bet · GN01LU21 · 2000-04-27 00:00:00 — Ångerfristen skall dock tidigast börja löpa när konsumenten hartagit emot viss i lagen angiven information, bl.a. om villkoren för och for-merna för att utöva ångerrätten. Vid distansavtal skall gälla en yttersta tids-gräns för att utöva ångerrätten (15 och 16 §§).I motion L21 anför m.fl. (m) att det saknas skäl att bestäm-ma en annan ångerfrist än de som följer av distansavtalsdi-rektivet. Motionärerna menar att det, med hänsyn till att det konsumenträtts-liga området till stor del är reglerat genom EG-direktiv, framstår som oprak-tiskt att inte tillämpa standardenheten på området, dvs. Därtillkommer den oförutsägbarhet som drabbar näringsidkaren med en så långångerfrist som . I motionen yrkas att - vid avslagpå yrkande 1 i motion L21 - skall besluta om en sådan ändring i regeringenslagförslag som innebär att ångerfristen bestäms (yrkande5, delvis).Enligt utskottets uppfattning bör, som föreslås av regeringen och som inteheller ifrågasätts av motionärerna, ångerfristen vara densamma vid di-stansavtal och vid hemförsäljningsavtal. Detta innebär att fristen måste upp-gå till minst , vilket i praktiken kan komma att motsvara nio,tio eller i vissa fall ännu fler kalenderdagar, beroende på när ångerfristenbörjar löpa i förhållande till när olika helgdagar infaller. I distansavtalsdirtivet anges visserligen ångerfristen i arbetsdagar, vilket kan tala för att enmotsvarande frist införs i distansavtalslagen. Inget hindrar dock att ånger-fristen trots detta bestäms i kalenderdagar, så länge det säkerställs att fristinte understiger föreskrivna sju arbetsdagar.Som påpekats i propositionen innebär en tidsfrist uttryckt i arbetsdagarosäkerhet om när fristen löper ut. En sådan frist stämmer även illa överensmed nordisk lagstiftningstradition. Därtill kommer att kalenderdagar redanförekommer i annan konsumenträttslig lagstiftning på gemenskapsnivå. Somexempel kan nämnas att ångerfristen i och rådets direk-tiv (94/47/EG) om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal omnyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis anges i kalenderdagar.Även i de utkast till direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster tikonsumenter som bereds inom EU används kalenderdagar föratt beräkna ångerfristens längd.Mot bakgrund av vad nu anförts delar utskottet regeringens uppfattning attångerfristen bör uttryckas i kalenderdagar. Utskottet ansluter sig även tillbedömningen att en ångerfrist uttryckt i kalenderdagar, för att säkert uppfylladistansavtalsdirektivets krav, bör bestämmas , kompletterad medett förbehåll om att konsumenten alltid har rätt till en ångerfrist om sju ar-betsdagar.Utskottets ställningstagande innebär att bör anta propositionenslagförslag såvitt nu är i fråga och avslå motion L21 yrkande 5 i denna del.Som redovisats i det föregående gäller enligt 4 § första stycket hemförsälj-ningslagen att en näringsidkare vid avtalets ingående skall lämna konsu-menten en handling där denne informeras om innehållet i lagen samt omnamn och adress på näringsidkaren. Konsumenten skall skriva under ettexemplar av handlingen som bekräftelse på att han eller hon har tagit emotden. Informationshandlingen skall vara åtföljd av en s.k. ångerblankett, attanvändas vid utövandet av ångerrätten. Om föreskrifterna i 4 § inte iakttas, ärkonsumenten enligt 5 § inte bunden av avtalet. Denna regel saknar motsva-righet både i distansavtals- och hemförsäljningsdirektivet. I propositionengör regeringen bedömningen att den nuvarande ogiltighetsregeln i 5 § hem-försäljningslagen inte bör tas in i distansavtalslagen.Enligt artikel 6.1 i distansavtalsdirektivet gäller en yttersta gräns om tremånader för utövande av ångerrätten. Regeln innebär att det inte är möjligtatt utöva någon ångerrätt sedan det har gått , oavsett om ånger-rätten har börjat löpa eller inte. Enligt direktivet skall tremånadersfristenräknas fr.o.m. den tidpunkt då konsumenten tagit emot varan eller när ettavtal om