bet · GN01JuU16 · 2000-04-26 00:00:00 — Straffbestämmelsen gäller inte heller offentliga förevisningarav filmer eller videogram.Ansvar enligt straffbestämmelsen ådöms inte om en teknisk upptagningmed rörliga bilder försetts med ett intyg om att en film eller ett videogrammed samma innehåll har godkänts av för visning förnågon åldersgrupp av barn , såvida inte intyget var oriktigtoch den som har lämnat ut upptagningen insett eller bort inse detta.Allmänt åtal för brott mot paragrafen får enligt 16 kap. 19 § brottsbalkenväckas endast efter medgivande av Statens biografbyrå.Av 10 § lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och video-gram följer att det är en uppgift för att utöva tillsyn öveefterlevnaden av den nu aktuella straffbestämmelsen.Våldsskildringsrådet har i en skrivelse till regeringen aktualiserat frågorom rådets direktiv och organisationsform. Rådet, som sedan starten år 1990är en kommitté ursprungligen under och numeraunder , har ansett att det är angeläget med en översyn avkommittéformens lämplighet för de arbetsuppgifter som under de gångnaåren har kommit att bli rådets primära. Rådet anser även att dess samman-sättning bör ingå som en del i översynen. Vidare anser rådet att direktivensinnehåll bör ses över. Vissa delar framstår - menar rådet - som problematis-ka och föråldrade medan andra vuxit i omfattning och angelägenhetsgrad.Inom pågår en översyn av myndighetsstrukturen påmedieområdet.Kulturutskottet har behandlat ett motionsyrkande om en översynav verksamhet (bet. 1999/2000:KrU8 s. 16). Kulturut-skottet anförde då att det, mot bakgrund av den snabba utbredningen avvåldsskildringar i olika medieformer, är angeläget att regeringen i den pågå-ende myndighetsöversynen gör en ingående prövning av vilken organisa-tionsform och inriktning som bäst främjar det fortsatta arbetet med frågor omvåldsskildringar.Utskottet har tidigare avstyrkt liknande motionsyrkanden. Se-nast skedde det (bet. 1998/99:JuU22 s. 11 f). Utskottet noteradedå att det erfarit att regeringen tänkte ta initiativ till att en utvärdering stillämpningen av den aktuella straffbestämmelsen. Utskottet ansåg att utvär-deringen inte borde föregripas.Regeringen har uppdragit åt BRÅ att följa upp rättsvä-sendets insatser vad gäller tillämpningen av den aktuella straffbestämmelsen.BRÅ skall bl.a. beskriva i vilken utsträckning och på vilket sätt polisen ar-betar för att upptäcka och beivra brott mot förbudet. Uppdraget skall redovi-sas senast den 1 oktober 2000.ÖvervägandenUtskottet vill inledningsvis klargöra att det naturligtvis är av största vikt abarn inte får tillgång till filmer med sådant innehåll som avses iden nu aktuella bestämmelsen och som inte godkänts för den åldersgruppen.Utskottet kan också konstatera att frågan om hur videohandlarnas ansvarskall kunna effektiviseras har uppmärksammats. Det behövs alltså inte någotinitiativ från , och utskottet föreslår att avslår motionJu906 i denna del.Frihetsberövade ungdomarMotionernaI motion Ju510 (kd, s, m, v, c, fp, mp) efterfrågas en översyn av situationenför häktade ungdomar och alternativ till häktning för denna grupp. I motionJu704 (m) förordas utvidgade möjligheter att anhålla ungdomar under 18 år.BakgrundReglerna om häktning och anhållande finns i 24 kap. . Deinnebär i huvudsak att brottsmisstanken skall avse ett brott som har en straff-skala som innefattar fängelse och att det skall finnas sannolika skäl fmisstanken. Vidare krävs att det finns risk att den misstänkte undandrar siglagföring, försvårar utredningen eller återfaller i brott. Av 23 § LUL följerdessutom att den som inte fyllt får häktas endast om det finns synnerli-ga skäl. Beslut om häktning fattas av rätten.Om det finns skäl att häkta någon får han anhållas i avvaktan på rättensprövning av häktningsfrågan. Anhållande får vidare ske om det finns skäligmisstanke och det är av synnerlig vikt att den misstänkte tas i förvar i av-vaktan på ytterligare utredning. Beslut om anhållande fattas av åklagaren.Polisen