bet · GN01LU5 · 2000-01-18 00:00:00 — Är på en viss punkt denbestämmelse som gäller enligt den av parterna valdalagen mer fördelaktig för parterna än motsvarandebestämmelse i lagen i det land där konsumenten harsin vistelseort skall den valda lagens bestämmelsetillämpas. Om ett konsumentavtal har träffats inågon annan situation än de som omfattas av artikel5, gäller i princip huvudregeln om avtalsfrihet.Av artikel 20 framgår att avvikande bestämmelser iandra EG-rättsakter om lagval skall tillämpas istället för Romkonventionen. Ett exempel på detta ärartikel 12.2 i direktiv (97/7/EG) om konsumentskyddvid distansavtal, som innebär att medlemsländernaskall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställaatt konsumenterna inte berövas det skydd som ges idirektivet genom att ett tredje lands lag väljs somtillämplig lag på ett avtal, om avtalet har näraanknytning till en eller flera medlemsländersterritorium.I Romkonventionen finns inte några särskildabestämmelser som tar sikte på elektronisk handel påInternet. De särskilda konsumentskyddsreglerna ärsåledes tillämpliga även vid sådan handel. I frågaom avtal som ingåtts med anledning av vissa slag avmarknadsföring är dock rättsläget i viss mån oklarthuruvida de särskilda konsumentskyddsreglernagäller eller ej.Som framgått omfattar Romkonventionen endasttvister i avtalsförhållanden. Inom EU pågår dockdiskussioner om att utarbeta en konvention ellerannat rättsligt instrument i syfte att reglerafrågan om tillämplig lag i tvister med anledning avförpliktelser utanför avtalsförhållanden, exempelvisi skadeståndstvister.Romkonventionen är införlivad i svensk rätt genomlagen (1998:167) om tillämplig lag föravtalsförpliktelser, som trädde i kraft den 1 juli1998 (prop. 1997/98:14, bet. LU9).I sammanhanget bör även nämnas att det förnärvarande pågår arbete inom EU med att utarbeta ettdirektiv om vissa rättsliga aspekter på denelektroniska handeln på den inre marknaden. Defrågeställningar som regleras i Romkonventionenkommer, enligt vad utskottet har erfarit, dock inteatt påverkas av detta direktiv. Däremot aktualiserasolika frågor kring tillämplig lag i vissautomobligatoriska situationer, bl.a. i fråga ommarknadsföring.Marianne m.fl. (c) anser i motion U512att konsumentskyddet vid gränsöverskridande handelbör stärkas och förespråkar bl.a. att konsumentenshemlands lag skall gälla vid privatimport och attkonsumenterna skall ges stöd för att hävda sin rättoch skydd mot otillbörliga affärsmetoder. I motionenbegärs ett tillkännagivande i enlighet med detanförda (yrkande 15).En annan uppfattning framförs i motion L711 av StigRindborg m.fl. (m). Enligt motionärerna innebärkonsumentens ovillkorliga rätt att få en tvistprövad enligt sitt hemlands lagstiftning orimligakonsekvenser för näringsidkarna, särskiltsmåföretagarna, som inte kan förutse vilkenlagstiftning som blir tillämplig på olika avtal.Detta kommer, enligt vad som anförs i motionen, attlägga en hämsko på utvecklingen av den elektroniskahandeln. Motionärerna anser att i detfortsatta arbetet inom EU med bl.a. Romkonventionenbör verka för att lagvalsfrågan skall varadispositiv på så sätt att företagen, genominformation på sin hemsida, skall kunna upplysa omatt företagets hemlands konsumentlagstiftninggäller. Om inte näringsidkaren använder sig av dennamöjlighet skall i stället konsumentens hemlands laggälla. I motionen begärs ett tillkännagivande ienlighet med det anförda (yrkande 1).Ett motsvarande yrkande återfinns i motion T717 avBo Lundgren m.fl. (m) (yrkande 17).I motion L711 av m.fl. (m)aktualiseras även frågan om tillämplig lag iutomobligatoriska situationer med anknytning tillhandel på Internet. Motionärerna pekar på att olikakonsumenträttsliga krav gäller i olika länder,exempelvis vad gäller utformningen avmarknadsföring. Det är, enligt motionärerna,orimligt att kräva av näringsidkarna att de skallkänna till dessa olika regelsystem. I ställetförordar motionärerna den ordningen attnäringsidkaren endast skall