bet · GN01KrU13 · 2000-04-04 00:00:00 — Många av de arbetsupp-gifter som tidigare åvilade myndigheten har flyttats från den centrala tillden regionala nivån. Vidare har en genomgripande omorganisation av RAÄgenomförts under andra hälften av 1990-talet.Enligt utskottets uppfattning är det angeläget att det inom RAÄ finns kunskapsbredd och kompetens för att myndigheten skall kunna motsvarade krav som bör kunna ställas på en central myndighet. Med en alltför långt-gående renodling av verksamheten skulle den samlade erfarenhets- och kun-skapsmassan som byggts upp riskera att utarmas. från det avslutade har visat att RAÄ fungeratsom ett viktigt stöd- och samarbetsorgan för många, framför allt i vård-,konserverings- och magasineringsfrågor (skr. 1999/2000:65 s. 28).Då det gäller RAÄ:s arkeologiska undersökningsverksamhet, UV, har ut-skottet - som ett led i sitt uppföljningsarbete - vid ett besök hosRAÄ bl.a. erhållit information om de kraftiga volymsvängningar som präglarUV:s verksamhet. RAÄ:s uppdragsvolym minskade drastiskt under år 1999till följd av nedgången i väg- och järnvägsbyggandet. Detta förhållande hardärefter belysts av myndigheten i budgetunderlaget för , där RAÄbl.a. konstaterar att det inte är möjligt att bemästra de volymförändringarsom präglar verksamheten utan att detta slår igenom i UV:s resultat. Verk-samheten har, uppger RAÄ, givit ett underskott om 14,6 mil-joner kronor. På kort sikt måste UV:s fasta kostnader ytterligare minskas,anser RAÄ. Det krävs emellertid också ett långsiktigt utvecklingsarbete föratt nå fram till stabila former för verksamheten. RAÄ avser att inleda ettsådant arbete . Det bör, skriver myndigheten, omfatta enutvärdering av den samlade uppdragsverksamhetens sätt att fungera sedanRAÄ:s föreskrifter till KML trädde 1998 med avseende på läns-styrelsernas tillämpning, RAÄ:s stödfunktioner samt undersökningsinstitu-tionernas förmåga att utföra uppdragen.RAÄ:s utredning bör enligt budgetunderlaget även behandla UV:s associ-ationsform med utgångspunkt i önskemålet att UV skall kunna fungera somen stabil och normbildande aktör inom arkeologin. RAÄ bedömer att det ärsvårt för myndigheten att ta ansvar för en verksamhet som bedrivsunder nuvarande villkor. Myndighetens utredningsarbete kommer, anförsdet, att bedrivas från utgångspunkten att uppdragsverksamhetens verksam-hetsformer måste ändras i väsentliga hänseenden.Utskottet har från inhämtat att det inom departemen-tet pågår en översyn av formerna för den arkeologiska undersökningsverk-samheten. Ett skäl till översynen uppges bl.a. vara här nämnda stora variatio-ner i uppdragsverksamheten. Ett annat skäl är de förändringar av 2 kap.KML som föreslås i proposition 1998/99:114 avsnitt 6.2 i fråga om överkla-gade beslut. Om antar regeringens förslag till lag om ändring avKML kommer beslut i fornminnesärenden som överklagas hos regeringenatt i stället överklagas hos förvaltningsdomstol. Enligt uppgift från Kulturde-partementet kommer denna ändring sannolikt att ställa krav på en tydligarerollfördelning för RAÄ:s del. 1998/99:114 behandlas i bet.1999/2000:KrU7. )Utskottet har förståelse för att variationerna i den arkeologiska uppdrags-mängden är ett stort problem för RAÄ och välkomnar därför att denna frågapenetreras av . Enligt utskottets uppfattning är det därut-över av stor vikt att RAÄ:s roller dels som central förvaltningsmyndighet,dels som utförare av arkeologiska undersökningar blir noga genomlysta.Utskottet förutsätter att i sitt utredningsarbete behandlardessa frågor och därvid även går in på frågan om associationsformen för UV.Som redovisats kommer denna fråga att utredas internt inom RAÄ undervåren 2000. Utskottet utgår från att i sitt utredningsar-bete kommer att ha nära kontakt med RAÄ.Enligt utskottets uppfattning synes nu aktuella motionsförslag rörande ren-odling av RAÄ:s uppdrag i väsentlig grad vara tillgodosedda.Då det gäller förslaget i motionerna 1998/99:Kr37 (m), 1998/99:Kr256 (m)och 1999/2000:Kr317 (m) som syftar dels till att RAÄ i fortsättningen skallsluta avtal med olika museer om kulturmiljöarbetet, dels till att statsbidragettill de regionala museerna skall betalas ut i två oberoende delar vill utskottenämna följande. Som berörts i det föregående har RAÄ träffat avtal medsamtliga statsbidragsberättigade museer i de tre försökslänen , och län. Avtalen, som bygger på samma grundstomme men somändå kan sägas vara individualiserade, avser museernas arbete i relation tilldet statsbidrag för kulturmiljöarbete i försökslänen som RAÄ fördelar underanslaget H 3 Bidrag till regionala museer. Utskottet uppfattar att den modellsom RAÄ nu börjat tillämpa för avtalsskrivning rörande kulturmiljövårds-medlen till museerna i försökslänen ligger i linje med förslaget i motionerna1998/99:Kr37 (m), 1998/99:Kr256 (m) och 1999/2000:Kr317 (m). Dessamotioner synes därför i detta hänseende vara i viss grad tillgodosedda.Med hänvisning till det anförda anser utskottet att motionerna1998/99:Kr37 (m) yrkande 1 i denna del, 1998/99:Kr256 (m) yrkande 7 idenna del, 1998/99:Kr274 (mp) yrkande 40 samt 1999/2000:Kr317 (m)yrkande 10 i denna del bör avslås av riksdagen.Motionärerna bakom motion 1998/99:Kr37 (m) har noterat att regeringen iproposition 1998/1999:114 Kulturarv - kulturmiljöer och kulturföremålpekat på behovet av samverkan mellan kulturmiljösektorn och andra sam-hällssektorer, däribland naturvårdssektorn. Motionärerna anser att en sam-manslagning av och har fått ökad aktualitet. I motio-nen föreslås att regeringen skall tillsätta en utredning med uppdrag atstudera förutsättningarna för en sammanslagning av de två myndig-heterna (yrkande 2).Ett liknande yrkande återfinns i motion 1999/2000:Kr317 (m) yrkande 10 idenna del.Utskottet anser att det är angeläget att en utvecklad samverkan kommer tillstånd mellan kulturmiljösektorn och flera andra sektorer, däribland natur-vårdssektorn.Utskottet har noterat att regeringen i propositionen om kulturarv framhålleratt kulturmiljöns betydelse har utvecklats inom olika områden på senare åroch att ett tvärsektoriellt arbete bör fortsätta och fördjupas framöver. Dennafråga behandlas i betänkande 1999/2000:KrU7. Många myndigheter, t.ex.Skogsstyrelsen, , m.fl., torde kommaatt beröras av det tvärsektoriella synsättet.Frågan om ett samgående mellan redovisadeshäromåret i en av framställd rapport, En samordnadkultur- och miljöpolitik (dnr M98/1593/4). I rapporten konstaterades att denbefintliga organisationen och ansvarsfördelningen i stort borde behållas ochvidareutvecklas, något som även understöddes av remissinstanserna. Rege-ringen, som redovisade rapporten i sin miljöpolitiska proposition (prop.1997/98:145), fann att en utvecklad samverkan mellan natur- och kulturmil-jövårdssektorn borde komma till stånd. Regeringen framhöll att RAÄ ochNaturvårdsverket i samverkan med och länsstyrelserna har i uppgiftatt fortlöpande redovisa förslag till hur ett utvecklat samarbete mellan natur-vården och kulturmiljövården skall främjas (prop. s. 327).Enligt utskottets uppfattning finns det inte anledning att än en gång utredaom det skulle finnas förutsättningar för att slå samman de båda myndigheter-na. Motionerna 1998/99:Kr37 (m) yrkande 2 och 1999/2000:Kr317 (m)yrkande 10 i denna del bör därför avslås av riksdagen.Motionärerna bakom motion 1998/99:Kr275 (v) anför att roll- och ansvars-fördelningen på kulturmiljöområdet innebär att staten fördelar pengar medanverksamheten genomförs regionalt. Enligt motionärerna måste uppföljningenfrån statens sida förbättras. Det är viktigt att veta hur de statliga pengarnautnyttjats och hur målen efterlevs. Därför föreslås i motionen att regeringenskall låta en utredning se över om och hur verksamheten inom kulturmiljöor-ganisationen genomförts regionalt (yrkande 29).Under rubriken och krav på återrapportering anger regering-en i regleringsbrevet för att RAÄ skall samla