bet · GN01SoU14 · 2000-05-18 00:00:00 — Enligt motionärerna bör en särskild statlig utvärdering av hur långtstandardreglerna omsatts i praktiken nu genomföras med åtgärdsprogram förde delar där man ännu inte lever upp till de krav som standardreglerna ställer.Vidare bör man från regeringens sida till myndigheter och kommuner aktua-lisera att man har med standardreglerna i beslutsfattandet.Slutligen en motion om förtidspensionering av unga.I motion So42 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande omförtidspensionering av unga (yrkande 10). Motionärernas uppfattning är attalla människor har, och skall ha möjlighet att delta i samhällsarbetet - varoch en efter sin förmåga. Samhället bör formas efter dessa förutsättningar.Därför skall socialförsäkringarna, enligt motionärerna, så långt som möjligtinnehålla incitament till arbete framför passivt stöd. Förtidspensionering avunga funktionshindrade skall undvikas.Tidigare behandlingI betänkande 1999/2000:SoU12 behandlade utskottet ett motionsyrkandeangående behovet av myndighetssamverkan när det gäller familjer medfunktionshindrade barn. Utskottet konstaterade att enligt lagen (1993:387)om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) har den enskilde rätttill en individuell handlingsplan där samtliga stöd- och behandlingsinsatsersom görs av såväl kommun som landsting skall redovisas liksom insatsersom görs av andra organ. Kommunen skall verka för att insatserna samord-nas på ett för den enskilde så fördelaktigt sätt som möjligt. Kommunen bördärför aktivt söka kunskap om andra organs åtgärder för den enskilde så attdessa kan redovisas i planen.Bostadsutskottets yttrandeBostadsutskottet gör följande ställningstagande angående åtgärder för elöver-känsliga:Vid två tillfällen, respektive 1995, har på bostadsutskottetsförslag gjort tillkännagivanden till regeringen om bl.a. behovet av att ta framett kunskapsunderlag om orsakerna till problemet med elöverkänslighet ochvilka åtgärder som kan begränsa problemen. Ett omfattande arbete med den-na inriktning har också bedrivits vid myndigheter och forsk-ningsinstitutioner. pågår på regeringens uppdrag bl.a. ettarbete vid med att sammanställa och dra slut-satser av det nuvarande kunskapsläget. Rådet kommer under slutet av inne-varande år att slutredovisa sitt uppdrag. - - -Utskottet anser att resultatet av regeringens uppdrag till Rådet för arbets-livsforskning bör avvaktas innan vidare överväganden görs om åtgärder förelöverkänsliga. Motion 1999/2000:So43 (c) avstyrks således.Till yttrandet har fogats en avvikande mening (mp, c) i denna del.Socialutskottets bedömningHandikappolitiken är ytterst en fråga om demokrati. Samhället måste, enligtutskottets mening, bygga på insikten om att alla människor är lika mycketvärda, har samma grundläggande behov och skall behandlas med sammarespekt, att mångfald berikar, att varje människa med sin kunskap och erfa-renhet är en tillgång för samhället. Det innebär att alla skall ha lika rätt oclika möjligheter att bestämma över sina liv och få sina önskemål respektera-de.År 1989 initierade ett arbete inom FN i syfte att få till stånd inter-nationella regler om funktionshindrade personers rätt till delaktighet ochjämlikhet. Detta arbete utmynnade i ett antal standardregler för att säkerställatt personer med funktionshinder som medborgare har samma rättigheter ochskyldigheter som andra medborgare i samhället. Reglerna antogs av FN:sgeneralförsamling . Regeringen föreslår , med FN:s standardreglersom grund, att nationella mål för handikappolitiken bör läggas fast.FN:s standardregler tas upp i tre motioner. Motionärerna anser det angelä-get att standardreglerna blir kända och respekterade och att uppfyllerreglerna och omsätter dem i praktiken. Utskottet, som delar motionärernasuppfattning, anser att fastställandet av nationella mål och en handlingsplanför handikappolitiken leder till att omsätts i praktiken.Utskottet