bet · GO01AU5 · 2000-11-21 00:00:00 — Den arbetssökandes egna initiativ skall ges stort utrymme.Syftet med den individuella handlingsplanen är att den skall underlät-ta sökprocessen och att utgöra ett hjälpmedel för både den arbetssö-kande och arbetsförmedlingen. En väsentlig förutsättning för att hand-lingsplanerna skall bli effektiva är den enskildes aktiva medverkan.Utskottet delar därför regeringens åsikt att kravet på den enskildesmedverkan bör utgöra ett grundvillkor för rätten till arbetslöshetser-sättning. Detta innebär att den enskilde inte kan få någon ersättningi det fall att han eller hon underlåter att medverka till att en indi-viduell handlingsplan upprättas.Med hänvisning till det anförda biträder utskottet regeringens förslagi denna del. Förslaget innebär en ändring i 9 § . Utskottet åter-kommer nedan till frågan om antagande av lagförslaget.Folkpartiet har framfört kravet att handlingsplanerna utvärderas efteren tids användning. Utskottet kan konstatera att det av den ovan refe-rerade redovisningen från AMS framgår att styrelsen kommit överens medlänsarbetsnämnderna om att de även i fortsättningen två gånger om åretskall redovisa hur utvecklingsarbetet fortskrider. Utskottet utgårfrån att regeringen även i fortsättningen kommer att följa denna ut-veckling. Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet motion A2yrkande 2 (fp) i den mån motionen inte kan anses tillgodosedd genomvad utskottet har anfört.Som framgår ovan framförs i två motioner, A296 och Kr230, synpunktervad gäller kulturarbetarna och deras villkor på arbetsmarknaden. Ävenom motionerna inte bara avser förslaget om handlingsplaner har utskot-tet valt att behandla dem i detta sammanhang.Utskottet har i betänkande 1999/2000:AU7 kommit inpå frågor om kulturarbetares villkor på arbetsmarknaden. I betänkandetpåpekade utskottet att kulturarbetarna har en mycket speciell arbets-marknad. Antalet tillsvidareanställningar är mycket begränsat. I stäl-let dominerar tidsbegränsade anställningar och kortare uppdrag. Mångakulturarbetare har långa perioder under vilka de är inskrivna vidarbetsförmedlingen, och de är också beroende av stöd i form av arbets-löshetsersättningar eller arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Dettaförhållande innebär att stora delar av kulturområdet är starkt beroen-de av hur arbetsmarknadspolitiken utformas.Utskottet är tveksamt till om detta är en tillfredsställande ordning.Det finns en risk för att arbetsmarknadspolitikens mål inte överens-stämmer med de mål som ställs upp inom andra politikområden. Arbets-marknadspolitikens främsta uppgifter är att förmedla arbete till ar-betslösa och arbetskraft till företagen, att öka de arbetslösas kun-skaper och att stödja dem som har svårt att få arbete på den reguljäraarbetsmarknaden.I motion Kr230 föreslås att endast etablerade konstnärer skall kunnaanvisas arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vidare framförs att konstnä-rer som inte kan försörja sig på sitt konstnärskap måste byta yrkeprecis som alla andra.Kulturutskottet har i sitt yttrande pekat på att regeringen, för attkomma till rätta med den rådande obalansen och överetableringen påkulturarbetsmarknaden och för att begränsa de oetablerade konstnärer-nas tillgång till såväl aktiva som passiva arbetsmarknadsåtgärder medinriktning på denna marknad, fastställt vissa kriterier som måsteuppfyllas för att en arbetssökande skall kunna erhålla arbetsmarknads-politiska insatser. Dessa regler har enligt yttrandet inte tillämpatspå avsett sätt. AMS har följt upp regeringens beslut i tre rapporter.Av slutrapporten som lämnades framgår att andelen oe-tablerade som deltar i program inriktade mot kulturarbetsmarknaden ärrelativt hög. För att undvika att oetablerade ungdomar med arbetsför-medlingens hjälp försöker etablera sig på kulturarbetsmarknaden måsteenligt AMS en närmare samverkan ske mellan regionansvariga och ansvariga bakom de kommunala initiativen inom kulturområdet.Kulturutskottet ansluter sig till AMS