bet · GN01LU21 · 2000-04-27 00:00:00 — Lag om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 1999/2000:89 Lagom konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal, jämte tremotioner som har väckts med anledning av propositionen.I propositionen föreslås att skall anta en lag om konsumentskyddvid distansavtal och hemförsäljningsavtal. Härigenom genomförs i svenskrätt och rådets direktiv (97/7/EG) om konsumentskyddvid distansavtal, det s.k. distansavtalsdirektivet. Den föreslagna lagen inne-håller också bestämmelser om hemförsäljning och ersätter den nuvarandehemförsäljningslagen från år 1981.Den nya lagstiftningen är avsedd att träda i kraft den 1 juni 2000.I ett av motionsyrkandena yrkas avslag på propositionen. I övriga motions-yrkanden förespråkas andra lösningar än de som regeringen har föreslagit föratt genomföra distansavtalsdirektivet i svensk rätt.Sveriges Auktionsföretags Förening har inkommit med en skrivelse i ären-det, och företrädare för föreningen har inför utskottet framfört synpunkter påregeringens lagförslag. I ärendet har därutöver inkommit skrivelser, en frånSvenska , en från , enfrån och en från Riksidrottsförbund.Utskottet tillstyrker bifall till propositionen. Med anledning av två mo-tionsyrkanden förordar utskottet ett tillkännagivande som gäller undantag idistansavtalslagen för idrottsevenemang. Övriga motionsyrkanden avstyrks.Till betänkandet har fogats tio reservationer och ett särskilt yttrande. I proposition 1999/2000:89 föreslår regeringen () - efterhörande av Lagrådet - att antar de i propositionen framlagda för-slagen till1. lag om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal,2. lag om ändring i prisinformationslagen (1991:601).Lagförslagen har intagits som bilaga 1 i betänkandet. 1999/2000:L19 av och () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring som i motionenanförts om de undantagsfall då näringsidkare kan förbehålla sig rätten attslippa betala tillbaka biljettintäkter för evenemang.1999/2000:L20 av och () vari yrkas1. att beslutar att även auktioner av traditionell typ "över nätet"skall undantas från lagens tillämpningsområde,2. att beslutar i enlighet med vad som anförts i motionen omåterbetalning av inbetalda medel för administration, transport m.m. vid ut-nyttjande av ångerrätten,3. att beslutar i enlighet med vad som anförts i motionen omåterbetalning och återsändande av vara vid utnyttjande av ångerrätten.1999/2000:L21 av m.fl. (m) vari yrkas1. att avslår proposition 1999/2000:89,2. att - vid avslag på yrkande 1 - som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om omförhandling av Europaparlamentetsoch rådets direktiv (97/7/EG) om konsumentskydd vid distansavtal,3. att - vid avslag på yrkande 1 - som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om omförhandling av rådets direktiv(85/577/EEG) för att skydda konsumenten i de fall då avtal ingås utanförfasta affärslokaler,4. att - vid avslag på yrkande 1 - beslutar om sådan ändring en-ligt vad i motionen anförts om undantag för samtliga auktioner,5. att - vid avslag på yrkande 1 - beslutar om sådan ändring en-ligt vad i motionen anförts om ångerrättens tidsutdräkt,6. att - vid avslag på yrkande 1 - beslutar i enlighet med vad imotionen anförts om kvarhållande av vara vid försenad återbetalning,7. att - vid avslag på yrkande 1 - som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om återsändningskostnader vid utnyttjandeav ångerrätt,8. att - vid avslag på yrkande 1 - beslutar om sådan ändring en-ligt vad i motionen anförts om de undantagsfall då näringsidkare kan förbe-hålla sig rätten att slippa betala tillbaka biljettintäkter för evenemang,9. att - vid avslag på yrkande 1 - beslutar i enlighet med vad imotionen anförts om lägsta beloppsgräns,10. att - vid avslag på yrkande 1 - som sin mening ger regering-en till känna vad i motionen anförts om bristen på konsekvensanalys. InledningUnder har en lång rad lagstiftningsåtgärder vidtagits isyfte att stödja konsumenter och stärka deras ställning på marknaden. Somett led i detta arbete beslutade att anta lagen (1971:238)om hemförsäljning m.m. (prop. 1971:86, bet. LU10, rskr. I lagen fannssärskilda bestämmelser till skydd för konsumenterna vid yrkesmässig för-säljning av lös egendom för enskilt bruk vid hembesök eller på annan platsän säljarens eller ombudets fasta försäljningsställe. Även tjänster omfattadesi viss utsträckning av lagen. Genom hemförsäljningslagen infördes i svenskrätt en möjlighet för en konsument att under vissa förutsättningar frånträdaett avtal, den s.k. ångerrätten.