kan alltså inte anhålla någon. Däremot kan en polisman gripa enperson som det finns skäl att anhålla.Den som häktats skall utan dröjsmål överföras till häkte. Några särskildabestämmelser om behandlingen av häktade ungdomar finns inte.I kriminalvårdens verksamhetsstatistik finns vissa uppgifter om personerunder som är inskrivna i häkte. Ingen större förändring har skett underde , men en viss minskning av antalet inskrivna kan noteras.Under år 1999 var i genomsnitt sju personer inskrivna i häktena.Av dessa var fem häktade. De sju inskrivna motsvarade 0,6 %av samtliga inskrivna.Frågan om hur häktade ungdomar skall hanteras har varit aktuell i utskottetvid flera tillfällen, (bet. 1998/99:JuU19 s. 14 f). Utskottetinstämde i att ungdomar kunde behöva särbehandlas i häktningshänseende.Att så skall ske framgår av kravet på synnerliga skäl för att ungdomar under18 år skall få häktas. Det sagda hindrade inte, enligt utskottet, att det ocksfanns berättigade önskemål rörande behandlingen av ungdomar som måstehäktas. Utskottet hänvisade till ett tidigare uttalande som går ut på att detfinns motstridiga önskemål att beakta. Det går inte att komma ifrån att häkt-ning är ett straffprocessuellt tvångsmedel som används för att hindra attutredningen försvåras eller för att hindra att den misstänkte avviker elleråterfaller i brott. Utskottet förutsåg också en rad svårlösta problem vid ettbifall till den då aktuella motionen, som utskottet instämde i att dekan behövas särskilda insatser av olika slag för ungdomar somhäktas. Utskottet höll fast vid att detta dock även i fortsättningen borde varaen fråga för kriminalvården.ÖvervägandenUtskottet vill inledningsvis påpeka att kriminalvårdens verksamhetsstatistikanger hur många ungdomar som finns inskrivna i häktena.När det sedan gäller frågan om behandling av ungdomar som häktas finnshär - som utskottet tidigare framhållit - motstridiga intressen. Häktning är etstraffprocessuellt tvångsmedel som används för att förhindra att den miss-tänkte avviker, försvårar utredningen eller fortsätter att begå brott. Det framstår trots detta som klart att det kan behövas särskilda insatser för ungdomarsom häktas. Men eftersom ungdomarna i häktena utgör en relativt liten andelav samtliga häktade lämpar sig frågan inte för några generella bedömningar.I stället håller utskottet fast vid den uppfattning utskottet tidigare gett uttför i ämnet, nämligen att det även i fortsättningen bör vara en fråga för kri-minalvården att avgöra vilka särskilda åtgärder som bör vidtas för ungdomarunder som häktas. Utskottet ser det som självklart att kriminalvårdenutan påpekande från följer såväl ordalydelsen i som intentionernabakom . Något särskilt uttalande med anledning avmotion Ju510 behövs inte.Slutligen ser utskottet inget skäl att - såsom begärs i motion Ju704 - för-orda vidgade möjligheter att anhålla personer under 18 år.Sammantaget innebär det anförda att utskottet föreslår att avslårmotion Ju510 och motion Ju704 i här aktuell del.Föräldrarnas roll i domstolsprocessenMotionenI motion Ju906 (m) förespråkas en ordning som går ut på att föräldrarna tillden unge skall kallas till förhör respektive huvudförhandlingen mot den ungei stället för att endast underrättas härom. Motionärerna vill också avskaffaföräldrarnas rätt till ersättning av allmänna medel för det fall de hörs i enrättegång mot den unge.BakgrundReglerna för vårdnadshavarens och medverkan vid brottsut-redning och domstolsförhandling återfinns i LUL. Reglerna innebär samman-fattningsvis följande.När någon som är misstänks för brott skall vårdnadshavarenkallas till förhör med den unge hos polisen om det inte är till men för utred-ningen eller särskilda skäl talar däremot. Företrädare för skallockså närvara om det är möjligt och det kan ske utan men för utredningen. Ifråga om barn som misstänks ha begått brott skall bådevårdnadshavaren och underrättas om att en utredning har in-letts. Vårdnadshavaren behöver dock inte underrättas om det finns