en tjänst ingicks. Någon motsvarande yttersta tidsgräns finns inte ihemförsäljningsdirektivet eller hemförsäljningslagen.Enligt vad som anförts i propositionen framstår det - inte minst av förut-sägbarhetsskäl - som rimligt att införa en yttersta tidsgräns för utövande avångerrätten vid distansavtal, särskilt vid köp på Internet. En sådan regelföreslås därför. Införandet av en yttersta tidsgräns i kombi-nation med upphävandet av nu gällande ogiltighetsregel i hemförsäljningsla-gen skulle dock, enligt regeringens bedömning, innebära en försämring avnuvarande konsumentskydd vid avtal som ingås per telefon. För det fallkonsumenten vid ett distansavtal inte har erhållit information om ångerrättenoch om formerna för dess utövande föreslår regeringen att den yttersta tids-gränsen för utövande av ångerrätten skall vara , räknat från den tidpunktdå fristen egentligen skulle ha börjat löpa, dvs. när konsumenten tog emotvaran eller en väsentlig del därav, eller ingick ett avtal om en tjänst. Avserden bristande informationen något annat än ångerrätten skall dock enligtlagförslaget den yttersta tidsgränsen för utövande av ångerrätten vara tremånader. I fråga om hemförsäljningsavtal föreslås inte någon motsvarandeyttersta gräns, vilket innebär att så länge näringsidkaren inte har uppfyllt siinformationsplikt, konsumenten har rätt att frånträda avtalet (16 §).I motion L21 av m.fl. (m) anförs att regeringens förslag attutsträcka distansavtalsdirektivets tremånadersfrist till i vissa fall instår i rimlig proportion till den skada, kostnad och besvär detta kommer attleda till för näringsidkarna. Motionärerna anser vidare att avsaknaden av enyttersta tidsgräns vid hemförsäljningsavtal är orimlig och skapar en onödigrättsolikhet inom den inre marknaden. I motionen yrkas att - vidavslag på motion L21 yrkande 1 - skall besluta om en ändring av regeringenslagförslag i enlighet med det anförda (yrkande 5, delvis).Vad först gäller frågan om utformningen av den yttersta gränsen för utöv-ande av ångerrätten vid distansavtal finner utskottet inte skäl att göra annanbedömning än den regeringen gjort. Följden av bristande information omångerrätten bör således vara en till förlängd frist och i andra fall avbristande information, en längsta frist . När det sedan gällermotionskravet på att det bör införas en yttersta tidsgräns för utövande avångerrätt även vid hemförsäljningsavtal kan utskottet inte finna annat än attdetta inte är möjligt enligt hemförsäljningsdirektivet. Ett bifall till motionsyrkandet i detta avseende skulle nämligen innebära mindre förmånliga reglerför konsumenten än vad direktivet stadgar, något som utskottet inte kan ställasig bakom. Därtill kommer att den föreslagna ordningen framstår som väl-motiverad i sak, särskilt mot bakgrund av att nuvarande civilrättsliga sank-tion vid bristande information från näringsidkaren vid hemförsäljningsavtal,dvs. ogiltighetsregeln, upphävs.Utskottet tillstyrker med det anförda regeringens förslag såvitt nu är i frågaoch avstyrker bifall till motion L21 yrkande 5 i denna del.Näringsidkarens återbetalningsskyldighetI 10 § första stycket hemförsäljningslagen stadgas att näringsidkaren, omkonsumenten utnyttjar sin ångerrätt, skall lämna tillbaka vad konsumentenhar betalat. Inom vilken tidsfrist återbetalningen skall ske regleras inte. I dproposition som låg till grund för hemförsäljningslagen uttalades dock, utanerinran från sida, att näringsidkaren torde ha en skälig tidsfrist alämna tillbaka betalningen (prop. 1981/82:40 s. 37, bet. LU 14).Konsumenten har enligt samma bestämmelse en s.k. detentionsrätt vid ut-övandet av ångerrätten, vilket innebär att konsumenten har rätt att behållavaran till dess att återbetalning skett från näringsidkaren. Återbetalningsskyldighetens inträde är således inte beroende av att konsumenten först återsän-der varan. Av 10 § andra stycket hemförsäljningslagen framgår vidare attkonsumenten kostnadsfritt får behålla varan bl.a. om inte återbetalning skerinom