bet · GN01BoU7 · 2000-02-24 00:00:00 — Med privat- och lastbilen som utgångspunkthar bostäder, affärer, service och arbetsplatserplacerats allt längre ifrån varandra. Bland annatdetta har lett till en enorm transportökning. Under1900-talet har medelsvenskens ressträcka ökat frånca 600 m per dag.Enligt bostadsutskottets mening måste etthelhetsgrepp tas i dessa frågor som gäller denfysiska planeringen och trafiken. Det är långt kvarinnan trafiksystemen, särskilt i stadsmiljön, kankallas miljöanpassade. Samhällsplaneringen är ettviktigt instrument som bl.a. bör inriktas på attskapa närhet mellan arbetsplats, bostad och service.De lokala försörjningssystemen måste uppmärksammas.På så sätt kan behovet av transporter minskas. Avsärskild vikt är att behovet av dagligvaror kantillgodoses inom varje bostadsområde.Transportsnålhet bör också vara en ledstjärna närdet gäller planeringen av industriområden.Trafikplaneringen utgår alltför ofta från bilismenskrav. Planeringen bör i stället utgå från attlösningarna skall gynna gående och cyklande. Vägaroch platser bör generellt utformas så att de blirpraktiska och säkra för dessa trafikantgrupper.Ambitionen skall vara att alla skall kunna leva medgod livskvalitet utan egen bil. Kollektivtrafikenskall således uppmuntras, och de miljöanpassadetransportmedlen skall upplevas som bekväma ochattraktiva. För industrins behov bör järnvägenutgöra grunden i transportnätet, kom-pletterat avkorta lastbilstransporter.De kommunikationssystem som utskottet förordarskall bygga på en insikt om behovet av enomställning mot ett hållbart samhälle. Arbetet medmiljöanpassningen av transportsystemen, särskilt istadsmiljön, måste intensifieras. Plan- ochbygglagens regler bör ses över för att dennalagstiftning bättre skall medverka till att nå måletför anpassning av trafiksystemen till ett hållbartsamhälle. Översynen bör bl.a. ha som inriktning attkommunerna skall åläggas att upprätta miljöanpassadetrafikplaner som visar hur kommunerna avser attklara sin del av de nationella miljömålen. Därutöverbör ges i uppdrag att aktivt stödjakommunernas planering för minskade och hållbaratransporter genom utbildning liksom på andra sätt.Forskningen om samhällsplanering förtransportminimering bör främjas. De nationellamiljömålen för trafiksektorn har enligt utskottet ensådan vikt att en utredning bör ges i uppdrag attföreslå åtgärder för hur dessa genomsamhällsplaneringsåtgärder i övrigt skall uppnås.Vad utskottet nu anfört bör med anledningav motion 1999/2000:T208 (v) yrkande 3 omtransportminimerande samhällsplanering som sinmening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 20 bort haföljande lydelse:20. beträffande transportminimerandesamhällsplaneringatt med anledning av motion 1999/2000:T208 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,22. planering och företagande(mom. 21)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 19börjar med "Enligt bostadsutskottets" och slutar med"och företagande" bort ha följande lydelse:Kommunal planering har enligt bostadsutskottetsmening en viktig roll när det gäller att skapagrogrund för ett lokalt näringsliv. Det handlar omallt från att enkelt kunna ändra detaljplanerna närmänniskor vill öppna småföretag av skilda slag ibottenplanen på bostadshusen till att placerakommunal verksamhet och förvaltning i de utsattabostadsområdena. Kommunens egen planering ochprioritering kan förstärka såväl positiva somnegativa trender. Rätt gjorda insatser kan vara medoch vända negativa trender till positiva. Att setill att det är god tillgänglighet till utbildningpå människors egna villkor och efter deras behov, idirekt anslutning till de utsatta områdena är ensådan insats. Att lokalisera kommunala förvaltningarger ett ökat underlag för service som bank, post,restauranger och butiker och kan locka andra företagoch kontor att etablera sig och