bet · GN01AU7 · 2000-05-11 00:00:00 — Det är individer och företag snarare än staten somskall stå i fokus. finns alltför många offentliga monopol, stat och kom-mun konkurrerar på ojämlika villkor och konkurrenslagstiftningen är otill-räcklig.Arbetsmarknadspolitiken bör koncentreras och inriktas på två huvudupp-gifter. Den skall för det första förmedla arbeten, dvs. underlätta för arbetssökande och arbetsgivare att snabbt finna varandra. Dess andra huvuduppgiftskall vara att hjälpa de grupper som har det svårast på arbetsmarknaden -unga, outbildade, invandrare, vissa äldre samt arbetshandikappade (yrk. 1).Finansieringen av det särskilda anställningsstödet som föreslås i proposi-tion 98 strider enligt mot intentionerna bakom lagen(1996:1059) om statsbudgeten. Eftersom stödformen utgör en direkt före-tagssubvention hör den hemma på statsbudgetens utgiftssida och skall in-rymmas under det utgiftstak som fastställs av . anseremellertid att regeringen kringgår både budgetlagen och inkomsttaket genomatt hävda att utbetalningen av stödet, kreditering av företagens skattekonton,motiverar att stödet budgeteras som en inkomstminskning på statsbudgetensinkomstsida. Den föreslagna finansieringsformen bör avvisas av (yrk. 6).Kristdemokraterna konstaterar i kommittémotion A20 (yrk. 1 och 2) attarbetsmarknadspolitiken har en nyckelroll när det gäller att stödja en uthålligoch långsiktig sysselsättningsutveckling. Eftersom utbildning, individuelltanpassade åtgärder och effektiv matchning mellan arbetssökande och ledigaarbeten är nyckeln till en effektiv arbetsmarknad har partiet inga invändning-ar mot de övergripande mål för arbetsmarknadspolitiken som anges i propo-sitionen. Det är dock tveksamt om de åtgärder som föreslås i propositionen ärtillräckliga i förhållande till de angivna målen, anser Kristdemokraterna.Målen för arbetsmarknadspolitiken och AMV borde dock slås fast av riksda-gen, och detta skulle ske på ett sådant sätt att utvärdering underlättades (yrk1).Arbetsmarknadspolitiken och kontantstödet vid arbetslöshet måste utfor-mas på ett sätt som så långt som möjligt förhindrar rundgång. Det måstefinnas incitament att tillvarata varje tillfälle till arbete på den reguljära abetsmarknaden. Åtgärder mot långtidsarbetslöshet måste inriktas mot kom-petenshöjning, och de arbetslösas sociala situation måste uppmärksammasmer än (yrk. 2).Arbetsmarknadspolitiken måste enligt i motion A21 (yrk. 1, 3och 13) förnyas och förändras från grunden och omfatta fler politikområdenän . Den regionala utvecklingskraften måste stärkas genom att organisation förändras och att en decentraliserad arbets-marknadspolitik genomförs. Där är samverkan mellan olika aktörer - arbets-förmedling, socialtjänst, hälso- och sjukvård samt utbildningssystem - bety-delsefull.Centerpartiet menar att statliga regelverk och resurser bör användas på ettsådant sätt att kommunerna i större utsträckning än samordnar arbets-marknadsinsatser. I landets samtliga kommuner bör det finnas ett kontor ditarbetslösa i kommunen kan vända sig och där en handläggare har huvud-ansvar för alla kontakter avseende en enskild person.I en individuell handlingsplan för den arbetslöse bör insatser från olikaaktörer beskrivas och vilka åtaganden som gäller för dessa liksom för denarbetssökande. De medel som fördelas genom stat, kommun, landstingoch regioner bör i allt större utsträckning beslutas och användas lokalt, anserCenterpartiet. Friheten bör öka att använda medlen på ett otraditionellt sätt,exempelvis genom partnerskap och för att stödja nyetablering av företag(yrk. 1).Partiet vill ha en tydligare uppdelning mellan försörjningsstöd och kostna-der för åtgärder. Staten bör liksom ha huvudansvar för försörjnings-stödet medan däremot medel för arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör för-delas för beslut i kommunerna. I en resursfördelningsmodell bör ingå antalarbetslösa, genomsnittlig längd på den enskildes arbetslöshet samt individu-ella faktorer som utbildning, sociala