behöva följalagstiftningen på sin egen etableringsort. Imotionen begärs ett tillkännagivande om att Sverigeinom EU skall verka för vad som anförts (yrkande3).När det först gäller motion U512 vill utskotteterinra om att enligt de mål och riktlinjer somriksdagen lagt fast för det svenska arbetet medkonsumentpolitiska frågor inom EU skalldet övergripande målet för det svenska arbetet varaatt ge konsumenterna en stark ställning på marknadenoch att främja konsumenternas intressen ochinflytande, bl.a. i fråga om olika köprättsligaspörsmål vid gränsöverskridande handel (skr.1995/96:181, bet. LU26).Mot bakgrund av vad nu har redovisats kan utskottetinte finna att det skulle föreligga någonmotsättning mellan å ena sidan motionsönskemålen ochå andra sidan inriktningen på det svenska arbetetinom EU och, vad särskilt gäller lagvalsfrågan,gällande lagstiftning på området.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion U512 yrkande 15.Vad sedan gäller de spörsmål som tas upp imotionerna L711 yrkande 1 och T717 yrkande 17konstaterar utskottet att så sent somvåren 1998 vid antagandet av lagen (1998:167) omtillämplig lag för avtalsförpliktelser ställt sigbakom de principer, bl.a. vad gäller konsumentskyddvid lagval, som kommit till uttryck iRomkonventionen. Vad motionärerna anfört utgörenligt utskottets uppfattning inte skäl att nuförorda en motsatt ordning. I sammanhanget börnoteras att frågor kring lagval i tvister medanledning av elektronisk handel harövervägts av Utredningen om konsumenträttigheter iIT-samhället. Utredningen föreslår i sitt betänkande(SOU 1999:106) Konsumenterna och IT - en utredningom datorer, handel och marknadsföring att Sverigeinom det europeiska samarbetet skall verka för enförenkling av de särskilda konsumentskyddsreglerna iRomkonventionen, som innebär att konsumentskyddettill skillnad från vad som är fallet inte skallvara beroende av näringsidkarens och konsumentensagerande i marknadsföring och avtalssituation.Betänkandet har remissbehandlats och bereds förnärvarande inom . Utskottetförutsätter att regeringen återkommer om detpågående arbetet på området skulle ge anledning förändrad inställning i frågan.Även frågan om tillämplig lag i utomobligatoriskaförhållanden med anledning av elektronisk handel somtas upp i motion L711 yrkande 3 har berörts avUtredningen om konsumenträttigheter i IT-samhället.Utredningen förordar i denna del att i detnu pågående arbetet med att utarbeta ett direktiv omelektronisk handel skall verka för atteffektlandsprincipen skall gälla generellt videlektronisk handel, dvs. att lagstiftningen ikonsumentens hemland skall tillämpas. En annanordning skulle, enligt utredningens bedömning,innebära att svensk marknadsrättslig lagstiftningaldrig skulle kunna tillämpas på den som marknadsförvaror och tjänster på Internet från ett annat land.Utskottet har inte underlag att nu göra någotsärskilt uttalande i frågan, utan anser att denpågående beredningen av spörsmålet bör avvaktas.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna L711 yrkandena 1 och 3 samt T717 yrkande17.Frågor kring tvistlösning vid gränsöverskridandehandel tas upp i motion L711 av m.fl.(m). Motionärerna anser att det är förenat med likastora olägenheter för en småföretagare som för enkonsument att dras inför rätta utomlands. Det ärdärför, enligt vad som anförs i motionen, angelägetatt det skapas fungerande procedurer för elektronisktvistlösning över gränserna, exempelvis genomelektroniska skiljeförfaranden. I motionen begärsett tillkännagivande i enlighet med det anförda(yrkande 2).Utskottet har inte någon annan uppfattning änmotionärerna vad gäller det angelägna i att skapatvistlösningsmekanismer i vilka ävengränsöverskridande tvister kan lösas på ett enkeltoch billigt sätt. Utskottet vill dock peka på attfrågan redan har uppmärksammats i flera olikasammanhang. I regeringens skrivelse om mål ochinriktning för det svenska arbetet medkonsumentpolitiska frågor inom EU anfördes i dennadel, utan erinran från