bet · GN01SoU13 · 2000-04-26 00:00:00 — Vad utskottet nu anfört med anledning av motion 1999/2000:So20(m) yrkande 5 bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 17 bort ha följande lydelse:17. beträffande chefsöverläkares överklaganderättatt med anledning av motion 1999/2000:So20 yrkande 5som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,8. Vårdavgifter (mom. 18)() anserdels att den del av utskottets betänkande som på s. 25 börjar med "De läke-medel" och slutar med "yrkande 23" bort ha följande lydelse:Utskottet anser att all vård och alla läkemedel som ges under tvång skallvara avgiftsfria. Samma regler bör gälla över hela landet. Anledningen härtillär att det är ett enormt ingrepp i den personliga friheten att bli tvångsvårdadDen tvångsvårdade skall inte behöva lida ekonomiskt på grund av vård ochbehandling som han eller hon inte har önskat sig. Vad utskottet nu anförtmed anledning av motionerna 1989/99:So460 (mp) yrkande 23 och1999/2000:So21 (mp) yrkande 5 bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 18 bort ha följande lydelse:18. beträffande vårdavgifteratt med anledning av motionerna 1989/99:So460 yrkande23 och 1999/2000:So21 yrkande 5 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört,9. Läkare i allmän tjänst (mom. 19), , ochLars Elinderson (alla m) anserdels att den del av utskottets betänkande som på s. 28 börjar med "Utskottetkonstaterar" och slutar med "yrkande 6 avstyrks" bort ha följande lydelse:Enligt utskottets uppfattning bör de befogenheter som tillkommer läkare,bl.a. rätten att fatta beslut om omhändertagande av en person som skall lä-karundersökas för vårdintyg, följa med viss kompetens och inte uteslutandetillkomma läkare som har viss arbetsgivare. Regeringen bör därför återkom-ma till med förslag på detta område som så långt som möjligtundviker särbehandling av allmänt anställda läkare. Rättssäkerheten kangaranteras på andra sätt, t.ex. genom bedömning av flera läkare och prövningi domstol. Vad utskottet nu anfört med anledning av motion 1999/2000:So20(m) yrkande 6 bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 19 bort ha följande lydelse:19. beträffande läkare i allmän tjänstatt med anledning av motion 1999/2000:So20 yrkande 6som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,10. Forskning (mom. 20)() anserdels att den del av utskottets betänkande som på s. 29 börjar med "Utskottetkänner" och slutar med "yrkande 7 avstyrks" bort ha följande lydelse:Enligt utskottets uppfattning är det av största vikt att forskning som lederfram till läkemedel med färre och mindre allvarliga biverkningar prioriteras.Många neuroleptika ger allvarliga biverkningar, vilket gör det ännu svårareatt motivera människor att fullfölja medicinska behandlingar inom ramen föröppenvård. Utskottet vill betona att de psykiskt funktionshindrade är enmycket utsatt grupp i dessa sammanhang. Vidare vill utskottet framhålla attminskad personaltäthet aldrig får kompenseras med ökad medicinering. nu anfört med anledning av motion 1999/2000:So21 (mp) yrkande7 bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 20 bort ha följande lydelse:20. beträffande forskningatt med anledning av motion 1999/2000:So21 yrkande 7som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,Särskilt yttrandeIngrid och (båda v) anför:Vänsterpartiet har i riksdagsmotioner och i andra sammanhanguttryckt kritik mot möjligheterna att under pågående tvångsvårdverkställa beslut om avvisning, utvisning och utlämning. Erfarenhetervisar att sådana utvisningar under pågående tvångsvård kan leda tillmycket allvarliga konsekvenser för den enskilde. harinte ändrat uppfattning i frågan om avvisning, utvisning ellerutlämning under pågående tvångsvård.I propositionen framlagda lagförslag1 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1128) ompsykiatrisk tvångsvård2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1129) omrättspsykiatrisk vård3 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolarAv utskottet föreslagna ändringar i lagen (1991:1129) om rättspsykiatriskvårdHärigenom föreskrivs att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 11 boch 21 c, av följande lydelse.Regeringens förslagUtskottets förslag11 b §Den som är häktad eller är intagenpå en enhet för rättspsykiatrisk un-dersökning och genomgår rätts-psykiatrisk vård får ges tillstånd attvistas utanför sjukvårdsinrättningensrespektive undersökningsenhetensområde enbart för att besöka ennärstående som är svårt sjuk, närvaravid en närståendes begravning ellerom det annars finns synnerliga skäl.Om missbruk inte kan befaras kanden som är häktad eller intagen på enenhet för rättspsykiatrisk under-sökning och som genomgår rätts-psykiatrisk vård ges tillstånd att un-der vistas utanför sjuk-vårdsinrättningens respektive under-sökningsenhetens område för attbesöka en närstående som är svårtsjuk, närvara vid en närståendesbegravning eller om det annars finnssynnerliga skäl. Under vistelsenutanför sjukvårdsinrättningens re-spektive undersökningsenhetensområde skall den som är häktadbevakas, om inte en sådan tillsyn avsärskilda skäl kan antas vara onödig.En fråga om tillstånd enligt förstastycket prövas av Kriminalvårds-styrelsen.En fråga om tillstånd enligt förstastycket prövas av Kriminalvårds-styrelsen. I beslutet skall anges ompatienten skall stå under bevakningeller inte.Regeringens förslagUtskottets förslag21 c §Vid handläggningen i kammar-rätten skall nämndemän ingå i rättenvid prövning av mål som avses i 18 §första stycket 1 samt i mål enligt 18§ första stycket 3 eller 4, i fall dåvården är förenad med särskild ut-skrivningsprövning.Vid handläggningen i kammarrättav mål enligt denna lag skall nämn-demän ingå i rätten. Detta gällerdock inte mål som enbart gäller enfråga som avses i 18 § första stycket2, 3, 4 eller 5.I ett mål enligt 18 § första stycket3 eller 4, i fall då vården är förenadmed särskild utskrivningsprövning,skall dock nämndemän ingå i kam-marrätten.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000Justitieutskottets yttrande 1999/2000:JuU3yRättspsykiatrisk vård m.m.Till socialutskottetInledningSocialutskottet har i ett beslut berett justitieutskottettillfälle att avge yttrande över proposition 1999/2000:44 Psykiatrisk tvångs-vård och rättspsykiatrisk vård jämte eventuella motioner i de delar som harsamband med justitieutskottets beredningsområde.Med anledning av propositionen har väckts två motioner, 1999/2000:So20och So21.Ärendet föranleder följande yttrande från justitieutskottet.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen lämnas förslag till ändringar i lagen (1991:1128) om psykiat-risk tvångsvård (LPT), lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV)samt lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Flertalet avförslagen syftar till att stärka rättssäkerheten, främst för patienterna men ävför vårdpersonalen.Förslagen innebär att ett tillstånd till vistelse utanför sjukvårdsinrättningen(permission) alltid skall tidsbestämmas. Permission skall kunna ges för vissttillfälle, vissa återkommande tillfällen eller, när särskilda skäl föreligger,. För att permission skall kunna medges ställs krav på attdetta står i överensstämmelse med vårdplanen. Den tidigare möjligheten attge permission till vårdtidens slut avskaffas.Vidare lämnas, beträffande övergång från frivillig vård till tvångsvård(konvertering), förslag om tvåläkarprövning samt skärpt domstolsprövning.Detta innebär att samtliga beslut om konvertering skall prövas i sak av all-män förvaltningsdomstol.De tvångsåtgärder före beslut om intagning som vidtas med stöd avallmänna regler om ansvarsfrihet i 24 kap. föreslås reglerasgenom nya bestämmelser i respektive LRV.När det gäller förutsättningarna för tvångsvård med stöd av LPT föreslåsmindre ändringar avseende frågan om samtycke till vård samt vissa språkligajusteringar. Några förändringar i sak föreslås inte.Det lämnas vidare förslag om att sakkunnig skall förordnas i förvalt-ningsdomstol vid muntlig förhandling om det inte är uppenbart obehövligt.Slutligen lämnas förslag i syfte att öka förekomsten av stödpersoner. Detföreslås också att stödpersonens förordnande skall kunna kvarstå fyra veckorefter det att tvångsvården har upphört.