År 1981 beslutade att anta en ny hemförsäljningslag (1981:1361), som trädde i kraft (prop. 1981/82:40, bet. LU14, rskr.95). Den nya lagen, som alltjämt är gällande, bygger i stor utsträckning på1971 års lag och är tillämplig då näringsidkare yrkesmässigt överlåter ellerupplåter lös egendom eller utför tjänster till konsumenter för huvudsakligenenskilt bruk, om avtalet ingås vid hembesök, vid telefonsamtal, eller underen av näringsidkaren organiserad utflykt till en plats utanför dennes fastaförsäljningsställe. Lagen gäller såväl kontant- som kreditköp under förutsätt-ning att det sammanlagda belopp som konsumenten skall betala överstiger300 kr. Konsumenten ges i lagen en rätt att inom frånträda ett avtalgenom ett skriftligt meddelande om detta till näringsidkaren. Säljaren ärskyldig att lämna konsumenten skriftlig information om innehållet i lagensamt en ångerblankett att användas vid utövande av ångerrätten. Överlämnasinte handlingarna inom föreskriven tid och på föreskrivet sätt är avtalet intebindande för konsumenten.Inom EU har bedrivits arbete i syfte att stödjakonsumenterna. beslutade rådet ett direktiv om konsumentskydd vidavtal som ingås utanför näringsidkarens fasta försäljningsställe (85/577/EEG), det s.k. hemförsäljningsdirektivet. Direktivet innehåller bestämmelserom bl.a. ångerrätt och informationskrav som i allt väsentligt motsvarar vadsom följer av hemförsäljningslagen. Till skillnad från hemförsäljningslagenomfattar dock direktivet inte telefonförsäljning. I hemförsäljningsdirektivetfinns inte heller några regler som innebär att ett avtal är ogiltigt vid bristainformation från näringsidkarens sida. Direktivet är ett s.k. minimidirektiv,vilket innebär att det står medlemsstaterna fritt att införa eller behållasträngare regler till förmån för konsumenterna i den nationella lagstiftningen,dock endast under förutsättning att reglerna står i överensstämmelse medgemenskapsrätten i övrigt. föranleddde endast vissa mindreomfattande ändringar hemförsäljningslag (prop. 1991/92:167, bet.1992/93:LU3, rskr. 22).År 1997 beslutade och rådet ett direktiv om konsu-mentskydd vid distansavtal (97/7/EG). Distansavtalsdirektivets syfte är entillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om di-stansavtal som träffas mellan konsumenter och näringsidkare. Direktivet ärutformat med bl.a. hemförsäljningsdirektivet som förebild och kan ses somen del av de åtgärder som vidtagits inom EU i syfte attytterligare stärka konsumenternas ställning på den inre marknaden.I artikel 2 ges den för direktivets tillämpningsområde centrala definitionenav distansavtal. Av definitionen framgår att det skall vara fråga om ett avtalsom ingås mellan en näringsidkare och en konsument inom ramen för ett avnäringsidkaren organiserat system för att träffa avtal på distans. Fram till atavtalet träffas får, inbegripet ingående av själva avtalet, för att direktivetskall vara tillämpligt, uteslutande användas en eller flera tekniker för di-stanskommunikation. Härmed avses tekniker som kan användas för ingåendeav avtal utan att parterna är fysiskt närvarande. Vidare framgår avdefinitionen att det skall vara fråga om avtal om varor eller tjänster. Finansiella tjänster, exempelvis försäkrings- och banktjänster, omfattas dock inte avdirektivet.I direktivet finns bestämmelser om näringsidkarens informationsskyldighet(artiklarna 4 och 5), konsumentens ångerrätt (artikel 6), näringsidkarensfullgörelse av ett träffat avtal (artikel 7), betalning med kort (artikel 8), lrans utan föregående beställning (artikel 9), begränsningar i användningenav vissa kommunikationsmedel (artikel 10) samt medlemsstaternas skyldig-het att se till att det i konsumenternas intresse finns tillräckliga och effektmedel för att säkerställa efterlevnaden av bestämmelserna i direktivet (artikel11). Direktivet innehåller vidare bestämmelser om att reglerna skall varatvingande till konsumentens förmån (artikel 12.1), att konsumenten inte fårberövas det skydd som direktivet ger genom att hänvisa till en lag i en icke-medlemsstat (artikel 12.2) samt att direktiv som reglerar speciella former avdistansavtal skall tillämpas i stället för distansavtalsdirektivet (artikel 13)likhet med hemförsäljningsdirektivet är distansavtalsdirektivet ett s.k. mini-midirektiv och medger således medlemsstaterna att behålla eller införasträngare regler till konsumentens förmån (artikel 14).Direktivet, som trädde i kraft , skall genomföras av med-lemsstaterna (artikel 15.1).Som nämnts omfattar distansavtalsdirektivet inte finansiella tjänster. Förnärvarande pågår dock arbete inom EU i syfte att utarbeta ett direktiv omdistansförsäljning av finansiella tjänster mellan näringsidkare och konsu-menter. Enligt vad utskottet har erfarit kan en gemensam ståndpunkt kommaatt beslutas av rådet tidigast under hösten 2000.I sammanhanget bör även erinras om att rådet beslu-tat en gemensam ståndpunkt i fråga om ett direktiv om vissa rättsliga aspek-ter på informationssamhällets tjänster, det s.k. e-handelsdirektivet. Direktiv-förslaget innehåller bl.a. marknads-, närings- och immaterialrättsliga be-stämmelser. Den gemensamma ståndpunkten är föremål förEuropaparlamentets andra läsning, och direktivet kommer sannolikt att antasunder innevarande år.Propositionens huvudsakliga innehållPropositionen innehåller lagförslag som syftar till att genomföra Europapar-lamentets och rådets direktiv om konsumentskydd vid distansavtal(97/7/EG). I propositionen föreslås att en lag om konsumentskydd vid di-stansavtal och hemförsäljningsavtal (distansavtalslag) skall ersätta 1981 årshemförsäljningslag. Lagen skall vara tvingande till konsumentens förmån.Distansavtalslagen föreslås gälla för avtal varigenom en näringsidkareöverlåter eller upplåter lös egendom till eller utför tjänster åt en konsument,om avtalet ingås inom ramen för ett av näringsidkaren organiserat system föratt träffa avtal på distans och kommunikationen uteslutande sker på distans(distansavtal). Lagen kommer därmed att gälla vid avtal som träffas på Inter-net, per telefon och på andra sätt där parterna inte är fysiskt närvarande.Lagen skall också gälla för avtal som ingås vid ett hembesök eller under enav näringsidkaren organiserad utflykt till en plats utanför dennes fasta för-säljningsställe (hemförsäljningsavtal).I lagförslaget finns bestämmelser om vilken information som närings-idkaren skall lämna konsumenten vid marknadsföring och när ett avtal ingås.Lagförslaget innehåller också regler som ger konsumenten en ångerrätt under14 dagar. Om konsumenten utövar ångerrätten, skall vissa kreditavtal somhar träffats med anledning av avtalet upphöra att gälla. Lagförslaget inne-håller därutöver bestämmelser om näringsidkarens fullgörelse av avtalet ochom konsumentens skydd mot lagvalsklausuler.Därutöver innefattar propositionen även en konsekvensändring i prisin-formationslagen (1991:601).Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juni 2000.Genomförande av distansavtalsdirektivetFörslaget till genomförandet av distansavtalsdirektivet läggs fram efter ettnära nordiskt samarbete. Vid överläggningar med företrädare för ansvarigadepartement i , , och har man, enligt vad somredovisats i propositionen, sökt enas om hur direktivet bör tolkas och hur detlämpligen kan genomföras. Nordiska ministerrådets rapport, Nordisk imple-mentering av distansavtalsdirektivet (TemaNord 1998:532) har därvid beak-tats. I propositionen konstateras att överläggningarna har lett till att en betdande nordisk rättslikhet kan föreligga vid genomförandet av direktivet.Direktivet har också behandlats i en samrådsgrupp med företrädare för be-rörda myndigheter och organisationer. Därutöver har ioktober 1999 anordnat ett möte för sakkunniga inom medlemsstaternas rege-ringskanslier. Vid mötet, där var representerat, utbyttes erfarenheterav arbetet med genomförandet och diskuterades bl.a. hur vissa bestämmelserskall tolkas.Som ett led i arbetet med att genomföra direktivet har inom Justitiedepar-tementet utarbetats departementspromemorian (Ds 1999:45) Distansav-talslag. Promemorian har efter remissbehandling lagts till grund för förslageni förevarande proposition.Stig Rindborg m.fl. (m) yrkar i motion L21 att skall avslå proposi-tionen och återremittera ärendet till regeringen. Enligt motionärernas upp-fattning går regeringens lagförslag så långt utöver vad distansavtals- ochhemförsäljningsdirektiven kräver och får sådana förödande konsekvenser förden allmänna handeln att förslaget inte kan läggas till grund för lagstiftning(yrkande 1). Motionärerna anser vidare att det är obegripligt att regeringen,med hänsyn till de föreslagna reglernas effekter på näringslivet, inte harremitterat lagförslaget för en analys enligt förordningen (1998:1820) omsärskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor, dens.k. I motionen begärs - vid avslag på yrkande 1 - etttillkännagivande från sida i enlighet med det vad som anförts ombristen på konsekvensanalys (yrkande 10).Vad först gäller yrkandet om avslag på propositionen konstaterar utskottetatt enligt artikel 249 i EG-fördraget är förpliktat att senast den 4 ju2000 genomföra distansavtalsdirektivet i svensk rätt. Ett bifall till det nuaktuella motionsyrkandet skulle innebära att inte kommer att upp-fylla denna förpliktelse. Som redovisats tidigare är distansavtalsdirektivetoch hemförsäljningsdirektivet s.k. minimidirektiv och medger således med-lemsstaterna att behålla eller införa strängare regler till konsumentens för-mån. Enbart den omständigheten att regeringens lagförslag i vissa styckengår längre än vad distansavtals- och hemförsäljningsdirektiven kräver utgör,enligt utskottets mening, inte skäl för att inte skall ta ställning tde enskilda förslagen.Därutöver vill utskottet anföra följande. I likhet med vad som gäller vidandra distansavtal, exempelvis telefonförsäljning och postorderförsäljning,behöver konsumenten i sådana fall få tillräcklig information för att kunnabedöma ett avtal och ha möjligheter att på ett ordnat sätt frånträda ett avtalsom han eller hon ångrar. Ett gott konsumentskydd vid distansavtal bidrar,enligt utskottets mening, till att konsumenterna kan känna trygghet och för-troende för den elektroniska handeln och därmed lättare använda sig av den.En distansavtalslag med ett starkt konsumentskydd medför, enligt utskottetsbedömning, att konsumenterna i allt större utsträckning kommer att göra sinainköp på distans, vilket i sin tur leder till att den fria rörligheten för varotjänster underlättas - en utveckling som i ett längre tidsperspektiv torde liggi såväl konsumenternas som näringslivets intresse.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L21 yrkande 1.När det sedan gäller den kritik som framförts mot ärendets beredning i yr-kande 10 kan utskottet för sin del - med hänvisning till vad som tidigareredovisats om arbetet som föregått propositionen - inte finna annat än attärendet är berett i enlighet med vad som föreskrivs i 7 kap. 2 § regeringsfor-men, och inte heller från Lagrådets sida har några invändningar i detta avse-ende framförts. Förordningen om konsekvensanalys av reglers effekter försmå företags villkor torde inte vara tillämplig i förevarande sammanhang.Det anförda innebär att utskottet avstyrker bifall också till yrkande 10 imotion L21.Utskottet övergår därmed till att under skilda rubriker behandla