bet · GN01JuU15 · 2000-03-23 00:00:00 — Översynen skullesärskilt avse utevistelser för personer dömda förgrov brottslighet till fängelse eller mersom hade eller kunde förväntas bli föremål förnormalpermissioner före den 1 februari 2000.Arbetsgruppen, som tagit namnet 1999 årspermissionsutredning, har bl.a. haft att undersöka ivilken grad kunskaper från riksmottagningen påkriminalvårdsantalten Kumla används iriskbedömningen och i vad mån en förnyadriskbedömning görs, samt att granska deförberedelser som görs för utevistelser ochtillämpningen av villkor i samband med utevistelser.Den har vidare haft att undersöka tillämpningen avförekommande beslutsdelegation och att beskriva ivilken omfattning myndighetscheferna involveras ibedömning och beslut angående enskilda intagna.Arbetsgruppen redovisade sittuppdrag i rapporten utevistelser. Avrapporten framgår att det finns brister i detnuvarande regelverket samt i fråga om den praktiskatillämpningen av detta. I fråga om regelverket anserarbetsgruppen sammanfattningsvis att lagstiftningenpå området är tillfredsställande men attKriminalvårdsstyrelsens regelverk i vissa delar börarbetas om. Arbetsgruppens främsta kritik rör dockden praktiska tillämpningen av regelverket samtbrister i intern kontroll och uppföljning.Permissioner har i många fall beviljatsslentrianmässigt och särskilda permissioner haribland beviljats för tveksamma ändamål. I många fallhar särskilda villkor för utevistelserna saknats.Härtill kommer att kontrollen av de intagna harvarit bristfällig. Kriminalvården har i ett flertalfall haft dålig kännedom om under vilka förhållandensom den intagne tillbringar permissionen. Någon meringående uppföljning efter genomgången permissionhar inte skett utan i regel har endast drogfrihetoch färdhandlingar kontrollerats vid återkomstentill anstalten. Enligt arbetsgruppen krävs det enstramare tillämpning, bättre kontroll och minskadvolym av utevistelser. Bland annat föreslås attnoggrann planering och kontroll skall varaobligatoriska inslag vid långtidsdömdas utevistelsersamt att varje utevistelse skall föregås av enindividuell behovsprövning. När det gäller beslutenom utevistelse föreslås att två befattningshavarealltid skall delta, varav minst en på chefsnivå. Detföreslås också att myndighetschefer och regioncheferskall åläggas att skapa system för kontinuerligtillsyn och kontroll. Som en omedelbar åtgärdföreslår arbetsgruppen att lokala och regionalachefer får i uppdrag att göra en genomgångav samtliga intagnas utevistelser och därvidsärskilt kontrollera att regelsystemet tillämpaskorrekt.Justitieministern uttalade sig i åri ett interpellationssvar i fråga ompermissionsreglerna för fängelsedömda. Hon hänvisadedärvid till ovan redovisad rapport och anförde attdet är en självklarhet att varje permission skallplaneras, kontrolleras och följas upp. Hon utgickfrån att skullevidta åtgärder för att förbättra kontrollinsatserna.Hon anförde vidare i fråga om behovet avfarlighetsbedömningar bl.a. följande. Ett arbete medatt utveckla möjligheterna att göra säkrare risk-och farlighetsbedömningar pågår inom kriminalvården.Ett exempel är riksmottagningen vid Kumla där allalångtidsdömda män utreds och en individuellriskprofil tas fram. Den används som en del ibedömningen av vilka särskilda villkor som skallgälla för långtidsdömda, bl.a. vid permissioner. Föratt förhindra permissionsmissbruk är denriskbedömning som inledningsvis görs avlångtidsdömda emellertid inte tillräcklig.Kriminalvården måste hitta bättre metoder ocharbetssätt för att göra risk- ochfarlighetsbedömningar. Regeringen har därför gettKriminalvårdsstyrelsen i uppdrag att redovisa vilkaåtgärder som vidtagits för att göra säkrare risk-och farlighetsbedömningar (snabbprotokoll1999/2000:60).