bet · GN01KU20 · 2000-05-24 00:00:00 — Det hade kommit att bli en självklar norm som manknappt ens behövde diskutera. Den allmänna inställningen bland ekonomeroch politiker var att läget för statsfinanserna spelade en avgörande roll förmarknadens bedömning av den svenska ekonomin och den svenska växel-kursens trovärdighet.I en med titeln som kompass - om stabilise-ringspolitiken som läroprocess (Ds 1999:9) har professor redo-visat hur den svenska stabiliseringspolitiken ändrades . Enligt fanns det mot bakgrund av fast väx-elkurs, förbud mot upplåning utomlands och valutareglering en omfattandeoptimism rörande den ekonomiska politikens möjligheter, som delades i stortsett av alla läger, såväl av politiker som ekonomer.Det förlopp som ledde fram till krisen kan enligtJo- nung spåras till beslutet att avreglera kreditmarknaden.Lärdomarna från delvalveringarna 1977-1982 kom att styra det politiskaetablissemangets reaktioner till krisförloppet. Superdelvalveringen 1982hade ju utmålats som en engångsdevalvering. Stabiliseringspolitiken varhårt knuten till att bevara en fast växelkurs för kronan i syfte attSverige skulle övergå från att vara ett höginflationsland till att bli ettlåginflationsland. Politiker, Finansdeparte- mentet och liksomekonomkåren saknade till en början en god diagnos av 90-talskrisens anatomioch följaktligen ett lämpligt ekonomiskt- politiskt recept för hur denborde mötas. De officiella prognoserna uppvisade signifikanta fel.Beslutsfattare - såväl inom den socialdemokratiska rege- ringen fram tillvalförlusten 1991 som inom den tillträdande borgerliga rege- ringennoterade hur de överraskades och förvånades över krisens snabbhet och djup.Begreppet trovärdighet hade före krisen blivit ett nyckelord. Den ekono-miska politiken skulle enligt normekonomerna sträva efter att uppnå trovär-dighet för en fastkurspolitik. Idéer om normpolitik och fastkurspolitik vannsnabbt acceptans och stöd i debatt och politik.Efter valet vidtog den socialdemokratiska regeringen ett antal finans-politiska åtstramningar för att skapa trovärdighet för den ekonomiskapoliti- ken, dvs. Prioriteringen av den fasta kronkursendemonstrera- des finansplan av den socialdemokratiska regeringenoch av be- slutet att koppla kronan till ecun . Devalveringarskulle tillhöra det förflutna enligt den politiska viljan och retoriken.Den borgerliga regeringen som tillträdde efter valet var fast beslutenatt inte använda växelkurs- ändringar, dvs. devalveringar, somekonomisk-politiskt medel. Den dåvaran- de finansministern till sin egen erfarenhet av de tidigare devalveringarna vilkainte löst några problem. När hon som ny fi- nansminister mötte den akutakrisen såg hon som sitt huvudmål att skapa trovärdighet för den fastaväxelkursen. första år undergräv- des dock trovärdighetenför den fasta växelkursen av växande finanskris, produktionsbortfall ocharbetslöshet. Stabiliseringspolitiken hamnade i en rävsax där hänsyn tillexterna förhållanden, dvs. kronans växelkurs, krävde stram politik medanhänsyn till inhemska förhållanden, dvs. finanskrisen fordrade en expansivpolitik. Ju mer strävade efter att försvara den fasta kursengenom räntevapnet desto djupare blev den inhemska krisen. Krisen under90-talet bidrog till en revidering av 1980-talets lärdomar. En ny ochfundamental lärdom rörande penningpolitiken efter det misslyckadekronförsvaret blev att en fast växelkurs var svår att upprätthålla i envärld med avreglerade och effektiva finansiella marknader där samtidigtmånga länder hade övergått till rörlig växelkurs. En sådan internationellmiljö fanns knappast i någons föreställningsvärld när avregleringspolitikengenomfördes under perioden 1985-1989.Jonungs rapport diskuterades under ett ESO-seminarium med etthundratal deltagare, bl.a. en stor del av aktörerna och debattörerna frånkrisåren. Kritiska synpunkter anlades på att betonat lärandets bety-delse och nedtonat andra faktorer, bl.a. ideologierna. Före detta riksbanks-chefen pekade på att regeringen