sida, att Sverigeskall verka för åtgärder och samarbete pågemenskapsnivå som gör att konsumenterna snabbt,enkelt, billigt och rättssäkert skall kunna hävdasin rätt vid handel över gränserna (skr.1995/96:181, bet. LU26).Vidare bör erinras om att det i kommissionensförslag till direktiv om rättsliga aspekter på denelektroniska handeln på den inre marknaden finnsbestämmelser som ålägger medlemsländerna att se tillatt det är tillåtet att använda metoder förutomrättslig lösning av tvister, bl.a. med hjälp avlämpliga elektroniska förbindelser. Liknandetankegångar kan även återfinnas i de riktlinjer omkonsumentskydd vid elektronisk handel som antogs avOECD i början av december 1999.I sammanhanget kan också nämnas att det förnärvarande pågår ett projekt som finansieras avNordiska ministerrådet och kommissionen som syftartill att undersöka dels hur tvistlösning över denordiska gränserna fungerar, dels hur ett system förtvistlösning skulle kunna fungera mellan de nordiskaländerna och länder i södra . Från svensk sidadeltar i projektet.Utskottet vill slutligen peka på att även dettamotionsspörsmål har uppmärksammats av Utredningen omkonsumenträttigheter i informationssamhället.Utredningen anser sammanfattningsvis att börarbeta vidare för att tillskapa utomjudiciellatvistlösningsformer som erbjuder en snabb, billig,öppen och kostnadseffektiv lösning påInternetrelaterade konsument- tvister.Mot bakgrund av vad som har redovisats kanutskottet inte finna annat än att pågående arbete påsåväl internationell som nationell nivå ligger väl ilinje med vad som anförs i den nu aktuella motionen.Utskottet avstyrker därför bifall till motion L711yrkande 2.MiljömåletSom redovisats i det föregående innebär det avriksdagen fastställda konsumentpolitiskamiljömålet att sådana konsumtions- och produktions-mönster skall utvecklas som minskar påfrestningarnapå miljön och bidrar till en långsiktigt hållbarutveckling.Miljömålet följdes upp av regeringen iskrivelsen Konsumenterna och miljön - enhandlingsplan för hållbar utveckling (skr.1997/98:67). I skrivelsen presenterade regeringensin syn på centrala frågor som rör miljömålet ochlade fram en handlingsplan med en rad olika åtgärderför att uppfylla målet. Enligt skrivelsen skallmiljömålets utveckling utvärderas på olika sätt.Sålunda skall redovisa förregeringen vilka åtgärder som har vidtagits påområdet och redovisaeffekterna av dessa. Vidare skall regeringen år 2001återkomma till med en lägesrapport om hurarbetet med miljömålet fortskrider och senast år2002 redovisa effekterna av detta arbete.Skrivelsen behandlades av utskottet ochföranledde därvid inte någon erinran från utskottetssida. Utskottet uttryckte i sitt av riksdagengodkända betänkande sin tillfredsställelse över denåtgärdsinriktade handlingsplan för förverkligandetav miljömålet som regeringen presenterat och menadeatt en plan för att inleda en process som syftartill att uppmuntra och underlätta för hushållen attta ansvar för miljön var av betydande värde (bet.1997/98:LU21).I motion L714 anser m.fl. (mp) attmiljömålet inom konsumentpolitiken bör kompletterasmed ett mål och en strategi om hur solidariskthållbara konsumtionsmönster kan skapas (yrkande 1).I samma motion begärs ett tillkännagivande om attregeringen bör redovisa för hurmiljömålet efterlevs (yrkande 3).Utskottet erinrar om att yrkanden med önskemål omförändringar av miljömålet inom konsumentpolitikenhar avstyrkts tidigare, ibetänkande 1998/99:LU10. Utskottet har därvid funnitatt miljömålet, som det kommit till uttryck i 1995års beslut, skall ligga fast och att den uppföljningav miljömålet som regeringen aviserat i skrivelsenom konsumenterna och miljön är tillräcklig.Vad som anförts i den nu aktuella motionen utgörenligt utskottets mening inte heller nu skäl förriksdagen att frångå sina tidigareställningstaganden vad gäller miljömålets närmareutformning och dess uppföljning. I sammanhanget börerinras om att 2000enligt direktiven skall analysera miljömåletsrelation till de övriga konsumentpolitiska målen ochidentifiera eventuella målkonflikter. Om det förhelhetens skull visar sig finnas behov avförändringar av miljömålet kan kommittén lägga framförslag också i detta avseende.