Återrapportering av uppdraget att redovisa vilkainsatser som genomförts i fråga om risk- ochfarlighetsbedömningarna skall ske i samband med attkriminalvården avger sin årsredovisning för (kriminalvårdens regleringsbrev för ).Enligt vad utskottet har inhämtat frånKriminalvårdsstyrelsen har alla lokala chefer inomkriminalvården fått i uppdrag att gå igenom samtligautevistelser, göra en behovsprövning i varje enskiltfall, överväga i vilken mån permissionerna skallförenas med särskilda villkor och förbättrakontrollen av permissionerna. Uppdraget skallåterrapporteras till . Vidarepågår en översyn av och allmänna råd om permissioner. Denya föreskrifterna beräknas vara klara till sommarenår 2000.Utskottet konstaterar i likhet med motionärerna attdet har skett flera allvarliga fall avpermissionsmissbruk som ger anledning att strama upppermissionsbestämmelserna och deras tillämpning.Samtidigt noterar utskottet attKriminalvårdsstyrelsen redan vidtagit en radåtgärder på området och att ytterligare åtgärderplaneras. Därtill kommer det återrapporteringskravregeringen ålagt kriminalvården i fråga ominsatserna för att göra säkrare risk- ochfarlighetsbedömningar. Enligt utskottet finns detför närvarande inte anledning för attvidta några åtgärder i frågan. Motionerna Ju901 ochJu905 avstyrks i nu behandlade delar.I motionerna Ju504 (m), Ju901 (m) och Ju907 (kd)begärs att elektronisk övervakning skall användasvid permissioner och frigång.Även frågan om att använda elektronisk övervakningvid permissioner har berörts av 1999 årspermissionsutredning. Enligt utredningensuppfattning är sådan övervakning varken praktisktmöjlig eller särskilt effektiv för att kontrollerakortvariga utevistelser. Utredningen har dockhänvisat till att arbete pågår iJustitiedepartementet i frågan.Enligt vad utskottet har inhämtat avserJustitiedepartementet att behandla frågan omelektronisk övervakning vid permissioner i sambandmed att frågan om elektronisk övervakning vidutslussning ur anstalt övervägs (se nedan).Utskottet har tidigare, som framgått, intesett något behov av elektronisk övervakning vidpermissioner. Frågan får dock sägas ha kommit i ettnågot annorlunda läge med hänsyn tillhändelseutvecklingen.Utskottet noterar nu att frågan om elektroniskövervakning vid permission beredsinom . I detta arbete kommer för-och nackdelarna med elektronisk övervakning vidpermission att belysas. Arbetet bör enligt utskottetavvaktas. Motionerna Ju504, Ju901 och Ju907 avstyrksi berörda delar.FrigivningsförberedelserI motion Ju511 (s) framhålls attfrigivningsförberedelserna måste bli bättre. Imotion Ju907 (kd) begärs att en försöksverksamhetskall inledas med s.k. utslussningsboende förlångtidsdömda och att elektronisk övervakning skallkunna användas härvid.I regeringens proposition 1997/98:96 Vissa reformerav påföljdssystemet konstaterade regeringen att dethade framförts synpunkter om att det borde skapas enmöjlighet att förkorta anstaltstiden för vissalångtidsdömda. Regeringen delade uppfattningen attfrågan om övergången från anstalt till ett liv ifrihet för dem som avtjänar långa fängelsestraffborde ägnas särskild uppmärksamhet. Vad som därvidborde vidareutvecklas var enligt regeringen formernaför utslussning ur anstalt. Regeringen avsåg därföratt återkomma till frågan om möjligheterna tillstrukturerad utslussning i ett senare sammanhang (s.124).Vad gäller frigivningsförberedelserna i övrigt fickBrottsförebyggande rådet (BRÅ) i december 1997regeringens uppdrag att kartlägga kriminalvårdensoch andra myndigheters arbete medfrigivningssituationen för intagna i fängelse (BRÅ:sregleringsbrev för ).BRÅ redovisade sitt uppdrag i 1998:6 Frigivning från fängelse. BRÅredovisade i rapporten användningen avfängelsestraff, de frigivnas situation och vilketstöd kriminalvården och andra myndigheter erbjuderden dömde. BRÅ redogjorde även för de områden sombör förbättras och lämnade vissa förslag tillåtgärder. Bland annat föreslogs att förberedelsernainför frigivningen skall påbörjas möjligtefter det att en person tagits in i anstalt. Vidareföreslogs att realistiska rehabiliteringsplanerskall läggas upp för de intagna.Kriminalvårdsstyrelsen har med anledning av BRÅ:srapport givits i uppdrag att redovisa hurkriminalvården arbetar med planering av frigivningför att underlätta övergången från vistelse ianstalt till ett liv i frihet. Vidare skallstyrelsen ge exempel på hur en struktureradutslussning ur anstalt skulle kunna utformas förolika kategorier intagna för att förbättraförutsättningarna för att de skall anpassa sig tillett liv i frihet. Uppdraget skall redovisas tillJustitiedepartementet (kriminalvårdens regleringsbrev för ). Enligtvad utskottet har inhämtat kommer bl.a. frågan omutslussningsboende och liknande åtgärder att berörasi detta sammanhang.