bet · GN01BoU7 · 2000-02-24 00:00:00 — Vad utskottet nu anförtmed anledning av motion 1999/2000:Bo502 (m) omkommunala servicezoner bör ge regeringentill känna.dels att utskottets hemställan under 12 bort haföljande lydelse:12. beträffande kommunala servicezoneratt med anledning av motion 1999/2000:Bo502 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,13. Boendeplaneringsprogram m.m. (mom. 13)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 14börjar med "Bostadsut-skottet behandlade" och slutarmed "m.m. avstyrks" bort ha följande lydelse:Bostadssegregationen är ett växande problem iSverige i allmänhet och i våra storstadsområden isynnerhet. Den är ofta en fråga om klasstillhörighetoch ibland en rent etnisk fråga. Den alltmermarknadsanpassade bostadssektorn har accentueratproblemen och klassgränserna blir allt tydligare.Det som händer är inte en naturlag utan en följd avpolitiska beslut och dålig planering. Iarbetslöshetens spår har en tydlig tudelning avbostadsmarknaden uppstått. har statenavhänt sig stora delar av den socialabostadspolitiken och kommunernas ekonomi kraftigtförsämrats, även om en viss återhämtning avseendekommunernas ekonomi har skett. En rad lagar påbostadsmarknaden, som utgjort bra redskap, harförsvunnit. Det gäller bl.a. obligatoriskbostadsförmedling, obligatoriskabostadsförsörjningsprogram och möjlighet tillbostadsanvisning. När vi i talar omsegregation väljer vi oftast att tala om den utifrånde grupper som inte har möjlighet att välja sittboende av ekonomiska eller diskriminerande skäl. Allsegregation förutsätter att det finns minst tvågrupper som är åtskilda från varandra eller harskilda levnadsförhållanden. Om vi på allvar villbekämpa segregationen måste vi granska de mekanismersom styr det faktum att vissa grupper tillåts attaktivt välja segregationen.Den faktor som främst verkar för denna typ avsegregation är naturligtvis marknadsanpassningen avproduktionsvillkoren för bostäder. Staten harkraftigt dragit ner på bostadssubventionerna, vilketleder till kraftiga hyres-ökningskrav i nyproduktionav hyresrätt och en omfördelning till förmåner förproduktion av bostadsrätt och egnahem. Följden blirockså att statens subventioner i form av räntebidragför bostadsbyggande går till de bäst ställda isamhället. Det är en orimlig fördelningspolitik.Kommunerna vill eller kan inte längre gå in ibostadsbyggnadsprojekt som de inte är säkra på gårrunt. En del väljer i stället nischbyggande iattraktiva lägen med personliga tillval i inredningoch utformning av lägenheterna. Exempel på detta ärbostadsområdet i och hamnområdeti (utställningsområdet för Bo99).Ett annat problem är att kommunerna upplåter marktill privata entreprenörer utan krav på ettallsidigt sammansatt bostadsbestånd. Entreprenöreroch byggherrar vänder sig i sin tur till människormed en viss livsstil eller till dem som efterfrågaren särskild lyxstandard.Allt detta pågår utan någon större debatt, trotsatt kommunerna har planmonopol när det gällerbyggandet av bostäder. Den debatten har ingennaturlig arena, eftersom det inte längre ställs kravpå kommunerna att planera boendet för sina invånare.Tillgänglig statistik visar också att 1999 är detbara av kommunerna som upprättar ettbostadsförsörjningsprogram, medan av kommunernapå något sätt tar upp detta i översynen avöversiktsplanen. Så många som jobbar inte allsaktivt med boendeplaneringsfrågor. Detta ärintressant och borde få i uppgift attsammanställa och dra slutsatser av de projekt sompågår runt boendeplanering i våra kommuner, liksomatt utvärdera vad som händer i kommuner där arbetetmed boendeplanering avstannat.Enligt 5 kap. 7 § PBL får en kommun utifrån ettprogram ge förutsättningar för hur ett bostadsområdeskall bebyggas, antalet lägenheter, andelen avlägenheter utifrån boendeform m.m., men det är ingetabsolut krav. Frånvaron av krav på obligatoriskaboendeplaneringsprogram i samband med översyn avöversiktsplaner är en annan orsak till den svagasamhällsdebatten