bindningar, arbetshandikapp m.fl. (yrk.3).Kvinnorna har generellt sett en osäkrare situation på arbetsmarknaden änmän. De har oftare tidsbegränsade anställningar och dessutom lägre lön änmän för likvärdigt arbete. Därför bör ett lönevärderingssystem liknande denkanadensiska s.k. Ontariomodellen utformas. Principen lika lön för likvärdigtarbete måste gälla (yrk. 13).Utgångspunkten för arbetsmarknadspolitiken bör enligt i motionA19 (yrk. 1, 2 delvis, 4 och 5) vara ett underifrånperspektiv där den enskildaindividen står i centrum och i största möjliga utsträckning har beslutsrätt övesin egen vardag. Vad partiet benämner den djupa arbetsmarknadspolitikenskall bygga på tilltro till individen (yrk. 1).Arbetsmarknadspolitiken är och förblir en statlig angelägenhet. Det fåraldrig bli kommunen som bär huvudansvaret för arbetsmarknadspolitikenbl.a. därför att det finns risk för att det leder till att reguljära kommunalaarbetstillfällen trängs undan. Ytterligare decentralisering kan dock göras tillarbetsförmedlingarna (yrk. 2 delvis).Folkpartiet pläderar för åtgärder för en bredare arbetsmarknad. Tjänste-och servicesektorn bör stimuleras och mer generella åtgärder måste till förfler arbeten genom företag. En utveckling av detta slag ställer höga och del-vis nya krav på arbetsmarknadspolitiken. Fler arbeten genom företag kantillskapas genom att bl.a. Småföretagsdelegationens förslag genomförs, risk-kapitalförsörjningen förbättras, arbetsmarknadslagar och trygghetssystemanpassas efter småföretagens villkor, de direkta företagsstöden minskar ochflertalet kommunala bolag avvecklas (yrk. 4 och 5).Christina och (båda s) anser i motion A17(yrk. 2) att arbetet med att halvera deltidsarbetslösheten behöver intensifie-ras.Ana () pekar i motion A18 (yrk. 1-4) på att det behövs entydligare arbetsmarknadsstatistik. Politiken måste inriktas på att ge arbetslösrätt och praktiska möjligheter att ta egna initiativ och eget ansvar, vilket såsmåningom leder till regelbundna inkomster. Förslag om aktivitetscentrumsom drivs av arbetslösa, mikrolån för nya småföretagare utan eget kapital,studiecheckar och kompetenskonto för socialbidragstagare bör beaktas. Dettagäller också förslag som har lagts fram i syfte att underlätta för småföretag.Utskottets ställningstagandeArbetsmarknadspolitiken är en del av den ekonomiska politiken. Den utgör,vilket regeringen konstaterar i propositionen, ett av flera instrument för attöka sysselsättningen. Självfallet behövs åtgärder inom en rad andra politik-områden för att främja sysselsättningen, exempelvis när det gäller närings-,regional- och utbildningspolitiken liksom politiken för att stödja den socialavälfärden inom ramen för kommun- och socialförsäkringssektorn.Tillväxt, företagande och skatterUtskottet delar den uppfattning som förs fram i flera motioner om att ökadsysselsättning inom den privata sektorn är av stor betydelse för att främjatillväxten. Insatserna för att förbättra villkoren för företagande och syssel-sättning genom regelförenklingar, konkurrensfrämjande åtgärder etc. kom-mer att fortsätta, vilket också betonas av regeringen i den ekonomiska vår-propositionen (prop. 1999/2000:100).En rad åtgärder har genomförts eller planeras i syfte att förbättra förutsätt-ningarna för företagande. Många av dessa har varit särskilt riktade mot småoch medelstora företag. Några av åtgärderna är följande: sänkta arbetsgivar-avgifter, lättnader i ägarbeskattningen genom vissa förändringar av utdel-nings- och reavinstbeskattningen, möjligheter att kvitta underskott i nystartadnäringsverksamhet mot inkomst av tjänst, rätt till tjänstledighet för att starteget företag samt ett treårigt program för småföretagsutveckling, förnyelseoch tillväxt.Bland andra insatser kan nämnas att en särskild regelförenklingsgrupp,Simplex, är verksam inom och att en grupp entrepre-nörer och företagare, , är knuten till samma departement för attregelbundet diskutera företagandets villkor. En särskild statssekreterargrupphar inrättats med ansvar för