in, bearbeta, analyseraoch bedöma uppgifter om de regionala museernas verksamhet inom kultur-miljöområdets verksamhetsgrenar. RAÄ skall därvid samråda med Kulturrå-det. RAÄ skall vidare i en särskild rapport i samband med årsredovisningenför redovisa utfallet av fördelningen av bidrag till de regionala mu-seerna i de tre försökslänen , och län. Av redovis-ningen skall framgå bl.a. bidragsgivningen fördelad på bidragsmottagare ochbelopp samt vilka resultat som uppnåtts.På samma sätt ställs i regleringsbrev krav på länsstyrelserna att de skallredovisa effekterna av olika verksamhetsmål, vilka insatser som gjorts inomolika områden samt hur kulturmiljöns resurser och kompetens har använts imiljömålsarbetet.Utskottet förutsätter att regeringen på sedvanligt sätt i kommande budget-proposition lämnar en resultatredovisning, som innehåller en bedömning avhur verksamheten på kulturmiljöområdet har genomförts regionalt. uppfattning är det inte motiverat att - som motionärerna föreslår -tillsätta en utredning för detta ändamål. Motion 1998/99:Kr275 (v) yrkande29 avstyrks därmed.Länsstyrelsernas personalresurser på kulturmiljöområdet behandlas i motion1999/2000:Kr315 (mp). I motionen framhålls att arbetsuppgifterna på kul-turmiljöområdet har blivit fler och att arbetsbelastningen ökat vid länsstyrel-serna. Motionsyrkandet syftar till att en utredning skall tillsättas om perso-nalbehovet vid länsstyrelserna i detta hänseende (yrkande 27).Utskottet erinrar om att statsbidraget till länsstyrelserna anvisas under ut-giftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande. Ut-skottet - som i och för sig inte betvivlar att mängden arbetsuppgifter inomkulturmiljöområdet vid åtminstone en del länsstyrelser har ökat - hänvisartill länsstyrelsernas möjlighet att själva göra prioriteringar inom givna eko-nomiska ramar. Utskottet anser inte att det är påkallat att tillsätta en utred-ning i enlighet med förslaget i motionsyrkandet. Motion 1999/2000:Kr315(mp) yrkande 27 avstyrks därför.Ändringar i kulturminneslagen (1988:950)Kulturminneslagen in i miljöbalkenMotionärerna bakom motion 1998/99:Kr37 (m) framhåller att en förutsätt-ning för att kulturmiljövården skall få genomslagskraft i den allmänna miljö-politiken är att lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (KML) förs in undermiljöbalken (MB), där alla miljöfrågor samlats. En sådan ordning skulleunderlätta skapandet av en helhetssyn och stimulera till tvärsektoriell sam-verkan (yrkande 3).I KML finns bestämmelser om fornminnen, byggnadsminnen och kyrkligakulturminnen samt om utförsel av kulturföremål ur landet.MB skall enligt 1 kap. 1 § tillämpas så att bl.a. värdefulla natur- och kul-turmiljöer skyddas och vårdas. MB:s skydd av kulturmiljöer avser framförallt vatten-, mark- och naturområden. Bestämmelser härom finns i bl.a.3 kap., 4 kap. och 7 kap. MB. Enligt 3 kap. skall områden som är av riksin-tresse för bl.a. kulturmiljövården skyddas mot åtgärder som påtagligt kanskada kulturmiljön. I 4 kap. räknas dessutom vissa angivna mark- och vat-tenområden upp som är av riksintresse och som med hänsyn till sina natur-och kulturvärden bör skyddas. I 7 kap. ges bestämmelser om skydd för bl.a.nationalparker, naturreservat, kulturreservat och naturminnen.Utskottet delar inte motionärernas uppfattning att KML måste föras in imiljöbalken för att kulturmiljövården skall få genomslagskraft. Med hänsynhärtill och då KML upptar en rad bestämmelser som uppenbarligen inte börha sin plats i MB avstyrker utskottet motion 1998/99:Kr37 (m) yrkande 3.Utskottet har i ett föregående avsnitt behandlat frågan om att slå sammanRAÄ och Naturvårdsverket.Kostnadsansvar vid arkeologiska undersökningarMotionärerna bakom de fyra följande motionerna vill att kostnadsansvaretvid arkeologiska undersökningar skall begränsas för markexploatören.Motionärerna bakom motion 1998/99:Kr244 (c) anser att kostnadsansvaretför ägaren bör begränsas till större