anser att en fortlöpande uppföljning av handlingsplanen är viktigoch noterar att en första redogörelse för genomförandet av planen kommeratt lämnas till . Motionerna So41 (mp) yrkande 1,So321 (fp) yrkande 1 och So487 (kd) yrkandena 1 och 2 får därmed ansestillgodosedda.Utskottet ställer sig bakom de nationella mål som föreslås:- en samhällsgemenskap med mångfald som grund,-- att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrarblir fullt delaktiga i samhällslivet,-- jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män medfunktionshinder,-Det innebär att arbetet särskilt skall inriktas på att identifiera och undanröjhinder för full delaktighet i samhället för människor med funktionshinder, attförebygga och bekämpa diskriminering mot personer med funktionshinderoch att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder förutsättningar försjälvständighet och självbestämmande.Utskottet ställer sig också bakom att följande arbetsområden prioriterasunder de närmaste åren:- att se till att handikapperspektivet genomsyrar alla samhällssektorer,-- att skapa ett tillgängligt samhälle, samt-- att förbättra bemötandet.-Utskottet tillstyrker därmed att godkänner vad regeringen föreslårom mål och inriktning för handikappolitiken (avsnitt 5.1 och 5.2 i proposi-tionen). Motion So42 (c) yrkande 2 avstyrks.Utskottet vill betona att planen omfattar alla personer med funktionshin-der, således även personer med dolda funktionshinder. Tillgänglighet innebärinte enbart fysisk tillgänglighet till lokaler och verksamheter utan också attt.ex. allergiker får ökade möjligheter att röra sig fritt i olika miljöer. Detinnebär även att planera en verksamhet, t.ex. skolundervisning, så att denfungerar för en person med dyslexi liksom att ge personer med talsvårigheterden tid de behöver för att tala. Vidare innebär det att t.ex. personer med läs-och skrivsvårigheter skall kunna få del av samhällsinformation. Människormed dolda funktionshinder, liksom med kroniska sjukdomar, glöms ofta bortvid planeringen av olika verksamheter. Hindren för tillgänglighet måsteminska. Att vara flexibel och utgå från människors olika behov är enligtutskottet nyckelord i sammanhanget. För att förverkliga lika möjligheter föralla måste tillgängligheten vara integrerad och utformad så att den som ärfunktionshindrad inte blir beroende av andra. Särlösningar upplevs av mångafunktionshindrade som diskriminerande och bör därför undvikas så långt sommöjligt. Utskottet vill också betona att frågor om bemötande har stor bety-delse för många grupper. Motionerna So41 (mp) yrkande 14, So42 (c) yr-kande 1, So43 (c) och So464 (s) är i huvudsak tillgodosedda med vad somföljer av handlingsplanen.För att uppnå jämlikhet i levnadsvillkoren krävs att barn, ungdomar ochvuxna med funktionshinder får möjlighet till ett så normalt liv som möjligt.Utskottet vill med anledning av motion So278 (kd) om stöd till familjer medrörelsehindrade barn understryka att de personer som omfattas av lagen omstöd och service till vissa funktionshindrade har rätt att få en individuellhandlingsplan där samtliga stöd- och behandlingsinsatser som görs av såvälkommun som landsting skall redovisas liksom insatser som vidtas av andraorgan. Kommunen skall verka för att insatserna samordnas på ett för denenskilde så fördelaktigt sätt som möjligt. Utskottet anser inte att motionenbör föranleda något initiativ från sida. Motionen avstyrks.Det är också angeläget att uppmärksamma att kvinnor och män ännu inteuppnått delaktighet på samma villkor och att självständighet och oberoendeinte har samma innebörd för kvinnor respektive män med funktionshinder.Kvinnors och mäns roller och livsvillkor skiljer sig åt på många sätt. Det kaninnebära att regler, rutiner, bedömningar och lagtolkningar får olika konse-kvenser för kvinnor respektive män. Utskottet kan konstatera att det fortfa-rande finns anmärkningsvärt lite samlad kunskap om jämställdhetsperspektivpå