regelförenklingsarbetet, och förordningsbestäm-melser har utfärdats om att myndigheterna skall göra konsekvensanalyser avnya reglers effekter för små företag innan förändringar genomförs. Blandåtgärderna för att underlätta för företagande kan också nämnas som exempelatt och Statskontoret på regeringens uppdraghar presenterat ett förslag till förenklat uppgiftslämnande för företagen.Mot bakgrund av vad som redovisats här är det glädjande att kunna kon-statera att nyföretagandet ökar kraftigt i . Stiftelsen främjar entreprenörskap och nyföretagande redovisar i sin senaste nyfö-retagarbarometer att antalet nyregistrerade företag ökat med drygt 21 %mellan januari/och . Nyregistreringenav aktiebolag ökade med . är de regionala variationernautomordentligt stora - ökningen av nyföretagande i olika län uppgick till mellan 0 och 78 %.Utvecklingen inom den privata tjänstesektorn var mycket stark under 1999och () förutspår i sin prognos att dengynnsamma utvecklingen fortsätter. Ett orosmoment är dock att tillväxteninom privat tjänstesektor skulle kunna motverkas av personalbrist. Enligt KIfinns det dock inga tydliga tecken på en sådan situation. Folkpartietpåpekar i sin nämnda motion att ökat företagande, inte minst inom tjänste-och servicesektorn, ställer höga och delvis nya krav på arbetsmarknadspoliti-ken. Utskottet delar denna uppfattning. Det är bl.a. mot denna bakgrund somkraven i form av verksamhetsmål för arbetsmarknadspolitiken och AMVförändrats i en mer tillväxtfrämjande riktning . Ut-skottet har senast i betänkande 1999/2000:AU1 (s. 14 ff.) redovisat ochkommenterat omläggningen.Verksamhet inom arbetsmarknadspolitiken för att främja tillväxt och före-tagande sker först och främst inom ramen för kärnuppgifterna för politikom-rådet, nämligen platsförmedling, företagskontakter, insatser för att motverkaflaskhalsar och åtgärder för att hjälpa dem som har svårast att få arbete. Härkan också nämnas att regeringen i regleringsbrev givit AMS i upp-drag att redovisa vilka åtgärder som vidtagits för att utveckla och förbättrainformation, service och tillgänglighet för främst små och medelstora före-tag.För att motverka arbetskraftsbrist och flaskhalsar på arbetsmarknaden haren rad åtgärder vidtagits. Efter förslag i budgetpropositionen beslutat att får avsättas för en försöksverk-samhet med bristyrkesutbildning för redan anställda under innevarande bud-getår. Arbetsmarknadsutbildningen har ett ambitiöst mål som skall uppnåsunder 2000 och som anger att andelen personer som fått arbete efteravslutad yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning skall uppgå till minst 70 %.Ett särskilt nationellt program för IT-utbildning, SwIT-utbildningen, hargenomförts i syfte att motverka arbetskraftsbrist inombranschen.Länsarbetsnämnderna medverkar aktivt i arbetet med de regionala tillväxt-avtalen där de enligt en sammanställning som AMS avlämnat tillregeringen beräknas gå in med i delfinansiering avinsatser och projekt i 18 län (exklusive storstadslänen). Andra exempel påinsatser för att främja företagande och tillväxt är att AMS i samråd medNUTEK och utarbetar förslag till förbättrad råd-givning i samband med bidrag för start av näringsverksamhet.Regional utveckling - lokal anpassningArbetsmarknadsutskottet vill understryka vad som sägs i propositionen omatt möjligheter till tillväxt, sysselsättning och välfärd måste skapas i helaSverige. Såväl i propositionen som i motioner, bl.a. från , beto-nas att den tillväxt- och sysselsättningsfrämjande politiken måste anpassastill regionala och lokala förhållanden. Från utskottets sida finns det anledninatt upprepa den tidigare ståndpunkten att politiken måste stimulera samver-kan och samarbete mellan olika sektorer och aktörer för att de åtgärder somgenomförs skall vara så effektiva som möjligt. Det är också en viktig ut-gångspunkt för de nämnda regionala tillväxtavtalen samt de lokalautvecklingsavtal som träffas inom ramen för storstadspolitiken (prop.1997/98:165, bet. 1998/99:AU2).Som framgår av proposition 