propositionens avsnitt 5)En regel om hänsyn för ortnamn (avsnitt 5.1)Regeringens förslagRegeringen föreslår att en bestämmelse införs i KML om att god ortnamns-sed skall iakttas vid statlig och verksamhet.Motionsförslag och utskottets ställningstagandeI motion 1998/99:Kr215 (kd) föreslår motionärerna att traktnamn skall geslagskydd och föras in i KML.Utskottet har vid upprepade tillfällen behandlat motionsyrkanden omskydd för ortnamn. Vid 1993/beslöt på utskottetsförslag om ett tillkännagivande i ärendet (bet. 1993/94:KrU2, rskr.1993/94:12). Utskottet anser att det är av stort värde att nedärvda ortnamnvårdas och bevaras samt att namngivningen av ortnamn sker med hänsyn tillkulturarvet. Utskottet välkomnar därför och tillstyrker regeringens förslag (1kap. 4 § KML).När det gäller motionsönskemålet är att märka att regeringen i propositio-nen definierar begreppet ortnamn som alla sådana benämningar som syftartill att geografiskt identifiera olika lokaliteter som är accepterade inom engiven språkgemenskap. Traktnamn ingår således i begreppet ortnamn ochmotion 1998/99:Kr215 (kd) blir därför tillgodosedd genom regeringens för-slag, varför den avstyrks.Tre motioner rör ortnamn som är i allmänt bruk.Motionärerna bakom motion 1998/99:Kr37 (m) föreslår att Lantmäteriver-ket bör få i uppdrag att skapa en digital bank med ortnamn som äri allmänt bruk (yrkande 5).I motionerna 1998/99:Kr39 (kd) yrkande 3 och 1999/2000:Kr313 (kd) yr-kande 6 framförs önskemål om en kartläggning av gamla ortnamn som intelängre används. Motionärerna anser att man bör ta hjälp av modern teknik.Språk- och folkminnesinstitutet () har till uppgift att samla in, bevara,vetenskapligt bearbeta och ge ut material om ortnamn. I regleringsbrevet förår 2000 framgår att digitaliseringen skall ha hög prioritet i SOFI:s arbete medatt bevara material och att digitaliseringen skall bidra till att öka tillgänglheten. I finns fyra ortnamnsarkiv under . Utskottet har inhämtatatt det i arkiven finns ortnamn förtecknade på ca 7 miljoner ortnamnskort,där man får veta hur gammalt namnet är, var det finns belagt i litteraturenoch hur det uttalas. Inom pågår ett ortnamnsdataprojekt, där man hit-tills digitaliserat 3,7 miljoner kort. Projektet med digitaliseringen finansierdes inledningsvis med SESAM-medel. När dessa medel tog slut avstannadeprojektet något. Projektets fortsatta takt beror i hög utsträckning på om söktamedel, från bl.a. EU, erhålls.I förordningen (1995:1418) med instruktion för det statliga lantmäteriver-ket anges verkets ansvar på ortnamnsområdet. Enligt 4 § punkt 5 skall "verka för ett ändamålsenligt och vårdat ortnamnsskick samtfastställa ortnamn i den utsträckning inte någon annan myndighet har sådanbefogenhet." Enligt 12 § skall "Inom Lantmäteriverket- - - finnas ett råd förfrågor om ortnamn med företrädare för ortnamnsvårdande och namngivandeintressenter." I rollen som ortnamnsmyndighet ankommer det på att fastställa ortnamn, att samordna den statliga ortnamnsverksamhe-ten och att lämna råd och rekommendationer inom ortnamnsområdet. Verket,som också har till uppgift att framställa allmänna kartor, håller i sambandmed kartarbetet på med uppbyggnaden av ett ortnamnsregister för officielltgodkända namnformer. Verket har enligt vad utskottet inhämtat inte tilluppgift att bearbeta och sammanställa gamla ortnamn som är iallmänt bruk.Utskottet har vid ett flertal tillfällen anfört att vårt lands ortnamn är en oesättlig kulturskatt. Ortnamnen har stor kulturhistorisk betydelse då de berät-tar mycket om vårt lands bebyggelsehistoria och om gångna tiders samhälls-skick och odling, tro, bruk och sedvänjor. Som de levande fornminnen