handikappfrågor i . Kunskapen på området måste öka. Ett sätt kanvara att redovisa könsuppdelad statistik. Det är därför viktigt att noga följautvecklingen. Något initiativ från sida med anledning av motionSo490 (v) yrkande 5 behövs dock inte. Utskottet återkommer till frågan omjämställdhet mellan kvinnor och män under avsnittet Funktionshindradesekonomiska situation (s. 96 f.).Frågan om handikappguider tas upp i motion So321 (fp) yrkande 10. Ut-skottet har erfarit att det finns kommuner som upprättar guider med informa-tion om tillgängligheten m.m. Utskottet ser positivt på detta men anser inteatt bör ta något initiativ med anledning av motionsyrkandet, vilketdärmed avstyrks.Utskottet konstaterar att har flera reformer varit inriktadepå förbättringar av det individuella stödet till personer med funktionshinder.Den nationella handlingsplanen inriktas nu på generella lösningar och denallmänna tillgängligheten i samhället, vilket bör leda till minskat behov avsärlösningar och att fler kan delta i samhällslivet på likvärdiga villkor. Sam-tidigt aviseras kommande förslag som är mer individuellt inriktade, såsomborttagande av 65-årsgränsen för rätt till personlig assistans, ändringar ibilstödet och förslag angående avgifter inom kommunernas vård, boende ochservice. Motionerna So32 (m) yrkande 1 delvis, So41 (mp) yrkandena 11 och12, So327(c) yrkande 1 delvis, So349 (s), So413 (m) yrkande 5 och So459(s) avstyrks därmed.En motion berör förtidspensionering av unga. Frågan om förtidspensionför ungdomar med funktionshinder har utretts och redovisas i betänkandetUnga i ohälsoförsäkringen - tid för aktivitet och utveckling (SOU 1998:106).Betänkandet har remissbehandlats. I propositionen redovisar regeringen atten departementspromemoria som kompletterar betänkandet kommer attpresenteras . Utskottet anser att fortsatta bered-ning av frågan bör avvaktas. Motion So42 (c) yrkande 10 avstyrks därmed.Handikapperspektivet skall genomsyra alla samhällssektorerPropositionenHandikapperspektivet skall genomsyra alla samhällssektorer. Myndigheternahar, enligt propositionen, ett särskilt ansvar för att handikapperspektivetinförlivas i alla politikområden. Regeringen gör sammanfattningsvis följandebedömning:- Statliga myndigheter bör integrera handikapperspektivet i den ordinarieverksamheten. Utgångspunkten bör vara och de natio-nella målen för handikappolitiken. Myndigheterna bör se till att lokaler,verksamhet och information är tillgängliga för personer med funktionshinder.- Kraven på tillgänglighet och användbarhet bör genomsyra statliga bygg-projekt. Förtydligade krav bör därför ställas vid upphandling i samband medbyggprojekt. Motsvarande krav bör även ställas vid förhyrning av lokaler.- Det bör uppdras åt ett antal stora eller besöksviktiga myndigheter att senastden redovisa handlingsplaner för att göra myndighetenslokaler, information och övrig verksamhet tillgängliga för personer medfunktionshinder. Åtgärderna i handlingsplanen bör vara vidtagna senast år2005. Arbetet bör rapporteras till regeringen.- bör precisera vad som bör avses med tillgäng-lighet till lokaler, verksamhet och information.- En tydligare struktur på det handikappolitiska arbetet hos myndigheternabör införas. De myndigheter som har ett sektorsansvar har särskilt stort an-svar för att de nationella målen för handikappolitiken skall förverkligas.Sektorsmyndigheterna bör ges i uppdrag att utarbeta förslag till uppfölj-ningsbara etappmål för respektive sektor, vilka fastställs av regeringen.Etappmålen bör vara uppfyllda senast år 2010.- De myndigheter som föreslås ha ett särskilt sektorsansvar för han-dikappfrågorna är bl.a. Arbetarskyddsstyrelsen, ,, , , , Post- och telestyrel-sen, , , , , Sta-tens kulturråd och . Sektorsansvaret bör preciseras i respektivemyndighets instruktion.- Regeringen avser att fortlöpande se över vilka myndigheter som bör ha ettsektorsansvar.