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L714 yrkandena 1 och 3.Yvonne Ruwaida m.fl. (mp) begär i motion L714 ocksåett tillkännagivande som går ut på att regeringenskall se till att verkar för att TV-inslaget Anslagstavlan även skall innehållainformation om miljö och livsstil (yrkande 7).Utskottet har för sin del inte något att erinra motatt sådan information som motionärerna tar upplämnas i olika sammanhang. Den närmare utformningendärav bör dock inte göra några särskildauttalanden om, varför utskottet föreslår att motionL714 yrkande 7 avslås.Lokal konsumentverksamhetVid lokal konsumentvägledning erbjuds konsumenternabl.a. rådgivning inför köp, budgetrådgivning ochhjälp vid skuldsanering. förekommerlokal konsumentvägledning i omkring 240 av landetskommuner. Verksamheten finansieras kommunalt, menerhåller visst stöd av Konsumentverket.I motion L713 av m.fl. (fp) begärsett tillkännagivande om vikten av attkonsumentvägledningen är lätt tillgänglig och attverksamhetens inriktning än mer bör vara att stödjahushåll med låg inkomst med budgetrådgivning ochinformation om den finansiella sektorn (yrkande 6).Också när det gäller detta motionsspörsmål villutskottet hänvisa till de direktiv regeringenbeslutade till 2000. I direktiven anför regeringen attkommunal konsumentverksamhet är viktig för attkonsumenterna skall ha nära till en objektiv ochoberoende rådgivning. Konsumentvägledning finns i deflesta kommuner, men har varierande omfattning.Totalt sett bedrivs dock, enligt regeringensbedömning, en omfattande verksamhet, där viktigainslag är budgetrådgivning, reklamationshanteringoch medling i konsumenttvister, förköpsrådgivningoch konsumenträttslig rådgivning. Av direktivenframgår att kommittén skall lämna förslag på hurkonsumenternas rätt till lokal, objektiv ochoberoende konsumentvägledning bäst kan tas tillvara. En, enligt direktiven, särskilt viktig frågasom kommittén skall analysera är hur arbetet medbudgetrådgivning och skuldsanering kan förstärkas.Utskottet kan inte finna annat än att inriktningenpå det pågående utredningsarbetet ligger väl i linjemed de synpunkter som framförs i motionen. Någottillkännagivande eller annan åtgärd från riksdagenssida med anledning av motion L713 yrkande 6 är intepåkallad, varför motionsyrkandet avstyrks.KonsumentutbildningFrågan om konsumentutbildning för barn och ungdomtas upp i två motioner.Stig Rindborg m.fl. (m) framhåller i motion L702vikten av att man får lära sig atthushålla med de resurser man har. I motionen begärsett tillkännagivande om vikten av skolansundervisning, bl.a. i ekonomi, för ökad medvetenheti konsumentfrågor (yrkande 3).Anne m.fl. (s) anför i motion L712 attkonsumentfrågorna bör komma in mer i kursplanernaför olika ämnen och tas upp i all lärarutbildning. Imotionen begärs ett tillkännagivande som går ut påatt regeringen skall återkomma tillriksdagen med förslag om hur detta kan genomföras.Frågor som rör ungdomar och konsumtion övervägdesav utskottet i samband med behandlingenav propositionen Aktiv konsumentpolitik (prop.1994/95:140). I propositionen uttalade sigregeringen bl.a. beträffande gymnasieundervisningenoch menade att konsumentkunskap måste ses som ettämnesövergripande område, som kan tas upp iundervisningen i en rad olika områden, exempelvissamhällskunskap, matematik, ekonomi och svenska.Utskottet anförde för sin del att det var angelägetmed ökad uppmärksamhet gentemot ungdomar, inte minstnär det gäller hushållsekonomiska frågor (bet.1994/95:LU32).Spörsmål kring ungdomar och utbildning påkonsumentområdet berördes av utskottet även våren1998 vid behandlingen av regeringens skrivelse omkonsumenterna och miljön (skr. 1997/98:67).Utskottet delade därvid regeringens uppfattning attinlärningsprocessen i skolan och den högreutbildningen är en