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 2000.UtskottetYttrandets omfattningUtskottet kommer att begränsa sitt yttrande till sådana frågor som liggerinom utskottets beredningsområde och som behandlas i propositionen, näm-ligen frågor som rör psykiskt störda lagöverträdare och vissa processrättsligafrågor. I anslutning härtill kommer några av de motionsyrkanden som väcktsmed anledning av propositionen att behandlas, nämligen motion1999/2000:So20 yrkandena 1-5. Övriga motionsyrkanden föranleder intenågot yttrande från utskottets sida.Utskottets övervägandenPsykiskt störda lagöverträdareI motion So20 (m) begärs att rättssäkerheten och tryggheten för anhöriga ochvårdpersonal samt för allmänheten i stort prioriteras ytterligare. I detta syftbegär motionärerna att de lagöverträdare som överlämnas till rättspsykiatriskvård skall få ett tidsbestämt straff och att de, om de tillfrisknar innan tidenhar löpt ut, skall få avtjäna återstående tid i fängelse.Den nuvarande lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård och behandlingenav psykiskt störda lagöverträdare infördes . Samtidigtinfördes ändringar bl.a. i påföljdsregler för psykiskt stördalagöverträdare (prop. 1990/91:58, bet. SoU13, bet. JuU34, rskr. 329-330).Lagändringarna i innebar bl.a. att den grupp av lagöverträdaresom kan särbehandlas avgränsades på ett nytt sätt och blev mindre än tidiga-re samt att åtgärder vidtogs för att stärka samhällsskyddet. Utskottet till-styrkte propositionens förslag såvitt avsåg den del av förslaget som hänvisatstill utskottet.Enligt 30 kap. 6 § får en person som har begått ett brott underpåverkan av en allvarlig psykisk störning inte dömas till fängelse. Om på-följden inte bedöms kunna stanna vid böter och personen alltjämt lider av enallvarlig psykisk störning kan han emellertid under vissa förutsättningaröverlämnas till rättspsykiatrisk vård enligt 31 kap. 3 § . Finns detill följd av den psykiska störningen risk för att han återfaller i brottsligheallvarligt slag får rätten härvid besluta att vården skall vara förenad medsärskild utskrivningsprövning. Detta innebär att frågor om utevistelser, per-missioner och utskrivning prövas genom ett särskilt förfarande i förvalt-ningsdomstol. För att utskrivning skall kunna ske krävs att det inte längreföreligger något behov av rättspsykiatrisk vård samt att det inte längre finnsrisk för att den intagne på grund av den störning som föranledde beslutetåterfaller i brottslighet av allvarligt slag. Det krävs härvid inte att den psyka störningen alltjämt bedöms som allvarlig, utan i praktiken innebär ut-skrivningsprövningen en farlighetsbedömning.Regeringen påtalar i propositionen (s. 51 f) att den nuvarande ordningenunder årens lopp har utsatts för kritik från olika utgångspunkter. Dels har denkritiserats för att den särskilda utskrivningsprövningen medfört att personerhålls kvar i sluten vård trots att den behandlande läkaren bedömer att sådanvård inte längre behöver fortgå av medicinska skäl. Dels har den kritiseratsför att vårdtiden i vissa fall har blivit längre inom den rättspsykiatriska vården än inom kriminalvården när det gäller jämförbara brott. har detenligt regeringen uppmärksammats fall där personer som harbegått allvarliga brott överlämnas till rättspsykiatrisk vård varefter den be-handlande läkaren efter en relativt kort vårdtid gjort bedömningen att pati-enten inte har någon allvarlig psykisk störning och bör skrivas ut. Kritik hardå riktats mot systemet på den grunden att de straffrättsliga kraven på enadekvat reaktion på de begångna brotten inte tillgodoses.Regeringen har utifrån den kritik som framförts övervägt om riskbedöm-ningen