de äromfattas ortnamnen av ett stort intresse, inte bara av expertis utan av allamänniskor. Ortnamnen är också starkt förknippade med identitet och hem-känsla.Utskottet finner det därför angeläget att fortsätter med sitt arbeteinom ramen för ortnamnsdataprojektet och ser positivt på SOFI:s försök atterhålla medel från olika håll vid sidan av det ordinarie statliga anslaget.Det ankommer dock på att - inom ramen för tillgängliga resurseroch med utgångspunkt i de mål för som satts upp av riksdag och rege-ring - ta ställning till frågor som rör verksamheten och rapportera till rege-ringen om t.ex. bevarande- och tillgänglighetsmålen är svåra att uppnå. Där-efter är det regeringens sak att till komma med förslag till åtgärdersom kan vara nödvändiga.Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 1998/99:Kr37 (m) yr-kande 5, 1998/99:Kr39 (kd) yrkande 3 och 1999/2000:Kr313 (kd) yrkande 6.Överklagande av beslut i forn- och byggnadsminnesärenden(propositionens avsnitt 6)Beslut i fornminnesärenden överklagas hos allmän förvaltningsdomstol(avsnitt 6.2)Regeringens förslagRegeringen föreslår att vissa beslut i fornminnesärenden enligt 2 kap. KML,som överklagas hos regeringen, i stället skall överklagas hos allmän för-valtningsdomstol. Undantagna är beslut om fyndhantering och ersättnings-frågor enligt 2 kap. 17 och 25 §§ KML.Regeringens förslag grundas på riktlinjer tagna 1984 enligt vilka ärendensom inte kräver ställningstaganden från regeringen som politiskt organ böravlastas regeringen. Enligt riktlinjerna bör det i allmänhet ankomma på rege-ringen att pröva överklaganden i frågor där försvars-, ordnings-, säkerhets-synpunkter och allmänekonomiska eller statsnyttosynpunkter är särskiltframträdande medan förvaltningsdomstolarna huvudsakligen bör befatta sigmed sådana mål och ärenden av rättslig natur, vilka rör förhållandet mellanenskilda inbördes eller mellan enskilda och det allmänna och vilkas avgöran-den kan vara av väsentlig betydelse för den enskilde.Utskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker regeringens förslag att från regeringen lyfta bort sådanaärenden som inte kräver ställningstaganden från regeringen som politisktorgan (2 kap. 24 § KML).Byggnadsminnen (propositionens avsnitt 7)Anmälningsplikt under pågående handläggning (avsnitt 7.2)Nuvarande ordningDå fråga väckts eller tagits upp om att en byggnad skall förklaras för bygg-nadsminne får , enligt 3 kap. 5 § KML, i avvaktan på ärendetsslutliga prövning meddela interimistiskt förbud mot åtgärder som kan minskaeller förstöra byggnadens kulturhistoriska värde. Förbudet får gälla för en tidav högst . Om det finns synnerliga skäl kan tiden förlängas. Ettinterimistiskt beslut av detta slag kan medföra en ersättningsskyldighet förstaten.Regeringens förslagRegeringen föreslår att skall ges möjlighet att besluta om enenklare form av skydd, nämligen anmälningsplikt, under pågående hand-läggning av ett ärende om att förklara en byggnad för byggnadsminne (3 kap.6 § KML). Ett beslut om anmälningsplikt innebär ett förbud mot att vidtaåtgärder som innebär rivning eller andra ändringar av byggnaden eller an-läggningen innan en anmälan gjorts till . Motsvarande regler omanmälningsplikt finns när en byggnad kan antas komma i fråga sombyggnadsminne, men fråga inte väckts om byggnadsminnesförklaring.Enligt regeringens förslag får anmälda åtgärder utföras om länsstyrelseninte inom en månad från anmälningstillfället beslutar att förbjuda dem.Tidsfristen, en månad, blir enligt regeringen så kort att denna form av in-skränkning inte bör utlösa ett ersättningsansvar för staten.