av egen förskyllan hade ettjämfört med andra länder begränsat handlingsutrymme. Det enda instrumentregeringen ansåg sig kunna använda var finanspolitiken. Till detta kom enligtDennis en ekonomkår som var synnerligen aktiv och pådrivande i den stabi-liseringspolitiska debatten. Chefredaktören pekade på attutrikespolitiken i kriser sagts kännetecknas av slutna processer på elitnivåoch en stark föreställning att oenighet är icke-patriotisk. Den tydligaste pa-rallellen är kronförsvaret 1992, som uppfattades och hanterades som något avett nationellt krig mot utländska spekulanter. pekade på att hanvar en av de få som var emot fastkurspolitiken 1991. Diskussionen somfördes då gjorde honom utomordentligt deprimerad. är ett litet kon-formistiskt land och det finns i den ekonomisk-politiska diskussionen någotsom är politiskt korrekt och den som inte har den politiskt korrekta åsiktenhar inget inflytande.Kronkrisen har berörts i en rad andra böcker, bl.a. av ,När bubblan brast: Om den svåraste finanskrisen i historia av BoLundgren, Krishantering på svenska: Teori och praktik av B. Sundelius ochE. samt Två cigg och en kopp kaffe av . I tidskriftenEkonomiskt Debatt har publicerats en rad artiklar på temat Finanskrisen.Utskottets bedömningKronkrisen var en händelse av mycket stor betydelse och det ärnaturligt att hanteringen av krisen i efterhand har blivit föremål för diskus-sion. Det är emellertid inte uppgift att bedöma denationalekonomiska värderingar som låg till grund för de bedömningar somgjordes under krisen.Det finns erfarenheter att ta till vara från kronkrisen, och den forskningoch debatt som pågår kan bidra till att skapa bättre förutsättningar attundvi- ka kriser av liknande slag. Utskottet är emellertid inte berett attvidare grans- ka frågan om regeringens eller enskilt statsråds hantering avkronförsvaret.När det gäller den andra fråga som tas upp i anmälan, nämligen regering-ens eller enskilda statsråds agerande förekronfallet, har det enligt utskottets mening inte framkommit sådanakonkreta uppgifter som skulle ge tillräckliga förutsättningar för attundersöka om det förekom- mit särskild information från regeringens ellerstatsråds sida till vissa utvalda aktörer. Utskottets anmälanResultatet av den i det föregående redovisade granskningen av statsrådenstjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning får utskottet härmedför anmäla.Stockholm den 24 maj 2000På vägnarPer UnckelI beslutet har deltagit: Per (), (), (s), (), (), (), (), (), (),(), von der Esch (kd), (), PerLager (mp), (), (), ()och ().Vid behandlingen av avsnitt 9 har Per () på grund av jäv avståttfrån att delta. Regeringens skyldighet att överlägga med (avsnitt 1.1)Per (), (), (), von der Esch(kd), (), (), ()och Per () anser att den del av utskottets yttrande som pås. 17 börjar med "Som utskottet" och på s. 18 slutar med "ställningstagan-den som görs" bort ha följande lydelse:Som utskottet tidigare framhållit (bet. KU 1975/76:50 s. 36) har svenskutrikespolitik kännetecknats av det förhållandet att bred politisk enighet råttom inriktningen i stort av de svenska strävandena på detta område, t.ex.beträffande sådana grundläggande frågor som neutralitetspolitiken och alli-ansfriheten. Ett mycket viktigt organ för överläggningar i utrikespolitiskafrågor är därvid där regeringen och representanter för riks-dagen kan komma till tals i en atmosfär grundad på ömsesidigt förtroendeoch samarbete.Bestämmelserna i 10 kap. 6 § regeringsformen föreskriver dels att rege-ringen fortlöpande skall hålla underrättad om de utrikespo-litiska förhållanden som kan få betydelse för riket, dels att regeringen föreavgörandet av utrikesärenden av större vikt skall överlägga med om det kan ske.Vad beträffar kravet i paragrafens första mening på att regeringen fortlö-pande skall underrätta gäller detta krav, utan inskränkning-ar, för alla utrikespolitiska förhållanden som kan få betydelse för riket.När det gäller frågan om ett uttalande angående åtgärder mot ,aktualiserades frågan om hur övriga medlemsstater i EU skulle agera medanledning av regeringsbildningen i i vart fall under torsdagenden , då den belgiske premiärministern föreslog en gemensamreaktion av de 14 EU-länderna, möjligen . Därmed bordedet, enligt utskottets bedömning, ha varit möjligt för statsminister eller utrikesminister att se till att Utrikesnämndenunderrättades om de diskussioner som pågick. Dessutom borde Utrikesnämndenomedel- bart ha underrättats när de 14 medlemsstaterna hade enats om degemen- samma åtgärderna mot . Det förhållande att man frånregeringens sida uppfattade att det rådde konsensus mellanriksdagspartierna när det gällde inställning till den aktuellafrågan är enligt utskottets mening inte ett skäl för att underlåta sådanakontakter. Enligt vissa uppgifter till utskottet övervägdes över huvudtaget inte frågan om att underställa ärendet. Det finnsockså anledning att ifrågasätta det förhållandet att det inte finns någondokumentation av ställningstagandet. Slutligen finns det skäl attunderstryka det faktum att det ställningstagande regeringen var i färd medatt fatta var av en mycket speciell karaktär genom att det överens- koms ianslutning till samarbetet inom EU på ett sätt som inte förekommittidigare.Enligt utskottets mening har underlåtenheten att hålla Utrikesnämndenunderrättad inte varit förenlig med bestämmelserna i 10 kap. 6 § regerings-formen. Statsminister och utrikesminister kan därför inte undgå kritik.2. Kulturminister handläggning av frågan omsubventioner för digitalavkodare (avsnitt 2.5)Per (), (), (), () och Per () anser att den del av utskottets yttrandesom på s. 40 börjar med "Utskottets granskning" och slutar med "utskottetssida" bort ha följande lydelse:Konstitutionsutskottet uttalade i betänkande 1996/97:KU17 att formerna förett samarbete rörande eventuella stimulanser till hushållen för anskaffning avavkodare kunde bli en fråga för det samråd med programföretag och andraintressenter som skulle äga rum under förberedelserna för sändningarna.Utskottet utgick från att ett sådant eventuellt samarbete inte skulle komma attinnebära att statliga medel användes för att subventionera hushållens an-skaffning av avkodare.Enligt utskottets mening kan det ifrågasättas om inte och Box-ers agerande står i strid med detta uttalande. Det är uppenbart att medel fråndet statliga bolaget används för att bygga upp Boxers verksamhetsom baseras på erbjudande om förmånliga priser för hyra av avkodarna.Frågan om huruvida statliga medel används på ett sätt som inte står i över-ensstämmelse med utskottets uttalande har inte följts inom Kulturdeparte-mentet. Från sida synes inte några åtgärder havidtagits för att säkerställa att uttalandet följs. Utskottets granskninghar bl.a. gett vid handen att någon affärskalkyl inte hämtats in och från Kulturdepar- tementets sida endast förutsatt att bolagen haftkännedom om uttalandet. Enligt utskottets mening borde kulturministerMarita ha försäkrat sig om att bolagens agerande inte strider motvad utskottet uttalat genom att se till att bolagen var medvetna omuttalandet och genom att bolagens af- färskalkyl inhämtades som underlagför en bedömning av om uthyrningen kan ses som sådan subvention som inte ärförenlig med utskottets uttalande år 1997.Någon uttalande i övrigt är inte påkallat från utskottets sida.3. Regeringens utövande av utnämningsmakten och ansvar förchefstillsättningar (avsnitt 3.2)Per , , och (allam) anser att den del av utskottets bedömning under avsnitt 3.2 som på s. 65börjar med "Av " och slutar med "obalans i tillsätt-ningsärendena" bort ha följande lydelse:Regeringens sätt att hantera utnämningsmakten är enligt utskottets meninginte tillfyllest. Av promemoria framgår att regeringensäger sig ägna särskild uppmärksamhet och stor omsorg åt att bredda rekryte-ringsbasen och att få en bra balans av kompetens och erfarenheter i kollekti-vet av myndighetschefer. Regeringen säger sig tillämpa ett brett sökförfaran-de varigenom också kandidater