bet · GN01LU17 · 2000-04-11 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet sju motioner från den allmänna motionsti-den i olika insolvensrättsliga frågor. Spörsmålen gäller ett nytt skuldsa-neringsförfarande och hanteringen av privat pensionssparande vid skuldsane-ring, kostnader vid konkursförvaltning, förmånsrätten för fordringar på skat-ter samt ränta vid indrivning.Med bifall till tre remissbehandlade motioner förordar utskottet ett tillkän-nagivande om en översyn av hur privat pensionssparande hanteras av detillämpande myndigheterna i skuldsaneringsförfarandet. Remissvaren, somintagits som bilaga till betänkandet, har varit till god ledning för utskottetsställningstagande.Övriga motioner avstyrks i huvudsak med hänvisning till tidigare ställ-ningstaganden och pågående arbete.Till betänkandet har fogats en reservation och ett särskilt yttrande. 1999/2000:L301 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om olikheter i hanteringen av pensionsförsäkringar vid skuldsanering.1999/2000:L302 av m.fl. (v) vari yrkas att hosregeringen begär förslag till sådana enhetliga regler att skuldsanering kangenomföras om kronofogdemyndigheten beviljar detta.1999/2000:L303 av () vari yrkas att hos rege-ringen begär förslag till ny skuldsaneringslag i enlighet med Insolvensutred-ningens förslag från 1990.1999/2000:L304 av () vari yrkas att hosregeringen begär förslag till sådan ändring av konkurslagen att konkursför-valtare alltid erhåller ersättning för nödvändiga kostnader nedlagda i kon-kurs.1999/2000:L305 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om begränsningav ränteuppräkning på skuld vid införsel till kronofogden.1999/2000:L306 av m.fl. (m) vari yrkas att hosregeringen begär förslag till ändrade möjligheter att ta ut ett pensionssparan-de i förtid.1999/2000:Sk326 av m.fl. (m) vari yrkas10. att beslutar att förmånsrätten för skatter vid företagskonkur-ser ändras i enlighet med vad som anförts i motionen. Skuldsaneringslagen - förfarandetHösten 1987 förordade lagutskottet att frågan om en lagreglerad skuldsane-ring för fysiska personer, som är så skuldsatta att de inte inom överskådligtid kan betala sina skulder, borde bli föremål för en samlad bedömning. sålunda anförde gav som sin mening regeringen till känna(bet. LU 1987/88:12, rskr. 57).Med anledning av riksdagsbeslutet tillkallade regeringen en utred-ning, som antog namnet , med uppdrag att övervägabl.a. frågan om skuldsanering för fysiska personer (dir. 1988:52). lade fram delbetänkandet (SOU 1990:74)Skuldsaneringslag. Betänkandet remissbehandlades men föranledde ingalagförslag från regeringens sida. Till följd härav kom ytterligare motioner attväckas i frågan. Då motionsspörsmålen om skuldsanering behandlades avriksdagen förordade utskottet i betänkande 1992/93:LU49 attregeringen skulle utarbeta former för en skuldsaneringsverksamhet i enlighetmed vissa av utskottet angivna riktlinjer. Dessa riktlinjer innebar i huvudsakatt den skuldsatta personen först och främst själv skulle söka uppnå en frivil-lig överenskommelse med sina borgenärer. Endast om detta inte var möjligtskulle en lagreglerad ordning tillämpas med företrädesvis frivillig och endasti sista hand en tvingande skuldsanering. biföll utskottets hemstäl-lan och gav regeringen till känna vad utskottet anfört (rskr. 1992/93:412).I början av år 1994 överlämnade regeringen förslag till om enskuldsaneringslag, och antog lagen senare samma vår (prop.1993/94:123, bet. LU26, rskr. 303).Genom skuldsaneringslagen (1994:334), som trädde i kraft den 1 juli1994, har införts möjligheter för privatpersoner att under vissa förutsättning-ar helt eller delvis befrias från en övermäktig skuldbörda. Som allmännavillkor för skuldsanering gäller att gäldenären är insolvent och så skuldsattatt han eller hon inte inom överskådlig tid kan betala sina skulder (4 § förstastycket 1). Vidare krävs att det vid en allmän bedömning framstår som skä-ligt att bevilja gäldenären skuldsanering (4 § första