i dessa frågor. Regeringen böruppmärksamma problemen och återkomma till riksdagenmed förslag på hur allsidigt sammansattabostadsområden åter skall kunna bli den princip somär vägledande för hur nybyggnation av sammanhängandebostadsområden skall formas.Utskottet delar även motionärernas uppfattning omvikten av att kommunerna upprättar särskildaboendeplaneringsprogram. Syftet medboendeplaneringsprogrammen bör vara att ge en bredoch samlad bild av bostads- och boendesituationen ikommunen som underlag för kommande beslut påområdet. I boendeplaneringsprogrammen bör därföringå en beskrivning av tillståndet i den byggdamiljön och hur man vill ändra förhållanden som rörden fysiska miljön, trafikfrågor,segregationsproblem, utvecklingen mot det ekologiskthållbara boendet och de estetiska värdenasbetydelse. Det bör därför vara obligatoriskt förkommunerna att upprätta boendeplaneringsprogram meddenna inriktning.För att boendeplaneringsprogrammen skall få endemokratisk förankring och därmed också slå igenom idet kommunala agerandet bör de upprättas i sambandmed den kommunala översiktsplaneringen. Ordningenför att fastställa programmen bör också den motsvaravad som gäller för den kommunalaöversiktsplaneringen. Det innebär bl.a. attboendeplaneringsprogrammen skall komma till genomett brett samrådsförfarande och att de slutligtskall fastställas av kommunfullmäktige.Vad utskottet nu med anslutning till förslagen imotionerna 1999/2000:Bo212 (v) samt 1999/2000:Bo411(v) yrkande 6 anfört om boendeplaneringsprogram m.m.bör som sin mening ge regeringen tillkänna.dels att utskottets hemställan under 13 bort haföljande lydelse:13. beträffande boendeplaneringsprogram m.m.att med anledning av motionerna 1999/2000:Bo212 och1999/2000:Bo411 yrkande 6 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,14. Bostadsplaneringsstrategier m.m.(mom. 14)(), () ochYvonne () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 15börjar med "har" och slutar med"bostadsplaneringsstrategier m.m." bort ha följandelydelse:Enligt bostadsutskottets mening är det angelägetatt staten anger en strategi för ensamhällsförändring som ger utrymme för ökad mångfaldmed lokala lösningar i kombination med attnödvändiga nationella mål om grundläggandesamhällsuppgifter kan behållas. Strategin bör bl.a.innehålla följande:- Ett omvänt planeringsperspektiv, dvs. nerifrån ochupp.-- En planeringsmodell där könsperspektiv ochmiljötänkande är ett naturligt inslag.-- Stärkt inflytande för lokala utvecklingsgrupper.-- Mer makt, ansvar och resurser åt brukarstyrelseroch andra organ för självförvaltning.-- Uppmuntrat samarbete mellan privat, offentlig ochideell sektor.-Vidare anser utskottet det vara viktigt att ienlighet med motion 1999/2000:Bo204 (c) yrkande 8särskilt framhålla kvinnoperspektivet. Dettaperspektiv gör sig gällande rent allmänt när dethandlar om beslutsfattande i plan- och byggfrågor.Det är utskottets förvissning att om kvinnor istörre utsträckning fick ett inflytande i dessafrågor så skulle resultatet bli bättre. En annanviktig fråga är tryggheten i boendet. Den hänger iviss mån ihop med frågor om brottsförebyggandebostadsplanering. Många kvinnor har ett vardagsliv,i synnerhet kvinnor med barn, som gör att de är merberoende än män av hur bebyggelse, trafik o.d.utformas och lokaliseras. Som påpekades av denbostadspolitiska utredningen är en angelägenföljdfråga vilka möjligheter som kvinnor har attpåverka villkoren för sin vardag.Vad utskottet nu anfört med anledning av motionerna1999/2000:Bo231 (c) yrkande 3 och 1999/2000:Bo204(c) yrkande 8 om bostadsplaneringsstrategier börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.De förslag som förs fram i motionerna1999/2000:Bo204 (c) yrkande 5 samt 1999/2000:Bo231(c) yrkande 1 får i allt väsentligt anses varatillgodosedda härigenom.dels att utskottets hemställan under 14 bort haföljande lydelse:14. beträffande bostadsplaneringsstrategierm.m.att med anledning av motionerna 1999/2000:Bo204yrkande 8 och 1999/2000:Bo231 yrkande 3 samt medavslag på motionerna 1999/2000:Bo204 yrkande 5och 1999/2000:Bo231 yrkande 1 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,15. Bostadsplaneringsstrategier m.m.