Även arbetar för närvarandemed frågan om frigivningsförberedelser. Enligt vadutskottet har inhämtat kommer det år2000 att presenteras en departementspromemoria ifrågan. Denna kommer att behandla behovet avfrigivningsförberedelser i stort samt frågan omelektronisk övervakning vid utslussning ur anstalt.Utskottet uttalade sig senast i frågan under våren1999. Utskottet ansåg då att det pågåendeberedningsarbetet inte borde föregripas ochavstyrkte de då aktuella motionsyrkandena (bet.1998/99:JuU27 s. 14 f).Utskottet noterar att frågan omfrigivningsförberedelser alltjämt bereds iJustitiedepartementet. Enligt utskottet bör dettaarbete inte föregripas. Motionerna Ju511 och Ju907avstyrks i nu behandlade delar.Barn med frihetsberövade föräldrarI motion Ju508 (v) begärs att det skall införas enskyldighet för kriminalvården att göra en anmälantill enligt 71 § socialtjänstlagen(1980:620) när en förälder tas in på anstalt.Av 71 § andra stycket socialtjänstlagen följer attmyndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom ärskyldiga att till socialnämnden anmäla om de i sinverksamhet får kännedom om något som kan innebäraatt socialnämnden behöver ingripa till en underårigsskydd.Enligt vad utskottet har inhämtat ärKriminalvårdsstyrelsen av uppfattningen att det börinföras en skyldighet för kriminalvården attunderrätta socialnämnden när en förälder tas in påanstalt.Regeringskansliet bereder frågan.Utskottet delar motionärernas uppfattning att detär viktigt att får kännedom om när enförälder tas in på kunna beredabarnet erforderligt stöd och hjälp. Enligt utskottetbör emellertid inte pågående beredning av fråganföregripas. Motion Ju508 avstyrks i nu behandladdel.I motion Ju508 begärs vidare olika åtgärder för attförbättra situationen för de barn som har enförälder som sitter i fängelse. I motion Ju907 (kd)framhåller motionärerna att barnpsykologisk expertisbör tillhandahållas på anstalterna så att barn ochföräldrar kan ges hjälp att förbereda en så normalgemensam livssituation som möjligt.I augusti 1997 gav regeringen ochKriminalvårdsstyrelsen i uppdrag att se överförhållandena för barn vars föräldrar är intagna ihäkte eller anstalt samt att lämna förslag tillförändringar av gällande författningar och de andraåtgärder som översynen kunde ge anledning till.Socialstyrelsen och Kriminalvårdsstyrelsenredovisade uppdraget i rapporten medfrihetsberövade föräldrar. I rapporten lämnades ettflertal förslag till åtgärder för att underlättakontakterna mellan intagna och barn. Flera förslaglämnades också till hur de intagna skall kunnastödjas i sin föräldraroll. Bland annat föreslogsatt fler besökslägenheter skulle inrättas vidanstalterna samt att särskilda besöksrum skulletillskapas. Vidare föreslogs att särskild personalskall utses för att ansvara för barns besök ianstalt och häkte. Den föräldraverksamhet som pågickinom kriminalvården skulle fortsättas för att sedanutvärderas. För att stärka intagna män i derasföräldraroll föreslogs också att resurser skulleavsättas för att starta försöksverksamhet medföräldrautbildning vid tio anstalter för män.Rapporten har beretts i Justitiedepartementet.Beredningen har resulterat i att kriminalvården förår 2000 erhållit i extra anslagför särskilda insatser för barn med frihetsberövadeföräldrar (prop. 1999/2000:1 utg.omr. Regeringen framhöll i propositionen vikten avatt de intagna ges bättre möjligheter attupprätthålla kontakten med sina familjer. Enligtregeringen är arbetet med att