98 liksom av det delbetänkande som i dagarnaavlämnats av den regionalpolitiska utredningen (SOU 2000:36) finns storaoch ökande skillnader i sysselsättningsnivå mellan olika regioner och grup-per. Obalanstalet, dvs. andelen öppet arbetslösa och deltagare i arbetsmark-nadspolitiska program, varierar regionerna emellan. Det finns också en störredold arbetslöshet i skogslänen. Också inom storstadsområdena är spännvid-den stor mellan olika områden.Den politiska ambitionen måste vara att skapa tillväxt, sysselsättning ochvälfärd i hela landet. Om detta skall vara möjligt måste insatserna anpassastill lokala och regionala förhållanden. Som regeringen framhåller i proposi-tionen måste samverkan och samarbete mellan olika sektorer och aktörerstimuleras. Detta är en förutsättning för att åtgärderna skall bli effektiva. Där bl.a. mot denna bakgrund som arbetsförmedlingsnämndernas uppdragmåste vidgas och förtydligas, en fråga som utskottet återkommer till i avsnitt5.1. Där betonas att det bland ledamöterna bör ingå personer med insikterinom ett flertal olika samhällsområden.Också när det gäller insatserna mot långtidsinskrivningar inom ramen föraktivitetsgarantin (se avsnitt 3) betonas samverkan mellan olika aktörer. Somframgår av propositionen skall utgångspunkten för arbetet vara att samordnainsatserna utifrån individens perspektiv. När det gäller personer som uppbärsocialbidrag av arbetsmarknadsskäl förutsätter regeringen att ett formaliseratsamråd sker mellan arbetsförmedlingen och om vilka personersom anvisas till aktivitetsgarantin.Inom rehabiliteringsområdet har såväl AMS som ,och Arbetarskyddsstyrelsen fått i uppdrag av regeringen attsamverka för att uppnå effektivare användning av tillgängliga resurser inomrehabiliteringsområdet. Syftet skall vara att varje individs arbetsförmågatillvaratas så att det blir möjligt för den enskilde att försörja sig genom arbte. Detta samverkansuppdrag ligger helt i linje med tidigare uttalanden frånutskottet.Folkpartiet betonar i motion A19 att arbetsmarknadspolitiken är och förbliren statlig angelägenhet som partiet konstaterar att ytterligare de-centralisering kan göras till arbetsförmedlingarna. Utskottet vill i detta sam-manhang för sin del hänvisa till vad som sägs i propositionen om att målenför den nationella arbetsmarknadspolitiken skall prioriteras i arbetsmark-nadsnämndernas verksamhet. är, som framhålls i propositionen,lokalt inflytande och frihet inom en väl utbyggd och resursstark arbetsför-medling avgörande för att åtgärderna skall bli väl anpassade till olika förut-sättningar och för att regionala obalanser skall motverkas.Utskottet återkommer i avsnitt 5.1 till frågan om ledning och styrning avAMV, arbetsmarknadsnämnder, m.m.Individuella handlingsplanerUtskottet har vid ett flertal tillfällen åtminstone sedan mitten av 1990-taletbetonat vikten av individuella handlingsplaner. Det skedde exempelvis närutskottet tog ställning till förslagen i proposition 1995/96:222 Vissaåtgärder för att halvera arbetslösheten , m.m. (yttr. AU6y) ochsenast i betänkande 1999/2000:AU1. Regeringen fäster också, exempelvisgenom regleringsbrev och uppdrag till AMS, stor vikt vid att individuellahandlingsplaner kommer till ökad användning inom arbetsförmedlingensverksamhet.Bakgrunden till utskottets positiva syn på handlingsplanerna är givetvisövertygelsen om att en realistisk, tydlig och konkret handlingsplan somanvänds aktivt samt fortlöpande hålls aktuell är ett verksamt instrument närdet gäller att gå från arbetslöshet till arbete på den reguljära arbetsmarkna-den. När den enskilde aktivt deltar i utarbetande och aktualisering av enhandlingsplan med dessa egenskaper bör detta rimligen öka individens förut-sättningar att få arbete. Utvecklade handlingsplaner kan således bli ett cen-tralt hjälpmedel för att förbättra resultatet i platsförmedlingsarbetet och föratt motverka s.k. rundgång. Av AMV:s årliga servicemätning 1999 framgårockså att sökande med handlingsplan uppvisar betydligt mer positiva