vid upphörande av vård enligt LRV bör ändras (s. 100 f). Regeringenhar härvid hänvisat till att det tillkallats en parlamentarisktsammansatt kommitté med uppdrag att utreda frågor om ansvar och påföljderför psykiskt störda lagöverträdare (dir. 1999:39). Enligt regeringen bör det iavvaktan på kommitténs betänkande inte läggas något förslag i denna fråga.Kommittén om ansvar och påföljder för psykiskt störda lagöverträdareskall lämna förslag till en reformerad reglering av det straffrättsliga ansvaresamt formerna för ingripanden mot denna grupp av lagöverträdare. Regle-ringen skall syfta till att åstadkomma en ordning som innebär att psykisktstörda personer som begår brott och som är straffrättsligt ansvariga också kandömas till en påföljd som tillgodoser kravet på ett rimligt ingripande medhänsyn till det begångna brottet. Regleringen skall också syfta till att psykiatrin inte skall bära ett ansvar för straffrättsliga aspekter eller behovet avsamhällsskydd än som motiveras av vårdbehovet. Kommit-tén skall inom ramen för sitt uppdrag bl.a. överväga om psykiskt störda lag-överträdare i ökad utsträckning skall kunna dömas till samma påföljder somandra och, i så fall, vilka resultat detta leder till när det gäller den gruppi dag träffas av fängelseförbudet. Uppdraget skall redovisas senast vid ut-gången av år 2001.Utskottet känner förståelse för motionärernas synpunkter. Det är av storvikt att de starka skyddsintressen som föreligger tillgodoses. Även andraintressen gör sig dock gällande i fråga om psykiskt störda lagöverträdare. Såmåste t.ex. de psykiskt störda personernas vårdbehov beaktas. Om en nyordning skall införas i fråga om behandlingen av psykiskt störda lagöverträ-dare är det enligt utskottet av vikt att alla de krav på rättvisa, humanitet ocsamhällsskydd som i detta sammanhang gör sig gällande beaktas. Mot denbakgrunden är det positivt att regeringen har tillkallat en kommitté meduppdrag att föreslå de förändringar som bedöms nödvändiga i påföljdssys-temet för denna grupp av lagöverträdare. Detta arbete bör enligt utskottetsmening avvaktas. Utskottet föreslår att motion So20 (yrkandena 1 och 2)avstyrks i nu behandlade delar.Permission för häktade m.fl.Om den som dömts till rättspsykiatrisk vård är häktad, skall vården påbörjasäven om beslutet inte har vunnit laga kraft, under förutsättning att den dömdeoch åklagaren medger att så sker (7 § andra stycket LRV). Så länge beslutetom häktning gäller skall därvid bestämmelserna om rättspsykiatrisk vård förden som är häktad tillämpas utom såvitt avser förutsättningarna för sådanvård. Dessa innefattar inte några möjligheter att få tillstånd att vistas utanfvårdinrättningens område. Den som är häktad och genomgår rättspsykiatriskvård kan således inte ges tillstånd att vistas utanför vårdinrättningens områdeså länge häktningsbeslutet gäller.Regeringen anmärker i propositionen (s. 98 f) att det enligt 13 § lagen(1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. finns en möjlig-het för häktade som inte är föremål för rättspsykiatrisk vård att i mycketspeciella situationer erhålla permission. Om missbruk inte kan befaras, kanden häktade således medges att besöka en närstående som är svårt sjuk,närvara vid en närståendes begravning eller i annat fall, då det finns synner-liga skäl, lämna förvaringslokalen . Under vistelsen utanförförvaringslokalen skall den häktade bevakas, om inte en sådan tillsyn avsärskilda skäl kan antas vara onödig. Enligt regeringens mening bör ocksåhäktade som genomgår rättspsykiatrisk vård ges samma restriktiva möjlighettill permission. En bestämmelse med denna innebörd bör därför tas in i LRVmed bestämmelsen i 13 § lagen om behandlingen av häktade och anhållnam.fl. Den som är häktad och genomgår rättspsykiatrisk vårdskall således kunna medges att besöka närstående som är svårt sjuk, närvaravid närståendes begravning eller i annat fall, då synnerliga skäl föreligger, ftillstånd att lämna förvaringslokalen. Motsvarande