bet · GN01FiU18 · 2000-03-21 00:00:00 — Ändrat ansvar för fastställande av diskontot m.m.(prop. 1999/2000:50) I betänkandet behandlar utskottet proposition1999/2000:50 Ansvaret för fastställande av diskontotm.m. Utskottet tillstyrker regeringens förslag attansvaret för att fastställa och offentliggöra dets.k. diskontot förs över från tillRiksgäldskontoret. Genom åtgärden renodlasRiksbankens uppgifter ytterligare. Överflyttningenav ansvaret medför en rad mindre följdändringar iett antal lagar. Utskottet tillstyrker ocksåförslaget att kopplingen till diskontot vidränteberäkning av för mycket avräknad fordran vidåterbetalning av skatter och avgifter tas bort. Föratt få en mer enhetlig ordning inom skatteområdetknyts ränteberäkningen i stället tillräntebestämmelserna i skattebetalningslagen.Förslagen föreslås träda i kraft den 1 juli 2000.I propositionen föreslås också en ändring avriksbankslagen så att ges möjlighet attdelta i finansieringen av Internationellavalutafondens s.k. mjuka utlåning. Utskottettillstyrker regeringens förslag. Förändringenföreslås träda i kraft den 1 juli 2000.Till betänkandet har fogats ett särskilt yttrande. I proposition 1999/2000:50 föreslås att riksdagenantar regeringens förslag till1. lag om ändring i lagen (1988:1385) om Sverigesriksbank,2. lag om ändring i jordabalken,3. lag om ändring i räntelagen (1975:635),4. lag om ändring i lagen (1980:1102) omhandelsbolag och enkla bolag,5. lag om ändring i lagen (1984:649) omföretagshypotek,6. lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkningvid återbetalning av skatter och avgifter,7. lag om ändring i lagen (1992:72) omkoncessionsavgift på televisionens område,8. lag om ändring i sjölagen (1994:1009),9. lag om ändring i lagen (1995:1571) ominsättningsgaranti.Propositionens lagförslag återfinns i bilaga tillbetänkandet. Det i bilagan intagna lagförslag 7 haröverlämnats till konstitutionsutskottet.Inga motioner har väckts med anledning avpropositionen. Ansvaret för fastställande av diskontotPropositionenDiskontot härstammar från den tid då allmänhetenkunde belåna växlar i . Räntan på lånenkallades för diskonto. Under hela efterkrigstidenfram till avregleringen av finansmarknaderna vidmitten av var diskontot ett avRiksbankens mest betydelsefulla penningpolitiskainstrument. Diskontots penningpolitiska betydelseförsvann emellertid när kreditmarknaden avregleradesoch 1986 i den aktiva penningpolitikenersatte diskontot och straffräntan med den s.k.räntetrappan. fastställs diskontot genomen mekanisk beräkning av den historiskaränteutvecklingen. Modellen som använderför att fastställa nivån på diskontot anger attdiskontot skall fastställas varje kvartal ochberäknas som genomsnittet av de noterade räntorna för delssexmånaders statsskuldväxlar och dels femårigastatsobligationer. Genomsnittet minskas med två ochen halv procentenheter och avrundas till närmast heleller halv procentenhet.Riksbanken ville avskaffa diskontot.Anledning var att diskontot inte längre passade in iRiksbankens verksamhet samt att det fanns en riskför att diskontot, särskilt i internationellasammanhang, fortfarande sågs som ettpenningpolitiskt styrinstrument. En förändring avdiskontot skulle felaktigt kunna uppfattas som enräntepolitisk signal. Efter förändringen av metodenatt beräkna diskontot 1992 har emellertid Riksbankenfortsatt att fastställa diskontot. Eftersomdiskontot nu fastställs vid i förväg bestämdatidpunkter och enligt en tydlig beräkningsmetod harrisken för missuppfattningar minskat.Enligt propositionen kvarstår emellertid risken attdiskontot uppfattas som ett penningpolitisktinstrument. Detta framstår än tydligare efter den 1januari 1999, då det genom lag klargjordes attpenningpolitik är huvudsakliga uppgiftoch bankens arbetsuppgifter renodlades.Regeringen föreslår därför att uppgiften attfastställa diskontot flyttas från tillRiksgäldskontoret. Fastställandet av diskontotstämmer mer överens med Riksgäldskontoretsarbetsuppgifter än med . Termen diskontoskall enligt propositionen behållas och nivån pådiskontot skall även i fortsättningen fastställasoch beräknas enligt den metod som Riksbankentillämpar . Att taröver uppgiften att fastställa och offentliggörabeslut om diskontoförändringar kommer enligtpropositionen inte att innebära några konsekvenserför avtal eller andra liknande rättsliga instrument.I ett antal författningar förekommer emellertidhänvisningar till det av fastställdadiskontot. Regeringen föreslår därför atthänvisningar i lag till det av Riksbankenfastställda diskontot ersätts med hänvisning tilldet av fastställda diskontot.Förslagen föreslås träda i kraft den 1 juli 2000.För att klargöra att ränta som avser tid föreikraftträdandet av lagändringarna ävenfortsättningsvis skall beräknas med utgångspunkt idet diskonto som fastställde för denaktuella tidpunkten, bör en övergångsbestämmelseinföras i berörda lagar.