omdö-men om förmedlingens verksamhet än sökande utan handlingsplan.I dag gäller enligt förordningen (1987:405) om den arbetsmarknadspolitis-ka verksamheten att arbetsförmedlingen och den arbetssökande skall upprättaen individuell handlingsplan om denne riskerar långtidsarbetslöshet. Utskot-tet anser i likhet med regeringen att det finns anledning att höja ambitionsni-vån ytterligare i enlighet med vad som förespråkas i propositionen. En ömse-sidig handlingsplan bör upprättas inte bara för samtliga sökande som riskerarlångtidsarbetslöshet utan för varje arbetslös arbetssökande som är anmäldhos den offentliga arbetsförmedlingen. Detta bör för den sistnämnda gruppenske inom tre månader.Som framgår av propositionen har kvaliteten och delaktigheten i hand-lingsplanerna ifrågasatts. Därför har regeringen i regleringsbrevet för år 2000givit AMS i uppdrag att fortsätta utveckla handlingsplanerna till att bli ettcentralt hjälpmedel att förbättra platsförmedlingsarbetet. AMS skall senast iaugusti 2000 redovisa omfattningen av och kvaliteten i de individuella hand-lingsplanerna samt vilka åtgärder som vidtagits för att höja kvaliteten. Detkan också nämnas att AMS i anslutning till detta skall redovisa resultaten avsamarbetet mellan arbetsförmedlingen och kommunerna för att öka såvälantalet som kvaliteten i handlingsplaner för personer som saknar svenskarbetslivserfarenhet.Mot bakgrund av vad som här anförts förutsätter utskottet att kraftfulla in-satser görs för att de individuella handlingsplanerna skall bli ett effektivtinstrument i matchningsarbetet. Som utskottet ser det innebär också hand-lingsplanen att man tydligt lägger ansvar på och sätter tilltro till den enskilindividen. Det är, som framhåller i motion A19, den enskildaindividen som skall stå i centrum och i så stor utsträckning som möjligt habeslutsrätt över sin situation.Enligt utskottet är detta också något som kännetecknar aktivitetsgarantin.Garantin innebär att den enskilde får större möjligheter att påverka sin situa-tion. Genom den kan möjligheterna till arbete på den reguljära arbetsmark-naden bättre tas till vara och insatser mot långtidsarbetslöshet inriktas påkompetenshöjning och på de arbetslösas sociala situation, vilket är krav påarbetsmarknadspolitiken som framförs av i motion A20.Utskottet behandlar aktivitetsgarantin närmare i avsnitt 3.I enlighet med vad regeringen förespråkar i propositionen bör alltså flerarbetslösa sökande än omfattas av individuella handlingsplaner. Likasåmåste stor vikt fästas vid att en handlingsplan aktualiseras och är realistisk.Därvid bör det klargöras vad sökaktiviteten bör omfatta med hänsyn tillrelevanta arbetstillfällen och den enskildes situation. Det innebär bl.a. atthandlingsplanen måste utformas på ett sådant sätt att den nödvändiga yrkes-mässiga och geografiska rörligheten inte hämmas och så att möjligheterna attfå arbete underlättas. Denna fortlöpande process ställer betydande krav påbåde arbetsförmedlingens förmåga att uppfylla sina åtaganden och den ar-betslöses vilja att följa handlingsplanen. För att skapa rättssäkerhet för denarbetslöse är det viktigt att arbetsförmedlingen är tydlig såväl i sina åtagan-den som i sina reaktioner.Målstyrning - resursfördelningUtskottet vill i likhet med i motion A20 betona vikten avatt det finns relevanta och uppföljningsbara mål för arbetsmarknadspolitikenoch AMV.En tvåårig översyn av målen för samtliga utgiftsområden i statsbudgetenpågår inom . I budgetpropositionen för år2000 (prop. 1999/2000:1) redovisade regeringen det pågående arbetet. Avredogörelsen framgår att en arbetsgrupp tillsatts med representanter församtliga departement med uppgift att utveckla resultatstyrningen inom ra-men för översynen. Enligt vad som framgår av budgetpropositionen skall det,när översynen är avslutad , finnas tydliga strategier för hurmålen skall följas upp och utvärderas. Detta skall bl.a. säkerställa att resultinformationen till förbättras.Resultatet av översynen av mål och målstrukturer kommer enligt vad