bet · GN01KU11 · 2000-03-09 00:00:00 — Regeringen eller,efter regeringens bemyndigande, fårdock meddela undantag från föreskriften om bedövningnär det gäller fjäderfä och kaniner samt meddelaytterligare föreskrifter om slakt och om avlivningav djur i andra fall. har i 31 och32 §§ djurskyddsförordningen (1988:539) fått sådanabemyndiganden av regeringen.I 30 § djurskyddsförordningen stadgas att bedövningföre slakt skall ske så att djuret snabbt blirmedvetslöst och att får meddelaföreskrifter om vilka bedövningsmetoder som fåranvändas.Enligt Lantbruksstyrelsens föreskrifter (LSFS1988:39) om undantag från bedövning vid slakt avfjäderfä och kaniner, vilka alltjämt gäller, fårfjäderfä och kaniner avlivas utan föregåendebedövning genom att huvudet hastigt skiljs frånkroppen under förutsättning att avlivningen endastavser enstaka djur. Regeringen hade tidigare förvisst slakteri medgivit dispens frånLantbruksstyrelsens föreskrifter innebärande attfjäderfä fick slaktas utan föregående bedövning påsådant sätt att köttets beskaffenhet blev godtagbartfrån judisk religiös synpunkt (kosher). Verksamhetenhar numera upphört.Förbudet mot slakt av obedövade djur infördes isvensk lagstiftning (prop. 1937:188, bet. 1937:54, rskr. Fråganom införande av bestämmelser mot onödigt plågande avhusdjur vid slakt hade vid upprepadetillfällen varit föremål för behandling inomriksdagen. kom den första motionen iämnet. gjorde en framställningom införande av en slaktlag . År 1925begärdes det i två motioner att skulleanta ett förslag till lag angående förfarandet vidslakt som utarbetats av de svenskadjurskyddsföreningarnas centralförbund. InomJustitiedepartementet upprättades ettförslag till lag om slakt av husdjur enligt vilkethuvudregeln skulle vara att bedövning skedde föreavtappning av blodet. Förslaget gav emellertid ocksåmöjlighet för Konungen att besluta om undantag frånbedövningstvånget vid vissa slakterier, bl.a. avsågsatt kunna tillåta skäktning. Förslaget fördes fram iproposition 1927:6. Det förföll emellertid sedan detvå kamrarna fattat olika beslut och sammanjämkninginte kom till stånd. Ytterligare motioner i ämnetväcktes vid riksdagarna 1928, 1931 och 1934.Nordiska djurskyddsföreningen och till djurens skydd begärde iskrivelser till Kungl. Maj:t såväl somår 1935 att en slaktlag med undantagslöstbedövningstvång skulle införas.I 1937 års proposition uttalade departementschefenatt den grad av lidande som vid skäktning tillfogasdjuret var oviss men att den vanligabedövningsslakten i varje fall framstår som enhumanare slaktmetod än skäktningen (s. 58 f.).Vidare uttalade departementschefen bl.a. följande.Oavsett hur det förhåller sig med graden av detlidande som vid skäktning tillfogas djuret,föreligga även andra omständigheter som tala för ettskäktningsförbud. Man kan således icke bortse ifrånatt skäktningen gör ett mera motbjudande och ettråare intryck på åskådaren än bedövningsslakten.Symptomatiskt härför är att de flestaslakteriarbetare vägra taga befattning med sådanslakt. Vidare måste beaktas, att det otvivelaktigtför stora delar av vårt folk framstår som stötande,att en sådan slaktmetod är lagligen tillåten, ochatt en kraftig opinion kräver att skäktningenförbjudes.När det gäller skälen mot ett införande av ettskäktningsförbud ansåg departementschefen att mantorde kunna bortse från de ekonomiska verkningarnaav ett sådant förbud (prop. s. 59). Vidare uttaladehan följande.Större vikt måste däremot tillerkännas deninvändning, som framställts från judiskt håll,nämligen att reglerna om skäktning för de mosaiskatrosbekännarna hade religiös karaktär och attföreskrifter som omöjliggjorde denna slaktformdärför skulle utgöra ett ingrepp i den religions-och samvetsfrihet som råder i . Enligt minmening bör man - hur främmande det än må vara fördet allmänna föreställningssättet i vårt land atttillmäta religiös betydelse åt förfaringssättet vidslakt - i möjligaste mån taga hänsyn till att utavde mosaiska trosbekännarna här i landet, vilkasantal