bet · GO01KU9 · 2000-12-05 00:00:00 — Frågorna om att censurpå Internet inte skall få förekomma, somtas upp i motion 1998/99:T809 yrkande 2(kd), och om grundlagsskydd förelektroniska medier, som tas upp imotion 1999/2000:T705 yrkande 3 (fp),kan förväntas bli behandlade avkommittén. Det finns inte skäl attföregripa det arbetet. Detsamma gäller frågan om attutsträcka den reella yttrandefrihetentill nya medier, som tas upp i motion2000/01:K341 yrkande 2 (c). Följaktligenavstyrks även den motionen.I motion 1999/2000:K272 (s) tas uppfrågan om begränsning av vissa hemsidorpå offentliga datorer och i motion1999/2000:K330 (s) diskuterasbegränsningar av utbudet på Internet.Syftet bakom bägge motionerna är främstatt skydda barn från skadligt ellerolämpligt innehåll. Regeringen pekar isin redogörelse för barnpolitiken (skr.1999/2000:137) på att det bedrivs ettomfattande arbete i syfte att skyddabarn från skadligt innehåll i mediernabåde nationellt och inom EU. Under år1998 antog ministerrådet enrekommendation om skydd av minderårigaoch den mänskliga värdigheten iaudiovisuella tjänster ochinformationstjänster och antogsen handlingsplan för att främja ensäkrare användning av Internet. Såvälrekommendationen som handlingsplanensyftar till att främja branschenssjälvreglering. har 25miljoner euro avsatts för branschprojektsom syftar till bättre övervakning avinnehållet på Internet, bl.a. genom s.k.hot-lines och utvecklandet avfiltreringsverktyg som ger föräldrar ochskolpersonal möjlighet att välja bortinnehåll som anses olämpligt för barn.Utskottet kan således konstatera att detredan pågår ett omfattande arbete somsyftar till att skydda barn frånskadligt och olämpligt medieinnehåll.Motionerna avstyrks.EtableringsfrihetMotionerI motionerna 1999/2000:K276 och2000/01:K400 båda av Per m.fl.(m) begärs tillkännagivanden tillregeringen om etableringsfrihetensbetydelse för tryck- ochyttrandefriheten (yrkande 1).Motionärerna anför att det fria ordethar en direkt betydelse förinformationsfriheten och medborgarnasfrihet. Öppenheten för nya tankar ochmöjligheten att pröva dem i verklighetenmöjliggör, tillsammans med den kritiskagranskningen av maktutövning ochexisterande föreställningar, en ständigtpågående utveckling av det mänskligasamhället. Det kommer till uttryck genomyttrandefrihet och tryckfrihet, genompressfrihetens självklara traditioner iSverige och genom att massmedierna stårfria och oberoende från den offentligamakten. Motionärerna menar attlagstiftaren bör inskränka sin uppgifttill att upprätta ett brett, stabiltramverk som säkerställer det fria ordet,skyddar individens integritet och fårmarknadsekonomin att fungera. Inom dettaramverk kan sedan såväl allehandatekniska lösningar som nya och gamlamedier och tjänster rymmas.Yttrandefriheten och tryckfriheten ärenligt motionärerna centrala värden idet fria samhället. Det skall råda storfrihet att ge ut och distribueramedieprodukter och att pröva derasekonomiska bärkraft. Inom ramen fördagens tekniska begränsningar för medierskall det vara läsarna, lyssnarna,tittarna och användarna som genom sinaval avgör vilka medier som skall haförutsättningar att distribueras. Detkan inte vara, och får inte vara,politiskt grundat godtycke som avgörmediernas utveckling. Staten skall verkaför etableringsfrihet så långt teknikenförmår. Inom ramen för tillgängligafrekvenser eller kanaler skall var ochen behandlas likvärdigt.Etableringsfrihet är det bästa sättetatt utan offentliga regleringar motverkamediekoncentration. Därmed uppnås enmångfald på publikens och samhälletsvillkor. För ett vitalt kultursamhälleär det av stor vikt att det finns såmånga forum för skapande som möjligt, såmånga kanaler för att nå publiken somtekniken medger och så många alternativatt välja mellan som det finns intresseatt sända och som publiken efterfrågar.En politik för fria medier kommer ocksåatt leda till att teknikens utvecklingsker utifrån de enskilda medborgarnasbehov och intressen. Det innebär