arbetsföretag. Motionärerna hänvisar tillmotsvarande bestämmelser i äldre lagstiftning och anför att staten enligtdenna stod för kostnaderna vid mindre arbetsföretag.Kostnadsansvaret bör enligt motion 1998/99:MJ777 (m) ses över frånäganderättssynpunkt. Vid en sådan översyn bör enligt motionärerna olikafinansieringslösningar förutsättningslöst prövas. I motionen anförs att mark-ägarens kostnadsansvar med tiden har skärpts och att ett sådant ansvar ärovanligt i ett internationellt perspektiv (yrkande 4).Att värdefulla fornfynd inte förstörs vid exploatering måste enligt motionä-ren bakom motion 1998/99:Kr245 (fp) vara en riksangelägenhet. Motionärenförordar därför ett delat ekonomiskt ansvar mellan exploatör, stat och kom-mun.I motion 1998/99:Kr264 (kd) framhålls att kostnadsansvaret för markäga-ren är för stort. Motionären anser att det bör råda en rimlig balans mel-lan KML och äganderätten och att en prövning av frågan bör göras.Enligt 2 kap. 14 § KML får den som utför ett arbetsföretag som berör fastfornlämning svara för kostnaden, med vissa undantag. I den tidigare forn-minneslagen fanns bestämmelser om att ett arbetsföretag, som inte var ettallmänt eller ett större enskilt arbetsföretag, skulle vara befriat från kostnaansvar. Denna bestämmelse togs bort när bestämmelserna fördes över tillKML. I stället tillkom möjligheten att få bidrag för kostnader. Denna möjlig-het regleras i förordningen (1993:379) om bidrag till kulturmiljövård. Bidragkan enligt förordningen lämnas för bl.a. arkeologiska undersökningar vidbostadsbyggande och arkeologiska undersökningar vid mindre arbetsföretag.Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden (bet.1996/97:KrU12). Utskottet uttalade då att utskottet inte var berett att omprö-va den av fastlagda principen att den, för vars skull en fornlämningmåste avlägsnas, bör bekosta den arkeologiska undersökningen. Anledningsaknas att nu göra avsteg från detta ställningstagande. bör dockframhållas vikten av att värdefulla fornfynd inte förstörs. Angelägenhetenhärav talar för att ansvaret inte alltid helt bör läggas på den enskilde mark-ägaren. Att som utskottet ovan redovisat bidrag kan erhållas vid vissa formerav arkeologiska undersökningar är därför värdefullt. Utskottet förutsätter attregeringen följer upp hur bidragsförordningen tillämpas. Utskottet avstyrkerdärmed motionerna 1998/99:Kr244 (c), 1998/99:Kr245 (fp), 1998/99:Kr264(kd) och 1998/99:MJ777 (m) yrkande 4.Avyttring av föremål från arkeologiska massfyndMotionärerna bakom motionerna 1998/99:Kr247 (m) och 1999/2000:Kr208(m) vill ha en reglering i KML som möjliggör avyttring av föremål frånarkeologiska massfynd. Motionärerna framställer sina yrkanden bl.a. mot denbakgrunden att det har gjorts omfattande fynd av porslinsskärvor vid marin-arkeologiska undersökningar av , som år 1745förliste i . En försäljning av sådana skärvor skulleenligt motionärerna kunna bidra till att skapa en säkrare ekonomi för detprojekt som pågår med att i full skala bygga en rekonstruktion av fartyget.Motionärerna anser det obegripligt att en försäljning inte skulle kunna med-ges av ett antal av de över sju miljoner skärvor som lyfts upp ur havet.I 2 kap. 17 § KML föreskrivs att RAÄ genom fyndfördelning får överlåtastatens rätt till fornfynd på museum som åtar sig att vårda det påett tillfredsställande sätt. Lagen innehåller inte något bemyndigande för RAÄatt medge försäljning av fornfynd. Grunderna för hur statens egendom fårdisponeras finns i första hand i 9 kap. 8 och 9 §§ regeringsformen. Statensmedel och dess övriga tillgångar står med vissa här icke aktuella undantagtill regeringens disposition. fastställer i den omfattning som be-hövs grunder för förvaltningen av statens egendom och förfogande över den.Riksdagen kan därvid föreskriva att åtgärder av visst slag ej får vidtas utanriksdagens tillstånd. I anslutning till dessa bestämmelser i regeringsformenanges i lagen (1996:1059) om