bedömning i rapporten att det ärangeläget att andelen oetablerade kulturarbetssökande i program inrik-tade mot kulturområdet minskar, framför allt med hänsyn till att dettotalt sett handlar om ansenliga resurser som används på ett enligtAMS uppfattning felaktigt sätt.Med hänvisning till vad som redovisats ovan anser kulturutskottet attmotionen Kr230 får anses i viss mån tillgodosedd, varför några utta-landen från sida inte kan anses nödvändiga. Kulturutskottetavstyrker därför motionsyrkandena.Arbetsmarknadsutskottet har ingen annan uppfattning än den kulturut-skottet framfört. Utskottet avstyrker därför motion Kr230 yrkandena 1och 12 (m).Utskottet övergår nu till det krav som framställs i motion A296 om attAMS skall samråda med berörda konstnärsorganisationer när föreskrifterutfärdas. Detta krav tar bl.a. sikte på utformandet av den individuel-la handlingsplanen och sökområdet.Regeringen har i skilda sammanhang pekat på nödvändigheten av attbeakta kulturarbetarnas villkor. Utskottet har ingen annan uppfattningän regeringen men vill ändå betona vikten av arbetslöshetsförsäkring-ens roll som omställningsförsäkring.Av yttrande framgår att man har inhämtat att AMS, påförslag från Konstnärliga och (), har för avsikt att tillsätta en arbetsgrupp i vilken berördakonstnärsorganisationer inom AMS Kulturarbetsdelegation skall ingå.Arbetsgruppen skall under AMS generaldirektör se över föreskrifternanär det gäller arbetslöshetsförsäkringen med tanke på deras tillämp-ning på kulturarbetsmarknaden.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att föreskriftsrätten närdet gäller arbetslöshetsförsäkringen tillkommer regeringen och AMSexklusivt. Givetvis kan AMS i detta arbete inhämta yttranden och syn-punkter från berörda organisationer. Som framgår av redovisningen ovanhar AMS för avsikt att göra det.Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet motion A296 (v).När det sedan gäller de synpunkter som framförs i motion A3 vill ut-skottet hänvisa till vad som sagts tidigare om att utgångspunktenmåste vara individens behov när man utformar handlingsplanerna. Ävenom den arbetssökande utgått från vad som gällt tidigare måste haneller hon vara beredd på att det kommer att ställas krav på deltagandei olika former av insatser, allt i syfte att underlätta återinträde påden reguljära arbetsmarknaden. Utskottet avstyrker därför motion A3delvis (s).Slutligen behandlar utskottet det krav som framställs i motion1999/2000:A216 (m) om att grundvillkoren för rätt till ersättningenligt 9 § behöver anpassas till verkligheten och utvecklingeninom IT-området. Enligt utskottets uppfattning måste en avvägninggöras från fall till fall. Givetvis innebär den nya tekniken, sommotionärerna påpekar, en ökad möjlighet för den enskilde att arbetafrån hemmet. Utskottet utgår från att det med handlingsplaner kommeratt vara möjligt att med utgångspunkt i den enskildes förutsättningargöra en bedömning av om han eller hon kan anses stå till arbetsmarkna-dens förfogande eller inte. Med hänsyn till det anförda avstyrkerutskottet motionen i den mån den inte kan anses tillgodosedd genom vadutskottet har anfört.3.2. SökområdePropositionenEnligt 11 § skall erbjudet arbete anses som lämpligt om det inomramen för tillgången på arbetstillfällen tagits skälig hänsyn till densökandes förutsättningar för arbetet samt andra personliga förhållan-den. Exempel på förutsättningar för arbetet är sådana förhållanden somyrkesvana, utbildning och kompetens. Exempel på andra personliga för-hållanden är ålder, hälsa och lokal bundenhet av familjeskäl. Ettarbete är inte olämpligt enbart av det skälet att det inte överens-stämmer med den arbetslöses utbildning eller yrkesverksamhet. Riktlin-jer för vad som skall anses vara lämpligt arbete har utarbetats ipraxis. Reglerna har kommit att tillämpas så att en arbetssökandenormalt först söker arbete inom det egna närområdet. utvidgassökområdet yrkesmässigt och geografiskt.Regeringen slår fast att arbetslöshetsförsäkringen inte är en yrkes-försäkring. Ju