kan beräknas till 8 à 9 000, en betydande delfaktiskt hysa nyssnämnda uppfattning. Å andra sidanär det enligt min mening uppenbart att intresset avatt någon störning icke äger rum i ett numerärtringa antal medborgares religiösa sedvänjor avdylikt innehåll icke får väga över det etiskaintresse, som uppbäres av en mycket betydande del avbefolkningen och som kräver att djuren skyddas motonödigt lidande, samt intresset av att undanröjaförekomsten av en slaktmetod som i vida kretsarframstår såsom stötande eller förargelseväckande.Sverige är anslutet till Europeiska konventionen omskydd av djur som förs till slakt (SÖ 1982:1). Ikonventionen finns bestämmelser om föregåendebedövning vid slakt (artiklarna 12 och 16) samt ommöjlighet för en stat att bevilja avvikelse fråndessa bestämmelser vid slakt enligt religiösaritualer (artikel 17).Konventionen har godkänts på EG:s vägnar (rådetsbeslut 88/306/EEG).EG har också egna direktiv om djurskyddet, bl.a.rådets direktiv /119/EEG om skydd av djur vidtidpunkten för slakt eller avlivning. I inledningentill detta direktiv hänvisas till den förklaring omdjurskydd som är knuten till slutakten avunionsfördraget, där unionens institutioner ochmedlemsstater anmodas att vid utformning ochinförande av gemenskapslagstiftning om dengemensamma jordbrukspolitiken fullt ut ta hänsyntill djurens behov av välbefinnande. Direktivetinnehåller bestämmelser för att undvika onödigtlidande för djur före slakten. Bland annat finns enföreskrift om bedövning före slakt. Undantag frånföreskriften gäller beträffande djur som slaktas medsärskilda metoder som krävs i samband med vissareligiösa ceremonier.Jordbruksverkets rapport om slakt av obedövade djurOmbudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) PeterNobel uppmanade i ett brev till jordbruksministernår 1991 regeringen att tillsätta en utredning föratt undersöka förutsättningarna för en förändring avdjurskyddslagens bestämmelser om slakt ochmöjligheterna att införa en slaktmetod medelstskäktsnitt med efterföljande bedövning. Utredningenborde enligt DO inhämta lagstiftnings- ochforskningserfarenheter från andra länder medutgångspunkten att verka för enlagstiftningsharmonisering med och övrigavärlden. DO hade själv låtit göra en utredning omförbudet mot skäktning. DO uppmärksammade attskäktningsförbudet hade införts i under detsena , liksom i andra europeiska länder.DO påpekade vidare att förbudet efter krigsslutet1945 upphävdes i de länder där det införts under dennazistiska eran, utom i , och ,där det behölls.Regeringen gav i uppdrag att bedöma om det fannsvägande skäl för dispens från djurskyddslagen.Jordbruksverket redovisade uppdraget irapporten av obedövade djur (1992:37). Verkethade med anledning av uppdraget tillsatt enarbetsgrupp med huvudsakligen veterinärmedicinskkompetens. I rapporten redovisades arbetsgruppenssyn på möjligheterna att tillämpa en slaktmetod sominnebär att bedövning sker först efter det attskäktsnittet lagts och som dels är förenligt med dekrav som bör ställas från djurskyddssynpunkt, delskan accepteras från judisk och muslimsk religiössynpunkt.Rapporten sammanfattades enligt följande.Enligt svensk djurskyddslag skall husdjur vid slaktvara bedövat när blodet tappas av. Detta innebär attreligiös judisk och muslimsk slakt, där halssnittetoch avblodning sker på obedövade djur (skäktning),är förbjuden. Arbetsgruppens uppgift har varit attbedöma om vägande skäl finns att medge dispens frånlagen i fråga, därest bedövning görs omedelbartefter skäktsnittet. Gruppen har kommit till denenhälliga slutsatsen att dylik dispens ej bör ges avi huvudsak följande skäl.Bedövning utförd efter det halsensmjukdelar genomskurits skulle visserligen gebefrielse från ångest och annat lidande som kanuppkomma under själva avblodningen. Idjurskyddslagen föreskrivs dock utöver vad som ovanangivits att när djur förs till slakt och när deslaktas, skall de skonas från onödigt obehag ochlidande. Den emotionella stress och ångest