(mom. 14)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 15börjar med "har" och slutar med"bostadsplaneringsstrategier m.m." bort ha följandelydelse:En positiv utveckling av staden som miljö är intimtsammankopplat med ett mångfasetterat näringsliv, brautbildningsmöjligheter och ett stimulerande kultur-och fritidsliv där det finns en närhet mellanumgänge, boende, arbete och service. En positivutveckling förutsätter en levande stad med månganaturliga mötesplatser, som kaféer, bibliotek,affärer och parker, som stimulerar till träffar övergenerations-, klass-, etnicitets- och könsgränser,motverkar rotlöshet och skapar trygghet. Gator, torgoch byggnader som utgör scener och kulisser istadens offentliga rum behöver utformas med omsorg.En estetisk utformning av byggandet är nödvändigt.Ett bra stadssamhälle förutsätter att kreativitetenoch verksamheter av många olika slag frodas. Vi seri dag att arbetsmarknaden håller på att förändras.Denna förändring måste tas till vara och städernaanpassas efter de nya förutsättningarna. Tillgångtill bra offentlig service är ett allmänt krav, ochdet är enligt utskottets uppfattningtillfredsställande att exempelvisstorstadspropositionen lyfter fram samordnademedborgarkontor som ett bra exempel för att fåkraven på en god samhällsservice tillgodosedda.Medborgarkontor är dock enbart en början. Samhälletsuppgift är inte enbart att ta ett ansvar för atttillhandahålla basservice utan också att stimuleratill delaktighet och ansvarstagande. Det politiskasystemet måste tillåta olikheter, mångfald ochvariation för att få fram initiativ och engagemang.Skall denna idé om en mer skapande stad kunnarealiseras måste stadsbyggandet utgå från varjestadsdels eller förorts behov och förutsättningarför förnyelse, komplettering och utveckling.Befintliga bostadsmiljöer behöver på många hållförbättras. Det gäller särskilt de s.k.miljonprogramområdena. Många kommuner har inlettoch/eller genomfört väsentliga miljöförbättringarinom dessa områden, men mycket återstår. När detgäller att lyfta fram goda exempel harstadsmiljörådet en mycket viktig roll. Rådet harockså en betydelsefull roll som rådgivare tillforskningsorganen. är en del avBoverket, men dess självständighet i arbetet börytterligare markeras.Bostadsutskottet ser det som angeläget att betonaatt det ställs kvalitetskrav, både fysiska ochsociala, för en bra bostadsmiljö. Vid nybyggnationuppfylls oftast rimliga sådana krav. Svårigheternaär framför allt att tillfredsställa sådanakvalitetskrav i äldre miljöer och alldeles speciellti en del förortsområden. Det är speciellt viktigtatt ta till vara önskemål och synpunkter från demsom bor i det aktuella området. Det är de som även ifortsättningen skall utnyttja området ochbostäderna. I stadsmiljön är det av speciellbetydelse att grönområden och parker inte reduceras.De har en stor betydelse för människorsvälbefinnande och trivsel. I vissa fall är det ändånödvändigt att för annat ändamål utnyttja ett styckeparkmark. Det är då angeläget att detta inte sker påett sådant sätt att nettoarealen parkmark minskar.Det bör därför finnas möjlighet att ställa krav påkompensationsmark då parkmark tas i anspråk förandra ändamål.Enligt bostadsutskottets mening är det vidareangeläget att staten anger en strategi för ensamhällsförändring som ger utrymme för ökad mångfaldmed lokala lösningar i kombination med attnödvändiga nationella mål om grundläggandesamhällsuppgifter kan behållas. Strategin bör bl.a.innehålla följande:- Ett omvänt planeringsperspektiv, dvs. nerifrån ochupp.-- En planeringsmodell där könsperspektiv ochmiljötänkande är ett naturligt inslag.-- Stärkt inflytande för lokala utvecklingsgrupper.-- Mer makt, ansvar och resurser åt brukarstyrelseroch andra organ för självförvaltning.