särskildaskäl mot det. Vid utredning i dessa fall skall närvara om intehinder möter.Om det väcks åtal skall vårdnadshavaren underrättas om tidpunkten förförhandlingen. Avser åtalet ett brott på vilket det kan följa fängelse skallvårdnadshavaren höras om det kan ske och det inte finns särskilda skäl motdet.Om vårdnadshavaren hörs i en huvudförhandling mot barnet har han rätttill ersättning enligt samma regler som gäller för vittnen.Våren 1998 (bet. 1997/98:JuU21 s. 22 f och 25) anförde utskottet efter attha redogjort för den lagstiftning som föranledde motionärernas synpunkteratt här aktuella frågor föll inom ramen för det utvärderingsuppdrag somförelåg beträffande LUL och avstyrkte då aktuella yrkanden.När utskottet behandlade dessa frågor senast (bet. 1998/99:JuU19 s. 15)vidhöll utskottet denna uppfattning.Utvärderingen har som framgått ovan redovisats i betänkandet Handlägg-ning av ungdomsmål (SOU 1999:108). Utredningen har (betänkandet s. 122f) gjort en enkätundersökning som bl.a. riktat sig till polismyndigheter, åkla-garkammare och domstolar. Enkätsvaren tyder på att den unges vårdnadsha-vare medverkar i stor utsträckning vid polisförhör och huvudförhandlingar.Nästan samtliga polismyndigheter, åklagarkammare och tingsrätter somdeltagit i undersökningen anser, liksom utredningen, att denna medverkan ärtillräcklig.För att ytterligare främja närvaron vid polisförhör anser utredningen attformerna för hur underrättelser respektive kallelser till vårdnadshavare skallske stramas upp. Det ankommer på att ge anvisingar omdetta.När det gäller närvaron vid huvudförhandlingar anser utredningen att detav underrättelsen och kallelsen till vårdnadshavaren bör framgå att det vidbehov finns möjlighet att anlita tolk om behovet anmäls innan för-handlingen. En liknande upplysning bör enligt utredningen också finnas ipolisens och åklagarnas underrättelser och kallelser till vårdnadshavare.Utredningens betänkande bereds i Regeringskansliet.ÖvervägandenI avvaktan på resultatet av beredningen av det ovan nämnda utredningsbe-tänkandet anser utskottet - som tidigare anförts - att inte bör taställning i ämnet. Utskottet föreslår att avslår motion Ju906 i häraktuella delar. beträffande familjens och skolans brottsförebyggande bety-delseatt avslår motionerna 1999/2000:Ju704 yrkande 12,1999/2000:Ju906 yrkande 1 och 1999/2000:Ju910 yrkandena 1 och 2,res. 1 (m, kd, c, fp)2. beträffande föräldrars skadeståndsansvaratt avslår motionerna 1999/2000:Ju704 yrkande 2 och1999/2000:Ju723 yrkande 12,res. 2 (m, kd, fp)3. beträffande utredning om barns brottslighetatt avslår motionerna 1999/2000:Ju735 och1999/2000:Ju744,res. 3 (kd, c)4. beträffande medling och familjegruppskonferenseratt avslår motion 1999/2000:Ju906 yrkande 12,res. 4 (m, kd, c, fp)5. beträffande påföljdssystemet i övrigt för ungaatt avslår motionerna 1999/2000:Ju704 yrkandena 6-9samt 1999/2000:Ju906 yrkandena 13-15 och 17-19,res. 5 (m)6. beträffande sluten ungdomsvårdatt avslår motionerna 1999/2000:Ju903 yrkande 2 samt1999/2000:Ju907 yrkandena 34 och 35,res. 6 (kd)7. beträffande polisstöd åt föräldraratt avslår motionerna 1999/2000:Ju704 yrkande 3 och1999/2000:Ju906 yrkande 2,res. 7 (m)8. beträffande registrering av barn , m.m.att avslår motionerna 1999/2000:Ju704 yrkandena 4 och10 samt 1999/2000:Ju906 yrkande 11,res. 8 (m)9. beträffande drogtest av barn under 15 åratt avslår motionerna 1999/2000:Ju704 yrkande 5,1999/2000:Ju906 yrkande 3 och 1999/2000:Ju908 yrkande 2,res. 9 (m)10. beträffande jourdomstolaratt avslår motion 1999/2000:Ju903 yrkande 1,res. 10 (kd)11. beträffande uthyrning av videofilmer till barn under 15åratt avslår motion 1999/2000:Ju906 yrkande 8,12. beträffande frihetsberövade ungdomaratt avslår motionerna 1999/2000:Ju510 och1999/2000:Ju704 yrkande 11,res. 11 (v, mp)13. beträffande kallelse till förhör m.m.att avslår motion 1999/2000:Ju906 yrkande 9,res. 12 (m, kd, c, fp)14. beträffande ersättning för inställelseatt avslår motion 1999/2000:Ju906 yrkande 10.res. 