somuppgavs i den senaste budgetpropositionen att märkas successivt i komman-de budgetpropositioner. Förändringar i resultatinformationen till riksdagenskulle dröja ytterligare två år.I betänkandena /99:FiU20 (s. 188-190) och 1999/2000:FiU13 har fi-nansutskottet tagit upp frågan om översyn av mål och målstrukturer ochframhållit det angelägna i att målen görs mätbara och uppföljningsbara så attdet blir meningsfullt att ställa dessa i relation till kostnaderna. delar helt denna inställning och instämmer också i finansut-skottets uppfattning i betänkande FiU13 att det kan vara av värde att målenuttrycks i sådana termer att de kan utgöra utgångspunkter för politiska prio-riteringar och diskussioner. Målen bör således inte vara alltför vagt ellerallmänt formulerade. anser att inte hellerbör fastställa preciserade detaljmål eftersom sådana riskerar att leda till centralstyrning av den operativa verksamheten.Som utskottet ser det ligger förslagen i den nu aktuella propositionen omförnyad arbetsmarknadspolitik (prop. 98) helt i linje med statsmakternassträvanden att utveckla mål- och resultatstyrningen och därmed ersätta detalj-reglering. Arbetsmarknadspolitiska program skall i större utsträckning änhittills kunna varieras med hänsyn till skiftande behov på lokala arbetsmark-nader och hos enskilda arbetssökande. Enligt arbetsmarknadsutskottet kandetta också sägas vara ett led i en vidareutvecklad mål- och resultatstyrning.I detta sammanhang vill utskottet också något kommentera Centerpartietsuppfattning i motion A21 att bl.a. följande faktorer bör vägas in i en resurs-fördelningsmodell när det gäller medel till arbetsmarknadspolitiska åtgärder:antal arbetslösa, genomsnittlig längd på den enskildes arbetslöshet samtindividuella faktorer som utbildning, sociala bindningar och arbetshandi-kapp.Utskottet kan konstatera att den resursfördelningsmodell som används avAMS vid fördelning av medel från åtgärdsanslaget (anslaget utg.omr.14 A2)till länsarbetsnämnderna tar hänsyn till kvarstående sökande utan arbete och iåtgärder , alltså det s.k. sökan-detrycket. Utöver detta tar man hänsyn till en fördelningspolitisk faktor somskall mäta svårigheten på arbetsmarknaden.Utskottet finner det angeläget att AMV även fortsättningsvis utformar ochomprövar de resursfördelningsmodeller som används inom verket. Utifrån deövergripande riktlinjer som riksdag och regering ger i mål- och resultatstyr-ningen måste det åligga verket att fördela anslagna medel på mest ändamåls-enliga sätt. Av detta följer att inte bör ta ställning till de resursdelningsmodeller som används inom verket, något som före-faller förespråka. Utskottet vill också peka på att frågan om resursfördelninghänger nära samman med frågor om ledning och styrning, något som utskot-tet återkommer till i avsnitt 5.1.DeltidsarbetslöshetProblemet med deltidsarbetslöshet tas upp i motion A17 av och (båda s). Utskottet vill i likhet med motionärer-na betona vikten av att deltidsarbetslöshet motverkas.Ett område där deltidsarbetslöshet är vanligt förekommande är inom vård-och omsorgssektorn. Som framgår av proposition 98 har regeringen, i enlig-het med Vård- och omsorgskommissionens åtagande att halvera deltidsar-betslösheten mellan , kommit överensmed parterna om hur målet skall mätas och följas upp.När det nu är ett drygt halvår kvar tills detta halveringsmål skall ha upp-nåtts vill utskottet betona vikten av insatser för att nå de uppställda målen.Detta är angeläget såväl med tanke på de ekonomiska problem som deltids-arbetslösheten för med sig för många berörda som med hänsyn till den per-sonalbrist som råder inom vård- och omsorgssektorn och som förväntas ökade kommande åren. Deltidsarbetslöshet är vanligt förekommande också inomen rad andra sektorer. Det finns anledning att betona att den måste motverkasäven där. Utskottet förutsätter att regeringen noga följer utvecklingen.ArbetsvärderingCenterpartiet tar i ett yrkande i motion A21 upp frågan om arbetsvärderingoch lika lön för likvärdigt arbete.