förbättra de intagnaskontakter med sin familj angeläget och börprioriteras även i fortsättningen, t.ex. genom attinrätta ytterligare besökslägenheter (avsnitt7.5.1). Kriminalvården har av regeringen i dettasyfte ålagts återrapporteringskrav för vilkaåtgärder som vidtagits med anledning av innehålletoch förslagen i rapporten med frihetsberövadeföräldrar (kriminalvårdens regleringsbrev för år2000).Enligt vad utskottet har inhämtat frånKriminalvårdsstyrelsen pågår inom kriminalvårdenlöpande arbete för att förbättra situationen förbarn med frihetsberövade föräldrar. Under år 1999bedrevs föräldrautbildning vid tio anstalter för mänoch vid samtliga kvinnoanstalter. Vidare haranstalten Gruvbergets verksamhet med föräldra- ochsamlevnadskurser utvidgats. Rekommendationer harlämnats av till anstalternaatt en person vid varje anstalt skall göras särskiltansvarig för barns besök samt att de intagna skallges möjlighet till två telefonsamtal medsina barn. Ytterligare åtgärder planeras, t.ex.skall föräldrautbildning erbjudas vid samtligaanstalter och besökslokaliteterna förbättras vidflera häkten och anstalter.Utskottet har tidigare vid flera tillfällenbehandlat motionsyrkanden rörande situationen förbarn med frihetsberövade föräldrar (se bl.a. bet.1997/98:JuU19 s. 18 f och 1998/99:JuU27 s. 11 f).Utskottet har i dessa sammanhang framhållit att barnmed föräldrar på anstalt befinner sig i en svårsituation. Utgångspunkten, när det gäller tänkbaraåtgärder, måste därför enligt utskottet alltid varabarnens bästa. Man får också räkna med olikalösningar i olika fall. Till exempel kunde detenligt utskottets mening, såsom redan sker,undantagsvis få förekomma att mycket små barn vistasi anstalt tillsammans med sin förälder. När detgäller något större barn kunde detta knappast anseslämpligt. Vidare vore det enligt utskottets meningönskvärt om den redan förekommande verksamheten medsärskilda besökslägenheter kunde byggas ut så attbarn och föräldrar kan umgås under så normalaförhållanden som möjligt.Utskottet vidhåller sina tidigare uttalanden ifrågan. Det är enligt utskottet positivt attåtgärder vidtagits för att förbättra situationen förbarn med föräldrar på anstalt och att ytterligareåtgärder planeras. Något särskilt uttalande frånriksdagen i frågan är inte påkallat.Utskottet avstyrker motionerna Ju508 och Ju907 i nubehandlade delar.Psykiskt störda lagöverträdareI motionerna Ju506 och Ju513 (båda c) framhålls attkostnadsansvaret för personer dömda tillrättspsykiatrisk vård bör åvila staten. I motionJu509 (s) begärs att personer med neurologiskastörningar som DAMP och ADHD skall få genomgå enpsykiatrisk undersökning innan de döms. I sammamotion framhålls också vikten av att personer medsådana störningar erhåller erforderlig behandlingoch terapi.Principen att vissa personer bör ges straffrättsligsärbehandling på grund av sin psykiska status gällersedan lång tid tillbaka. Så skall t.ex. enligt 29kap. 3 § vid straffmätningen såsomförmildrande omständigheter beaktas om dentilltalade till följd av psykisk störning ellerliknande haft starkt nedsatt förmåga att kontrollerasitt handlande. Vidare får enligt 30 kap. 6 § sammabalk den som har begått ett brott under påverkan avallvarlig psykisk störning inte dömas till fängelse.Han kan dock under vissa förutsättningar överlämnastill rättspsykiatrisk vård enligt 31 kap. 3 §brottsbalken.Om en person överlämnas till rättspsykiatrisk vårdhar i regel landstingen att stå för de vårdkostnadersom uppkommer.Regeringen beslutade att tillkallaen parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdragatt utreda frågor om ansvar och påföljder förpsykiskt störda lagöverträdare (dir. 1999:39).Kommittén skall lämna förslag till en reformeradreglering av det straffrättsliga ansvaret samtformerna för ingripanden mot denna grupp avlagöverträdare. Kommittén skall därvid bl.a.analysera argumenten för och emot införandet av entillräknelighetsreglering och de konsekvenser ensådan förändring skulle medföra, ta ställning tillhur