från näringslivet, kommuner och landstingprövas.Trots de ansatser regeringen redovisat finner utskottet att utnämningarnasker på ett sätt som långtifrån alltid är ägnat att ge myndigheterna demest lämpade ledningarna. Tvärtom förefaller utnämningar ofta ske ad hococh inte sällan med uppenbara politiska förtecken. Den omständigheten atten person har en politisk bakgrund skall enligt utskottet inte i sig varadiskvali- ficerande vid tillsättningen av t.ex. en generaldirektörstjänst,så länge endast sakliga grunder som förtjänst och skicklighet ärtillämpliga vid tillsättningen. Utskottet anser emellertid att granskningenav regeringens utnämningspolitik givit vid handen att regeringen utnyttjat utnämningspolitiken till såväl det egna partiets somsamarbetspartiernas fördel på ett sätt som stund- tals för tanken till attmyndighetsledningen gjorts till en del av ett politiskt förläningssystem.De uppgifter statsministern lämnat till utskottet om moti- vet till varförbl.a. socialdemokrater oftare kommer i fråga finner utskottet brista isåväl trovärdighet som saklighet.Utskottet anser att regeringens utnämningsmakt skall utövas så att de sak-liga grunder som särskilt nämns i regeringsformens föreskrifter - förtjänstoch skicklighet - inte sätts åt sidan. När detta i praktiken sker tillförmån för andra hänsyn, undergrävs förtroendet för hela den svenskasjälvständiga myndighetstraditionen. Utskottet anser att regeringen ipraktiken har lagt grunden till ett system där en ny regering tvingasompröva samtliga förord- nanden som generaldirektörer eller annanmyndighetschef. En sådan utveck- ling skulle innebära att en viktiggrundval för det svenska förvaltningssys- temet överges.När det gäller nomineringsförfarandet av EU-kommissionär anser utskottetatt det s.k. samrådsförfarandet med övriga partier som enligt regeringenägde rum inte kan kallas för ett samrådsförfarande eftersom det endastfanns ett namnförslag då det stod klart att fick den s.k.miljöportföljen. Enligt utskottet bör, sedan det står klart vilken portföljsom är aktuell, samrådsförfa- randet ske helt förutsättningslöst medmöjlighet för partierna att lämna för- slag på lämpliga personer.4. Vissa frågor i samband med Telia-Telenor-affären (avsnitt 5)Per (), (), (), von der Esch(kd), (), (), ()och Per () anser att den del av utskottets yttrande som pås. 111 börjar med "har" och på s. 112 slutar med"kritik mot honom" bort ha följande lydelse:Det kan konstateras att den fråga som spräckte sammanslagningen av Teliaoch var skilda uppfattningar om aktieägaravtalets innehåll, särskiltbestämmelsen om särskilda omröstningsregler för vissa typer av styrelsebe-slut. En väsentlig fråga är därför om och den svenska rege-ringen kände till eller borde ha känt till att den norska regeringen hade enannan uppfattning om innebörden av bestämmelsen än vad man hade påsvensk sida.I den svenska propositionen angavs att de beslut som krävde särskildaregler var bl.a. den nya bolagskoncernens affärsplan och dess koncernbudget,godkännande av större organisatoriska förändringar samt tillsättande ochentledigande av verkställande direktör och vice verkställande direktörer, alltså länge det skedde i tiden före paritet. De särskilda reglerna innebar att detförutom majoritet krävdes att minst en styrelseledamot utsedd av varje landskulle vara enig om beslutet.I den norska propositionen redovisades samma regler för särskilt besluts-fattande. Men härutöver underströks också att den nya koncernens styrelsevid en senare tidpunkt skulle besluta om lokaliseringen av ledningen föraffärsområdena och att detta skulle ske i enlighet med de särskilda omröst-ningsreglerna som etablerats i aktieägaravtalet. Den norska uppfattningen itolkningsfrågan hade även redovisats i ett pressmeddelande i samband medundertecknandet av samgåendeavtalet. Redan före det att sammanslagningengodkändes var det alltså klarlagt hur den norska regeringen uppfattade avta-let, vilket också måste ha framstått som uppenbart för den