-- Uppmuntrat samarbete mellan privat, offentlig ochideell sektor.-- Byggande, boende och samhällsplanering kan därförinte betraktas som könsneutrala verksamheter.-I sammanhanget finner utskottet det även angelägetatt framhålla vikten av trygghet i boendet. Dettaförutsätter makt över sitt boende. Många kvinnor harett vardagsliv, i synnerhet kvinnor med barn, somgör att de är mer beroende än män av hur bebyggelse,trafik o.d. utformas och lokaliseras. En angelägenföljdfråga blir vilka möjligheter kvinnor har attpåverka villkoren för sin vardag. Detta påpekadeäven den bostadspolitiska utredningen i sinslutrapport som avlämnades inför Bostadspolitik2000.Vad utskottet nu anfört med anledning av motionerna1999/2000:Bo231 (c) yrkandena 1 och 3 samt1999/2000:Bo204 (c) yrkandena 5 och 8 ombostadsplaneringsstrategier m.m. bör somsin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 14 bort haföljande lydelse:14. beträffande bostadsplaneringsstrategierm.m.att med anledning av motionerna 1999/2000:Bo231yrkandena 1 och 3 samt 1999/2000:Bo204 yrkandena5 och 8 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,16. Brottsförebyggande bostadsplanering(mom. 15)(), () ochRigmor () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 15börjar med "gav" och på s. 16 slutar med"brottsförebyggande bostadsplanering" bort haföljande lydelse:Både män och kvinnor kan råka ut för brott. Mångakänner en stor otrygghet i dagens samhälle. Varbrotten äger rum och hur de sker beror på en radfaktorer. En faktor kan vara hur den fysiska miljönär utformad. Det finns ett intresse av attsamla kunskap om hur bebyggelseplanering ochutformning av enskilda byggnader påverkarbrottsligheten. Om brott förhindras undviks mycketlidande. Därför är det viktigt att prioriterabrottsförebyggande åtgärder. Av de 193 våldtäktersom anmäldes i skedde68 av överfallen i parker eller på gångstigar somgår genom grönområden. Det typiska offret är på väghem från buss eller tunnelbana och passerar en mörkpark eller ett grönområde.Det är oacceptabelt att människor inte skall vågaröra sig fritt på offentliga platser av rädsla föratt bli våldtagna eller misshandlade. Mycket kangöras i stads- och bostadsplanering för att få bortdenna brottslighet och skapa tryggare miljöer.Polis, försäkringsbolag och brottsofferjourer börhöras när bostadsområden planeras och renoveras.Belysningen i parker och bostadsområden måsteförbättras. Man kan skapa färre och lägre buskage påoffentliga platser, ha överskådliga ytor och byggagångbroar i stället för gångtunnlar. Befolkade,offentliga och gemensamma områden som stimulerartill socialt liv skall främjas. Bilgarage medsärskilda kvinnoparkeringar på upplysta platser närautgångarna kan skapas. Säkerheten i bostadsområdenakan också förbättras genom att förhindra insyn,genom att entrédörrar och fönster på bottenvåningarförses med brytbleck och genom att undvika att läggatvättstugor i källarplanet. Det bör också finnasnattliga kollektivbussar med flexibla stopp. Detviktiga är att ta vara på kunskap och erfarenhet omvilka brott som begås var samt göra det möjligt förmänniskor att se och synas och på så sätt skapatrygga miljöer.I storstadsregionerna har det varit särskilt svårtatt bygga upp ett fungerande brottsförebyggandearbete. Här är dock satsningarna särskilt viktiga.Det finns stora fördelar med ett aktivtbrottsförebyggande samarbete mellan myndigheter ochandra berörda i storstadsområdenas mer utsattabostadsområden. presenteradeBoverket rapporten , bebyggelse och planering.Rapporten hade tagits fram på uppdrag av regeringen.Tanken var att inspirera kommunerna att i sinaöversiktsplaner ta hänsyn till invånarnas säkerhetgenom att planera och bygga bort brott. Boverketvill också att varje bygglov skall prövas med tankepå om det riskerar att underlätta kriminalitet. Fåkommuner har arbetat på det här sättet och ännufärre har gjort konsekvensbeskrivningar avsäkerheten vid ny- eller ombyggnationer. Det ärviktigt att tankar tillämpas