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens bedömning att det, medan handläggningen av ettärende om byggnadsminnesförklaring pågår, kan finnas behov av en enklareskyddsform, anmälningsplikt, som dessutom inte behöver leda till ett ersätt-ningsansvar för staten. För det fall att vill att ett förbud skalfortsätta att gälla utöver en månad från anmälningstillfället, kan detta åstad-kommas genom ett interimistiskt förbud med stöd av 3 kap. 5 § KML. Rege-ringens förslag tillstyrks således (3 kap. 6 § KML).Länsstyrelsens skyldigheter vid en väckt fråga om att en byggnad skallförklaras som byggnadsminneMotionsförslagMotionärerna bakom motion 1998/99:Kr37 (m) anser att då någon väckt enfråga om att en byggnad i privat ägo skall förklaras för byggnadsminne skalllänsstyrelsen i samtliga fall inom en månad besluta om man avser att gåvidare eller inte med arbetet i frågan och meddela fastighetsägaren dettabeslut (yrkande 6). Motionen kan tolkas så att ett sådant beslut skulle innebä-ra antingen att någon byggnadsminnesförklaring inte skall ske eller att detbehövs ytterligare beredning innan frågan kan avgöras. Motionärerna villmed förslaget säkerställa att den väckta frågan inte kommer att innebäraoskäligt stora inskränkningar i möjligheten att disponera byggnaden. Frågansynes avse fall där någon annan än fastighetsägaren i rent okynne väckt frågaom en byggnadsminnesförklaring.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill framhålla att i de fall där någon i rent okynne väckt en frågaom att förklara en byggnad i privat ägo som byggnadsminne torde länsstyrel-sen i de flesta fall inte finna anledning att meddela vare sig ett interimistisbeslut om förbud mot åtgärder (3 kap. 5 § KML) eller att förordna om an-mälningsplikt, i enlighet med regeringens förslag i propositionen (3 kap. 6 §KML). Det står då fritt för fastighetsägaren att ändra eller riva byggnadenunder samma förutsättningar som om fråga om byggnadsminnesförklaringinte väckts. En fastighet, där någon väckt fråga om byggnadsminnesförkla-ring, har inte någon egentlig belastning och inte heller något egentligt skyddbara på grund av den väckta frågan. Utskottet utgår dock från att länsstyrel-serna i sin handläggning av denna typ av ärenden så långt det bedöms möjligttar hänsyn till sådana problem som motionärerna tagit upp. Mot bakgrund avdet anförda finner utskottet inte anledning att bifalla motionsyrkandet,1998/99:Kr37 (m) yrkande 6, varför det avstyrks.Länsstyrelsernas möjlighet att utfärda förelägganden utvidgas (avsnitt7.3), m.m.Proposition 1998/99:114Nuvarande ordningEnligt 3 kap. 16 och 17 §§ KML kan föreläggande utfärdas av länsstyrelsenom ägaren till ett byggnadsminne försummar vad som åligger honom enligtskyddsföreskrifterna eller, om det är möjligt, för att återställa en otillåtenändring av byggnaden. Endast i det sistnämnda fallet får föreläggandet för-enas med vite.Regeringens förslagRegeringen föreslår att skall få förena föreläggandet med vite ibåda ovannämnda fall. Möjligheten skall också finnas att i stället begärasärskild handräckning hos kronofogdemyndigheten.Ett föreläggande skall enligt vad regeringen föreslår kunna riktas inte baramot ägaren av en byggnad som förklarats som byggnadsminne, utan ocksåmot den som är ansvarig för förvaltningen av ett byggnadsminne.Regeringen föreslår vidare att ett föreläggande eller ett löpande vite skallgälla även mot en ny rättighetshavare till fastigheten eller en byggnad påfastigheten, under förutsättning att anteckning om föreläggandet och vitetgjorts i fastighets- eller tomträttsboken.Utskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker regeringens förslag (3 kap. 16 och 17 §§ KML).Registrering av fastighetsrättsliga förhållanden, m.m.