stycket 2). Vid dennaskälighetsbedömning skall särskilt beaktas skuldernas ålder, omständigheter-na vid deras tillkomst, de ansträngningar gäldenären gjort för att fullgöra sinförpliktelser och att själv nå en uppgörelse med borgenärerna samt hur gäl-denären har medverkat under handläggningen av skuldsaneringsärendet.Skuldsaneringsförfarandet innehåller tre steg. I det första steget, som i hu-vudsak lämnas utanför det lagreglerade området, skall gäldenären själv för-söka träffa en uppgörelse med samtliga sina borgenärer. Gäldenären skalldärvid kunna få råd och anvisningar av kommunen. Om detta inte lyckas,skall gäldenären hos kronofogdemyndigheten i ett andra steg kunna ansökaom frivillig skuldsanering. Med sådan frivillig skuldsanering avses att gälde-nären tillsammans med kronofogdemyndigheten upprättar ett förslag tillskuldsanering som godtas av samtliga borgenärer. Kronofogdemyndighetenskall fastställa ett sådant förslag. Om någon borgenär motsätter sig förslaget,skall kronofogdemyndigheten överlämna ärendet till tingsrätten som i etttredje steg kan besluta om tvingande skuldsanering. En skuldsanering enligtlagen skall regelmässigt vara förenad med en betalningsplan för gäldenären.En sådan betalningsplan innebär att gäldenären av som skall leva på existensminimum och att betalningsförmågan därutöverskall komma borgenärerna till godo.Av årsredovisning för framgår att antalet tillkronofogdemyndigheterna inkomna skuldsaneringsärenden var4 415. var antalet inkomna ärenden 5 265. inkom sam-manlagt 3 590 skuldsaneringsärenden till kronofogdemyndigheterna och år1998 uppgick antalet sådana ärenden till 3 410. beslutade kronofog-demyndigheten om skuldsanering i 268 ärenden och överlämnade 659 tilltingsrätten. Motsvarande antal ärenden var 578 respektive 965. År1997 beslutade kronofogdemyndigheten om skuldsanering i 671 ärendenmedan 1 108 överlämnades till tingsrätten. beslutadekronofogdemyndigheten om skuldsanering i 828 ärenden. över-lämnades 1 022 ärenden från kronofogdemyndigheten till tingsrätten. Enligtvad som inhämtats från inkom sammanlagt 3 196ärenden om skuldsanering till kronofogdemyndigheten och beslu-tade myndigheten om skuldsanering i 1 024 ärenden. Antalet ärenden somkronofogden överlämnade till tingsrätten var 924.Rolf () framhåller i motion L303 att institutet skuldsaneringnumera är accepterat i svenskt rättsliv såsom ett värdefullt instrument för attskapa rimliga förhållanden för enskilda människor. Alltjämt måste manemellertid, enligt motionären, konstatera att det sätt på vilket skuldsaneringskall äga rum blivit mycket illa utformat. Det ligger i sakens natur att mangenom det krångliga trestegsförfarandet lagt in helt onödiga, komplicerandemoment för ett institut som främst har sociala förtecken. Motionären anseratt det är orimligt att människor som hamnat i en mycket besvärande situa-tion skall förödmjukas genom ett så komplicerat och omständligt förfarande.Alltsedan lagen trädde i kraft har kritik framförts i medier och annorstädes iden offentliga debatten, och man bör, anför motionären, ha klart för sig attutformningen av lagstiftningen ger uttryck för en politisk kompromiss. Såvittmotionären känner till har skuldsaneringsinstitutet ingenstans i världen fåttden lösning som man fastnat för i . Motionären anser att Insolvensut-redningen hade en enklare lösning, som i princip går ut på att rätten förord-nar en god man som går igenom gäldenärens situation och framlägger ettförslag till skuldsanering som fastställs av tingsrätten. Insolvensutredningensförslag var hämtat från där det visat sig att institutet fungerat väl imånga år. Utvärderingar i ger vid handen, anförs det i motionen, attnuvarande system ingalunda är billigare än det danska, snarare tvärtom.Enligt uppgift kostar det första steget - rådgivningen hos kommunerna -. Vidare måste enligt motionären beaktas delånga väntetider som gäller vid nuvarande förfarande. Enligt motionärensmening är tiden nu mogen att revidera institutet, och