somdjuren sannolikt erfar under den för skäktningnödvändiga infängslingen och fixeringen av huvudetsamt under själva snittet strider mot dennabestämmelse. Att medge dispens i dåsträvandena att humanisera våra slaktmetoder främstkoncentreras på att skydda djuren från transport-och fixeringsstress före bedövningen vore fråndjurskyddssynpunkt att ta ett stort steg tillbaka.Ett annat, och i arbetsgruppens ögon tungt vägandeskäl att ej ge dispens för judisk slakt är atthuvudparten av köttet från skäktade djur ej godkännsför konsumtion enligt judisk ortodox tro. Detta köttskulle komma att saluföras på den öppna marknaden.Det skulle innebära att många av de människor, somav etiska skäl motsätter sig religiös slakt, skullekomma att äta skäktat kött, oinformerade omursprunget och mot sin övertygelse.Arbetsgruppen redovisade i rapporten att ensammankomst arrangerats med företrädare för berördatrossamfund och djurskyddsorganisationer. Någotsammanträffande med trossamfunden kom dock inte tillstånd.Jordbruksverkets rapport har remissbehandlats. Underremissbehandlingen framfördes från judiska ochmuslimska organisationer kritik mot verket för bl.a.bristande samråd med organisationerna.Pågående utredningsarbete m.m.Regeringen beslutade att geJordbruksverket i uppdrag att göra enutvärdering av olika s.k. religiösa slaktmetoder isyfte att finna en metod som inte strider motsvenska bestämmelser om skydd av djur vid slakt, mensom kan accepteras av de parter vars sedvänjorinnebär tillämpning av skäktning, dvs. slakt utanatt djuret är bedövat. skall iutvärderingen beakta nationell och internationellforskning på området.Utvärderingen skall ske i samråd med bl.a.företrädare för olika religiösa grupper ochOmbudsmannen mot etnisk diskriminering. Ett sådantsamråd har skett . Vid mötet varäven djurskyddsorganisationerna, och representerade.Utvärderingen skall redovisas till regeringen ifortlöpande rapporter, vilka skall innehålla nämndaparters åsikter i frågan. har överlämnats till regeringen.I rapporten konstaterar att judaroch muslimer är de grupper i som avreligiösa skäl ställer krav på speciellaslaktmetoder. Enligt verket är de båda gruppernaskrav i grunden liknande. Djur som skall slaktas förlivsmedelsändamål skall behandlas väl och skonasfrån onödigt lidande, såväl under som före slakt.Djuret som skall slaktas skall vara friskt ochoskadat. Vid slakten skall blodet fullständigttappas av djuret. Kravet på att djuret skall varaoskadat vid dödsögonblicket medför enligtJordbruksverket att t.ex. mekanisk bedövning intekan accepteras av alla eftersom djuret tillfogas entraumatisk skada innan avlivningen sker genomblodavtappning.Beträffande dagens situation i konstaterarJordbruksverket i rapporten att inga djur slaktas påett sätt som accepteras inom judisk trosuppfattning.De muslimska grupperna kan enligt verket till stordel få sitt behov täckt genom att ett flertalslakterier slaktar lamm, nötkreatur och fjäderfä påett sådant sätt att köttet accepteras somhalalslaktat. Enligt innebär det attdjuren bedövas före slakt och därefter avlivas genomavblodning enligt religiösa regler. Underofferfesten är det dock, framhåller verket, även förmuslimerna viktigt att djuret slaktas utanbedövning.I rapporten redovisas bl.a. följande slutsatserfrån det samrådsmöte som ägde rum våren 1999.I uppdraget ligger att slaktmetoderna skall vara iöverensstämmelse med såväl djurskyddslagen som dereligiöst motiverade kraven. Eftersomdjurskyddslagen kräver bedövning före slakt så är -- - den enda slaktmetod som kan uppfylla kraven iuppdraget den halalslakt som bedrivs påsvenska slakterier. Om någon annan slaktmetod skakunna redovisas inom detta uppdrag krävs att denreligiösa slakten kan kombineras med någon form avbedövning, exempelvis en reversibel bedövning.DO samt representanter för de religiösa samfundenframförde att djurskyddslagen inte står iöverensstämmelse med religionsfriheten. Därför ansågde att frågan om djurskyddslagens överensstämmelsemed den