längre arbetslösheten varar, desto större bör kravenvara på yrkesmässig och geografisk rörlighet. Med hänsyn till de bety-dande strukturella förändringarna på arbetsmarknaden bör rimlig hänsyntas till de särskilda behov som kan finnas för grupper med projektan-ställningar m.m. Detta gäller bl.a. kulturarbetsmarknaden.Regeringen, som anser att det finns skäl att differentiera kraven påarbetssökandet , föreslår att det införs enregel som innebär att den arbetssökande ges ett rådrum under en periodför att anpassa sig till den nya situationen. Enligt förslaget får denarbetssökande i en ersättning-speriod begränsa sitt arbetssökande till lämpliga arbeten inom sittyrke och i närområdet. Tiden motsvarar drygt fem månaders obrutenarbetslöshet. Därefter skall den arbetssökande vidga sitt sökområdesåväl yrkesmässigt som geografiskt. Med vidgning geografiskt avseshuvudsakligen pendling. Förutsättningarna skall framgå av den indivi-duella handlingsplanen. Syftet är inte att den arbetssökande skalltvingas byta yrke om rimliga möjligheter finns till utkomst inom yr-ket. Om ett arbete på annan ort betraktas som lämpligt för den arbets-sökande kan det medföra att han eller hon måste flytta. Man skall dockta skälig hänsyn till personliga förhållanden som ålder, hälsa ochlokal bundenhet av familjeskäl. Man skall vid den yrkesmässiga ochgeografiska utvidgningen även ta rimlig hänsyn till att en arbetssö-kande genom regelbundna uppdrag eller anställningar kan visa sig varaförankrad inom ett yrke som han eller hon är utbildad till eller etab-lerad inom. Detta gäller särskilt kulturarbetare.I det fall en arbetssökande påbörjar en ny ersättningsperiod i direktanslutning till en föregående period bör kravet på yrkesmässig ochgeografisk utvidgning av sökområdet fortsätta att gälla. Detsammagäller om den arbetssökande medgivits förlängning av ersättningsperio-den. För att en arbetssökande skall ha rätt till ett nytt begränsatsökområde krävs att har gått sedan han eller hon senastfick ersättning.MotionerModeraterna, avstyrker regeringensförslag vad gäller sökområde.Moderaterna motiverar i kommittémotion A5 (yrk. 5) sitt avslagsyrkandemed att det inte behövs några regler av det slag som regeringen före-slår med den tydliga tidsgräns i arbetslöshetsförsäkringen som partietförordar. hänvisar också till att AMS avstyrker förslaget.Kristdemokraterna konstaterar i kommittémotion A279 (yrk. 3) att ar-betslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring. Den arbetssökan-de skall sträva efter att så snabbt som möjligt få ett nytt arbete.I kommittémotion A2 framför att är en lång tidoch att de arbetslösa redan från början bör ha hårda krav på sig attsöka jobb. Det kan dock vara nödvändigt med undantagsbestämmelser förvissa speciella yrkesgrupper (yrk. 3).Centerpartiet anser enligt kommittémotion A1 att det är för litenrörlighet på arbetsmarknaden både geografiskt, där rörligheten ärensidig in mot storstäderna, och yrkesmässigt, där alltför många intebyter till ett yrke med större efterfrågan. Det är enligt motionenviktigt att trygghetssystemen utformas så att människor tillåts växaoch inte blir fastlåsta i gamla strukturer. kan tänkasig att ställa sig bakom regeringens förslag om begränsning av sökom-råde under förutsättning att den arbetslöse enbart kan välja ett avalternativen och inte båda i kombination. Om båda kan väljas tapparden arbetslöse tempo i omställningsarbetet (yrk. 3).I en partimotion 1999/2000:A220 från den allmänna motionstiden 1999föreslår att det tillsätts en utredning om varför sökak-tiviteten är låg och vilka åtgärder som kan vidtas för att öka den(yrk. 19).Utskottets ställningstagandeSom utskottet påpekat tidigare i detta betänkande är arbetslöshetsför-säkringen en omställningsförsäkring vars huvudsakliga syfte är attersätta den enskilde för inkomstförlust vid arbetslöshet under enomställningsperiod fram till ett nytt arbete. Utskottet har ocksåpåpekat att arbetslöshetsförsäkringen är en försäkring som riktar sigtill individen, dvs. den