stanna kvar.Vad utskottet nu anfört bör med anledningav motion 1999/2000:A230 (fp) yrkande 18 om kommunalplanering och företagande som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 21 bort haföljande lydelse:21. beträffande planering ochföretagandeatt med anledning av motion 1999/2000:A230 yrkande18 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,23. Planeringsprocessens aktörer (mom. 23)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 21börjar med "Utskottet delar" och på s. 22 slutar med"aktörer avstyrks" bort ha följande lydelse:Det är enligt bostadsutskottets mening viktigt attolika typer av intresseorganisationer m.m. fårreella möjligheter att på ett ändamålsenligt sättdelta i planeringsprocessen. Det samrådsförfarandesom nu finns på PBL:s område är inte tillräckligtoch ger inte organisationerna det inflytande som detvore rimligt att de har. Det gäller fram förallt delokala organisationer som i sina frågor besitter ettstort kunnande och i många fall har erfarenheter somi planeringssammanhang är nödvändiga om man inteskall upprepa tidigare misstag. Liknande problem görsig gällande på område. Kommunen börha en klart uttalad skyldighet att i sinplaneringsverksamhet rådgöra med socialtjänsten.Socialtjänstens roll i dessa sammanhang bör också påett tydligare sätt komma till uttryck isocialtjänstlagen. Än värre är det på MB:s områdedär det i princip inte finns någotsamrådsförfarande. Enligt bostadsutskottets meningbör därför regeringen uppmärksamma dessa angelägnafrågor och återkomma med en redovisning av vilkaåtgärder som regeringen anser bör vidtas för attuppnå det sagda.Vad utskottet nu anfört bör med anledningav motionerna 1999/2000:Bo204 (c) yrkande 13 imotsvarande del och 1999/2000:So327 (c) yrkande 3 omplaneringsprocessens aktörer som sin mening geregeringen till känna. Motion 1999/2000:Bo540 (mp)yrkande 3 får härigenom anses vara tillgodosedd.dels att utskottets hemställan under 23 bort haföljande lydelse:23. beträffande planeringsprocessens aktöreratt med anledning av motionerna 1999/2000:Bo204yrkande 13 i motsvarande del och 1999/2000:So327yrkande 3 och med avslag på motion1999/2000:Bo540 yrkande 3 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,24. Planeringsprocessens aktörer (mom. 23)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 21börjar med "Utskottet delar" och på s. 22 slutar med"aktörer avstyrks" bort ha följande lydelse:Den offentliga natur- och kulturmiljövården harkraftigt försvagats . Naturvårdsverketsoch nya informationsrollkombinerat med en passivitet när det gäller attvärna riksintressen är oroande. Naturvårdareprotesterar och känner vanmakt.Exploateringsinriktade kommuner och länsstyrelserkör över sina egna natur- och kulturvårdandeinstanser . Dessa ges dessutom ofta en rentadministrativ och organisatoriskt sett underordnadroll. Detta gör att en orimligt stor börda läggs påideella föreningar och andra enskilda för att hävdasaker som riksintressen, ,allmänna intressen som rör grönområden, strandskydd,buller m.m.Enligt bostadsutskottets mening är det uppenbartatt det behöver klarläggas hur ideellaorganisationer skall kunna beredas tillfälle att påett bättre sätt än kunna delta i och påverkaarbetet när det gäller natur- och kulturmiljövård.Vad utskottet nu anfört bör med avslag påmotion 1999/2000:So327 (c) yrkande 3 och medanledning av motion 1999/2000:Bo540 (mp) yrkande 3om planeringsprocessens aktörer som sin mening geregeringen till känna. Härigenom får motion1999/2000:Bo204 (c) yrkande 13 i motsvarande delanses vara tillgodosedd.dels att utskottets hemställan under 23 bort haföljande lydelse:23. beträffande planeringsprocessens aktöreratt med anledning av motion 1999/2000:Bo540 yrkande3 och med avslag på motionerna 1999/2000:So327yrkande 3 och 1999/2000:Bo204 yrkande 13 imotsvarande del