från den dag då ångerveckan började löpa.I artikel 6.2 i distansavtalsdirektivet föreskrivs att näringsidkarens återbe-talning skall ske möjligt och i varje fall senast . Ut-gångspunkten för fristens beräkning regleras inte närmare i distansavtalsdi-rektivet. Inte heller hemförsäljningsdirektivet ger någon ledning i detta avse-ende.Regeringen förslår i propositionen att näringsidkarens återbetalningsskyl-dighet, såväl vid distansavtal som vid hemförsäljningsavtal, skall preciseras ienlighet med artikel 6.2 i distansavtalsdirektivet på så sätt att återbetalningskall ske möjligt och senast . Beträffande frågan omåterbetalningsskyldighetens inträde anser regeringen när det gäller hemför-säljningsavtal och avtal ingångna per telefon - samma avtalstyper som i dagomfattas av hemförsäljningslagen - att nuvarande ordning bör behållas.Detta innebär att återbetalningen i dessa fall skall ske senast inom 30 dagarfrån det att näringsidkaren tog emot konsumentens meddelande om att avta-let frånträtts. Vid andra former av distansavtal än de som ingås vid telefon-samtal bör fristen, enligt regeringens förslag, däremot börja löpa den dag dånäringsidkaren tog emot varan, vilket ligger i linje med nu gällande praxisinom postorderbranschen. I fråga om tjänster föreslås i sistnämnda fall avdistansavtal återbetalningsfristen börja löpa då näringsidkaren tagit emotkonsumentens meddelande om att avtalet frånträtts. Om näringsidkaren vidhemförsäljningsavtal eller avtal som sluts vid telefonsamtal inte fullgör sinåterbetalningsskyldighet räknat från den dag då ångerfris-ten började löpa, får konsumenten enligt lagförslaget under vissa förutsätt-ningar, som i allt väsentligt motsvarar vad som gäller enligt hemför-säljningslagen, kostnadsfritt behålla egendomen (18 och 19 §§).I motion L20 av och (båda kd) anförs attbåda parterna bör ta sin del av ansvaret vid ett köp, inklusive leveransdelen.Motionärerna anser att en köpare givetvis skall ha en ångerrätt med rätt att fåtillbaka betalningen för själva varan. Eftersom det är konsumenten som harbegärt att varan skall sändas till denne, bör emellertid återbetalningsskyldig-heten inte omfatta andra delar av det erhållna beloppet än vad som avsersjälva varan. Det bör således inte vara obligatoriskt att återbetala vad konsu-menten har erlagt för exempelvis transporten av varan och näringsidkarensadministration m.m. Motionärerna yrkar att skall besluta om enändring i regeringens lagförslag i enlighet med det anförda (yrkande 2).Stig Rindborg m.fl. (m) menar i motion L21 att regeringens förslag beträf-fande näringsidkarens återbetalningsskyldighet vid hemförsäljningsavtal ochavtal vid telefonförsäljning ger stora möjligheter till missbruk från konsu-mentens sida. Motionärerna anser att näringsidkarens återbetalningsskyldig-het, i likhet med vad som föreslås beträffande övriga distansavtal, bör inträdaförst då varan återsänts till näringsidkaren och att konsumenten inte skallkunna behålla varan vid försenad återbetalning. För det fall konsumenten villförsäkra sig om återbetalning föreslår motionärerna att detta sker genom attvaran återsänds per postförskott. I motionen yrkas att - vid avslagpå motion L21 yrkande 1 - skall besluta om en ändring i regeringens lagför-slag i enlighet med vad som har anförts om kvarhållande av vara vid förse-nad återbetalning (yrkande 6).Rolf och (båda kd) argumenterar i motion L20för en liknande lösning. Det är, enligt motionärernas mening, inte befogat attkonsumenter som ångrar sitt köp skall ha en rätt att behålla varan till dess atåterbetalning skett. Båda parterna bör i stället fullfölja sina skyldighetersnarast och vardera parten återsända varan respektive återbetala köpeskil-lingen möjligt. Motionärerna yrkar att skall besluta om enändring i regeringens lagförslag i enlighet med vad som anförts om återbe-talning och återsändande av vara vid utövande av ångerrätten (yrkande 3).Vad först gäller frågan om vilket belopp som näringsidkaren skall varaskyldig