- En redogörelse för den nationella handlingsplanens genomförande och defastställda etappmålen för handikappolitiken bör lämnas till våren2002. Därefter bör en redovisning om det fortsatta arbetet lämnas till riksda-gen vart tredje år.MotionernaI motion So32 av m.fl. (m) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder som förbättrarhandikappades tillgänglighet till offentliga myndighetslokaler (yrkande 6).Motionärerna anser att det är en självklarhet att offentliga myndighetslokalerdit allmänheten kan behöva ha tillträde görs tillgängliga för handikappade.De brister som tyvärr fortfarande finns i detta avseende bör avhjälpas utandröjsmål. För detta ändamål bör regeringen skyndsamt vidta ändamålsenligaåtgärder.I motion So327 av m.fl. (c) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om olika samhälls-sektorers ansvar för ökad tillgänglighet och handikappanpassning i offentligamiljöer (yrkande 2). Varje sektor i samhället borde ges ett lagstadgat ansvarför att respektive sektors utbud av service och tjänster blir tillgängligt förmänniskor med funktionshinder. Inte minst den offentliga sektorn måsteföregå med fullgoda insatser för att underlätta för alla att kunna delta i sam-hällslivet.I motion So42 av m.fl. (c) begärs vidare tilkännagivandeom granskning av handikapplanens förverkligande (yrkande 13). Motionä-rerna anser att uppföljningen av handlingsplanen bör ske och aven oberoende instans till regeringen. Detta kan göras av Handikappombuds-mannen i de fall ombudsmannen är utsedd av riksdagen.Bostadsutskottets yttrandeBostadsutskottet har bl.a. yttrat sig över motion So32 (m) yrkande 6 och dåhänvisat till vad regeringen redovisat om myndigheternas ansvar i proposi-tionens avsnitt 6.1. Regeringen avser att uppdra åt ett antal stora eller be-söksviktiga myndigheter att senast redovisa handlingsplanerför att göra myndighetens lokaler tillgängliga för personer med funktionshin-der. Åtgärderna bör enligt propositionen vara vidtagna . Även iövrigt anges att statliga myndigheter bör integrera handikapperspektivet i denordinarie verksamheten och att kraven på tillgänglighet och användbarhet börgenomsyra statliga byggprojekt. avstyrker motionsyrkandet.Socialutskottets bedömningUtskottet har i föregående avsnitt ställt sig bakom uppfattningen att handi-kapperspektivet skall genomsyra alla samhällssektorer. Regeringen aviseraruppdrag åt ett antal stora eller besöksviktiga myndigheter att senast under år2001 redovisa handlingsplaner för att göra myndigheternas lokaler tillgängli-ga för personer med funktionshinder. Åtgärderna bör vara vidtagna senast år2005. Vidare anges att statliga myndigheter bör integrera handikapperspekti-vet i den ordinarie verksamheten och att kraven på tillgänglighet och an-vändbarhet bör genomsyra statliga byggprojekt.Bostadsutskottet, som yttrat sig över motion So32 (m) yrkande 6, föreslåratt motionen avstyrks med hänvisning till regeringens redovisning av plane-rade insatser. delar denna uppfattning. Utskottet anser att dennationella handlingsplanen är ett första steg på vägen mot vad som föreslås imotion So327 (c) yrkande 2. Motionsyrkandet är åtminstone delvis tillgodo-sett.Regeringen avser att lämna en redogörelse för den nationella handlings-planens genomförande och de fastställda etappmålen för handikappolitikentill och därefter redovisa det fortsatta arbetet vart tredår. Utskottet anser att det är en väl avvägd målsättning och avstyrker därmedmotion So42 (c) yrkande 13.Ett tillgängligare SverigeOffentlig miljö och kommunikationerPropositionenRegeringen gör följande bedömning beträffande offentlig miljö:- Enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten och användbarheten för per-soner med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga bör vara åtgärdadeföre utgången av i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträdeoch på befintliga allmänna platser.