överväganden gällerenligt regeringens mening även för dem som är intagna på enhet för rättspsy-kiatrisk undersökning och genomgår rättspsykiatrisk vård. Frågor om per-mission för häktade eller intagna på enhet för rättspsykiatrisk undersökningsom genomgår rättspsykiatrisk vård bör enligt regeringen avgöras av Krimi-nalvårdsstyrelsen.I motion So20 (m) begärs att propositionens förslag avslås såvitt gällerhäktades m.fl. rätt till permission.Utskottet delar regeringens uppfattning att samma möjlighet till permissionbör ges häktade som genomgår rättspsykiatrisk vård som häktade som inte ärföremål för sådan vård. Någon anledning att behandla dessa grupper av häk-tade på olika sätt finns enligt utskottets mening inte. Utskottet anser emellertid att bestämmelsen måste utformas på sådant sätt att det framgår att permis-sion endast kan komma i fråga om missbruk inte kan befaras. Vidare måstedet av bestämmelsen klart framgå att permission endast kan medges för visskort tid.Utskottet vill vidare framhålla att det för häktning enligt 24 kap. 1 § rätte-gångsbalken krävs bl.a. att det finns en risk för att personen avviker eller pånågot annat sätt undandrar sig straffverkställighet eller att han fortsätter sibrottsliga verksamhet. Mot den bakgrunden är det enligt utskottet som regelolämpligt att bevilja den som är häktad permission utan bevakning. Denföreslagna bestämmelsen i 11 b § LRV bör därför kompletteras med en be-stämmelse om att den häktade när han vistas utanför sjukvårdsinrättningensrespektive undersökningsenhetens område skall stå under bevakning. Be-stämmelsen bör även i denna del utformas med bestämmelsen i 13 § lagenom behandlingen av häktade och anhållna m.fl. som förebild, dvs. utevistel-ser skall i regel vara bevakade. Obevakade utevistelser skall beviljas medstor restriktivitet och endast då risk saknas för att patienten skall missbrukasituationen genom att t.ex. avvika eller begå brott. De närmare formerna förbevakningen får det ankomma på att besluta om.Självklart bör därvid i lämplig omfattning samrådamed berörd sjukvårdsinrättning.Utskottet tillstyrker med det anförda propositionens förslag avseende per-mission för häktade m.fl. Lagtexten bör dock justeras på det sätt som framgårav utskottets lagförslag, se bilaga 1. Motion So20 (yrkande 3) i nu ifrågava-rande del bör enligt utskottets mening avstyrkas.Verkställighet av beslut om utvisning, avvisning eller utlämningI motion So20 (m) ifrågasätts regeringens förslag i fråga om tvångsvårdensupphörande i samband med att beslut om utvisning, avvisning eller utläm-ning verkställs.Av 17 § första stycket LRV följer att bestämmelserna i 29 § första stycketLPT gäller i fråga om upphörande av rättspsykiatrisk vård i samband medavvisning, utvisning och utlämning. Enligt 29 § första stycket LPT skalltvångsvården upphöra när beslut har meddelats om avvisning, utvisning ellerutlämning om det begärs av den myndighet som skall verkställa beslutet ochchefsöverläkaren finner att patientens tillstånd tillåter att detta verkställs.Regeringen föreslår i propositionen (s. 102 f och 119) att lydelsen av 29 §LPT ändras på så sätt att beslut om avvisning, utvisning och utlämning fårverkställas utan hinder av tvångsvården. Tvångsvården upphör i sådant fallnär beslutet har verkställts. gäller enligt regeringen att vårdeninte skall upphöra förrän verkställighet av beslutet skett. Tillägget i lagtextär således enligt regeringen endast ett förtydligande och skall inte innebäranågon saklig förändring.Utskottet konstaterar att den ändring som föreslås beträffande tvångsvår-dens upphörande vid verkställighet av beslut om utvisning, avvisning ellerutlämning i praktiken inte innebär någon ändring i sak. Utskottet har intenågon erinran mot regeringens förslag i denna del och föreslår att motionSo20 (yrkande 4) i ifrågavarande del avstyrks.Partsställning för chefsöverläkareLPT och LRV innehåller särskilda bestämmelser om domstolens handlägg-ning av mål