i motionen yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till ny skuldsaneringslag i enlighetmed förslag från 1990.Utskottet vill först peka på att den nuvarande skuldsaneringslagen i storadelar vad avser de materiella reglerna stämmer överens med Insolvensutred-ningens förslag. Skillnaderna mellan den nuvarande lagen och Insolvensut-redningens förslag gäller - såsom också framgår av motionen - förfarandet.Insolvensutredningens förslag i dessa delar innebar sammanfattningsvis attdomstolarna fick större befattning med skuldsaneringsärenden än vad somblev fallet. Tingsrätten skulle pröva om villkoren för skuldsanering var upp-fyllda och gäldenären visa att hans förhållanden var sådana att skuldsaneringborde medges. Förslaget innebar vidare att gäldenären i sin ansökan till rät-ten noggrant redogjorde för sin och sin familjs ekonomiska situation. roll i förfarandet innebar, enligt Insolvensutredningensförslag, att myndigheten yttrade sig till rätten. Vidare innebar utredningensförslag att rätten, när det fanns tillräcklig utredning, kunde utse en god manför att hjälpa gäldenären att klargöra hans eller hennes personliga och eko-nomiska förhållanden samt upprätta ett förslag till hur skulderna skall av-vecklas. Utredningen framhöll inte heller lika klart som i förarbetena tillskuldsaneringslagen vikten av frivilliga lösningar på skuldsaneringsområdet.I de överväganden som föregick det slutliga valet av utformning avskuldsaneringsförfarandet stod frågan om handläggande myndighet i cent-rum. I propositionen med förslag till skuldsaneringslag (prop. 1993/94:123)anförde regeringen att kronofogdemyndigheterna har stor erfarenhet av in-solvensrättsliga problem - både som verkställande myndighet enligt utsök-ningsbalken och som tillsynsmyndighet i konkurs - och kom i närakontakt med frågor som har med skuldsanering att göra. Enligt regeringenpassade kronofogdemyndigheterna därför mycket bra för att ha hand om detandra steget i ett skuldsaneringsförfarande där tyngdpunkten i förfarandet,enligt regeringens mening, borde ligga. Detta steg bör, anförde regeringen,innefatta huvuddelen av utredningen i förfarandet och de huvudsakliga bor-genärskontakterna samt syfta till att en frivillig skuldsanering kan nås.I propositionen konstaterade regeringen vidare att en mycket framträdandeplats i förslag intogs av den av utredningen föreslagnagode mannen. Enligt regeringen var det emellertid inte nödvändigt att skapaen ytterligare funktion utöver kronofogdemyndigheten, exempelvis i form aven god man. Det föreföll vara bättre om man kunde koncentrera utrednings-ansvaret på en hand, nämligen kronofogdemyndigheten. En sådan ordningbör, enligt vad regeringen anförde, kunna medföra att förfarandet blir såväleffektivare som billigare.Vid riksdagsbehandlingen noterade utskottet att regeringens förslag låg ilinje med vad uttalat (bet. 1993/94:LU26). Utskottetställde sig bakom propositionen i huvudsak och underströk vikten av att enkontinuerlig uppföljning sker av den nya lagstiftningen. Vidare utgick ut-skottet från att regeringen redan från början följer utvecklingen på områdetoch tar de initiativ som kan visa sig påkallade för att lagstiftningens syfte iskall motverkas.Som påpekas i motionen har skuldsaneringslagen varit föremål för utvär-deringar i olika sammanhang. erhöll rege-ringens uppdrag att utvärdera skuldsaneringslagens tillämpning i steg 1 ochsteg 2. Utvärderingen skulle påtala eventuella behov av ändringar i lagen.Uppdraget redovisades i rapporten /96:34 Utvärdering avskuldsaneringslagen.