13 (m)den 26 april 2000På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), IngvarJohnsson (s), (), MargaretaSandgren (s), (), (), (m), Ann-MarieFagerström (s), (), MorganJohansson (s) (), RagnwiMarcelind (kd), (), GunnelWallin (c), (), () ochCecilia (). Familjens och skolans brottsförebyggande betydelse(mom. 1)(), (), (m), RagnwiMarcelind (kd), (c), (), () ochCecilia () anför:Vi anser att en fungerande normbildning är en förutsättning för det brotts-förebyggande arbetet. Lagstiftningen är i och för sig normskapande men denär inte tillräcklig. Grundläggande normer för mänskligt uppförande måsteförmedlas direkt till barnen. Det största ansvaret för denna normbildningligger hos familjen, som är samhällets bästa brottsförebyggande resurs. Attbarnen får handlingsmönster och uppfostras till ansvarstagande för sig självaoch sina medmänniskor är av största vikt när det gäller att förebygga brott.Genom den uppfostran och omsorg som barn får i en väl fungerande familjkan de bibringas en kontroll av det egna beteendet som gör att de avhåller sigfrån brott. Familjepolitiken kan alltså få en brottsförebyggande effekt om denså långt möjligt underlättar för föräldrar och andra vårdnadshavare i derasfostrande roll. Föräldrarnas personliga ansvar för att ge barnen en god upp-växt kan aldrig ersättas med offentlig service.Efter familjen har skolan det största ansvaret när det gäller att bibringaunga människor de normer som behövs för att de inte skall begå brott. I dettasammanhang är det emellertid inte enbart en fråga om att skolan skall påvisakonsekvenserna av våld och annan kriminalitet eller undervisa i grundläg-gande normer för mänskligt beteende. Från brottsförebyggande synpunkt ärdet dessutom av betydelse att skolan verkligen förmår förmedla grundläg-gande kunskaper i t.ex. svenska så att eleverna inte stängs ute från arbets-marknaden när de lämnar skolan. Det bör åligga skolan att informera barnetsföräldrar om allt väsentligt som rör barnet.En annan viktig fråga när det gäller förebyggande av brott bland unga ärsamarbetet mellan skolan och de sociala myndigheterna. Även polisen måstesjälvklart ta aktiv del i detta arbete. Det är därför av stor vikt att hinder aolika slag som minskar möjligheterna till samarbete kring barn med svårig-heter undanröjs. Detta gäller t.ex. sekretessbestämmelserna, men det kanockså handla om att de praktiska förutsättningarna för samarbete behöverförbättras.Enligt vår uppfattning leder det anförda till slutsatsen att regeringen börgenomföra en översyn av hur den nuvarande lagstiftningen kan förbättras isyfte att tydliggöra och stärka föräldrars och andra vårdnadshavares ansvar irollen som goda fostrare, normöverförare och brottsförebyggare. Med ensådan kartläggning som grund bör en brottsförebyggande strategi kunnautarbetas. Det nationella brottsförebyggande programmet är enligt vår me-ning otillräckligt i detta avseende. Ett sådant utredningsarbete som vi nuförordat bör även inbegripa dels en utveckling av skolans och socialtjänstensförebyggande arbete bland barn och unga, dels ett undanröjande av de hindersom finns för samarbete mellan berörda myndigheter.Det ankommer på regeringen att vidta åtgärder med anledning av vad vi nuanfört och återkomma till med erforderliga förslag.Vi anser att utskottets hemställan under moment 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande familjens och skolans brottsförebyggande betydelseatt med anledning av motionerna 1999/2000:Ju704 yrkande12, 1999/2000:Ju906 yrkande 1 och 1999/2000:Ju910 yrkandena 1och 2 som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i re-servation 1.2. Föräldrars skadeståndsansvar (mom. 2)(), (), (m), RagnwiMarcelind (kd), (), () och () anför:Många föräldrar tror att de inte kan bli skadeståndsskyldiga för skador somderas barn orsakar genom brott. Det kan heller inte anses allmänt känt blandpersoner som utsatts för brott av barn att de kan ha rätt till skadestånd avbarnets föräldrar. Enligt vår mening finns