attgränserna mellan olika medier luckrasupp, som lagar och regler somär teknikbundna snabbt kommer att blibåde otidsenliga och motverka sina egnasyften. Det ställer krav på lagstiftningsom ger en frihet för de nya mediernasutveckling, från Internettjänster tilltelevision. skall vara ett landdär denna utveckling är naturlig ochinternationellt ledande.Den nya tidens medier skall, liksom denfria pressen, stå oberoende från statoch kommun. Staten skall inte genompolitiska beslut och godtyckliga valavgöra vem eller vilka som skall fåsända.BakgrundEnligt 4 kap. 1 §tryckfrihetsförordningen har varjesvensk medborgare eller svensk juridiskperson rätt att genom tryckpressframställa tryckalster. Rätt attsaluhålla, försända eller på annat sättsprida tryckta skrifter gäller på sammasätt enligt 6 kap. 1 §. Även rätten attimportera tryckta skrifter ärsäkerställd i tryckfrihetsförordningen(13 kap. 5 § tredje stycket). Dessaregler om etableringsfrihet,spridningsrätt och införselrätt hartillsammans med censurförbudet avregeringen ansetts innebära att detallmänna inte kan hindra ett frittmeningsutbyte och en allsidig upplysningsom förmedlas genom tryckta skrifter(prop. 1990/91:64 s. 77).Yttrandefrihetsgrundlagen tillförsäkrari 3 kap. 1 § varje svensk medborgare ochsvensk juridisk person rätt att sändaradioprogram genom tråd. Rätten attsända radioprogram på annat sätt ängenom tråd får dock, enligt 3 kap. 2 §första stycket regleras genom lag sominnehåller föreskrifter om tillstånd ochvillkor för att sända. Eftersomfrekvensutrymmet inte är obegränsat, ärdet av tekniska skäl inte möjligt attuppnå en grundlagsfäst etableringsfriheti tryckfrihetsrättslig mening när detgäller radiosändningar (prop. 1990/91:64s. I syfte att så långt sommöjligt låta de värderingar som bör varavägledande vid lagstiftning om tillståndoch villkor för att sända, föreskrivs ibestämmelsens andra stycke att detallmänna skall eftersträva attradiofrekvenserna tas i anspråk på ettsätt som leder till vidaste möjligayttrandefrihet och informationsfrihet.Detta utgör en principiell målsättningför såväl normgivning som beslut ienskilda fall.Utskottet avstyrkte motionsyrkandenmotsvarande det nu aktuella yrkandetsåväl som . Vid detförsta tillfället hänvisade utskottettill pågående utredningsarbete och tillatt då hade tagitställning i fråga om sändningstillståndoch tillståndsvillkor. Mot bakgrund avdessa omständigheter menade utskottetatt det saknades skäl att göratillkännagivanden till regeringen ifråga om grundläggande principer ochformer för programföretags verksamhet(bet. 1997/98:KU16). Vid det sistnämndatillfället motiverades avstyrkandet medatt utskottet inte fann skäl att frångåsin tidigare bedömning när det gälldegrundläggande principer och former förprogramföretagens verksamhet (bet.1998/99:KU23).Mediekoncentrationskommittén lämnadesitt betänkande Yttrandefriheten ochkonkurrensen, Förslag tillmediekoncentrationslag m.m. (SOU1999:30) . Kommittén hadetill uppgift att lägga fram förslag omlagstiftning för att slå vakt ommångfalden i svenska medier och motverkasådan ägar- och maktkoncentration inommassmedierna som kan skada ett fritt ochbrett meningsutbyte och en fri ochallsidig upplysning. I betänkandetföreslår kommittén bl.a. ändringar itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen samt att detinförs en särskildmediekoncentrationslag. Förslageninnebär i korthet att en koncentrationskall kunna förbjudas, om den1. skapar, förstärker eller förändrarkontrollen över en dominerandeställning, som väsentligt hämmar ellerär ägnad att hämma förekomsten ellerutvecklingen av en effektiv konkurrens ifråga om en sådan verksamhet som enligtdet föregående har särskild betydelseför opinionsbildningen - dagspress,radio och TV - eller en ställning sominnefattar ett väsentligt inflytandeinom flera sådana verksamheter, och2. i betraktande av koncentrationensart, marknadsförhållandena och berördaföretags förväntade agerande kan befarasvara ägnad att hämma