de olikaspörsmål som har aktualiserats genom motionerna. Betänkandet följer i hu-vudsak propositionens disposition.Lagens tillämpningsområdeI propositionen föreslås att distansavtalslagen skall vara tillämplig på avtalvarigenom en näringsidkare överlåter eller upplåter lös egendom till ellerutför tjänster åt en konsument, om avtalet ingås inom ramen för ett av nä-ringsidkaren organiserat system för att träffa avtal på distans och kommuni-kationen uteslutande sker på distans (distansavtal), eller om avtalet ingås viett hembesök eller under en av näringsidkaren anordning utflykt till en platsutanför dennes fasta försäljningsställe (hemförsäljningsavtal).När det gäller distansavtal anges i distansavtalsdirektivets artikel 3 vissaundantag från direktivets tillämpningsområde. Undantagen avser bl.a. avtalsom avser finansiella tjänster, avtal som ingås med hjälp av vissa slag avautomater, avtal som ingås med distributörer av telekommunikationer genomanvändande av offentliga telefonautomater och avtal som avser uppförandeav eller försäljning av fast egendom. Dessa undantag har samtliga tagits in iregeringens lagförslag (3 § 1-4).I distansavtalsdirektivets artikel 3 anges att direktivet inte skall tillämpaspå auktioner. Regeringen har tolkat direktivet så att artikel 3 endast avsertraditionella auktioner, dvs. auktioner där det endast undantagsvis förekom-mer budgivare som lämnar sina bud per telefon eller på liknande sätt. Vid"elektroniska auktioner", t.ex. på Internet, torde dock, enligt regeringensmening, konsumentskyddet i många fall göra sig starkt gällande, och rege-ringen utgår från att detta sätt att handla kommer att bli allt vanligare. Ävenom en ångerrätt vid avtal som ingås på auktioner, enligt regeringens mening,ter sig något främmande, särskilt vid auktioner där det utbjuds exempelvistavlor eller andra konstverk, föreslår regeringen att undantaget begränsas tillauktioner där budgivningen normalt inte sker elektroniskt. Av propositionenframgår att det vid de nordiska departementsöverläggningarna upplysts i vart fall i och avser att välja lösningar av detta slag.Mot denna bakgrund föreslås i 3 § 5 en bestämmelse om att lagen inte gällerdistansavtal som ingås vid en auktion där budgivningen normalt inte skerelektroniskt.I motion L21 av m.fl. (m) anförs att distansavtalsdirektivetsundantag för auktioner är helt rimligt, eftersom auktioner kräver ett samspelmellan ett okänt, ofta stort, antal aktörer som alla är beroende av medaktö-rernas agerande. Det ligger, enligt motionärernas uppfattning, i auktionensnatur att ingånget avtal skall hållas. Om bud inte är bindande kan nämligenolika aktörer obehindrat delta i budgivningen för att trissa upp priserna ochsedan åberopa ångerrätten om de skulle lämna högst bud. Motionärerna anseratt regeringens förslag i denna del kommer att omöjliggöra det nya slagsauktioner som saknar fysisk auktionsplats och som endast förekommer påInternet. I motionen yrkas att - vid avslag på yrkande 1 i motionL21 - skall besluta om en sådan ändring i regeringens lagförslag som innebäratt samtliga auktioner skall undantas från lagens tillämpningsområde (yrkan-de 4).Liknande kritiska synpunkter framförs i motion L20 av (båda kd). Motionärerna menar att det i auktionens naturligger ett stort mått av egen varuvärdering från budgivarens sida av det före-mål som budet gäller och att "lagt bud ligger". Försäljningen av ett föremålmåste vid en auktion i princip anses avslutad. Det förefaller motionärernamärkligt att detta slag av försäljning av begagnade varor, där budgivarnasvaruvärdering ofta bygger på personliga omdömen och skäl, skall omfattasav distansavtalslagen. Motionärerna yrkar att skall besluta om ensådan ändring i regeringens lagförslag att även auktioner av traditionell typ"över nätet" skall undantas från lagens tillämpningsområde (yrkande 1).Utskottet kan för sin del inte tolka direktivet på annat sätt än regeringen.Med auktioner kan enligt direktivet inte anses annat än