som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört,25. Natur- och kulturmiljövården (mom. 24)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 22börjar med "Utskottet delar" och slutar med"kulturmiljövården avstyrks" bort ha följandelydelse:Bostadsutskottet noterar att sedan den nya plan-och bygglagen (PBL) kom 1987 så har en betydandedecentralisering skett av den svenskasamhällsplaneringen. Kommunerna har fått planmonopoloch de statliga instanserna har fått enkontrollfunktion. Det visar sig dock nu att denoffentliga natur- och kulturmiljövården kraftigtförsvagats sedan 1987.Naturvårdsverket, ochBoverket har liksom många länsstyrelser funnit sig ien ganska passiv informationsroll. Särskiltlänsstyrelser med starka kommunalpolitiker istyrelsen har blivit mycket aktiva i att driva påexploateringar, men mycket svaga när det gäller atttrygga områden undan exploatering, även när dethandlar om riksintressen. Detta gäller bl.a.Stockholms länsstyrelse. Exploateringsinriktadekommuner och länsstyrelser kör över sina egna natur-och kulturvårdande instanser . Dessa gesdessutom ofta en rent administrativ ochorganisatoriskt sett underordnad roll.När det gäller är läget extra intressant.Boverket är mycket aktivt när det gäller att drivapå exploatering av nya stadsdelar i storstadsområdenmen mycket passivt när det gäller att värna omtätorters närgrönområden, parker och liknande.Naturvårdsverkets och nyainformationsroll kombinerat med en passivitet närdet gäller att värna riksintressen är oroande.Naturvårdare protesterar och känner vanmakt.Som det nu är ser systemet för natur- ochkulturvården bra ut på papperet, men i verklighetenförlorar samma natur- och kulturvård regelmässigtmot exploateringsintressen.Enligt bostadsutskottets mening är det såledesuppenbart att det behövs en oberoende översyn av hurden offentliga natur- och kulturmiljövårdensorganisation har förändrats och hurgraden av måluppfyllelse inom viktiga områden inomnatur- och kulturmiljövården har utvecklats. Detbehöver också klarläggas hur ideella organisationerskall beredas tillfälle att delta i arbetet när detgäller natur- och kulturmiljövård.Vad utskottet nu anfört bör med anledningav motion 1999/2000:Bo540 (mp) yrkandena 1 och 2 omnatur- och kulturmiljövården som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 24 bort haföljande lydelse:24. beträffande natur- och kulturmiljövårdenatt med anledning av motion 1999/2000:Bo540yrkandena 1 och 2 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört,26. Skyddet för gröna områden ochstrandnära mark (mom. 26)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 23börjar med "behandlade" och på s.24 slutar med "strandnära mark" bort ha följandelydelse:Enligt bostadsutskottets mening är de natursträndersom fortfarande finns kvar i och i närheten av destörre städerna oerhört värdefulla för denbiologiska mångfalden och för människornasvälbefinnande. är strandnära tomter mycketattraktiva för exploatering, och ofta är markenredan planlagd, vilket gör det svårare att tillämpastrandskyddsbestämmelser i lagstiftningen. Utskottetanser dock att stränderna till största möjliga delmåste skyddas från vägar och bebyggelse. De strändersom inte är exploaterade måste hållas tillgängligaför allmänheten och för att bevara den biologiskamångfald som ofta är riklig i brytningszonen mellanland och vatten. Samlade regler över användandet avstrandnära mark i tätorter och tätortsnära områdenbehöver därför utarbetas.Vad utskottet nu anfört bör med anledningav motion 1999/2000:Bo231 (c) yrkande 7 om skyddetför gröna områden och strandnära mark som sin meningge regeringen till känna. Motion 1999/2000:Bo507 (s)avstyrks.dels att utskottets hemställan under 26 bort haföljande lydelse:26. beträffande skyddet för gröna områden ochstrandnära markatt med anledning av motion1999/2000:Bo231 yrkande 7 och med avslag påmotion 1999/2000:Bo507 