(proposition 1999/2000:39)Regeringens förslagRegeringen lämnar i proposition 1999/2000:39 förslag till en ny författnings-reglering som gäller registrering av fastigheter. Förslaget innebär att de nyabeteckningarna, nämligen fastighetsregistrets allmänna del och fastighetsre-gistrets inskrivningsdel, skall föras in i KML (3 kap. 8 och 17 §§ KML).Dessutom föreslås en i lagen i sak förändrad föreskrift om underrättelse föranteckning i registret med avseende bl.a. på i vilken del av registret anteck-ning skall ske (3 kap. 8 § KML). Lagförslaget återfinns i bilaga 3.Utskottets ställningstagandeBostadsutskottet har i sitt betänkande 1999/2000:BoU8 anfört att ändringarbör vidtas i 3 kap. 8 och 17 §§ KML. Av lagtekniska samordningsskäl harbostadsutskottet genom protokollsutdrag (1999/2000:21.4) överlämnat pro-position 1999/2000:39 i denna del till kulturutskottet för behandling.Kulturutskottet tillstyrker att antar den i proposition 1999/2000:39 föreslagna lagändringen (3 kap. 8 och 17 §§ KML).Rätten att väcka fråga om byggnadsminnesförklaring (avsnitt 7.4)Regeringens bedömningRegeringen gör bedömningen att rätten för var och en att väcka fråga ombyggnadsminnesförklaring inte bör tas bort.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens uppfattning att det är av stor vikt att det finnsgoda möjligheter för allmänheten att engagera sig i frågor som rör vår kul-turmiljö, och att rätten att väcka fråga om byggnadsminnesförklaring inte bort.Utförsel av kulturföremål ur landet (propositionens avsnitt 8)Grunderna för bestämmelserna (avsnitt 8.2)Nuvarande ordningEnligt 5 kap. 8 § KML skall tillstånd till utförsel av kulturföremål ur landetges om föremålet inte är av stor betydelse för det nationella kulturarvet.Kulturarvsutredningens förslagKulturarvsutredningen ansåg att de kriterier som bör användas för att avgöraom ett föremål har stor betydelse för det nationella kulturarvet bör anges ilag. Vid bedömningen bör enligt utredningen beaktas om föremålet1. är sällsynt eller särskilt representativt för landets kulturhistoria, varvidhänsyn skall tas till förekomsten av motsvarande föremål i allmänt tillgängli-ga samlingar,2. har ett värdefullt samband med en kulturmiljö av stor betydelse ochlämpligen kan återställas dit,3. är knutet till en betydelsefull person eller händelse i svensk historia, el-ler4. av annan synnerlig anledning bör bevaras i landet.Regeringens bedömningRegeringen gör bedömningen att bestämmelserna om när tillstånd till utförselskall lämnas inte bör ändras.MotionsförslagMotionärerna bakom motion 1998/99:Kr39 (kd) anser i likhet med att det i lagtexten tydligare bör framgå vad som skall beak-tas vid bedömningen av ett föremåls betydelse för det nationella kulturarvet.Regeringen bör enligt motionärerna med utgångspunkt i utredningens förslagtill preciseringar återkomma med förslag till i denna fråga (yrkan-de 4).Utskottets ställningstagandeEftersom det är svårt att i en lagtext ange alla fall som är av stor betydelseför det nationella kulturarvet, skulle en uppställning, i enlighet med vadutredningen och motionärerna förordar, sannolikt leda till att ett stort antalbedömningar skulle få göras med ledning av en generellt utformad uppsam-lingspunkt, ungefär av samma slag som punkt fyra i Kulturarvsutredningensovan återgivna förslag. En sådan lösning skulle inte ge den önskade precise-ringen av rekvisiten. Utskottet anser därför att lagtexten inte bör ges annatinnehåll än den har . Motion 1998/99:Kr39 (kd) yrkande 4 avstyrkssåledes.Bemyndigande för regeringen (avsnitt 8.3)Nuvarande ordningI 5 kap. 4 och 5 §§ KML anges vilka föremål som skall omfattas av