ett frittmeningsutbyte och en allsidigupplysning.Kommitténs förslag har remissbehandlatsoch bereds iRegeringskansliet. EnligtKulturdepartementets verksamhetsplan förår 2001 är en proposition med anledningav kommitténs arbete att vänta undersenare delen av året. Beredningen skermed beaktande av det arbete som pågårkring mediegrundlagarna inomJustitiedepartementet.Utskottets bedömningI motionerna 1999/2000:K276 yrkande 1och 2000/01:K400 yrkande 1 (båda m) tasfrågan om etableringsfrihetens betydelseför tryck- och yttrandefriheten upp.Utskottet har avstyrkt motsvarandemotionsyrkanden vid flera tillfällentidigare, senast vid /99.Det har i sak inte framkommit någontingnytt som föranleder en förändradbedömning. Vidare anser utskottet attdet pågående beredningsarbetet avseendeMediekoncentrationskommitténs förslaginte bör föregripas. Utskottet avstyrkermotionerna.Hets mot homosexuella m.m.MotionerI motion 1999/2000:K258 av HelenaBargholtz m.fl. (fp) begärs attriksdagen beslutar om sådana ändringar i7 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen och16 kap. 8 § i enlighet medvad som anförts i motionen. Motionärernaanför att skyddet för homosexuella inteär tillräckligt. Homosexuella tillhör deklassiska, ideologiska måltavlorna förnazistiska och fascistiska idéer.Förtrycket mot homosexuella ökar alltmeroch tar sig många obehagliga uttryck.Undersökningar gjorda av bl.a.kriminologiska institutionen vidStockholms universitet visar enligtmotionärerna att var fjärde homosexuellnågon gång blivit utsatt för våld ellerhot om våld. Motionärerna menar därföratt även homosexuella borde få skydd avbestämmelsen som förbjuder hets motfolkgrupp. Enligt motionärerna är detviktigt att samhället reagerar mot deövergrepp som förekommer. Ett förbudförbättrar också polisens möjligheteratt motverka nazistisk verksamhet.Beträffande den lagtekniska utformningenav ett förbud av hets mot homosexuellahänvisar motionärerna till den s.k.Homosexutredningens överväganden (SOU1984:63). Motionärerna anför också attmotsvarande bestämmelser i andra länderhar visat sig fungera på avsett vis.Frågan om förbud av hets mothomosexuella tas också upp i motion1999/2000:K309 av ochMikael (). Motionärerna, somyrkar att hos regeringen begärett lagförslag enligt vad som anförts imotionen, framhåller att nazisterbedriver en ideologiskt motiveradhatpropaganda mot judar och andrareligiösa minoriteter, invandrare,färgade samt homo- och bisexuella ochatt den grova brottsligheten mothomosexuella ofta har ideologiskaförtecken. Enligt motionärerna börbestämmelsen om hets mot folkgruppändras så att åtal kan väckas även motnazistiska hatskrifter mot homo- ochbisexuella. Den av regeringen tillsattautredningen som har till uppgift attundersöka bl.a. denna fråga bör få iuppdrag att skyndsamt avge ett förslagtill ändring av tryckfrihetsförordningenoch för att ge homo- ochbisexuella skydd av bestämmelsen om hetsmot folkgrupp.De homosexuellas rättigheter behandlasäven i motion 1999/2000:L430 av AnitaJohansson (s). Motionären begär attriksdagen som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omöversyn av lagstiftningen om hets motfolkgrupp (yrkande 1). I motionenframhålls att alla människor är olikaoch att intolerans mot olikheter blandenskilda människor och grupper avmänniskor riskerar att bli enintolerans som kan vändas mot vem somhelst. Intolerans undergräverdemokratins jordmån och förråar helasamhällsklimatet. Därför är tolerans ettlivsavgörande värde för alla människor isamhället, och ett gemensamt värde attförsvara, anser motionären. Med hänsynhärtill menar motionären att det är enbrist i lagstiftningen att bestämmelsenom hets mot folkgrupp inte går atttillämpa på hets mot homosexuella.Motionären pekar på att det finnsstraffrättslig lagstiftning om hets mothomosexuella som grupp i ett flertaleuropeiska länder och att erfarenheternafrån t.ex. och visar attsådan lagstiftning inte medför någonomotiverad inskränkning i tryck- ochyttrandefriheten. Vidare