traditionella auktio-ner, varmed i propositionen avses auktioner där det endast undantagsvisförekommer budgivare som lämnar sina bud per telefon eller på liknandesätt. Enligt utskottets mening bör undantaget även anses omfatta auk-tionsverksamhet som är ordnad på så sätt att det går att lämna bud inte endasti auktionslokalen och per telefon, utan också på elektronisk väg. Detta börgälla även om elektronisk budgivning är ett normalt inslag i verksamheten.En sådan tolkning torde, enligt utskottets mening, stå i överensstämmelsemed den föreslagna lagbestämmelsen. Däremot gör sig, som också regering-en anfört, konsumentskyddet i många fall stark gällande vid auktioner somhelt eller till övervägande del sker elektroniskt, exempelvis på Internet, ochsom regeringen föreslår bör sådana auktioner omfattas av lagen.Utskottet kan emellertid inte utesluta att den nu aktuella bestämmelsen kankomma att föranleda vissa gränsdragnings- och tillämpningsproblem. Det ärdärför angeläget att regeringen noga följer utvecklingen på området och attfrågeställningen som tas upp i motionerna uppmärksammas inom ramen förden utvärdering av den nya lagstiftningen som regeringen har utlovat i pro-positionen.Det anförda innebär att utskottet tillstyrker regeringens lagförslag såvitt nuär i fråga och avstyrker bifall till motionerna L20 yrkande 1 och L21 yrkande4.Nu gällande hemförsäljningslag är enligt 1 § inte tillämplig om det pris somkonsumenten sammanlagt skall betala understiger . Detta gäller oav-sett om avtalet ingås vid hembesök, vid telefonsamtal eller under en av nä-ringsidkaren organiserad utflykt till en plats utanför dennes fasta försälj-ningsställe. Undantaget har stöd i artikel 3.1 i hemförsäljningsdirektivet somstadgar att medlemsstaterna kan besluta att direktivets bestämmelser endastskall gälla om den betalning som konsumenten skall erlägga överstiger ettvisst angivet belopp, maximalt , vilket motsvararomkring . Distansavtalsdirektivet innehåller inte någon motsvarandebeloppsregel.I lagförslaget bibehålls nuvarande gräns om vid hemförsäljnings-avtal (4 § 1). Någon motsvarande beloppsgräns föreslås inte vid distansavtal.Stig Rindborg m.fl. (m) anser i motion L21 att det är rimligt att bestämmavärdegränsen vid hemförsäljningsavtal till för att uppnå en ökad rätts-likhet på området. Motionärerna yrkar att - vid avslag på yrkande1 i motion L21 - skall besluta om en ändring i regeringens lagförslag i enlig-het med vad som anförts om en lägsta beloppsgräns (yrkande 9).Utskottet anser att den nuvarande beloppsgränsen om bör behållas.Utskottet tillstyrker därför regeringens förslag i denna del och avstyrkerbifall till motion L21 yrkande 9.ÅngerrättenEtt av de två fundament som bär upp konsumentskyddet i såväl distansav-talsdirektivet som hemförsäljningsdirektivet är ångerrätten. I två motionsyr-kanden framförs krav på ändringar i regeringens förslag till ångerrättensnärmare utformning.I artikel 6.1 i distansavtalsdirektivet stadgas att konsumenten har rätt attfrånträda ett bindande avtal utan att ange några skäl för det och utan att riskra att drabbas av några konsekvenser eller påföljder på grund av frånträdan-det. En motsvarande reglering finns i 6 § hemförsäljningslagen.Distansavtalsdirektivet föreskriver i artikel 6.1 att konsumenten skall ha enångerfrist om minst , medan artikel 5 i hemförsäljningsdirek-tivet kräver en ångerfrist om minst . Sjudagarsfristen vidhemförsäljningsavtal återfinns nu i 6 § hemförsäljningslagen.I propositionen föreslår regeringen att en konsument skall ha rätt att från-träda ett distans- eller hemförsäljningsavtal genom att till näringsidkarensända ett meddelande om detta. Ångerfristen skall enligt lagförslaget uppgåtill . Konsumenten skall dock alltid ha rätt att utöva ånger-rätten (13 §). Ångerfristen skall vid avtal om varorbörja löpa den dag då konsumenten tar emot varan eller en väsentlig del avden, medan ångerfristen vid avtal om en tjänst skall börja löpa den dag dåavtalet ingås.