till-ståndsplikt för utförsel av kulturföremål. I lagtexten räknas de svenska ochutländska föremålen upp.Regeringens förslagRegeringen föreslår en lagändring som innebär att föremålen inte anges i lagutan att regeringen i stället bemyndigas att genom förordning meddela före-skrifter om vilka föremål som skall vara tillståndspliktiga.MotionsförslagI motion 1998/99:Kr38 (v) anser motionärerna att regeringens förslag böravslås. De menar att regeringen bör återkomma med förslag till ny lag därskyddet för kulturföremålen ökas ytterligare i förhållande till vad som gällerdag (yrkande 1).Utskottets ställningstagandeUtskottet anser i likhet med vad () anfört i ettremissyttrande att det inte är någon bra ordning att det skall krävas ett riks-dagsbeslut varje gång det visar sig att en skyddad föremålskategori behöverändras, en ålders- eller värdegräns behöver justeras eller det snabbt bör infö-ras tillståndsplikt för ett visst slags föremål. Utskottet anser därför att detviktigt att det införs en ordning som gör det möjligt att snabbt anpassa reg-lerna till förändrade förhållanden. Regeringens förslag tillgodoser detta öns-kemål. Med hänsyn härtill tillstyrker utskottet regeringens förslag (5 kap. 1och 3 §§ KML) och avstyrker därmed motion 1998/99:Kr38 (v) yrkande 1.Föremålskategorier (avsnitt 8.4)Nuvarande ordningNär det gäller export av kulturföremål gäller två parallella system för utför-seltillstånd. Det ena är baserat på KML och gäller utförsel från . Detandra baseras på en förordning, (EEG) nr 3911/92 om export av kulturföre-mål, som antagits av . Enligt förordningen krävs det en s.k. exportli-cens för utförsel av vissa kulturföremål från EU.Föremålskategorierna i de olika systemen skiljer sig åt. EG-kategorierna ärfler och omfattar även andra föremål än reglerna i KML. Åldersgränserna ärockså olika och EG-reglernas värdegränser är i de flesta avseenden betydligthögre.Regeringens bedömningRegeringen gör bedömningen att en författningsteknisk anpassning till EG:ssystematik bör göras i fråga om föremålskategorierna.Vidare bör enligt regeringen åldersgränsen för utländska föremål avse fö-remål som varit i landet mer än 100 år.Tillståndsplikt bör enligt regeringens bedömning införas för- vissa arkeologiska föremål som härrör från tiden oavsettvärde,-- svenska porträtt som är äldre än och värda mer än ,-- samlingar av inkunabler och icke tryckt material som är värda mer än50 på i övrigt samma villkor som för de enskilda objekten,-- svenska och utländska böcker äldre än som är värda mer än10 ,-- utländska kartor som funnits i landet och svenska kartoräldre än som är värda mer än ,-- utländska transportmedel som har funnits i landet ochsvenska transportmedel äldre än som är värda mer än 50 000 kro-nor,-- svenska föremål som framställts tillverkade av trä, ben, kera-mik, metall eller textil,-- kakelugnar som är mer än och värda mer än 50 000 kronor.-För svenska möbler, speglar och skrin bör enligt regeringen åldersgränsenjusteras till att avse föremål som tillverkats före år 1860.Regeringen påpekar att ovannämnda beloppsgränser och föremålskategori-er endast utgör en utgångspunkt för de bedömningar som kommer att görasvid den senare tidpunkt då beslut om en förordning skall fattas.MotionsförslagMotionärerna bakom motion 1998/99:Kr38 (v) vill, för det fall att derasyrkande 1 i samma motion om lagstiftning avslås, gå längre än vad regering-en föreslår och anser att skyddet i en förordning beslutad av regeringen börökas ytterligare genom snävare åldersgränser och lägre värden (yrkande 2).I motion 1998/99:Kr40 (c) anförs att skydd mot utförsel bör omfatta också"folkliga" kulturföremål, dvs. föremål som spelat en viktig roll i människorsvardag genom tiderna, t.ex. gamla velocipeder och traktorer.