påföljdsregleringen för de psykiskt stördalagöverträdarna skall utformas och lämna förslagtill hur ansvaret för den rättspsykiatriska vårdenskall fördelas. Utredningen skall också överväga omdet finns behov av att lagreglera frågan om ansvarvid tillfällig sinnesförvirring som uppkommit utaneget vållande och om det finns ett påtagligtpraktiskt behov av en särreglering när det gällerde utvecklingsstörda. Uppdraget skall redovisassenast vid utgången av år 2001.Utskottet konstaterar att en utredning hartillsatts för att utreda frågor om ansvar ochpåföljder för psykiskt störda lagöverträdare. Iuppdraget ligger också att utreda vem som, formelltoch finansiellt, skall ansvara för denrättspsykiatriska vården. Det pågåendeutredningsarbetet bör enligt utskottet inteföregripas. Motionerna Ju506, Ju509 och Ju513avstyrks.ÖvrigtI motion Ju507 (kd) begär motionärerna ettförtydligande av vem som skall ha kostnadsansvaretför personer som verkställer sitt straff genomintensivövervakning med elektronisk kontroll.Enligt lagen (1994:451) om intensivövervakning medelektronisk kontroll får, på ansökan av den dömde,beslutas att hans fängelsestraff skall verkställasutanför anstalt. Verkställigheten skall ske i formav intensivövervakning i förening med ett förbud förden dömde att vistas utanför bostaden annat än påsärskilt angivna tider och för bestämda ändamålsåsom förvärvsarbete, utbildning, vård, nödvändigainköp och liknande. Efterlevnaden av förbudet skallkontrolleras med elektroniska hjälpmedel.Verkställigheten bedrivs under ledning av den lokalakriminalvårdsmyndighet inom vars verksamhetsområdeden dömde har sin bostad.Kostnaden för verkställigheten belastarkriminalvårdens anslag. Någon exakt beskrivning avstorleken av denna finns inte. Enligt enkostnadsmätning BRÅ genomförde i juni månad 1998uppgick vårddygnskostnaden till , medanden enligt en mätning som Kriminalvårdsstyrelsengenom-förde uppgick tillnästan (Kriminalvårdens årsredovisning för år1998 s. 37 f). Den dömde står själv för sinalevnadskostnader under verkställigheten, t.ex. genomeget arbete.Utskottet anser att den nuvarande ordningen förfördelningen av kostnaderna i samband medverkställighet av fängelsestraff genomintensivövervakning med elektronisk kontroll ärgodtagbar. Någon anledning för att föreslåatt staten skall stå för den dömdes levnadskostnaderunder verkställigheten finns enligt utskottet inte.Motion Ju507 avstyrks.I motion Ju703 (m) begärs attkriminalvårdsanstalterna skall ges befogenhet attkvarhålla del av den ersättning fängelsedömda somskall utvisas erhåller i anstalt. Medlenskall användas till att bekosta deras hemresa när deutvisas.Enligt 9 kap. 1 § utlänningslagen (1989:529) är enutlänning som utvisas skyldig att betala kostnadenför sin egen resa till den ort han sänds elleråläggs att resa genom en myndighets försorg.Av uppgifter som utskottet erhållit frånRikspolisstyrelsen och i Örebrolän, där kriminalvårdsanstalten är belägen,framgår att bestämmelsen mycket sällan tillämpas.Anledningen till detta är att den som skall utvisassom regel antingen saknar medel eller motsätter sigatt betala för resan. Eftersom det inte finns någonsärskild ordning för indrivning i dessa fall måstepolisen, om den som skall utvisas vägrar att betala,ansöka om stämning i domstol samt kvarstad för attkunna utverka den utvisades medel. Detta är tids-och resurskrävande och anses i regel intemeningsfullt att göra.Vad gäller den ersättning en intagen erhåller underanstaltsvistelsen gäller enligt 44 § KvaL attregeringen, eller den myndighet som regeringenbestämmer, meddelar föreskrifter beträffandeanvändningen av ersättningen. Regeringen har medstöd av 38 § KvaF delegerat denna befogenhet tillKriminalvårdsstyrelsen.Kriminalvårdsstyrelsen har reglerat frågor rörandede intagnas ersättningar i KVVFS 1999:4. Av 15 § iföreskrifterna följer att av den intagnesersättning skall innehållas för permissions- ochfrigivningsändamål. De innehållna medlen skall iförsta hand användas till utgifter i samband