att återbetala, som aktualiserats i motion L20 yrkande 2, erinrarutskottet om att återbetalningsskyldigheten, enligt artikel 6.2 i distansavtalsdirektivet, avser de belopp som konsumenten har betalat till näringsidkaren.Vidare föreskrivs att återbetalningen skall ske kostnadsfritt och att den endakostnad som får läggas på konsumenten på grund av att han utövar sin ånger-rätt är den direkta kostnaden för att skicka tillbaka varan. Enligt regeringensbedömning i propositionen innebär denna artikel att det inte är möjligt attbegränsa näringsidkarens återbetalningsskyldighet till att endast avse köpe-skillingen. Detta kommer till uttryck i lagförslagets 19 § första stycke.En annan tolkning av direktivet, som ligger i linje med vad som anförts imotion L20 yrkande 2, har under ärendets beredning både i utskottet ochRegeringskansliet förts fram av . Föreningenanser att regeringen har feltolkat direktivet och att förbudet i distansavtalsdrektivets artikel 6.2 endast avser kostnader som har uppkommit på grund avatt konsumenten utövar sin ångerrätt. Direktivet innebär således, enligt för-eningens uppfattning, inte hinder mot att kostnader som uppkommit på annangrund än ångerrättens utövande, exempelvis vid den ursprungliga transportenav varan till konsumenten, läggs på denne.Enligt utskottets mening är inte tolkningen av den nu aktuella direktivbe-stämmelsen självklar, och ytterst är detta en fråga för attavgöra. Utskottet noterar dock att det i artikel 6.2 inte görs någon skillnad phur kostnaden har uppkommit. Förbudet mot att lägga kostnader på konsu-menten på grund av att ångerrätten utövats gäller således, enligt artikelnsuttryckliga ordalydelse, oavsett hur kostnaden har uppkommit. Denna om-ständighet talar enligt utskottets uppfattning för den lösning som valts avregeringen. Betydelsen av direktivets ordalydelse i denna del bör dock inteöverdrivas, och skäl kan också anföras till stöd för den tolkning som fram-förts av motionärerna. Som tidigare redovisats medger distansavtalsdirektivetmedlemsstaterna att behålla eller införa strängare regler till konsumenternasförmån, och oavsett vilken tolkning direktivet bör ges i denna del ansluter sigutskottet till den lösning regeringen har valt.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L20 yrkande 2.När det sedan gäller frågan om tidpunkten för inträdet av näringsidkarensåterbetalningsskyldighet, som tas upp i motion L20 yrkande 3, konstaterarutskottet, såvitt gäller hemförsäljningsavtal och distansavtal som ingås pertelefon, att den föreslagna regleringen i allt väsentligt motsvarar vad somredan gäller enligt hemförsäljningslagen. Ett bifall till motionärernasyrkande skulle således innebära en försämring av konsumentskyddet på dettaområde som utskottet inte är berett att ställa sig bakom. Vad gäller övrigadistansavtal får motionsyrkandet i huvudsak anses tillgodosett genom propo-sitionens förslag i denna del.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L20 yrkande 3.Även i fråga om det spörsmål som aktualiseras i motion L21 yrkande 6 -konsumentens rätt att vid hemförsäljningsavtal och avtal vid telefonförsälj-ning kvarhålla egendomen vid försenad återbetalning - kan konstateras attregeringens förslag i huvudsak står i överensstämmelse med gällande rätt ochatt motionärernas förslag innebär en omotiverad försämring av konsument-skyddet, en konsekvens som utskottet vill förhindra.