skall inte användas som någon form av före-tags- eller branschsubvention eller för att finansiera sådan verksam-het som i och för sig är behjärtansvärd, men som samhället i övrigtinte klarar av att finansiera. Utgångspunkten vid utformningen avarbetslöshetsförsäkringen är alltså den enskildes förhållanden.Genom den utveckling som pågår kommer den enskilde att ges en störremöjlighet till insatser som är anpassade för honom eller henne. Samti-digt har det gjorts tydligt vilka krav som ställs på den enskilde förrätt till arbetslöshetsersättning. Det förslag regeringen nu läggerfram innebär enligt utskottets åsikt att sökprocessen blir tydligare.Genom de föreslagna lagreglerna bör det bli enklare att uppnå likfor-mighet i tillämpningen.Utskottet delar regeringens syn att det är rimligt att den enskildeunder , vilket motsvarar ca 5 månaders arbetslös-het, får ett visst rådrum för att anpassa sig till den nya situatio-nen. Att bli arbetslös är omskakande för de flesta. Det kan innebärastora förändringar både för den drabbade och hans eller hennes familjoch för den nära omgivningen i övrigt.Under 100-dagarsperioden skall den individuella handlingsplanen utar-betas för att vara färdig efter arbetslöshetens inträ-de. Efter en tids arbetslöshet är det, som regeringen uttalat, natur-ligt att den arbetssökande utvidgar sitt arbetssökande både yrkesmäs-sigt och geografiskt. Detta innebär att sökanden dels skall vara be-redd att pendla, dels söka alla de arbeten som kan anses vara lämpligaför honom eller henne.I likhet med regeringen vill utskottet betona att syftet inte är attden arbetssökande skall tvingas att byta yrke om det finns rimligamöjligheter till utkomst inom yrket. Om det finns arbete på annan ortsom betraktas som lämpligt för den arbetssökande kan det medföra atthan eller hon måste flytta. Regeringen har emellertid också poängteratatt man i detta sammanhang måste ta skälig hänsyn till personligaförhållanden som ålder, hälsa och lokal bundenhet på grund av familje-förhållanden. Rimlig hänsyn skall som nämnts också tas till att enarbetssökande kan vara förankrad inom det yrke som han eller hon ärutbildad till eller etablerad inom genom regelbundna uppdrag elleranställningar. Detta gäller särskilt kulturarbetare. Utskottet instäm-mer även i dessa synpunkter. Däremot vill utskottet betona att ut-gångspunkten måste vara att ju längre en person är arbetslös, destosvagare anknytning får han eller hon normalt anses ha till sitt tidi-gare yrke. Utskottet vill också klargöra att reglerna inte får tilläm-pas på det sättet att vissa grupper i praktiken får en form av yrkes-försäkring.Med hänsyn till det ovan anförda ställer sig utskottet bakom regering-ens förslag i denna del. Motionerna A2 yrkande 3 (fp), A5 yrkande 5(m) och A279 yrkande 3 (kd) bör därför avslås. Utskottet är inte hel-ler berett att föreslå några tillkännagivanden med anledning av vadsom anförts i motionerna 1999/2000:A220 yrkande 19 (c) och A1 yrkande3 (c) varför också de bör avslås.3.3. Nedsättning av dagpenningPropositionenSanktionsregler återfinns i 43-46 §§ . Av dessa regler följer atten sökande kan stängas av från ersättning i fyra olika fall, nämligenom han eller hon lämnat sitt arbete utan giltig anledning, har skiltsfrån arbetet på grund av otillbörligt uppförande, har avvisat etterbjudet lämpligt arbete utan godtagbart skäl eller om han eller hon,utan att uttryckligen ha avvisat ett sådant arbete, ändå genom sittuppträdande uppenbarligen har orsakat att anställningen inte har kom-mit till stånd.Regeringen ser det som en självklarhet att det, i likhet med i andraförsäkringssystem, skall finnas regler som begränsar ersättningsrätteni det fall att den försäkrade själv orsakar försäkringsfallet.Avstängningsreglerna skall också medverka till att den arbetssökandesnabbt kan återgå till arbetsmarknaden. De skall även förhindra attförsäkringen utnyttjas i onödan. Avstängningsreglerna skall dessutommotverka att redan anställda försätter sig i en arbetslöshetssituationinnan de har