poängterarmotionären att de organisationer somarbetar för homosexuellas rättigheterstår eniga bakom kravet på enlagändring.I motion 1999/2000:So225 av BarbroWesterholm m.fl. (fp, s, v, c, mp)begärs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om ändring avtryckfrihetsförordningens, brottsbalkensoch regeringsformens bestämmelser omkränkning av och hets mot person grundatpå tillhörighet till folkgrupp (yrkande1 delvis). Enligt motionärerna är detoacceptabelt att våld, hot ochdiskriminering mot homo-/bisexuella ochtranspersoner är vardagliga företeelseri och övriga världen. Därför,menar motionärerna, måste arbetet attbekämpa våld, hot och diskriminering mothomo-/bisexuella och transpersonerbedrivas både i ochinternationellt. Konkreta åtgärder somenligt motionärerna behöver vidtas ärbl.a. att kompletteratryckfrihetsförordningens bestämmelse omhets mot folkgrupp så att den ävenomfattar hets mot homo-/bisexuella ochtranspersoner.Motsvarande resonemang förs i motion2000/01:Ju724 av m.fl.(v, s, c, fp, mp) där det också begärsett tillkännagivande till regeringen omändring av tryckfrihetsförordningens,och regeringsformensbestämmelser om kränkning av och hetsmot person grundad på tillhörighet tillfolkgrupp (yrkande 1 delvis).I motion 2000/01:L459 av m.fl. (fp) begärs etttillkännagivande till regeringen omändring av tryckfrihetsförordningensbestämmelse om hets mot folkgrupp(yrkande 7). Motionärerna vill attbestämmelsen skall omfatta också hetsmot homosexuella och bisexuella.BakgrundGällande bestämmelserEnligt 1 kap. 2 § första stycketregeringsformen skall den offentligamakten utövas med respekt för allamänniskors lika värde och för denenskilda människans frihet ochvärdighet. Några bestämmelser som direkttar sikte på homosexuella finns däremotinte i grundlagarna.Den som i uttalande eller i annatmeddelande som sprids hotar elleruttrycker missaktning för folkgruppeller annan sådan grupp av personer medanspelning på ras, hudfärg, nationellteller etniskt ursprung ellertrosbekännelse, döms enligt 16 kap. 8 §brottsbalken (BrB) för hets motfolkgrupp till böter eller fängelse ihögst . Begås gärningen genomtryckt skrift skall den enligt 7 kap.4 § 11 tryckfrihetsförordningen ansessom tryckfrihetsbrott och begåsgärningen i ett radioprogram, en filmeller en ljudupptagning skall den enligt5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagenanses som yttrandefrihetsbrott.Enligt 16 kap. 9 § BrB kan ennäringsidkare som i sin verksamhetdiskriminerar någon på grund av attdenne har homosexuell läggning samt densom anordnar allmän sammankomst elleroffentlig tillställning ochdiskriminerar någon av samma anledning,dömas för olaga diskriminering tillböter eller fängelse i högst ett år.Den som smädar annan genom kränkandetillmäle eller beskyllning eller genomannat skymfligt beteende mot honom dömsenligt 5 kap. 3 § BrB för förolämpning.Förolämpning får i princip inte åtalasav annan än målsägande. Ett undantagfrån denna regel är dock bl.a.förolämpning mot någon med anspelning påatt han har homosexuell läggning. Enligt5 kap. 5 § BrB får åklagaren i sådanafall åtala, om målsäganden angettbrottet till åtal och åtal av särskildaskäl anses påkallat ur allmän synpunkt.Brottet kan utgöra tryckfrihetsbrotteller yttrandefrihetsbrott om det begåsgenom tryckt skrift respektive i ettradioprogram, en film eller enljudupptagning.I 29 kap. 2 § BrB stadgas att somförsvårande omständighet vid bedömandetav straffvärdet skall vid sidan av vadsom gäller för varje brottstyp särskiltbeaktas bl.a. om ett motiv för brottetvarit att kränka en person, en folkgruppeller en annan sådan grupp av personerpå grund av ras, hudfärg, nationellteller etniskt ursprung, trosbekännelseeller annan liknande omständighet.Enligt förarbetena (prop. 1993/94:101,s. 22) tar bestämmelsen sikte inte barapå hets mot folkgrupp utan även på t.ex.fall där ett motiv för brottet varit attkränka någon på grund av dennes sexuellaläggning.Tidigare riksdagsbehandling