det alltså ett behov av att spridainformation om föräldrars skadeståndsskyldighet. En positiv bieffekt av ensådan kunskap är att den med säkerhet skulle ha viss brottsförebyggandeeffekt. Det får ankomma på regeringen att se till att information i ämnetsprids.Vi anser vidare att brottsoffrens möjligheter att erhålla skadestånd måsteförbättras. I de fall där ett brott begåtts av en omyndig och förundersökning-en läggs ner kan det i praktiken bli svårt för den som drabbats av brottet attväcka talan om skadestånd. En förutsättning för en sådan talan är ju att hanvet mot vem den skall väckas. De regler om sekretess som lägger hinder ivägen bör därför ändras. Det är mot denna bakgrund glädjande att en översyninletts i . Eftersom frågan brådskar bör uttala attöversynen skall ske skyndsamt.Vi anser att utskottets hemställan under moment 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande föräldrars skadeståndsansvaratt med anledning av motionerna 1999/2000:Ju704 yrkande2 och 1999/2000:Ju723 yrkande 12 som sin mening ger regeringen tillkänna vad som anförts i reservation 2.3. Utredning om barns brottslighet (mom. 3)(), () och (c) anför:Vi anser att kunskaperna om omfattningen av och orsakerna till barns brotts-lighet är otillräckliga. En utredning bör därför ges i uppdrag att göra en kartläggning i ämnet. En sådan utredning bör också föreslå åtgärder av såvälpreventiv som repressiv karaktär. När det gäller de preventiva åtgärder somkan bli aktuella vill vi särskilt framhålla att dessa bör sättas in i ett så tiskede som möjligt för att ge största möjliga effekt. Här ser vi en brist i da-gens system eftersom de flesta unga upplever att konsekvenserna av brotts-lighet inte är särskilt allvarliga. Det bör ankomma på regeringen att vidtaåtgärder med anledning av det anförda.Vi anser att utskottets hemställan under moment 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande utredning om barns brottslighetatt med anledning av motionerna 1999/2000:Ju735 och1999/2000:Ju744 som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts i reservation 3.4. Medling och familjegruppskonferenser (mom. 4)(), (), (m), RagnwiMarcelind (kd), (c), (), () ochCecilia () anför:Vi anser att påföljdssystemet för unga behöver kompletteras med nya på-följdsalternativ. Möjligheterna att lagföra ungdomar genom medling ellerfamiljegruppskonferenser bör därför övervägas. Dessa åtgärder innebär attden unge tvingas ta ansvar för sitt handlande, något som vi ser som eftersträ-vansvärt.Den avslutade försöksverksamheten med familjerådslag bör följasav en utvidgad försöksverksamhet där hänsyn tas till gjorda erfaren-heter, och hinder som observerats i möjligaste mån undanröjs. Också dennaförsöksverksamhet bör naturligtvis utvärderas.Med hänsyn till regeringens senfärdighet i fråga om försöksverksamhetenmed medling bör bestämma att regeringen skall återkomma tillriksdagen med ett förslag före utgången av . Under den tiden bör dennu förordade försöksverksamheten kunna genomföras och utvärderas.Vi anser att utskottets hemställan under moment 4 bort ha följande lydelse:4. beträffande medling och familjegruppskonferenseratt med anledning av motion 1999/2000:Ju906 yrkande 12som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i reservation4.5. Påföljdssystemet i övrigt för unga (mom. 5)(), (m), () och CeciliaMagnusson (m) anför:Enligt vår mening byggde beslut om påföljder för unga lagöverträ-dare på den felaktiga utgångspunkten att det är lämpligt att det överlåts åtsocialtjänsten att ha hand om verkställighet av ungdomspåföljderna. Dettaskall naturligtvis vara en uppgift för kriminalvården. Dagens ordning medföratt ungdomarna lätt kan inbilla sig att samhället ser mildare på deras lag-överträdelser än på vuxnas. Detta i sin tur leder alltför ofta till att den unginte i fortsättningen avstår från brott. Vi anser således att påföljdssystemetför unga lagöverträdare behöver en genomgripande översyn där utgångs-punkten skall vara att verkställighet av