fått ett nytt arbete.Regeringen konstaterar att sanktionsreglerna successivt har skärpts.Effektiviteten i dessa skärpningar har alltmer kommit att ifrågasät-tas. Allt färre meddelanden om ifrågasatt ersättningsrätt lämnas frånarbetsförmedlingarna till arbetslöshetskassorna. Detta har tolkats somatt alltfler arbetsförmedlare tvekar att använda reglerna eftersom detfår stora ekonomiska konsekvenser för den enskilde. Tveksamheten attifrågasätta ersättningsrätten varierar från arbetsförmedling tillarbetsförmedling, vilket regeringen anser är otillfredsställande frånrättssäkerhetssynpunkt.Regeringen anser därför att det finns starka skäl att överväga omavstängningsreglerna bör reformeras i syfte att dels stärka den en-skildes rättssäkerhet, dels underlätta den arbetssökandes återgångtill arbetsmarknaden. Regeringen föreslår att avstängningsreglernaändras i en riktning som bättre överensstämmer med det ursprungligasyftet. En förändring bör endast avse situationer där det finns möj-lighet för arbetsförmedlingen att aktivt bidra till en lösning på denarbetssökandes arbetslöshetssituation.Regeringen föreslår därför att sanktionen för den som har avvisat etterbjudet lämpligt arbete utan godtagbart skäl eller som, utan attuttryckligen ha avvisat sådant arbete, ändå genom sitt uppträdandeuppenbarligen har vållat att anställning inte kommit till stånd, skallvara en tidsbegränsad nedsättning av dagpenningen när det är fråga omett eller två tillfällen inom samma ersättningsperiod. Är det fråga omett tredje tillfälle inom samma ersättningsperiod bör en strängarebedömning göras.Nedsättningen bör vid det första tillfället inte vara större än attden sökande i princip kan försörja sig på den resterande dagpenningenutan kompletterande utfyllnad från andra samhälleliga ersättningssys-tem. En nedsättning bedömer regeringen som rimlig. Vid enandra förseelse bör nedsättningen vara . Vid en tredje förseelseinom samma ersättningsperiod skall den sökande inte ha rätt till er-sättning förrän han eller hon uppfyllt ett nytt arbetsvillkor. Rege-ringen anser att tiderna med nedsatt dagpenning, till skillnad frånvad som gäller, skall vara enhetliga oavsett den förväntade varak-tigheten på arbetet. Vid både första och andra tillfället skall ned-sättningstiden vara . Nedsättningstiden begränsasäven från den dag då nedsättningstiden inled-des. I nedsättningstiden räknas endast in de dagar då dagpenning läm-nas.I de två andra fallen av avstängningssituationer, dvs. då den sökandehar lämnat sitt arbete utan giltig anledning eller har skilts frånarbetet på grund av otillbörligt uppförande, anser regeringen att detinte bör ske någon förändring när det är fråga om enstaka tillfällen.Detta motiveras med att arbetsförmedlingen i dessa fall har mycket småmöjligheter att påverka situationen. Enligt regeringen är det här docklika viktigt med rättssäkerhet och likabehandling. Om en arbetssökandei dessa fall upprepar sitt beteende inom samma ersättningsperiod börmotsvarande gälla som i nedsättningsfallen.Regeringen föreslår att ändringarna av sanktionsreglerna även skallgälla för deltagare i arbetsmarknadspolitiska program för vilka akti-vitetsstöd lämnas.MotionerEnligt i kommittémotion A5 innebär de redovisade förslagenen uppmjukning av det formella regelsystem som inte tillämpas avarbetsförmedlingar och arbetslöshetskassor. I förhållande till detfaktiska regelsystemet innebär förslaget däremot en skärpning. Modera-terna anser att den här typen av sanktioner inte är nödvändiga i enuttalad omställningsförsäkring enligt partiets modell där försäkrings-tiden är begränsad och den enskildes eget ansvar är tydligt. Med hän-visning till att partiet förordar en bortre parentes i arbetslöshets-försäkringen anser motionärerna att förslaget bör avslås (yrk. 6).Kristdemokraterna tillstyrker i kommittémotion A279 förslaget i dennadel. Utformningen av det nuvarande sanktionssystemet har lett till attdet inte har använts. Det har upplevts som alltför strängt av mångaarbetsförmedlare.I en kommittémotion 1999/2000:A255 från allmänna motionstiden 1999föreslår en översyn av sanktionsreglerna (yrk. 7).