praktiskt utei kommunerna.Bostadsutskottet anser att det brottsförebyggandearbetet måste intensifieras och en helhetssyntillämpas. Regeringen bör därför uppdra åt Boverketatt för kommunerna utarbeta tydliga riktlinjer förbebyggelseinriktade hinder mot brott. nu med anslutning till motionerna1999/2000:Bo204 (c) yrkande 6, 1999/2000:Bo233 (kd)yrkande 8, 1999/2000:Ju907 (kd) yrkande 38 samt1999/2000:So320 (kd) yrkande 8 anfört ombrottsförebyggande bostadsplanering bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 15 bort haföljande lydelse:15. beträffande brottsförebyggandebostadsplaneringatt med anledning av motionerna 1999/2000:Bo204yrkande 6, 1999/2000:Bo233 yrkande 8,1999/2000:Ju907 yrkande 38 samt 1999/2000:So320yrkande 8 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört,17. Äldreboende (mom. 16)(), () ochRigmor () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 16börjar med "Regeringen beslutade" och slutar med "omäldreboende" bort ha följande lydelse:Enligt bostadsutskottets mening är det viktigt attvid bostadsplanering ta hänsyn till våra äldre.Valfrihet skall gälla för deras boende. Det handlarom att kunna bo kvar i sin permanenta bostad elleratt byta till seniorboende eller särskildaboendeformer. Steget från den egna bostaden direkttill särskilda boendeformer innebär ofta en alltförstor förändring för den enskilde. Därför böralternativa idéer för äldres boende stimuleras. Fördagens äldre är det vanligt att flytta direkt frånsin bostad till ett sjukhem när hälsan börjarsvikta. Olika former av "mellanboende" måste skapas.Ett sätt att hitta andra former för äldreomsorgen äratt släppa in producent- och konsumentkooperativ.Det kan ske genom att personalen stimuleras medföretagsutbildning, konsultstöd och utveckladbeställarkompetens. Ett annat sätt är att stimulerapensionärer att starta kooperativ. Grunden måstealltid vara de enskilda människornas behov,intressen och egna initiativ. Det är i dettasammanhang viktigt att utgå från gemenskaper sominte är färdigplanerade eller innebär för storagrupper. Vid all form av bostadsplanering måste markavsättas i syfte att äldre skall kunna bo kvar i sininvanda miljö. Det är av betydelse att dessasynpunkter beaktas inom nu pågåendeberedningsarbeten.Vad utskottet nu anfört med anledning av motionerna1999/2000:Bo233 (kd) yrkande 19 samt 1999/2000:So320(kd) yrkandena 6 och 7 om äldreboende bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna. Motion1999/2000:Bo224 (s) får härigenom anses varatillgodosedd.dels att utskottets hemställan under 16 bort haföljande lydelse:16. beträffande äldreboendeatt med anledning av motionerna 1999/2000:Bo233yrkande 19 samt 1999/2000:So320 yrkandena 6 och7 och med avslag på motion 1999/200:Bo224 somsin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,18. Barns intressen (mom. 17)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 17börjar med "Mot denna" och slutar med "intressenavstyrks" bort ha följande lydelse:Sverige har ratificerat FN:s konvention om barnensrättigheter. Enligt utskottets mening har detta intefullt ut slagit igenom i den fysiskasamhällsplaneringen. Utskottet anser därför attregeringen bör uppmärksamma denna fråga särskilt ochåterkomma med en första redovisning i frågan i dentill innevarande år utlovade skrivelsenangående barn.Vad utskottet nu anfört med anledning av motion1999/2000:Bo204 (c) yrkande 13 i motsvarande del ombarns intressen bör som sin mening geregeringen till känna. Härigenom får motion1999/2000:Bo522 (v) yrkande 1 anses varatillgodosedd.dels att utskottets hemställan under 17 bort haföljande lydelse:17. beträffande barns intressenatt med anledning av motion 1999/2000:Bo204 yrkande13 i motsvarande del och med avslag på motion1999/2000:Bo522 yrkande 1 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,19. Byggnaders kulturella ocharkitektoniska värden (mom. 18)(), () ochYvonne () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 18börjar med "Utskottets