m.m.Utredningen om homosexuellas situation isamhället föreslog i betänkandetHomosexuella och samhället (SOU 1984:63)att bestämmelserna om hets mot folkgruppi ochtryckfrihetsförordningen skulle ändrasså att anspelning på sexuell läggningockså skall vara straffbar. Regeringenansåg dock att tillräckliga skäl inteförelåg att föreslå en ändring avbestämmelserna om hets mot folkgrupp(prop. 1986/87:124). Socialutskottetförklarade sig vara tveksamt tillbehovet av en regeländring och avstyrkteett motionsyrkande motsvarandeutredningsförslaget (bet. SoU1986/87:31).Frågan om kriminalisering av hets mothomosexuella har senare behandlats avKonstitutionsutskottet vid ett flertaltillfällen.Vid 1992/uttaladeutskottet bland annat att det vidutformningen av straffbestämmelsergäller att finna den rätta avvägningenmellan yttrandefrihetsintresset ocholika gruppers behov av skydd motnedsättande omdömen eller kritik. Motbakgrund av vikten av vidast möjligayttrandefrihet saknades det, enligtutskottets mening, anledning att ändrastraffbestämmelserna (bet. 1992/93:KU2).Vid påföljande , då fråganåterigen väcktes genom ett par motionsyrkanden, hänvisade utskottet återtill att tryckfriheten sedan lång tidhar ett mycket starkt skydd itryckfrihetsförordningen och iyttrandefrihetsgrundlagen. Utskottetförklarade sig i allt väsentligt deladen uppfattning som framförts avdepartementschefen i propositionen omhomosexuellas situation i samhället.Utskottet tillade att man inte kundebortse från möjligheten att enlagändring kunde leda till att dehomosexuella, på ett sätt som många avdem inte önskar, pekas ut som enspeciell grupp i samhället. Utskottetvidhöll således sitt tidigareställningstagande och avstyrktemotionerna (bet. 1993/94:KU2).Utskottet tog vid 1995/,i anledning av två motioner, på nyttställning till frågan och förklarade sigbestämt ta avstånd från alla former avnedsättande uttalanden om homosexuella.Under hänvisning till bestämmelserna iBrB om förolämpning, uppvigling ocholaga diskriminering framhöll utskottetemellertid att det i lagstiftningenfinns tillräckliga medel för att kommaåt sådana uttalanden om homosexuella somindivider. Enligt utskottets meningmåste dock denna lagstiftning i störreutsträckning omsättas i konkrethandlande. Utskottet framhöll att det ären angelägen uppgift för såväl polis somåklagare att agera effektivt mot dennatyp av brottslighet och det underströksatt åklagare och domstolar böruppmärksammastraffskärpningsbestämmelsen i 29 kap. 2§ 7 BrB. I frågan om att utsträckastraffstadgandet om hets mot folkgrupptill att omfatta även homosexuella ansågutskottet inte att det framkommit någranya omständigheter som talade för enkriminalisering. Utskottet vidhöll atten kriminalisering skulle innebära enomotiverad inskränkning i dengrundlagsskyddade tryck- ochyttrandefriheten och att en sådan skullemedföra oöverblickbara konsekvenser.Slutligen återkom utskottet till sintidigare mening, att en lagändringskulle kunna leda till att dehomosexuella, på ett sätt som många avdem inte önskar, pekas ut som ensärskild grupp i samhället. Utskottetavstyrkte motionsyrkandena (bet.1995/96:KU8).Utskottet tog vidare upp frågan omkriminalisering av hets mot homosexuellavid 1996/. Utskottetansåg emellertid inte att några nyaomständigheter hade framkommit somtalade för en utvidgning av förbudet mothets mot folkgrupp till att omfatta ävenhets mot homosexuella, och avstyrktedärför två motionsyrkanden i frågan(bet. 1996/97:KU15).Motionsyrkanden om kriminalisering avhets mot homosexuella behandlades pånytt vid 1997/. Utskottethänvisade då till den utredning somskulle tillsättas för attbl.a. se över frågan om kriminaliseringav hets mot homosexuella och ansåg attdess arbete inte borde föregripas. Deaktuella motionerna avstyrktes därför(bet. 1997/98:KU32).Vid 1998/avstyrkteutskottet motionsyrkanden omkriminalisering av hets mot homosexuellamed hänvisning till pågåendeutredningsarbete. Utskottet konstateradeatt en parlamentarisk