grundlagsfästa religionsfriheten och deneuropeiska konventionen angående skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna borde utredas.Flera av deltagarna ansåg att endastJordbruksverkets experter fått inflytande över detutredningsarbete som utförts angåendeslakt utan bedövning. De religiösa samfunden ansågatt deras vetenskapsmän inte fått tillfälle attförklara sitt ställningstagande.Jordbruksverket anför vidare i rapporten att verketunder kommer att inbjuda tillett möte där slakt och bedövningsmetoder diskuterasmellan vetenskapsmän som de religiösa gruppernaväljer ut och de vetenskapsmän Jordbruksverketanlitar.Från judiskt och muslimskt håll hävdar man, iyttranden som bifogats rapporten, att det saknasobjektiva metoder för att mäta ångest, stress ochsmärta hos djur under slakt. Vidare menar man attregeringen bör återta uppdraget till Jordbruksverketi dess nuvarande form, eftersom det ärkontradiktoriskt och omöjligt för Jordbruksverketatt genomföra.Det skall i sammanhanget nämnas attDemokratiutredningen i sin skriftserie publicerat enskrift som analyserar slaktfrågan som en fråga omreligionsfrihet och demokrati: Att slakta ett får iGuds namn (SOU 1999:9).Tidigare riksdagsbehandlingJordbruksutskottet konstaterade i betänkande1990/91:JoU18 att utskottet vid flera tidigaretillfällen (bet. JoU 1987/88:22 och 1988/89:JoU17)avstyrkt förslag om dispensmöjligheter förkosherslakt av övriga djurslag utöver fjäderfä.Jordbruksutskottet fann inte heller denna gånganledning att frångå sina tidigareställningstaganden beträffande eventuelladispensmöjligheter. När det gällerreligionsfrihetsaspekten framhöll jordbruksutskottetatt de allmänna begränsningar som gäller förmänniskors handlande i samhället i vissa fall kankomma att beröra åtgärder som uppfattas såsomutövande av religionsfriheten. Som exempel nämndeutskottet att en i allmänhet straffbar handling inteär skyddad bara för att den förekommer i ettreligiöst sammanhang. Jordbruksutskottetkonstaterade avslutningsvis, med hänvisning tillproposition 1975/76:209 s. 115, att allmänna reglerom medborgarnas handlingsfrihet gäller också ireligiösa sammanhang.Jordbruksutskottet behandlade frågan ånyo ibetänkande 1994/95:JoU1 och fann inte heller dåanledning att frångå sina tidigareställningstaganden beträffande eventuelladispensmöjligheter för kosherslakt och avstyrkteäven de då föreliggande motionerna.Med anledning av en motion om skydd för religiösaslakt- och kosttraditioner konstateradekonstitutionsutskottet i betänkande 1996/97:KU14 attkost- och födotraditioner är en viktig del imänniskors kultur och att dessa traditioner ocksåkan vara starkt bundna i religionen. Lagstiftning omslakt av djur utgjorde enligt utskottet därmed ettområde där frågor om religion aktualiseras.Konstitutionsutskottet avstyrkte motionen medhänvisning till att beredningen av Jordbruksverketsrapport pågick inom och uttaladeföljande.Utskottet utgår från att under den fortsattaberedningen - utom djurskyddsaspekter på olikaslaktmetoder - noga beaktas även vilka förpliktelserEuropakonventionen och andra internationellakonventioner ålägger oss. Härvid kommer också attbeaktas betydelsen av att numeraär svensk lag.Utskottet utgår vidare från att beredningen avärendet innefattar lämpliga jämförelser medlagstiftning och erfarenheter i andra länder.Miljö- och jordbruksutskottet behandlade ibetänkande 1999/2000:MJU4 frågan om slakt avobedövade djur. I en motion hade yrkats fortsattförbud mot skäktning, att bestämmelserna om slakt idjurskyddslagen skulle gälla även fortsättningsvisoch att veterinärer, neurologer ochdjurskyddsorganisationer skulle ingå i den grupp somtillsatts för att göra årliga utvärderingar. Miljö-och jordbruksutskottet ansåg att de synpunkterangående skäktning som framfördes i motionen ihuvudsak var tillgodosedda genom det uppdrag somgivits till och avstyrkte motionen.Konstitutionsutskottets bedömningEuropakonventionen tillförsäkrar var och en rätttill religionsfrihet. frihet att utöva