enligt dessa lagar och om rätten att överklaga sådana beslut (32-38 §§ LPT och 18-22 §§ LRV) vilka kompletterar bestämmelserna i förvalt-ningsprocesslagen (1971:291). Av 33 § LPT och 18 § LRV följer att chefs-överläkaren inte har rätt att överklaga rättens beslut enligt dessa lagar. Deskäl som angavs för detta när den nu gällande lagstiftningen infördes var attdenna typ av åtgärder inte lämpligen bör ingå i läkarens arbetsuppgifter. Detframhölls också att det i princip saknas en intressemotsättning i dessa falleftersom chefsöverläkaren har att i första hand välja en handlingslinje som ärtill patientens fördel - även om inte patienten inser det. Chefsöverläkarenhandlar med andra ord för patientens bästa, vilket också är domstolens upp-gift (prop. 1990/91:58 s. 275, JuU3y s. 5 f).I motion So20 (m) begärs att chefsöverläkare skall ges en rätt att överklagadomstolens beslut i mål enligt LPT och LRV.Ett liknande förslag lämnades av (SOU1998:32 s. 389 f). Som skäl för förslaget har kommittén angivit i huvudsakföljande. infördes en obligatorisk s.k. tvåpartsprocess i deallmänna förvaltningsdomstolarna. Detta innebär att en förvaltningsmyndig-het är motpart om en enskild överklagar förvaltningsmyndighets beslut tillallmän domstol och att en förvaltningsmyndighet vars beslut ändras av enförvaltningsdomstol som huvudregel kan överklaga domstolens beslut. Un-dantag från tvåpartsprocess har dock medgetts för vissa måltyper, bl.a. målenligt LPT och LRV. Den allmänna utvecklingen i domstolarna går emeller-tid mot att det skall vara en tvåpartsprocess och att detta förhållande är enviktig beståndsdel i själva domstolsprocessen. En naturlig konsekvens av attfrågor om psykiatrisk tvångsvård prövas och avgörs av domstol är därför attchefsöverläkaren får ställning som motpart. Ett led i en domstolsprövning ärvidare möjligheten för båda parter att överklaga ett beslut till högre instans.Detta är av vikt, förutom för det särskilda målet som är under prövning, ävenför prejudikatbildningen. Därtill kommer att chefsöverläkaren redan mednuvarande förfaranderegler, genom sin roll som sökande, har en partsställ-ning. Det finns inte någon anledning att tro att chefsöverläkarens agerandevid domstolsförhandlingen kommer att förändras om han formellt får rollensom motpart när patienten har överklagat ett beslut och får en möjlighet attöverklaga domstolens beslut. Övervägande skäl talade således enligtTvångspsykiatrikommitténs mening för att chefsöverläkaren skall få ställningsom motpart i mål enligt LPT och LRV.Regeringen har däremot gjort bedömningen att chefsöverläkarens proces-suella ställning inte bör förändras (s. 105 f). Enligt regeringen finns det i oför sig en hel del fördelar med tvåpartsprocessen som talar för att införa ensådan ordning också i mål enligt LPT och LRV. Mot detta talar emellertidenligt regeringen att det är av största vikt att patienten och chefsöverläkarenhar ett bra förhållande till varandra. Chefsöverläkarens främsta uppgift är attförsöka få patienten frisk . Det är därför viktigt att patienten har förtroende för honom. Det faktum att chefsöverläkaren inför dom-stolen direkt framställs som patientens motpart kan skada förtroendet ochsamarbetet dem emellan. Enligt regeringens mening vore det mycket olyck-ligt om den förtroendefulla relationen mellan läkare och patient skulle för-svåras. Detta överväger enligt regeringen de fördelar som skulle stå att vinnagenom att ge chefsöverläkaren en överklaganderätt.Utskottet delar regeringens syn i denna fråga och föreslår att motion So20(yrkande 5) avstyrks i nu behandlad del.ÖvrigtI övrigt har utskottet ingenting att anföra med anledning av regeringensförslag i de delar som ligger inom utskottets beredningsområde.Stockholm den 14 mars 2000På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), IngvarJohnsson (s), (), MargaretaSandgren (s), (), (), (m), Ann-MarieFagerström (s), (), (), (), (),(), (), GunnelWallin (c), () och ().Avvikande meningar1.