År 1995 utförde revisorer en granskning av skuldsaneringsla-gens tillämpning. Granskningen resulterade i rapporten avskuldsaneringslagen (1995/96:3). Rapporten remissbehandlades, och däref-ter anmälde revisorerna sin granskning till medvissa förslag (förs. 1995/96:RR9). Förslagen handlade bl.a. om styrfunktioner gentemot kronofogdemyndigheterna och om åtgärdersom kan förebygga behov av skuldsanering.Som ett led i beredningen av revisorers förslag och de i det då-varande ärendet aktuella motionerna - bl.a. en med yrkande om att tingsrät-terna i stället för kronofogdemyndigheterna skulle ha ett samlat ansvar föralla beslut om skuldsanering - anordnade utskottet enoffentlig utskottsutfrågning angående erfarenheterna av tillämpningen avskuldsaneringslagen. Vad som framkom vid utfrågningen finns redovisat ilagutskottets betänkande 1996/97:LU6 s. 28.I betänkandet uttalade utskottet att det inte bör komma i fråga att tingsrät-terna skall överta de uppgifter i steg 2 som fullgörs av kronofogdemyndig-heten. Domstolarnas roll bör liksom vara att på grundval av det utred-ningsmaterial som kronofogdemyndigheterna presterar koncentrera sig på enrättslig bedömning av om förutsättningarna för skuldsanering är uppfylldaoch att bestämma innehållet i skuldsaneringen. Utskottet framhöll vidare attföreträdare för såväl , som Stockholmstingsrätt vid utskottets offentliga utfrågning uttalat att den nuvarande ord-ningen med ett lagreglerat förfarande i två steg på det hela taget fungerar välI frågan om handläggningstider framhöll utskottet att det var helt klart atthandläggningen av skuldsaneringsärendena tog än vad som beräk-nades i samband med skuldsaneringslagens tillkomst. Utskottet hänvisade tillatt det i konstateras att det i många fall görs ettalltför omfattande utredningsarbete i steg 1 med bistånd av de kommunalamyndigheterna, ett arbete som i huvudsak bör ankomma på kronofogde-myndigheterna. Förhållandet medför att hela skuldsaneringsförfarandet för-senas. Även från kommunalt håll har, enligt vad som anfördes i rapporten,denna uppfattning kommit till uttryck. Vad beträffar kronofogdemyndighe-terna syntes, anförde utskottet, de långa handläggningstiderna till stor delbero på att ärendena allmänt sett är mer komplicerade än vad som antogs vidskuldsaneringslagens tillkomst. Såvitt framkom var dock kvaliteten i krono-fogdemyndigheternas verksamhet med skuldsanering av allt att döma god.Ett stöd för denna uppfattning var att kronofogdemyndigheternas bedöm-ningar i mycket stor utsträckning ligger fast i de ärenden som senare hand-läggs av tingsrätt. Utskottet delade påståendena i då aktuella motioner att delånga handläggningstiderna utgjorde ett problem. Det fanns emellertid enligtutskottet anledning att anta att handläggningstiderna hos kronofogdemyndig-heterna liksom i de övriga stegen av förfarandet skulle komma att minska itakt med att personalens erfarenhet av skuldsanering ökar och att rättslägetklarnar i frågor som varit föremål för delade meningar. Utskottet utgick frånatt regeringen noga följer den fortsatta utvecklingen och, om så skulle visasig erforderligt, återkommer till med erforderliga förslag somsyftar till att förkorta handläggningstiderna.När nu frågor om skuldsaneringsförfarandet åter aktualiseras motionsledesvill utskottet peka på att tillämpningen av skuldsaneringslagen under år 1999varit föremål för en s.k. förstudie av revisorer (/2000:12). Studien beslutades av revisorerna i plenum den 15 december 1999.I förstudien redovisas bl.a. ärendeutvecklingen och kommunernas och krono-fogdemyndigheternas kostnader för skuldsanering. Av redovisningen fram-går att antalet inkomna ärenden vid kronofogdemyndigheterna minskat desenaste åren. Ärendebalanserna har emellertid trots det ökat, liksom hand-läggningstiderna. En förklaring anges vara den omorganisation som krono-fogdemyndigheterna genomgår och som kan ha lett till störningar i verksam-heten. Någon analys av orsakerna till att antalet inkomna ärenden till krono-fogdemyndigheterna minskat har emellertid inte gjorts. Upp-följningen av den icke lagreglerade delen av skuldsaneringsärenden är ocksåenligt förstudien eftersatt. I förstudien konstateras vidare att det meddelasfler beslut om frivillig skuldsanering än tidigare och att antaletdomstolsbeslut om tvingande skuldsanering minskar. I förstudien framhållsatt skuldsaneringsärendena blivit mer komplicerade och förfarandet