påföljder också för unga skall skeinom kriminalvården. Detta innebär bl.a. att påföljden överlämnande till vårdinom avskaffas och att den slutna ungdomsvården skall verk-ställas på särskilda kriminalvårdshem enligt särskilda för ungdomar anpassa-de regler. Vidare bör nya påföljder som villkorligt fängelse övervägas. Frå-gan om halvtidsfrigivning vid fängelsestraff för personer börockså aktualiseras. I övrigt bör någon särbehandling av lagöverträdare mel-lan 18 och inte ske.Detta är ett omfattande lagstiftningsarbete som regeringen genast bör ta itumed. Även i denna fråga bör besluta om tidpunkten för när arbetetskall vara klart. Regeringen bör alltså återkomma till med ett för-slag före utgången av år 2001.Det anförda innebär att vi ställer oss bakom motionerna Ju906 och Ju704 ihär aktuella delar. Förslaget om weekendfängelse i den sistnämnda motionenbör dock inte föranleda någon åtgärd från sida.Vi anser att utskottets hemställan under moment 5 bort ha följande lydelse:5. beträffande påföljdssystemet i övrigt för ungaatt med anledning av motionerna 1999/2000:Ju704 yrkan-dena 6, 7 och 9 samt 1999/2000:Ju906 yrkandena 13-15 och 17-19samt med avslag på motion 1999/2000:Ju704 yrkande 8 som sin me-ning ger regeringen till känna vad som anförts i reservation 5.6. Sluten ungdomsvård (mom. 6)() och () anför:Vi konstaterar att fler ungdomar döms till sluten ungdomsvård än vad deursprungliga beräkningarna tydde på. Detta har lett till brist på platser på desärskilda ungdomshemmen. Det behövs alltså fler platser, och vi anser attregeringen bör beakta detta i det kommande budgetarbetet. Vi vill ocksåpåpeka att det - om den slutna ungdomsvården skall ha någon rehabiliteran-de effekt - är viktigt att åtgärder vidtas redan under verkställigheten för attförbereda frigivningen. En åtgärd som skulle kunna vidtas vore att införa ettsystem med kontaktpersoner för de intagna. En sådan person skulle kunna geden dömde stöd i samband med och efter frigivningen.Det bör ankomma på regeringen att vidta åtgärder med anledning av detanförda.Vi anser att utskottets hemställan under moment 6 bort ha följande lydelse:6. beträffande sluten ungdomsvårdatt med anledning av motionerna 1999/2000:Ju903 yrkande2 samt 1999/2000:Ju907 yrkandena 34 och 35 som sin mening ger re-geringen till känna vad som anförts i reservation 6.7. Polisstöd åt föräldrar (mom. 7)(), (m), () och CeciliaMagnusson (m) anför:Enligt vår mening är det inte tillräckligt att polisen har möjlighet att körahem ett barn som vistas i en olämplig miljö. Det finns andra situationer, t.ex.när föräldrarna beslutat att barnet skall vara hemma , då föräldrarkan behöva myndigheternas bistånd. Införandet av en rätt till polisstöd isådana situationer bör ses som ett komplement till det skadeståndsansvarsom åvilar föräldrar som brister i tillsynen. Den förbättrade föräldrakontrollsom ett polisstöd skulle medföra skulle också verka brottsförebyggande.Enligt vår mening bör regeringen låta utreda förutsättningarna för polisstödtill föräldrar.Vi anser att utskottets hemställan under moment 7 bort ha följande lydelse:7. beträffande polisstöd åt föräldraratt med anledning av motionerna 1999/2000:Ju704 yrkande3 och 1999/2000:Ju906 yrkande 2 som sin mening ger regeringen tillkänna vad som anförts i reservation 7.8. Registrering av barn , m.m. (mom. 8)(), (m), () och CeciliaMagnusson (m) anför:Det är inte tillfredsställande att en fjortonåring som grips av polisen kansynas ha ett fläckfritt förflutet trots att han gjort sig skyldig till omfattanbrottslighet. Den möjlighet polisen har till registrering är otillräcklig bl.a.den endast omfattar händelser inom den enskilda polismyndigheten. Dethandlar inte heller om registrering av brottsmisstanke i egentlig bemärkelseutan om en brottsanmälan där en misstänkt gärningsman kan anges. Enligtvår mening bör minderåriga som misstänks för brott registreras i misstanke-registret så snart de övriga förutsättningarna för registrering i detta registeuppfyllda.