tidigare" och slutar med"värden avstyrks" bort ha följande lydelse:De ovan redovisade åtgärderna är enligtbostadsutskottets mening inte tillräckliga.Ombyggnads- och förtätningsverksamhet berör oftamiljöer som många vill bevara. Mot bakgrund häravär det viktigt att det finns instrument för attsäkerställa att åtgärder i sådana miljöer görs påett sätt som inte äventyrar de kulturhistoriska ochestetiska värdena. Ambitionen i detta sammanhang bördärför vara att för kommande generationer bevarasåväl värdefulla kulturmiljöer som enskildabyggnader som utgör prov på olika tiders arkitektur.Arkitekturen är ett av många uttryck för skiftandetiders livsstil och levnadsförhållanden. Den utgören viktig del i vårt kulturarv som är väl värd attbevara. antog etthandlingsprogram för arkitektur, formgivning ochdesign. Även om detta program är ett steg i rättriktning är det inte tillräckligt. Det bör därförvidtas åtgärder för att ytterligare stärka skyddetför de byggnader och miljöer som återspeglar olikatidsepokers arkitektur.Enligt utskottets uppfattning motiverar den viktsom tillmäts arkitekturen att insatser görs för atttrygga att också dagens byggnader och anläggningarges en god estetisk utformning. Det är sedan längeväl känt att för ögat och sinnet tilltalande miljöerstimulerar och attraherar människor på ett positivtsätt. Av en god arkitektur och en konstnärligutsmyckning av hög kvalitet följer inte bara ettökat välbefinnande för dem som vistas i sådanamiljöer utan också minskad förstörelse, klotter ochannan vandalisering. Det är därför av största viktatt åtgärder för att åstadkomma ett byggande meddenna inriktning vidtas.Vad utskottet nu med anslutning till motion1999/2000:Bo233 (kd) yrkande 6 anfört om byggnaderskulturella och arkitektoniska värden bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 18 bort haföljande lydelse:18. beträffande byggnaders kulturella ocharkitektoniska värdenatt med anledning av motion 1999/2000:Bo233 yrkande6 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,20. Bevarandefrågorna i planeringen(mom. 19)(), (), RigmorStenmark (c) och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 18börjar med "delar" och på s. 19slutar med "i planeringen" bort ha följande lydelse:I arbetet för att ge en byggnad eller ett områdeett lagstadgat skydd finns ett antal lagar atttillgå. Enstaka byggnader och bebyggelsemiljöer kanenligt kulturminneslagen byggnadsminnesförklaras.Den lagen ger den starkaste formen av lagskydd.Miljöbalken gör det möjligt att peka ut unikakulturmiljöer som är av riksintresse. Plan- ochbygglagen ger vidare kommunerna möjligheter att pekaut värdefulla kulturmiljöer vars skydd kanpreciseras i detaljplaner och områdesbestämmelser.Det är av största vikt att alla intressenter, intebara myndigheter och stora aktörer, ges möjlighetatt delta i samråd och påverkan.Endast ett fåtal byggnader och bebyggelseområdenfrån tiden efter är i daglagskyddade. Det bör därför göras eninventering av efterkrigstidens bebyggelse för attfå en översikt över även dessa årtiondens värdefullabebyggelse.Vad utskottet nu med anslutning till motion1999/2000:Bo204 (c) yrkande 12 anfört ombevarandefrågorna i planeringen bör somsin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 19 bort haföljande lydelse:19. beträffande bevarandefrågorna iplaneringenatt med anledning av motion 1999/2000:Bo204 yrkande12 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,21. Transportminimerande samhällsplanering(mom. 20)(), () och HelenaHillar () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 19börjar med "behandlade" och slutarmed "transportminimerande samhällsplanering" bort haföljande lydelse:Samhällsplanering är ett nyckelredskap för attminska behovet av vägtransporter samt göratransportslag med små utrymmeskrav och goda miljö-egenskaper, framför allt gång-, cykel- ochkollektivtrafik, mer attraktiva.Sedan 1950-talet har det svenska samhälletplanerats och byggts efter ett ökande innehav avbilar.