av de viktigaste faktorerna föratt enskilda skall kunna tillägna sigdjupgående kunskap om sin inverkan på miljön ochmedverka till en hållbar utveckling. mening var det därför ytterst värdefulltatt frågor som rör konsumentkunskap sattes i fokus(bet. 1997/98: LU21).Utöver vad som anförts vill utskottet peka påatt 2000 har i uppgiftatt överväga de nu aktuella motionsspörsmålen. Avdirektiven framgår nämligen att kommittén skallanalysera och lämna förslag om hur samhällets ansvarför konsumentinformation och konsumentutbildning börutformas och finansieras. Kommittén skall vidareanalysera om det behövs särskilda insatser för ungakonsumenter.Mot denna bakgrund anser utskottet att motionernaL702 yrkande 3 och L712 inte motiverar någonriksdagens ytterligare åtgärd och således bör lämnasutan bifall.MärkningI detta avsnitt behandlar utskottet en handfullmotioner, i vilka motionärerna tar upp vissafrågeställningar kring olika slag av märkning.Utskottet inleder med några motionsyrkanden som rörmiljömärkning.Positiv miljömärkning innebär att de produkter somär minst miljöbelastande inom en produktgrupp lyftsfram med hjälp av ett miljömärke. Märkningen byggerpå att kriterier fastställs för olikaproduktgrupper. Kriterierna anger vilka miljö- ochfunktionskrav som skall vara uppfyllda för att enprodukt skall kunna tilldelas miljömärket.År 1989 beslutade attinrätta ett nordiskt system för frivillig, positivmiljömärkning, den s.k. svanmärkningen. Samtliganordiska länder är anslutna till systemet. I varjeland finns ett nationellt miljömärkningsorgan sommedverkar i det nordiska samarbetet och förvaltarsystemet på nationell nivå. Regeringen utsåg ijanuari 1998 till förvaltare iSverige av svanensystemet. Utarbetandet av kriteriersker i samnordiska arbetsgrupper och kriteriernafastställs sedan av Nordiska miljömärkningsnämnden.Hittills har kriterier för omkring 50 produktgrupperfastställts, och finns närmare 3 000svanmärkta produkter på den nordiska marknaden.Hösten 1998 påbörjades inom ramen för en översyn av svanensystemet.Översynen omfattar bl.a. frågor som märkningensmiljöeffekter, konsumenternas kunskap om olika typerav miljöinformation och miljömärkningensorganisation på nordisk och nationell nivå. Arbetetskall slutredovisas år 2000.Konsumentpolitiska kommittén 2000 har idelbetänkandet (SOU 1999:145) Nordisk miljömärkning- det statliga engagemanget gjort en utvärdering avde organisatoriska formerna för och statensengagemang i den nordiska miljömärkningen.Betänkandet, som överlämnades i slutet av december1999, bereds inom Regeringskansliet.Inom EU inrättades ettmiljömärkningssystem, det s.k. blommansystemet, varsuppbyggnad i stort återspeglar de principer somgäller för den nordiska miljömärkningen. Symbolenför EU:s miljömärkning är en stiliserad blomma.Verksamheten regleras i rådets förordning (EEG) nr880/92 av om ett gemenskapsprogramför tilldelning av miljömärke. Bestämmelser sombehövs för att tillämpa miljömärkningsförordningen iSverige finns i lagen (1994:1772) om tillämpningenav det europeiska miljömärkningssystemet. Enligtförordningen åligger det varje medlemsland att utseorgan för att utföra de uppgifter som anges iförordningen. är sedan januari1998 svenskt behörigt organ inom blommansystemet.Kriterieutvecklingen sker av de nationella organenpå kommissionens uppdrag och kriterierna fastställsav kommissionen. Kommissionen biträds av ett rådsammansatt av representanter för olikaintressegrupper. har kriterier fastställtsför omkring 15 produktgrupper, och det finns drygt300 blommanmärkta produkter på den europeiskamarknaden.Sedan hösten 1996 pågår en revidering avmiljömärkningsförordningen i syfte att bl.a.effektivisera miljömärkningsarbetet inom EU.Kommissionen lade fram ett förslag tillny förordning som bl.a. innebar att nationellamiljömärkningssystem under vissa förutsättningarskulle dra tillbaka kriterierna för deproduktgrupper för vilka EU:s miljömärkningssystemfastställt kriterier. Efter omfattande kritik motförslaget, bl.a. från