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,27. Förstärkt lagskydd av grönområden(mom. 27)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 24börjar med "behandlade" och slutarmed "av grönområden" bort ha följande lydelse:Stadens gröna ytor och deras olika värden tillmätsofta alltför liten betydelse. Det är enligtutskottets mening förvånande och olyckligt eftersomstora delar av befolkning bor i storstädereller i andra större orter. Även om värdet avstädernas grönområden har debatteratsoch lyfts fram har de förslag som syftar till attbevara och förstärka städernas gröna ytor inte fåttgenomslag. Grönområden exploateras fortfarande ochbyggnader och infrastruktur tar dessa ytor ianspråk. Detta leder till att parker och andragrönområden minskar. De som främst drabbasav denna utveckling är handikappade, äldre och barnsom inte så lätt kan ta sig till längre bort belägnagrönområden. Städernas minskade grönytor lederdessutom till att luften blir sämre, klimatet råare,vindförhållandena försämrade och till ökat buller.Riksdagen antog ett förslag till ändringari naturresurslagen samt i medsyfte att förstärka skyddet för städernas grönaytor. Detta förslag var dock inte tillräckligtlångtgående. Orsaken härtill är bl.a. att de förslagsom Plan- och byggutredningen lagt fram på områdetinte genomfördes i alla sina delar. Utskottet anseratt skyddet för nära naturområden fortfarande ärför svagt och att åtgärder för att öka skyddet förgrönområden bör övervägas. Av de skyddsinstitut förgrönområden som är tillgängliga är det endastnationalstadsparker som är direkt anpassade förskydd av städernas grönområden. Då detta institutendast kan täcka en del av det behov som finns börenligt utskottets mening skyddet förstärkas genomett skyddsinstitut som till sin verkan ligger mellannationalstadspark och andra skyddsbestämmelser. Medett sådant instrument skulle grönområden i form avgröna kilar och gröna bälten kunna skyddas även omde inte har högsta naturkvalitet men har betydelseför ekosystemet och människors välbefinnande. Vidareanser utskottet att en förbättrad regionplaneringkan vara ett sätt att öka skyddet av grönområden.Vad utskottet nu med anledning av motion1999/2000:Bo204 (c) yrkande 11 anfört om förstärktlagskydd av grönområden bör som sin meningge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 27 bort haföljande lydelse:27. beträffande förstärkt lagskydd avgrönområdenatt med anledning av motion 1999/2000:Bo204 yrkande11 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,28. Bullerfrågor (mom. 28)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 24börjar med "behandlade" och slutarmed "om bullerfrågor" bort ha följande lydelse:I vår dagliga miljö har vi olika ljudomkring oss. Buller har blivit ett omfattandemiljöproblem. Bakgrundsbuller från ökande trafiktvingar oss att leva med ett störande ljud,som en matta av buller vi inte kan komma ifrån.Ljudnivån ökar och drygt en halv miljonmänniskor anser sig vara mycket störda av bullerfrån trafiken. Nära stora trafikleder ökarbakgrundsljudet i intervall. I tätorter märksbullret till slut inte på grund av att man vänjersig. Men det finns där ständigt och framkallarolustkänslor som inte kan identifieras.Vi behöver bygga ett tystare samhälle, så attbuller inte sänker livskvaliteten, som är falleti dag när buller påverkar sömnen för mångamänniskor, så att sömnstörningar uppkommer.Bullerfria miljöer kommer alltmer att behövas föratt människor skall må bättre. En utredning somklarlägger behovet av bullerfria miljöer i samhälletoch framför allt på arbetsplatser skulle kunnamedverka till att skapa utrymmen där buller ochbakgrundsljud minimeras. har antagit etthandlingsprogram för buller, men relativt litet äranslaget i den totala vägbudgeten för att komma tillrätta med miljöproblemen i friluftsområdena. Detskulle också vara en tydlig markering