medpermission och frigivning, t.ex. för resa,uppehälle, inköp av klädutrustning eller liknande.Enligt är det möjligt attanvända dessa medel också för den dömdes hemresa isamband med utvisning. Osäkerhet råder dock omhuruvida beloppet kan tas i anspråk utan denintagnes samtycke.Utskottet konstaterar att det redan finns enmöjlighet för kriminalvården att innehålla del avden intagnes arbetsersättning för att betala hanshemresa efter frigivningen. Svårigheterna består istället i att det inte är möjligt att ta medlen ianspråk utan ett rättsligt förfarande, om inte denintagne samtycker till det. Detta är naturligtvisotillfredsställande. Utskottet är emellertid inteberett att nu ta något initiativ i frågan. MotionJu703 avstyrks.I motion Ju911 (m) framhålls att personer intagnapå anstalt inte skall få ha egna persondatorer ochegen programvara under fängelsetiden.Justitieombudsmannen () har i ett beslut den 21oktober 1993 (Dnr 683-1993) tagit upp klagomål frånett förtroenderåd vid en kriminalvårdsanstalt.Klagomålet gick ut på att anstalten i fråga beslutatatt de intagna inte fick inneha egna datorer ochdisketter. JO konstaterade att ett generellt förbudför alla intagna inte är förenligt med lagen. Motbakgrund av bl.a. den tekniska utvecklingen och detförhållandet att frågan om innehav avdatorutrustning inte behandlades iKriminalvårdsstyrelsens allmänna råd överlämnadesanmälan till Kriminalvårdsstyrelsen.Utskottet uttalade sig över ettyrkande med samma innebörd som det nu aktuella (bet.1997/98:JuU19 s. 22). Utskottet anmärkte då att detpågick ett arbete med att ta fram nya allmänna rådvad gäller innehav av teknisk utrustning och atttyngdpunkten i dessa skulle ligga just på innehav avdatorer. Mot den bakgrunden konstaterade utskottetatt åtgärder vidtagits vad gällde behovet av reglerför innehav av datorutrustning. Utskottet utgickfrån att reglerna skulle få en ändamålsenligutformning och avstyrkte det då aktuellamotionsyrkandet.Kriminalvårdsstyrelsens nya allmänna rådbeträffande innehav i bostadsrum av viss tekniskutrustning, ARK 1998:2, trädde i kraft den 25 maj1998. Av de allmänna råden framgår bl.a. följande.Vid en begäran om innehav av teknisk utrustningskall den intagnes intressen vägas mot deolägenheter för anstalten som ett medgivande tillinnehav kan medföra. Att låta en intagen inneha egendator eller kringutrustning till sådan kan varaförenat med olägenheter ur ordnings- ochsäkerhetssynpunkt. Uppkommer fråga om att medge denintagne innehav av egen dator och kringutrustningtill sådan måste därför en noggrann prövning göras.I bedömningen skall vägas in i vilken utsträckningden intagne kan utnyttja dator i anstaltens regi.Också hänsyn till brottslighetens art, strafftidenslängd och andra faktorer skall beaktas. Om innehavmedges skall innehavet normalt sett avse bärbardator. Innehavet får inte avse dator som möjliggörkommunikation. Innan den intagne får datorn i sinbesittning skall den plomberas så att anstalten vidvisitation skall kunna avgöra om den har utnyttjatspå ett sätt som inte överensstämmer medförutsättningarna för innehavet. Är det fråga om endator som den intagne redan äger skall det krävasatt han redovisar vad som finns på datorns hårddisk.En kontroll av datorns hårddisk skall också kunnaske genom att anstalten anlitar ett företag medspecialistkompetens för detta. Den intagne skallnormalt sett inte medges att inneha disketter, annatlöstagbart datamedium eller skrivare. av dator och kringutrustning förenas medsärskilda villkor, t.ex. att utrustningen endast fårförvaras i det egna bostadsrummet, att utrustningensplombering inte får brytas och att den intagne intefår låta någon annan intagen bruka utrustningen. Omden intagne bryter mot villkoren skall hans rätttill innehav omprövas.Utskottet anser att nugällande allmänna råd beträffande innehav avpersondatorer har fått en ändamålsenlig utformning.Motion Ju911 avstyrks i nu behandlad del. beträffande en ny verkställighetslagatt avslår motion 1999/2000:Ju906 yrkande 16,res.