sin religion eller tro genomsedvänjor och ritualer. Den får bara inskränkas omdet är nödvändigt med hänsyn till den allmännasäkerheten eller för att skydda allmän ordning,hälsa eller moral eller för att skydda andrapersoners fri- och rättigheter. Kost- ochfödotraditioner utgör en viktig del i människorskulturliv och de kan ibland vara starkt bundna ireligiösa sedvänjor eller ritualer. att lagstiftning om slakt av djur är ettområde där frågor om religionsfrihet aktualiseras.Som nämnts ovan har i uppdrag attårligen utvärdera olika s.k. religiösa slaktmetoderi syfte att finna en metod som inte strider motsvenska bestämmelser om skydd av djur vid slakt, mensom kan accepteras av de parter vars sedvänjorinnebär att djur slaktas utan bedövning. Verketsförsta rapport har överlämnats tillregeringen. förutsätter, ilikhet med vad utskottet tidigare uttalat (bet.1996/97:KU14), att det under den fortsattaberedningen - förutom djurskyddsaspekter på olikaslaktmetoder - noga beaktas vilka förpliktelser somEuropakonventionen och andra internationellakonventioner ålägger oss.Med det anförda anser utskottet att någottillkännagivande med anledning av motion1999/2000:K282 inte är nödvändigt. Motionenavstyrks.DiskrimineringBakgrundGällande bestämmelser m.m.I förarbetena till regeringsformen framhölls att detinte är möjligt att ställa upp en grundregel somgenerellt förbjuder lagstiftning att göra skillnadmellan olika grupper (prop. 1975/76:209 s. 97 f.). Istället valdes ett stadgande som ger uttryck förprincipen om likabehandling. Den offentliga maktenskall, enligt 1 kap. 2 § första stycketregeringsformen, utövas med respekt för allamänniskors lika värde och för den enskildamänniskans frihet och värdighet. I tredje stycketstadgas dessutom att det allmänna skall tillförsäkramän och kvinnor lika rättigheter. Enligt paragrafensfjärde stycke bör vidare etniska språkliga ochreligiösa minoriteters möjligheter att behålla ochutveckla ett eget kultur- och samfundsliv främjas.Dessa föreskrifter tillhör regeringsformens program-och målsättningsstadganden. De har inte karaktärenav rättsligt bindande regler utan anger mål för densamhälleliga verksamheten.Enligt 2 kap. 15 § regeringsformen får lag ellerannan föreskrift inte innebära att någon medborgaremissgynnas därför att han med hänsyn till ras,hudfärg eller etniskt ursprung tillhör minoritet.Vidare stadgas i 2 kap. 16 § att lag eller annanföreskrift inte får innebära att någon medborgaremissgynnas på grund av sitt kön, om inteföreskriften utgör led i strävanden att åstadkommajämställdhet mellan kvinnor och män eller avservärnplikt eller motsvarande tjänsteplikt. Utlänninghär i riket är, enligt 2 kap. 22 § första stycket 7,likställd med svensk medborgare i fråga om dessaskydd mot diskriminering.Europakonventionen innehåller också ett stadgande omförbud mot diskriminering. Enligt artikel 14 skallåtnjutandet av de fri- och rättigheter som anges ikonventionen säkerställas utan någon åtskillnadsåsom på grund av kön, ras, hudfärg, språk,religion, politisk eller annan åskådning, nationellteller socialt ursprung, tillhörighet till nationellminoritet, förmögenhet, börd eller ställning iövrigt. Artikelns uppräkning av s.k.diskrimineringsgrunder är inte uttömmande. Denomfattar således även sådana diskrimineringsgrundersom funktionshinder och sexuell läggning utan attdetta direkt anges. Diskrimineringsförbudet är integenerellt utan gäller endast de fri- och rättighetersom i övrigt garanteras av konventionen och desstilläggsprotokoll.FN:s deklaration om de mänskliga rättigheternainnehåller i artikel 2 ett förbud mot diskrimineringpå grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion,politisk eller annan uppfattning, nationellt ellersocialt ursprung, egendom, börd eller ställning iövrigt.Enligt 16 kap. 9 § (BrB) döms ennäringsidkare, som i sin verksamhet diskriminerarnågon på grund av hans ras, hudfärg, nationellaeller etniska ursprung eller trosbekännelse genomatt inte gå honom till handa