att ävenfriluftsområden kan bullerskyddas, inte barabostadsområden. Trots allt har vi friluftsområdenför att koppla av i och då är en god bullersituationviktig. Större resurser måste avsättas förbullerbekämpning.Vad utskottet nu med anledning av mp-motionerna1999/2000:Bo521 och 1999/2000:Bo539 yrkande 3 anförtom bullerfrågor bör som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 28 bort haföljande lydelse:28. beträffande bullerfrågoratt med anledning av motionerna 1999/2000:Bo521 och1999/2000:Bo539 yrkande 3 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,Särskilda yttranden1. Upphävande av detaljplaner ochstormarknadsutvecklingen (mom. 10 och 11)() anför:Det är väl känt att dagens stormarknader och andraexterna köpcentrum leder till en rad negativakonsekvenser. Några av de mest påtagliga nackdelarnaär:1. ökad biltrafik med ökade luftföroreningar somföljd,2.3. försämrad tillgänglighet för konsumenter som intedisponerar bil,4.5. utarmade stadskärnor genom att centralt belägnabutiker m.m. konkurreras ut.6.Enligt min mening är det en självklarhet attkommunala detaljplaner måste kunna upphävas om deåsidosätter viktiga intressen. Jag anser det varatveksamt om de möjligheter som finns att avt.ex. miljöskäl styra etableringen av externaköpcentrum är tillräckliga. Här vill jag särskiltframhålla att även andra miljöaspekter än de som ärriksintressen enligt 3 eller 4 kap. miljöbalkeneller miljökvalitetsnormer enligt 5 kap. är viktigaatt tillgodose. Det finns anledning att hysa en vissoro för den framtida utvecklingen. Mot dennabakgrund får det förutsättas att regeringen liksomansvariga myndigheter noggrant följer utvecklingennär det gäller tillkomsten av nya köpcentrum ochderas effekter på miljön m.m. Inte minst Boverketoch länsstyrelserna har ett ansvar för detta. Jaganser även att det finns starka skäl för attutvärdera den nu pågående utvecklingen. Om det visarsig erforderligt bör regeringen utan dröjsmålförelägga förslag till lagändringar ellerandra åtgärder för att komma till rätta medsituationen. Skulle så inte bli fallet är det minavsikt att återkomma till i frågan.2. Barns intressen (mom. 17)() och () anför:I slås fast att barnens bästaalltid skall komma i första rummet (3 §) och attbarnet har rätt att uttrycka sin mening i allafrågor som berör det. När domstolar och myndigheterbehandlar fall som rör barnet skall barnet alltidhöras och barnets intresse komma i första rummet(1215 §§). Vidare fastslås att barnet har rätt tilllek, vila och fritid (31 §). I målen för den svenskabostadspolitiken betonas särskilt vikten av attfrämja en god uppväxt för barn och ungdom. Detta hardålig förankring i den svenska lagstiftningen. Detsaknas tydliga och styrande krav och regler när detgäller hur barns lekmiljö skall vara utformad. Iredan byggda områden är reglerna ännu otydligare.Där skall man uppfylla krav om det är rimligtutifrån hänsynen till kostnaderna för arbetet ochtomtens särskilda egenskaper. Barnens fysiskasäkerhet i boendemiljön är ett exempel på detta.Antalet barn som 1994 behövde sjukhusvård på grundav olyckor i hemmet var ca 15 gånger större än detantal som behövde sjukhusvård på grund avtrafikolyckor. Lagarna om barnsäkerhetskrav omfattarinte t.ex. miljonprogramområdena beroende på att deär byggda . Lagstiftningen bör ses överdels utifrån vilka krav som skall gälla, delsutifrån vilka krav man kan ställa på de fastighetersom inte omfattas av säkerhetskraven, dvs.bostäder byggda och ombyggda före 1976.Regeringen avser att återkomma med en skrivelseangående barnfrågor . Det är viktigtatt regeringen där kommer med förslag till hurbarnens inflytande skall beaktas i samhälls- ochtrafikplanering samt hur man avser att hanterabarnsäkerheten i de fastigheter som är byggda före1973. Om regeringen inte då redovisar en godtagbarhandlingsplan avser vi att på nytt initiera dessafrågor.