mertungrott än vad som förutsågs vid skuldsaneringslagens tillkomst. De gälde-närer som går igenom samtliga steg i skuldsaneringsprocessen utsätts, anförsdet, för en omständlig och lång process.Riksdagens revisorer föreslår i förstudien att en granskning bör inriktas påatt studera hanteringen i steg 1 och steg 2 i syfte att effektivisera skuldsaneringsprocessen. Därvid bör betydelsen av kommunernas rådgivningsarbeteför den fortsatta hanteringen vid kronofogdemyndigheterna särskilt utredas.Enligt vad utskottet erfarit har revisorer nu inlett en granskningenligt de riktlinjer som lagts fast i förstudien med siktet inställt på att kunpresentera en rapport i juni år 2000.Frågor om budgetrådgivning och skuldsanering har även behandlats avKonsumentpolitiska kommittén, som avslutade sitt arbetegenom att överlämna slutbetänkandet (SOU 2000:29) Starka konsumenter ien gränslös värld. I betänkandet föreslås bl.a. att en renodling av arbetsupp-gifterna mellan kommunerna och kronofogdemyndigheterna bör ske. Kom-munernas uppgifter bör därvid begränsas till i huvudsak information ochbudget- och skuldrådgivning. Det innebär, anförs det, att t.ex. förhandlingarmed borgenärer om frivillig skuldsanering inte i första hand bör vara en frågaför den kommunala budgetrådgivaren, utan en uppgift för kronofogdemyn-digheten. I betänkandet föreslås också att och övriga be-rörda myndigheter bör vidta åtgärder som syftar till att långsiktigt förebyggabehovet av skuldsanering.Utskottet delar motionärens uppfattning att skuldsaneringsinstitutet är ettvärdefullt instrument för att skapa rimliga förhållanden för enskilda männi-skor som är så skuldsatta att de inte inom överskådlig tid kan betala sinaskulder och ser med allvar på vad som framkommit vid reviso-rers förstudie. Enligt utskottets mening kan det inte uteslutas att förändringakan behöva göras i lagstiftningen eller andra åtgärder vidtas i syfte att få tistånd ett snabbare, effektivare och mindre kostsamt förfarande. Utskottetanser emellertid att nu först bör avvakta resultatet av det gransk-ningsarbete som utförs av revisorer rörande tillämpningen avskuldsaneringslagen och inte göra några ytterligare uttalanden med anledningav motionen.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L303.Pensionsförsäkringar vid skuldsaneringEn person som ansöker om skuldsanering skall normalt, innan ett skuldsane-ringsförfarande inleds, ha avyttrat de tillgångar som han eller hon inte haroundgängligt behov av. Det är inte ovanligt att en sökande har en tillgång iform av pengar sparade i en pensionsförsäkring eller har medel inneståendepå ett pensionssparkonto. Privata pensionsförsäkringar går emellertid somregel inte att återköpa. De avtalsvillkor som förhindrar återköp av privatapensionsförsäkringar kan vara utformade på två sätt. För det första kan enprivat pensionsförsäkring vara omöjlig att återköpa på grund av att försäk-ringsavtalet innehåller villkor som innebär att det föreligger försäkringstek-niska hinder mot återköp. För det andra kan den privata pensionsförsäkringeninnehålla villkor som hänvisar till att försäkringen inte kan återköpas påandra grunder än de som framgår av 58 kap. 18 § inkomstskattelagen(1999:1229). Före fanns motsvarande bestämmelser ianvisningarna till 31 § kommunalskattelagen (1928:370). Regleringen inne-bär att återköp får ske bl.a. om det finns synnerliga skäl. Dispensprövningensker hos skattemyndigheten. En motsvarande reglering finns i fråga ompensionssparkonto i 58 kap. 32 § inkomstskattelagen. Avsikten är att dis-pensmöjligheten skall tillämpas starkt restriktivt (se prop. 1993/94:85 s. ).I motion L302 anför m.fl. (v) att skuldsaneringslageninneburit en verklig lättnad för många tungt skuldsatta personer. Lagen kolli-derar emellertid ibland med annan lagstiftning. Ett exempel är reglerna omprivata pensionsförsäkringar. Den skuldsatte kan sålunda ha en förmögenheti form av pensionssparande som han eller hon normalt inte kan utnyttja iförtid för att