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till yrkande 6 i motion L21.Kostnader för återsändandeEnligt 9 § första stycket hemförsäljningslagen gäller att konsumenten,vid utövande av ångerrätten, skall hålla varan tillgänglig på den plats där denhar tagits emot. Det ankommer sedan på näringsidkaren att hämta varan. Omvaran har sänts till konsumenten per post, gäller enligt 9 § andra stycket attkonsumenten skall sända tillbaka varan, dock under förutsättning att nä-ringsidkaren tillhandahåller en lämplig förpackning och att konsumenten intebehöver betala för porto. Kostnaden vilar således även här på näringsidkaren.Frågan om vem av parterna som skall svara för återsändandekostnadenregleras inte i distansavtalsdirektivet. Däremot stadgas, som påpekats i detföregående, i artikel 6.2 distansavtalsdirektivet att den enda kostnad som fårläggas på konsumenten på grund av att denne utövar sin ångerrätt är kostna-den för återsändandet av en vara.I propositionen föreslås att vid hemförsäljningsavtal och distansvtal somslutits per telefon näringsidkaren skall utge skälig ersättning till konsumenteför dennes kostnader att sända tillbaka varan (19 § andra stycket). Vad gällerandra fall av distansavtal än per telefon förutsätts däremot att konsumentensjälv skall svara för återsändandekostnaden.För det fall att näringsidkaren, enligt avtal med konsumenten, levererat enersättningsvara skall näringsidkaren dock alltid, i enlighet med vad somföreskrivs i artikel 7.3, betala skälig ersättning till konsumenten för denneskostnader att sända tillbaka varan (19 § fjärde stycket).Stig Rindborg m.fl. (m) anser i motion L21 att det från samhällsekonomis-ka utgångspunkter är oacceptabelt att näringsidkarna generellt sett skall ståför konsumentens kostnader i samband med utövandet av ångerrätten. För-slaget i propositionen kommer, enligt motionärerna, att skapa betydandemerkostnader då antalet ångerfall ökar. I motionen yrkas att - vidavslag på yrkande 1 i motion L21 - skall besluta om en sådan ändring i rege-ringens lagförslag som går ut på att kostnaden för återsändande vid utövandeav ångerrätten skall läggas på konsumenten (yrkande 7).Utskottet konstaterar först, såvitt avser distansavtal som inte ingåtts pertelefon, att motionärernas önskemål i huvudsak redan är uppfyllt genomregeringens lagförslag. Att ålägga konsumenten kostnadsansvaret för åter-sändande av en ersättningsvara torde komma i konflikt med vad som före-skrivs i artikel 7.3 distansavtalsdirektivet. I övriga fall överensstämmer för-slaget i huvudsak med vad som redan gäller enligt hemförsäljningslagen.Utskottet är inte berett att föreslå någon ändring i regeringens lagförslagsom leder till ett försämrat konsumentskydd i förhållande till vad som gäller idag.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L21 yrkande 7.Undantag för idrottsevenemangI artikel 7 distansavtalsdirektivet finns närmare bestämmelser om näringsid-karens fullgörelse av avtalet. Av artikel 7.1 och 7.2 framgår att näringsidka-ren skall fullgöra beställningen senast från den dag då konsu-menten lämnade den till näringsidkaren. Om näringsidkaren underlåter attfullgöra sin del av avtalet på grund av att den beställda varan eller tjänsteninte är tillgänglig skall konsumenten informeras om detta. Konsumentenskall vidare möjligt, och i vart fall , få tillbaka de be-lopp som han eller hon har betalat.I artikel 3.2 ges medlemsstaterna en möjlighet att föreskriva att en nä-ringsidkare i undantagsfall kan förbehålla sig rätten att under särskilda om-ständigheter inte tillämpa bestämmelserna om avtalets fullgörelse i artikel7.2. Enligt vad som redovisas i propositionen tillkom artikel 3.2 bl.a. för atttillåta arrangören av Wimbledontennisen och vissa andra sportarrangemangrätten att inte betala tillbaka biljettkostnader för tävlingsdagar som helt elldelvis regnat bort.I propositionen föreslås inte någon undantagsmöjlighet i enlighet med arti-kel 3.2 distansavtalsdirektivet.I motion L19 av och (båda m) understryksidrottens betydelse, såväl för de utövande som för intresserade åskådare.Motionärerna anser att undantagsmöjligheten i artikel 3.2 bör införas i di-stansavtalslagen och yrkar att skall ge regeringen i uppdrag attåterkomma med ett lagförslag i enlighet med det anförda.