svensk sida, beslutadeministerrådet att anta en gemensamståndpunkt som innebär att befintliga nationella ochregionala miljömärkningssystem kan fortleva ochsamordnas med blommansystemet. Det nyaförordningsförslaget är föremål förEuropaparlamentets andra läsning.I motion L714 av m.fl. (mp) framförskritik mot svanensystemet i flera avseenden.Motionärerna hävdar att systemet är behäftat med enrad olika brister och i motionen begärs etttillkännagivande om att det nordiskamiljömärkningssystemet skall reformeras (yrkande 9).Motionärerna pekar särskilt på brister vad gällerkriterieutvecklingen och begär ett tillkännagivandeom att denna verksamhet skall förbättras i en radnärmare angivna avseenden (yrkande 11). I motionenbegärs vidare ett tillkännagivande om vikten av attSverige inom EU verkar för att nationellamiljömärkningssystem kan bevaras (yrkande 12).Som framgår är den nordiska miljömärkningen förnärvarande föremål för överväganden i skildasammanhang. Utskottet anser att resultatet av detpågående arbetet bör avvaktas innan något uttalandefrån sida kommer till stånd i defrågeställningar som tas upp av motionärerna. Närdet gäller förhållandet mellan blommansystemet ochandra nationella och regionala miljömärkningssystemkan utskottet inte se att det föreligger någonmotsättning mellan motionärernas önskemål ochregeringens inriktning på sitt arbete i denna fråga.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L714 yrkandena 9, 11 och 12.Därmed övergår utskottet till att behandla någramotioner med krav på obligatorisk märkning avprodukter som testats på djur. de () anför i motion L703 att många konsumenterär emot djurförsök i kommersiella syften, exempelvisvid tester av kosmetiska och hygieniska produkter.Enligt motionären är det dock svårt förkonsumenterna att välja bort de produkter somtestats på djur eftersom det inte finns något kravpå att sådana produkter skall märkas. Motionärenbegär ett tillkännagivande om att regeringenskyndsamt bör utreda hur ett sådant obligatorisktmärkningssystem skulle kunna utformas.Ett liknande yrkande framförs i motion L707 avHolger ().Även i motion L715 av () begärsett tillkännagivande som går ut på att djurtestadevaror skall märkas (yrkande 1). Motionären begärvidare ett tillkännagivande om att skallverka för införandet av harmoniserade regler ommärkning av djurtestade produkter inom EU (yrkande2).Utskottet påminner om att frågan om märkning avprodukter, företrädesvis kosmetiska och hygieniskaprodukter, med uppgift om eventuellt djurtest haruppmärksammats tidigare i flera olika sammanhang.Med anledning av ett uttalande från sidavåren 1988 i betänkandet JoU 1987/88:22 gavregeringen i uppdrag att utreda hurett system för märkning av kosmetiska produkter meduppgift om genomfört djurtest skulle kunna utformas.I uppdraget låg även att redovisa hur en sådanmärkning skulle förhålla sig till Sverigeshandelspolitiska förpliktelser. Konsumentverketredovisade sitt uppdrag (PM , dnr 90/K2754). I promemorian pekade verket påen rad problem som var förenade med inrättandet avett sådant märkningssystem och fannsammanfattningsvis att det varken var lämpligt ellerrättsligt genomförbart att ålägga företagen en sådaninformationsplikt. I stället föreslogKonsumentverket att en allmän information, som påett klart och kortfattat sätt belyste frågan omdjurtester av kosmetiska och hygieniska produkter,skulle tillhandahållas konsumenterna idetaljhandeln. Promemorian har härefter övervägtsinom och inte föranlett någonannan inställning från regeringens sida än denKonsumentverket givit uttryck för.I sammanhanget bör vidare erinras om attministerrådet beslutade om ett tilläggtill direktiv /768/EEG av omtillnärmning av medlemsländernas lagstiftning omkosmetiska produkter, det s.k. kosmetikadirektivet.Tillägget innebär bl.a. ett åtagande frånmedlemsländernas sida att förbjuda handel medkosmetika och hygieniska produkter innehållandeingredienser eller kombinationer av ingredienser somtestats på djur efter .