statsbudgeten bl.a. grunder för förfogandetöver statens egendom (se främst 28 och 34 §§).Både och var positiva till att museer-na gallrar genom att avyttra föremål som finns i många exemplar (se betän-kandena Minne och Bildning. Museernas uppdrag och organisation [SOU1994:51] och Kulturpolitikens inriktning [SOU 1995:84]).Utskottet anser att de olika intressen som föreligger, å ena sidan att understatens tillsyn bevara föremål och å andra sidan att få in medel, till t.ex.kulturprojekt, noga bör vägas mot varandra.Av budgetpropositionen för framgår att regeringen avser att i bud-getpropositionen , 2001, lämna en redogörelse för det pågåendearbetet med en översyn av strukturen inom museiområdet. Enligt inhämtaduppgift kommer även frågor om museernas insamlingspolicy att tas upp.Utskottet anser att arbete inte bör föregripas. Motionerna1998/99:Kr247 (m) och 1999/2000:Kr208 (m) avstyrks därmed.Hobbylicens för metallsökareMotionären bakom motion 1998/99:Kr216 (m) anser att det bör införas entidsbegränsad hobbylicens för metallsökare. kan lämnatillstånd att medföra och använda metallsökare. Motionärerna påpekar att detkan ta att få ett tillstånd. Tillståndet avser enligt motinären endast och en viss aktivitet, vilket för en aktiv utövare avnämnda hobby kan leda till 25-30 ansökningar om året.Av 2 kap. 18 § KML framgår att man inte, med vissa undantag, får använ-da en apparat som kan brukas till att på elektronisk väg spåra metallföremålunder markytan (metallsökare). Tillstånd kan, som nämnts, dock lämnas avlänsstyrelsen om skäl därtill föreligger.Utskottet utgår från att länsstyrelserna i sin tillståndsgivning så långt detbedöms rimligt bl.a. tar hänsyn till sådana frågor som motionären tagit upp.Utskottet anser att det inte föreligger tillräckliga skäl att ändra gällande reler avseende tillstånd att använda metallsökare. Motion 1998/99:Kr216 (m)avstyrks därmed.FornfyndI motion 1998/99:Kr275 (v) hävdas att resurserna för att ta hand om arkeolo-giska fynd minskat i takt med att undersökningar och insamlingsarbete harfått en allt större omfattning. Arkeologiskt material förstörs, om det inte tasom hand och konserveras inom rimlig tid. I motionen föreslås att regeringenskall få i uppdrag att ställa krav på RAÄ att redovisa hur det arkeologiskamaterialet har tagits och tas om hand (yrkande 30).I enlighet med beslut skall kostnadsansvaret för ny-konservering och fyndhantering bäras av den som utför ett arbetsföretag somberör en fast fornlämning. De eventuella kostnadsökningar som detta kanmedföra kompenseras i viss mån genom ökade möjligheter till bidrag enligtförordningen (1993:379) om statsbidrag till kulturmiljövård (prop.1996/97:99, bet. 1996/97:KrU12, rskr. 1996/97:230).Av RAÄ:s verkställighetsföreskrifter med anledning av vissa bestämmel-ser i KML framgår att fornfynd som påträffas vid undersökningen skalllämnas till det museum som anvisar medrapporten. Fynden skall vid överlämnandet vara beskrivna, ordnade, registre-rade och konserverade (KRFS 1998:1 17 §).RAÄ har utfärdat allmänna råd till verkställighetsföreskrifterna. Av rådenframgår att det är ett minimikrav att fynd från undersökningar som efterselektion i fält skall överlämnas till museum, är registrerade i en fyndlistaoch beskrivna på ett sådant sätt att de lätt kan identifieras. Vidare skall devara ordnade på ett för mottagaren överskådligt sätt samt så förpackade att deinte kan ta skada. Fynd av material som kräver omgående konservering föratt inte förändras eller förintas skall konserveras i den omfattning som be-döms nödvändig för att förebygga eller fördröja vidare nedbrytning. Syftetbör - enligt RAÄ - vara att föremålen i möjligaste mån kan bevaras i oför-ändrat skick i en för materialet lämplig miljö.Vidare anger RAÄ att undersökaren i sin undersökningsplan bör ange hurhan avser att omhänderta fynden och vem som anlitas för att utföra konserve-ringen. Undersökaren ansvarar för att konserveringen sker i