Även m.fl. (m) anser i motion L21 att det är av största viktatt de arrangörer som organiserar större idrottsevenemang ges möjlighet attförbehålla sig rätten att inte återbetala biljettkostnader. Motionärerna yrkaratt - vid avslag på motion L21 yrkande 1 - skall besluta om enändring i regeringens lagförslag i enlighet med vad som har anförts (yr-kande 8).Sveriges Riksidrottsförbund har i en skrivelse till utskottet anfört att un-dantagsmöjligheten i artikel 3.2 bör inarbetas i den svenska lagstiftningenoch därvid pekat på vissa negativa konsekvenser för idrottens del som rege-ringens ställningstagande innebär.Enligt utskottets mening föreligger behov av en noggrannare analys avfrågan om undantag för idrottsevenemang. Det bör ankomma på regeringenatt omgående initiera ett sådant arbete. Om det därvid skulle visa sig attföreliggande lagförslag får sådana konsekvenser som angetts i motionernaoch i skrivelsen från och att det föreligger behovav att i distansavtalslagen införa en undantagsmöjlighet i enlighet med artikel3.2 i distansavtalsdirektivet utgår utskottet från att regeringen åter-kommer till med erforderliga lagförslag.Vad utskottet sålunda anfört med anledning av motionerna L19 och L21yrkande 8 bör som sin mening ge regeringen till känna.Omförhandling av direktivenStig Rindborg m.fl. (m) påpekar i motion L21 att distansavtalsdirektivetbeslutades innan Internet blivit en faktor att räkna med på distansavtalsområ-det. Direktivet är, enligt motionärerna, inte anpassat för den nya handelssitu-ation som har uppkommit där konsumenterna själva söker upp butiker påInternet för att sedan ta initiativ till köp. Det är alltså inte fråga om att ksumenten blir överraskad av näringsidkaren. Motionärerna menar att direkti-vet omyndigförklarar konsumenten på ett sätt som kommer att leda till ettmindre varuutbud på och dyrare varor på grund av de kostnaderdirektivets krav kommer att vålla näringsidkarna. I motionen yrkas - vidavslag på motion L21 yrkande 1 - att skall ge regeringen i uppdragatt verka för att både distansavtalsdirektivet och hemförsäljningsdirektivetomförhandlas i enlighet med vad som har anförts (yrkandena 2 och 3).Som motionärerna påpekar, och som även poängterats i propositionen, ut-arbetades distansavtalsdirektivet vid då den kanske viktigaste formenav elektronisk handel, dvs. handel på Internet, ännu inte alls var lika utveck-lad som den är . Arbetet med direktivet påbörjades ochavslutades . har både den tekniska och kommersiellautvecklingen, såsom också anförts i motionen, förändrats väsentligt, och dettorde vara ostridigt att distansavtalsdirektivet inte i alla avseenden svarar mdagens förhållanden.Utskottet kan inte finna annat än att regeringen är medveten om dessa för-hållanden. I propositionen anförs att det förslag till genomförande av direkti-vet som läggs fram är mycket detaljerat och inrymmer ställningstaganden ien rad frågor där bedömningen av vilka lösningar som är lämpligast ibland ärosäkra. Regeringen avser därför att tidigt göra en utvärdering av lagen. Ut-skottet anser för sin del att det är angeläget att den aviserade utvärderingenkommer till stånd och förutsätter att de synpunkter somförts fram av motionärerna på olika sätt kommer att aktualiseras och upp-märksammas under utvärderingsarbetet.I sammanhanget bör även nämnas att kommissionen enligt distansavtalsdi-rektivets artikel 15.4 skall lägga fram en rapport för ochrådet om direktivets genomförande med eventuella förslag till förändringarsenast . Enligt uppgift pågår också arbete inom kommissio-nen med att anpassa hemförsäljningsdirektivet till bestämmelserna i di-stansavtalsdirektivet, och frågan har utretts på kommissionens uppdrag underhösten 1999 av en särskild expertgrupp. Gruppen redovisade sitt uppdrag i enomfattande promemoria i december 1999.Mot bakgrund av vad som har redovisats finner utskottet inte skäl attförorda någon särskild åtgärd från sida med anledning av motionL21 yrkandena 2 och 3, som således bör avslås.Utöver vad utskottet anfört i det föregående föranleder propositionen ochmotionerna inte några uttalanden från utskottets sida. beträffande avslag på propositionenatt avslår motion 1999/2000:L21 yrkande 1,res. 1 (m)2. beträffande konsekvensanalysatt avslår motion 1999/2000:L21 yrkande 10,res.