på de villkor somnäringsidkaren i sin verksamhet tillämpar iförhållande till andra, för olaga diskriminering.För olaga diskriminering döms också den som på sammasätt diskriminerar någon på grund av att denne haren homosexuell läggning. Det som gällernäringsidkare tillämpas även på den som handlar pånäringsidkarens vägnar samt på den som är anställd iallmän tjänst eller innehar allmänt uppdrag.I 29 kap. 2 § 7 BrB stadgas att som försvårandeomständighet vid bedömandet av straffvärdet skallvid sidan av vad som gäller för varje brottstypsärskilt beaktas bl.a. om ett motiv för brottetvarit att kränka en person, en folkgrupp eller enannan sådan grupp av personer på grund av ras,hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung,trosbekännelse eller annan liknande omständighet.Enligt förarbetena (prop. 1993/94:101 s. 22) tarbestämmelsen sikte inte bara på hets mot folkgrupputan även på t.ex. fall där ett motiv för brottethar varit att kränka någon på grund av dennessexuella läggning.Några bestämmelser som på liknande sätt tar siktepå handlingar som riktas mot personer medfunktionshinder finns inte.Den 1 maj 1999 infördes tre nya lagar motdiskriminering i arbetslivet: lagen (1999:130) omåtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet,lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering iarbetslivet av personer med funktionshinder ochlagen (1999:133) om förbud mot diskriminering iarbetslivet på grund av sexuell läggning. Lagarnahar till stor del likartad utformning. Det somframför allt skiljer dem åt är grunden fördiskrimineringen. En annan väsentlig skillnad är attenligt den förstnämnda lagen är arbetsgivareskyldiga att bedriva ett målinriktat arbete för attaktivt främja etnisk mångfald i arbetslivet. Någonmotsvarande skyldighet finns inte när det gällerfunktionshinder eller sexuell läggning.Lagarna, som samtliga har arbetsrättslig karaktär,gäller på hela arbetsmarknaden och avser allakategorier arbetstagare liksom även arbetssökande.De omfattar förbud mot direkt och indirektdiskriminering. Förbudet mot diskriminering avarbetssökande omfattar hela rekryteringsförfarandetoch gäller oavsett om det fattas ettanställningsbeslut eller inte. Förbuden omfattarockså arbetsgivarens beslut om befordran, utbildningför befordran, tillämpning av löne- och andraanställningsvillkor, arbetsledningsbeslut och beslutom uppsägning, avskedande, permittering eller annaningripande åtgärd.Arbetsgivare åläggs en utrednings- ochåtgärdsskyldighet vid trakasserier arbetstagareemellan på grund av etnisk tillhörighet,funktionshinder eller sexuell läggning. Medtrakasserier avses sådant uppträdande i arbetslivetsom kränker en arbetstagares integritet och som harsamband med etnisk tillhörighet, arbetstagarensfunktionshinder eller sexuella läggning. Lagarnaomfattar även förbud mot repressalier till följd aven anmälan om diskriminering.Förbudet mot direkt diskriminering gäller även dåen arbetsgivare vid anställning, befordran ellerutbildning för befordran genom att vidta stöd- ochanpassningsåtgärder kan skapa en situation för enperson med funktionshinder som är likartad som denför personer utan sådant funktionshinder och detskäligen kan krävas att arbetsgivaren vidtar sådanaåtgärder.Skadestånd och ogiltighet är de rättsligapåföljderna vid en överträdelse avdiskrimineringsförbuden. Skadestånd kan också utgåom arbetstagaren utsätts för repressalier eller omarbetsgivaren inte fullgör sin utrednings- ochåtgärdsskyldighet vid trakasserier.Tillsynen över efterlevnaden av lagarna ligger påtre ombudsmän: mot etniskdiskriminering, och ennyinrättad myndighet, Ombudsmannen motdiskriminering på grund av sexuell läggning.Ombudsmännen har en processförande roll med rätt attföra talan i Arbetsdomstolen. Tvister skallhandläggas enligt lagen om rättegången iarbetstvister.Pågående utredningsarbete m.m.Regeringen beslutade att tillkallaen särskild utredare med uppgift att göra en översynav bestämmelsen om olaga diskriminering (dir.1999:49).