lätta på skuldbördan. innebär vissa kronofogdemyn-digheters praxis att pensionsförsäkringen ändå beaktas som en tillgång vidden allmänna skälighetsbedömningen av om skuldsanering skall beviljas.Här råder, anför motionärerna, olikhet i bedömningarna hos kronofogde-myndigheterna. Likaså är skattemyndigheternas praxis inte enhetlig när detgäller att bevilja dispens för återköp av pensionsförsäkringar. Enligt motio-närernas mening bör ett beslut av kronofogdemyndigheten att inleda enskuldsanering vara tillräckligt skäl för att tillåta återköp. Det är enligt motnen hög tid att regeringen lägger fram förslag för med sådan in-riktning.Även i motion L306 framhåller m.fl. (m) det anmärknings-värda i att ett beslut av kronofogdemyndigheten att inleda skuldsanering inteär skäl för skattemyndigheten att bevilja dispens för återköp av en pensions-försäkring. Att en person är aktuell för skuldsanering är enligt motionärernaoftast att betrakta som just ett hot om personlig konkurs, vilket annars utgörgrund för dispens. Situationen blir ohållbar för en enskild som vill göra rättför sig gentemot sina borgenärer men inte kommer åt sitt pensionssparande.Mot denna bakgrund bör en översyn av problemställningen göras, och imotionen yrkas ett tillkännagivande om bättre möjligheter att ta ut ett pen-sionssparande i förtid.I motion L301 av och (båda c)framhålls att ett problem i skuldsaneringen är att innestående belopp på enpensionsförsäkring i princip inte är åtkomliga förrän försäkringstagaren fyllt55 år. Den olikhet som tillämpas hos skattemyndigheterna vid dispenspröv-ningen angående återköp innebär att människor inte blir lika behandlade.Denna skevhet bör enligt motionärerna åtgärdas, och i motionen yrkas etttillkännagivande om detta.På lagutskottets begäran har yttranden över motionerna avgetts av , , , , i , i ,i , , Konsument Göte-borg, , och Sveri-ges anser i sitt remissvar att sakliga skäl talar starkt för askuldsanering skall kunna komma till stånd också i de fall där gäldenärenäger en pensionsförsäkring eller har medel innestående på ett pensionsspar-konto och att försäkringens förmögenhetsvärde liksom behållningen på pen-sionssparkontot skall kunna tas i anspråk för att förnöja borgenärerna. Denolika rättstillämpning som förekommer vid kronofogdemyndigheterna börkunna rättas till genom ett vägledande prejudikat från högre rätt. Likaså börRiksskatteverket genom ett vägledande avgörande kunna undanröja denolikhet i dispensprövningen som förekommer hos skattemyndigheterna.Tingsrätten konstaterar att lagstiftningsvägen givetvis är den mest effektivaom man vill åstadkomma en snabb förändring. Det torde därvid vara till-räckligt att i skattelagstiftningen uttryckligen ange att dispens skall medgesom det erfordras för att genomföra en skuldsanering. Huruvida en så långt-gående konkretion inom lagstiftningen är önskvärd eller om förändringen istället bör ske genom rättspraxis är, enligt tingsrätten, en juridisk-tekniskfråga som lämpligen bör övervägas av lagstiftaren.Finansinspektionen berör i sitt remissyttrande endast möjligheten att vidskuldsanering utnyttja återköp av pensionsförsäkring eller individuellt pen-sionssparande. Om sådana återköp får en större omfattning kan, enligt in-spektionen, de långsiktiga förutsättningarna för kapitalförvaltning och uttagav driftskostnader komma att förändras på sätt som försämrar sparvärdenaoch ökar kostnaderna. Vid en förhållandevis måttlig omfattning av sådanaåterköp kan de nämnda effekterna förväntas bli små och kan dämpas genomuttag av en rimligt avvägd återköpsavgift.Riksskatteverket anser det befogat med ett klargörande som innebär an-tingen att innehav av pensionsförsäkring normalt inte utgör hinder förskuldsanering eller att pensionsförsäkring får återköpas i samband medskuldsanering.Kronofogdemyndigheten i anser att olikheterna i hanteringen avpensionsförsäkringar i skuldsaneringssammanhang måste åtgärdas samt atten enhetlig tillämpning bör skapas kring återköpsfrågan.