svenska regering-en.Den norska uppfattningen kom sedermera också till uttryck i ett brev den1 från samferdselsminister till nä-ringsminister . Den norska uppfattningen får också stöd iJan-Åke Karks uttalande i norska medier . Uttalandetbekräftar också att Kark personligen, långt före styrelsesammanträdet den8 , var medveten om de olika tolkningarna.Av de redovisade omständigheterna framgår att och rege-ringen haft tillgång till information som klart visade att den norska regering-en hade en annan uppfattning om röstningsbestämmelsens omfattning än densvenska regeringen redovisat för utskottet. Frågan blir då om vidtog några åtgärder med anledning av detta.Det kan konstateras att någon information om ägarnas olika uppfattningom aktieägaravtalet inte lämnades till inför dess godkännande avsammanslagningen. Enligt vad som framkommit vid utfrågningarna har detinte lämnats några instruktioner till de styrelseledamöter som nominerats avden svenska ägaren, trots att aktieägaravtalet stipulerar att instruktion skallske när det behövs för att uppfylla det som anges i aktieägaravtalet i denutsträckning så lagligen kan ske. Inte heller i övrigt har förestyrelsemötet vidtagit någon åtgärd med anledning avden norska uppfattningen om aktieägaravtalet. Några initiativ gentemot dennorska regeringen för att undanröja meningsmotsättningar togs inte heller.Utskottet vill i sammanhanget också påpeka att en tillämpning av avtalet ienlighet med den norska uppfattningen inte kan sägas stå i strid med kravetatt beslutet om affärsområdens lokalisering skall fattas på affärsmässigagrunder, oaktat vad man kan anse om detta i sak.Regeringen måste anses ha haft en skyldighet att tillse att avtaletfullfölj- des. I egenskap av statsråd och chef för medansvar för bl.a. struktur- och ägarfrågor har det ålegat vårda aktieägaravtalet. Det kan han inte anses ha gjort på etttillfredsställande sätt. Enligt utskottets mening kan inte undgå kritik för sin hantering av Telia-Telenor-affären.Särskilda yttranden1. Regeringens skyldighet att överlägga med (avsnitt 1.1)() och () anför:Vi har i fråga om formerna för beslutet om sanktioner mot Österrikeanslutit oss till de övriga borgerliga partiernas bedömning. Åtminstonepartiledarna borde ha underrättats. I sakfrågan instämmer ochCenterpartiet i att det var naturligt att anslöt sig till denaktion som ett antal övriga EU-länder föreslog.2. Regeringens utövande av utnämningsmakten och ansvar förchefstillsättningar (avsnitt 3.2)Per (), (), (), von der Esch(kd), (), () och Per () anför:Frågan om förordnande av generaldirektör för sköttes,såsom utskottet framhållit, på ett sätt som inte är acceptabelt. Det finns skälatt understryka att just det faktum att det var fråga om chefskapet för borde föranlett regeringen att sköta beredningen med särskildomsorg. Även om inte formellt har någon annan ställ-ning än andra myndigheter finns det skäl att särskilt betona behovet av attvärna verkets integritet.3. Konstitutionella aspekter på samarbetet mellan den social-demokratiska regeringen, och (avsnitt 8)Per , , , Per (alla m)anför:Sverige regeras av en socialdemokrati i aktiv och stadigvarande sam-verkan med och . har i singranskning belyst tillkomsten av denna samverkan och dess karaktär.Varje regering har att söka parlamentariskt stöd för sin politik. Från dennautgångspunkt finns det inget skäl till erinran gentemot det samarbete rege-ringen etablerat. Däremot finns det skäl att notera att regeringen, jämfört , bytt samarbetsstrategi på ett grundläggande sätt.Som Moderata samlingspartiet framhöll i anslutning till omröstningen ommisstroendeförklaringen hade det varit naturligt att då fåttpröva regeringsfrågan. Att en regering avgår efter ett betydande valnederlagoch då den dittills följda samarbetsstrategin överges är enligt vår meningrimligare än att i en sådan situation sitta kvar och därigenom lämna riksda-gen utanför en sedvanlig prövning genom talmannen av regeringens framtidainriktning och parlamentariska bas.