Även ställer sig i kommittémotion A2 bakom förslaget.I en partimotion 1999/2000:A220 från allmänna motionstiden begärCenterpartiet att hos regeringen begär förslag till ändring-ar av som innebär att det införs mildare sanktionsregler som al-ternativ till fullständig avstängning (yrk. 20).Jan och (båda s) anser i motion A3 (delvis) attden enskilde inte bör drabbas av några sanktioner i det fall då haneller hon har nekat att ta ett arbete vid en arbetsplats som saknarkollektivavtal.Barbro Feltzing (mp) tar i en motion 1999/2000:A250 från allmännamotionstiden upp frågor som har beröring med sanktionsreglerna.Enligt motionären bygger de förändringar som genomfördes för ett parår sedan på föreställningen att de som lämnar en anställning utan attha försörjningen ordnad på annat sätt hamnar i ett långvarigt beroendeav arbetslöshetsersättning. Vidare kan de nuvarande reglerna leda tillinlåsningseffekter. föreslår därför att man utredereventuella samband mellan en uppsägning på egen begäran och behov aversättning från arbetslöshetsförsäkringen (yrk. 1) samt vilka specifi-ka inlåsningseffekter som den förlängda avstängningsperioden har påarbetsmarknaden (yrk. Vidare anser hon att det bör göras en utred-ning av inlåsningseffekter på arbetsmarknaden i stort (yrk. 2) samt enanalys av hur trygghetssystemen skall kunna anpassas till en flexibelarbetsmarknad (yrk. 4).Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens syn att arbetslöshetsförsäkringen i likhetmed vad som gäller för andra försäkringssystem måste ha regler ombegränsning av rätten till ersättning om den försäkrade själv orsakarförsäkringsfall. Denna princip är viktig att upprätthålla inte minstmot bakgrund av att arbetslöshetsförsäkringen är solidariskt finansie-rad. Det är viktigt för dess legitimitet att missbruk motverkas. Motdetta skall ställas att det finns fall när man måste acceptera att denförsäkrade orsakar en arbetslöshetssituation. Som exempel kan nämnasatt en försäkrad lämnar sin anställning därför att han eller hon intefått ut någon lön eller behandlats kränkande.En särskild fråga är hur kraftiga sanktionsreglerna skall vara. Allt-för stränga sanktionsregler t.ex. mot den som självmant lämnar enanställning kan leda till inlåsningseffekter och motverka rörlighetenpå arbetsmarknaden. Stränga sanktionsregler kan också innebära att maninte alls tillämpar dem eftersom den enskilde skulle drabbas myckethårt ekonomiskt. Alltför milda sanktionsregler kan å andra sidan ledatill att man ifrågasätter försäkringens legitimitet.Det finns tecken som tyder på att många uppfattar sanktionsreglernasom alltför stränga, både vad gäller det fallet att en person har sagtupp sig på egen begäran och det fallet att en arbetssökande har avvi-sat ett lämpligt arbete. I det förstnämnda fallet kan sanktionsregler-nas utformning ha lett till att arbetstagare, som av personliga skälvelat lämna en anställning, avstått från att göra det på grund av detekonomiska avbräck han eller hon skulle drabbas av. En vanlig före-ställning är att arbetstagare som lämnar sin anställning utan att hanågot nytt arbete riskerar att bli långtidsarbetslösa. Enligt utskot-tets mening finns det inte något belägg för detta. Det finns ocksåtecken som tyder på att tillämpningen av sanktionsreglerna skiljer sigåt i olika delar av landet. En sådan utveckling är inte önskvärd. Desanktionsregler som avser att någon har avvisat ett lämpligt arbeteeller genom sitt uppträdande orsakat att anställning inte har kommittill stånd kan leda till att sökprocessen försämras.Utskottet delar regeringens åsikt att sanktionsreglerna bör ändras ide si tuationer när den enskilde är aktuell vid arbetsförmedlingen,dvs. när ett arbete avvisats eller en anställning inte har kommit tillstånd (nuvarande 43 § punkterna 3 och 4). Genom den föreslagna diffe-rentieringen kommer inte den enskilde att drabbas så hårt vid detförsta nedsättningstillfället.