kommitté hade fåtti uppdrag att bl.a. ta upp frågan om attstraffbelägga hets mot homosexuella ochgranska argumenten för och emot en sådankriminalisering. Utskottet, somvälkomnade att frågan om kriminaliseringav hets mot homosexuella var föremål förutredning och utgick från att fråganskulle komma att bli grundligt utredd,ville inte föregripa resultatet avkommitténs arbete och avstyrkte därförsamtliga motioner (bet. 1998/99:KU22).Kommittén om straffansvar förorganiserad brottslighet, m.m. slutfördesitt arbete genom attlämna betänkandet Organiseradbrottslighet, hets mot folkgrupp, hetsmot homosexuella, m.m. (SOU 2000:88). Ibetänkandet anför kommittén attövervägande skäl talar för att hets mothomosexuella skall kriminaliseras.Kommittén föreslår att det skall skegenom en utvidgning av bestämmelsen omhets mot folkgrupp i 16 kap. 8 § BrB ochatt brottet skall benämnas hets mothomosexuella. Vidare föreslår kommitténatt en motsvarande förändring görs i7 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen,vilket även innebär en motsvarandeändring på yttrandefrihetsgrundlagensområde. I betänkandet diskuteras omkriminaliseringen skall avse hets motjust homosexuella eller om den skallavse även hets mot personer med annansexuell läggning. Av kommitténs direktivframgick inte annat än att kommitténskulle pröva frågan om hets mothomosexuella skall kriminaliseras.Kommittén konstaterar att uttrycketsexuell läggning ofta används ijuridiskt språkbruk som en övergripandeterm för hetero-, homo- och bisexualitetoch uttalar vidare bl.a. följande.Det är möjligt att man genom användandeav begreppet sexuell läggning i och försig kan avgränsa nykriminaliseringen såatt den avser hets mot grupper avpersoner på grund av derasheterosexuella, homosexuella ellerbisexuella läggning utan att därmed geskydd för alla former av sexuelltbeteende. Frågan är dock om det finnsskäl att utsträcka nykriminaliseringentill annat än hets mot homosexuella.Heterosexuella utgör en majoritet avbefolkningen och det ter sig tämligenlångsökt att någon skulle bedriva hetsmot denna del av befolkningen. Likasåhar man svårt att tänka sig att någonskulle ägna sig åt hetspropaganda somspecifikt skulle avse bisexualitet. Medhänsyn härtill och till utformningen avvåra direktiv samt - inte minst - tillatt diskrimineringsutredninghar i uppdrag att behandla frågan omanvändningen av termen sexuell läggningi lagstiftningen, föreslår vi attbestämmelsen om hets mot folkgrupp nuutvidgas så att den kommer att omfattaäven hets mot grupper av personer pågrund av homosexuell läggning. Brottetskall enligt vårt förslag i sådana fallbenämnas hets mot homosexuella.Kommitténs förslag bereds för närvarandei Regeringskansliet.Det kan i sammanhanget nämnas attKommittén om vissa frågor som rörregeringsformen (Ju 1999:13) enligttilläggsdirektiv har fått i uppgift attöverväga på vilket sättfunktionshindrades och andra utsattagruppers delaktighet och jämlikhet isamhället skall komma till tydligareuttryck i 1 kap. 2 § regeringsformen(dir. 2000:21).Utskottets bedömningKommittén om straffansvar förorganiserad brottslighet, m.m. har isitt lämnade betänkandeOrganiserad brottslighet, hets motfolkgrupp, hets mot homosexuella, m.m.(SOU 2000:88) föreslagit att hets mothomosexuella skall kriminaliseras. Ibetänkandet diskuteras omkriminaliseringen även bör avse andrasexuella läggningar, t.ex. bisexualitet.Det kan därför på goda grunder antas attde frågor som tas upp i motionernakommer att behandlas underberedningsarbetet avseende kommitténsförslag. Detta arbete bör inteföregripas. Utskottet avstyrker därförmotionerna 1999/2000:K258 (fp),1999/2000:K309 (mp), 1999/2000:L430yrkande 1 (s), 1999/2000:So225 yrkande 1delvis (fp, s, v, c, mp), 2000/01:Ju724yrkande 1 delvis (v, s, c, fp, mp) och2000/01:L459 yrkande 7 (fp).ReligionskränkningarMotionI motion 1999/2000:K286 av Skånbergoch () begärs attriksdagen som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om enlag mot religionskränkning.