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser i likhet med regeringen och att regler-na i KML i materiellt hänseende inte behöver anpassas till EG-reglerna.Däremot talar, som regeringen påpekar, mycket för en anpassning till EG-reglerna av bestämmelserna i den kommande förordningen så att sammasystematik kommer att gälla i fråga om indelningen i kategorier. Det blir dåmöjligt att samordna ansökningsförfarandena samt prövningen av ansök-ningarna.Utskottet anser vidare att den skiss till innehåll i den kommande förord-ningen som regeringen tecknat utgör en lämplig utgångspunkt i fråga omvilka föremål som skall vara tillståndspliktiga och vilka belopps- och värde-gränser som skall gälla. Utskottet förutsätter att regeringen aktivt följer ut-vecklingen och noga överväger vilka ändringar i förordningen som behövsför att det nationella kulturarvet skall kunna skyddas på ett effektivt sätt. Dgäller bl.a. allmogeföremål.Utskottet avstyrker med hänvisning till det anförda motionerna1998/99:Kr38 (v) yrkande 2 och 1998/99:Kr40 (c).Undantag från tillståndsplikten (avsnitt 8.5)Nuvarande ordningEnligt 5 kap. 7 § KML får ett kulturföremål föras ut ur landet utan tillstånd ivissa undantagsfall, t.ex. om föremålets ägare flyttar från för attbosätta sig i ett annat land, om föremålet genom arv, testamente eller bodel-ning har förvärvats av en enskild person som är bosatt i annat land eller omföremålet är tillfälligt inlånat från utlandet.För export av kulturföremål till tredje land krävs tillstånd, s.k. EG-licens,för alla föremål som omfattas av den ovan angivna EG-förordningen.Regeringens förslagRegeringen föreslår att tillstånd till utförsel skall krävas även i de situatiosom nu är tillståndsfria, men att tillstånd skall beviljas. Bestämmelserna börvidare enligt regeringen förtydligas så att det framgår att tillstånd skall gesför alla föremål som tillfälligt är i landet, dvs. inte endast för inlånade förmål.Motionsförslag och utskottets ställningstagandeMotionärerna bakom motion 1998/99:Kr39 (kd) anser att regeringens förslagatt tillstånd alltid skall krävas bör avslås. Motionärerna instämmer i kritiksom anförts av Lagrådet och påpekar att ett åsidosättande av tillståndskravet,trots att begärt tillstånd skulle beviljas, utgör varusmugglingsbrott med på-följder och rättsverkningar som - i vart fall i teorin - kan leda till allvarlikonsekvenser (yrkande 5).Utskottet ser positivt på att tillståndsplikten blir reglerad på samma sätt iKML och EG-förordningen. Ett enhetligt system har också den fördelen attdet blir enklare för den enskilde att hålla reda på vilka regler som gäller.Andra fördelar med den av regeringen förordade lösningen är enligt utskot-tets uppfattning att man får en bättre kontroll över vilka föremål som förs utur landet och därmed också ökade möjligheter att bedöma om fler kulturfö-remål bör ges skydd.Utskottet kan förstå den kritik som Lagrådet och motionärerna framför.Utskottet har emellertid tagit fasta på Lagrådets uppfattning att det kan förutsättas att straffet för en ägare som underlåtit att skaffa ett tillstånd, som ikan vägras honom, i regel kommer att stanna vid penningböter och att ettförverkande av föremålet får anses uppenbart obilligt.Med hänsyn till det anförda anser utskottet att övervägande skäl talar föratt tillstånd skall krävas även i de situationer som är tillståndsfria. Ut-skottet finner också skäl för att förtydliga bestämmelserna så att det framgåratt tillstånd skall ges för alla föremål som tillfälligt är i landet. Regeringeförslag tillstyrks således (5 kap. 11 §).