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker regeringens förslag att föraöver ansvaret för fastställandet av diskontot frånRiksbanken till samt de lagförslagsom därav följer.I ett av lagförslagen föreslås en ändring i 9 §lagen (1992:72) om koncessionsavgift påtelevisionens område. Lagändringen föreslås träda ikraft . En ändring i samma paragrafmed samma ikraftträdande föreslås också iproposition 1999/2000:55 Kommersiell lokalradio, sombereds av . Utskottetbeslutade därför attöverlämna det aktuella lagförslaget tillkonstitutionsutskottet för författningsteknisksamordning.Ränta på för mycket avräknad statligfordranPropositionenAv lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalningav skatter och avgifter framgår att om någon harrätt till återbetalning eller annan utbetalning pågrund av bestämmelse i ett antal skatteförfattningarskall i de flesta fall en eventuell fordran som detallmänna har mot denna person avräknas från detbelopp som skall återbetalas. Om för mycketavräknas, skall rättelse och utbetalning ske av detfelaktigt avräknade beloppet. På denna utbetalningskall enligt 10 § ränta utgå med det av Riksbankenfastställda, vid varje tid gällande diskontot.I och med att ansvaret för att fastställa diskontotflyttas från till Riksgäldskontoretföreslår regeringen i propositionen att kopplingentill diskontot vid avräknad statlig fordran börupphöra. I stället bör ränteberäkningen knytas tillräntebestämmelserna i skattebetalningslagen(1997:483). Enligt lagen tillgodoförs skattskyldigränta motsvarande av den s.k. basräntan, dvs.den räntesats som gäller för sexmånadersstatsskuldväxlar fastställd till helt procenttal.Regeringen gör i propositionen bedömningen att 45 %av basräntan historiskt sett varit en lägreräntesats än diskontot. är emellertidskillnaden försumbar.Förslaget föreslås träda i kraft den 1 juli 2000.För att klargöra att ränta som avser tid föreikraftträdandet av lagändringen ävenfortsättningsvis skall beräknas med utgångspunkt idet diskonto som fastställde för denaktuella tidpunkten, bör en övergångsbestämmelseinföras i den berörda lagen.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker regeringens förslag.Riksbankens medverkan i finansieringeninom Internationella valutafondenPropositionenSedan 1976 har (),vid sidan av utlåningen från fondens allmännaresurser, utvecklat låneformer för de allrafattigaste och mest skuldtyngda medlemsländerna -den s.k. mjuka utlåningen. Enligt IMF:s stadga skallden mjuka utlåningen ha samma syfte som utlåningenfrån de allmänna resurserna. I övrigt regleras denmjuka utlåningen inte i stadgan. Räntekostnaden förutlåningen är subventionerad genom särskilda bidragfrån de rikare medlemsländerna. Lånens löptider ärlånga för att länderna skall komma till rätta medsina strukturproblem. Den utestående mjukautlåningen motsvarade vid slutet av budgetåret1998/99 av IMF:s utlåning från de allmännaresurserna.IMF har emellertid svårt att hitta finansiering avde mjuka lånen. IMF försöker därför inom ramen förfondens stadga arrangera olikafinansieringslösningar. De arrangemang som hittillsvarit aktuella förutsätter godkännande eller någonform av medverkan från berörda medlemsländer.Nedan ges ett exempel på finansieringslösning för demjuka lånen.I december 1998 beviljades ett lån från IMF påmotsvarande . Lånet var delvisfinansierat genom ett s.k. NAB-arrangemang, vilketär ett lånearrangemang inom IMF:s allmänna resurserdär 25 länder, däribland , ingår somkreditgivare. IMF föreslog att en del avränteintäkterna från lånet skulle användas för attfinansiera den mjuka utlåningen. Den aktuella delenav ränteintäkterna var ursprungligen avsedd förIMF:s allmänna reserver, vilka skyddar fondensordinarie resurser, dvs. En överföring av ränteintäkternatill den mjuka utlåningen förutsatte att debakomliggande kreditgivarna - bl.a. - vareniga och medgav överföringen. I likhet med övrigakreditgivare medgav överföringen. Densvenska valutareserven påverkades inte av åtgärden.I framtiden kommer fler arrangemang av den typ somredovisas i exemplet ovan att initieras av IMF.Enligt propositionen är det emellertid osäkert omdet finns något legalt stöd i svensk rätt förRiksbanken att medverka i sådanafinansieringslösningar. Varken riksbankslagen ellerregeringsformens bestämmelser om internationellaöverenskommelser ger något klart stöd förRiksbankens medverkan i den här typen avarrangemang.Enligt propositionen stöder IMF:s mjukautlåning. Det är viktigt att ävenutvecklingsländerna i praktiken får möjlighet attlåna från IMF. Enligt regeringen är det därförnaturligt