enlighet medlänsstyrelsens beslut. bör dock kontrollera att den valde kon-servatorn är lämplig för uppdraget (Allmänna råd från RAÄ 1998:1 s. 17).Utskottet konstaterar att det ankommer på undersökande institutioner -RAÄ, museer, universitet, enskilda arkeologiföretag - att fullfölja utgräv-ningsarbetet med dokumentation och rapportskrivning. Enligt de rekommen-dationer för uppdragsarkeologi som utarbetats av RAÄ bör rapporterna,liksom otryckt dokumentationsmaterial, finnas tillgängliga vid RAÄ:s An-tikvarisk-topografiska arkiv, , samt hos länsmuseer och vissa kommu-nala museer samt institutioner som bedriver arkeologisk undersökningsverk-samhet (Underrättelser från RAÄ 1998:1 s. 18). kan i sittbeslut om arkeologisk undersökning ange till vilka rapporten skall distribue-ras och var det otryckta dokumentationsmaterialet skall förvaras.Av regleringsbrev för RAÄ för framgår att ett av målen för denarkeologiska uppdragsverksamheten är att resultaten av undersökningarnaskall förmedlas snabbt och på ett sätt som svarar mot samhällets intressen.RAÄ har i sin årsredovisning för beträffande ämbetets egna under-sökningar redovisat att "dokumentationen av fältarbetsfasen utvecklats till ettsärskilt dokument i processen som också kan läggas ut digitalt på Internet såsnart detta moment är genomfört. Tekniken innebär att undersökningsresul-taten (i otolkad form) blir tillgängliga för forskarvärlden och allmänheteninom från det att fältarbetet avslutats".Utskottet konstaterar att Avdelningen för arkeologiska undersökningar(UV) inom RAÄ svarar för den absolut största delen arkeologiska fynd ochatt RAÄ därmed också svarar för merparten av de arkeologiska rapporterna.Yrkande 30 i motion 1998/99:Kr275 (v) får i väsentlig grad anses vara till-godosett. Yrkandet avstyrks.I motion 1999/2000:Kr207 (c) behandlas frågan om var fornfynd skall place-ras. Motionären bakom motionen anser att det är värdefullt om fornfynd kanplaceras så nära fyndplatsen som möjligt, så att bygdens folk kan få ta del avdem och hemställer om ett uttalande med sådan innebörd.Enligt 2 kap. 17 § KML får RAÄ överlåta fornfynd på museum som åtarsig att vårda det på tillfredsställande sätt. De icke-statliga musesom i praktiken kommer i fråga är de regionala museerna och stadsmuseernai , och . Utskottet har inhämtat att det inte ärsjälvklart att de aktuella museerna alltid har intresse av att ta hand om forn-fynd som upphittas i deras regioner.Vidare har utskottet inhämtat att den praxis som tillämpas vid RAÄ förfyndfördelning innebär följande. Om det från lokalt eller regionalt håll intehar framförts några önskemål om att fyndet skall placeras på museum närafyndplatsen, placeras föremålet i . Om det regio-nala museet eller något av de tre nämnda stadsmuseerna önskar ta hand omfyndet skall museet i fråga lämna in en ansökan härom till RAÄ. Ansökanremitteras till som tillstyrker eller avstyrker den.Ett skäl för att avstyrka en ansökan kan exempel-vis vara att fyndet har nationellt intresse och bör vara tillgängligt för forskeller att föremålstypen från regionen saknas i de nationella samlingarna. Ettannat skäl kan vara att det nya fyndet hör ihop med föremål som redan finnspå från samma fyndplats och att samtliga fyndfrån en fyndplats bör hållas ihop.RAÄ fattar därefter beslut i ärendet. Ett godkännande av ansökan innebäratt RAÄ överlåter statens rätt till föremålet på det ansökande museet. Kriteri-er rörande säkerhet m.m. skall då vara uppfyllda. Om RAÄ beslutar att avslåansökan kan beslutet överklagas till regeringen (2 kap. 24 § KML).Utskottet anser att gällande bestämmelser i och rådande praxis vidfyndhanteringen på ett tillfredsställande sätt beaktar de olika hänsyn ochavvägningar som bör göras för att tillgodose både nationella och lokala in-tressen. I sammanhanget vill utskottet också peka på möjligheten att förstatens räkning under tidsbegränsad period låna ut eller på lång sikt deponeraföremål i museerna.