att ges möjlighet attfinansiera även fondens mjuka utlåning och därmed gesitt stöd till hela fondens verksamhet. Regeringenföreslår i propositionen att riksbankslagen ändrasså att det blir klart att har lagligtutrymme att medverka i sådanafinansieringslösningar. För att åstadkomma detta bör7 kap. 4 § riksbankslagen ändras så att finansieringav IMF:s verksamhet kan ske i även andra former ängenom kreditgivning och utan att det föreliggernågot valutapolitiskt syfte.De transaktioner och arrangemang som aktualiseratförslagen ovan har normalt sett inte någotvalutapolitiskt syfte. En medverkan från Riksbankenssida ligger därför utanför en centralbanks egentligauppgifter. måste i varje enskilt fallbedöma om det är lämpligt att delta i finansieringav IMF:s verksamhet. engagemang måstenaturligtvis vara förenligt med enansvarsfull förvaltning av valutareserven. Enförutsättning för deltagande i den mjukautlåningen bör också vara att andel vidvarje tillfälle vilar på en rimlig bördefördelningmellan de rikare medlemsländerna i IMF. Dessutombör, i enlighet med de nuvarande bestämmelserna,som huvudregel lämna sitt medgivandebeträffande de engagemang som inte har någotvalutapolitiskt syfte.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker regeringens förslag tilländring i riksbankslagen så att gesmöjlighet att även finansiera Internationellavalutafondens s.k. mjuka utlåning. beträffande ansvaret för fastställandeav diskontotatt med bifall till proposition 1999/2000:50 idenna del godkänner vad utskottet anfört,2. beträffande ränta på för mycketavräknad statlig fordranatt med bifall till proposition 1999/2000:50 idenna del godkänner vad utskottet anfört,3. beträffande medverkan ifinansiering inom Internationella valutafondenatt med bifall till proposition 1999/2000:50 idenna del godkänner vad utskottet anfört,4. beträffande lagförslagenatt med bifall till proposition 1999/2000:50 idenna del samt med anledning av vad utskottetovan anfört och hemställt antar de av regeringenframlagda förslagen tilldels lag om ändring i lagen (1988:1385) omSveriges riksbank,dels lag om ändring i jordabalken,dels lag om ändring i räntelagen (1975:635),dels lag om ändring i lagen (1980:1102) omhandelsbolag och enkla bolag,dels lag om ändring i lagen (1984:649) omföretagshypotek,dels lag om ändring i lagen (1985:146) omavräkning vid återbetalning av skatter ochavgifter,dels lag om ändring i sjölagen (1994:1009),dels lag om ändring i lagen (1995:1571) ominsättningsgaranti.Stockholm den 21 mars 2000På finansutskottets vägnarJan BergqvistI beslutet har deltagit: (), MatsOdell (kd), (), (),(), (), FredrikReinfeldt (m), (), Sven-ErikÖsterberg (s), Per (), (), (), (), KarinPilsäter (fp), (), () ochMarie ().Särskilt yttrandeRiksbankens medverkan i finansiering inomInternationella valutafonden (mom. 3) (c,fp)() och () anför:Det är bra att () iökad omfattning engagerar sig och tar initiativ tillatt öka långivningen och förbättra lånevillkoren förjordens allra fattigaste och mest skuldtyngdaländer. Att minska skuldbördan för dessa länder ochgenom finansiell hjälp ge länderna en rimlig chansatt förbättra den övergripande ekonomiskautvecklingen i landet är en viktig del i arbetet attminska klyftorna och den växande fattigdomen ivärlden.Däremot tycker vi att det är det tveksamt att utökaRiksbankens möjligheter att, utan riksdagsbehandlingoch beslut, delta i den här typen av verksamhet. mjuka utlåningen till de fattigaste länderna ivärlden inbegriper frågeställningar som inormalfallet ligger utanför en centralbankskompetensområde. Det handlar t.ex. om hurfattigdomen skall mildras och lösas och om denglobala hälso-, miljö- ochjämställdhetsutvecklingen. Detta är frågor som haren stor betydelse för våra partier. Detparlamentariska inflytandet i dessa frågor minskardock när man i ökad utsträckning låter Riksbankensjälv avgöra om och när man skall delta i den mjukautlåningen. Det demokratiska inflytandet iRiksbankens verksamhet skall tillgodoses avfullmäktige i . I fullmäktige finnsemellertid inte alla partier i riksdagenrepresenterade.Propositionens lagförslag1 Förslag till lag om ändring i lagen(1988:1385) om Sverigesriksbank2 Förslag till lag om ändring ijordabalken3 Förslag till lag om ändring i räntelagen(1975:635)4 Förslag till lag om ändring i lagen(1980:1102) omhandelsbolag och enkla bolag5 Förslag till lag om ändring i lagen(1984:649) omföretagshypotek6 Förslag till lag om ändring i lagen(1985:146) om avräkningvid återbetalning av skatter ochavgifter7 Förslag till lag om ändring i lagen(1992:72) omkoncessionsavgift på televisionensområde8 Förslag till lag om ändring i sjölagen(1994:1009)9 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1571)ominsättningsgaranti