-- bör ges i uppdrag att förtydliga kraven som finns i plan- ochbygglagen (1987:10), PBL, på tillgänglighet i samband med nybyggnadoch ändring av allmänna platser.-- bör prioritera frågor om tillgänglighet föräldre och personer med funktionshinder.-- De lokala handikapporganisationernas möjlighet till samråd i plan- ochbyggärenden bör ses över.-Det befintliga lokalbeståndet dit allmänheten har tillträde (s.k. publika elleroffentliga lokaler) har ofta brister i tillgängligheten för funktionshindrade.Flest hinder finns dock oftast i den yttre miljön. Trottoarkanter, trappor,branta lutningar, nivåskillnader, markbeläggningens beskaffenhet samt svå-righeter för personer med nedsatt orienteringsförmåga att hitta rätt är någraav hindren.Takten i arbetet med att förbättra tillgängligheten på allmänna platser och ioffentliga lokaler behöver nu öka, anförs det. Plan- och byggutredningensförslag om att det i PBL skulle föras in en bestämmelse med retroaktiva kravpå s.k. enkelt åtgärdade hinder i befintliga lokaler och på allmänna platserbör därför med vissa förändringar genomföras. På så sätt kommer tillgäng-ligheten att kunna förbättras betydligt. För mindre näringsidkare bör dockundantag kunna medges om konsekvenserna för verksamheten skulle bliorimliga. Undantag måste också kunna medges för miljöer där en varsamhelhetssyn erfordras. Kulturhistoriska, miljömässiga eller konstnärliga vär-den måste beaktas.Mer precisa krav bör också ställas i samband med nybyggnad och ändringav allmänna platser.Att tillgodose krav på tillgänglighet i befintliga miljöer är förenat med så-väl kostnader som vinster, anförs det. Kostnadsnivån är beroende av förut-sättningarna och val av åtgärder. Kostnaderna påverkas också av i vad månåtgärderna vidtas i samband med andra planerade underhålls- och förbätt-ringsarbeten eller samordnas med åtgärdsplaner och program för andra sekto-rer och verksamhetsområden. En bedömning av de sammantagna kostnader-na för kommunsektorn blir, enligt propositionen, således mycket osäker.Även kostnaderna för att inte genomföra förslagen måste beaktas. Ökadtillgänglighet kan minska behovet av insatser som hemtjänst och göra detmöjligt för en person att i högre grad klara sig på egen hand. För butiker,restauranger och andra delar av näringslivet kan ökad tillgänglighet leda tillökat antal kunder.Regeringen gör bedömningen att en tioårsperiod utgör en lämplig tidsramför att planera, samordna, prioritera och välja de mest kostnadseffektivalösningarna. Den avser att återkomma till riksdagenmed förslag med denna inriktning.I propositionen anförs att varje kommun bör upprätta tillgänglighetspro-gram. Det bör kopplas till översiktsplanen, men bör också kunna utgöraseparata program. Handikapporganisationerna bör vara en aktiv samrådspartnär programmen utarbetas och följs upp. Regeringen anser också att det ärviktigt att ta reda på om handikapporganisationerna på orten kan ges bättremöjligheter att lämna synpunkter på planer och ny- och ombyggnader.Under avsnittet om kommunikationer gör regeringen bedömningen att:- Tillgängligheten till transportsystemet bör fortlöpande förbättras och be-aktas vid all planering och upphandling av infrastruktur, färdmedel, trafikoch övriga tjänster.-- Arbetet bör ha som mål att kollektivtrafiken bör vara tillgänglig för funk-tionshindrade . Med detta mål som utgångspunkt skall entransportövergripande planering genomföras, där kollektivtrafik med stortutbud och resande prioriteras.-- Gällande föreskrifter om tillgänglighet för funktionshindrade till färdmedelinom olika trafikslag bör ses över och skärpas.-Regeringen anser att persontransportsystemen måste tillgodose höga krav påtillgänglighet för funktionshindrade och andra grupper med särskilda behov.För att åstadkomma detta bör tillgängligheten till transportsystemet fortlö-pande förbättras och beaktas vid all planering, upphandling och drift. Trans-portsystemet som helhet och dess olika delar, som trafikslag, infrastruktur,färdmedel, trafik, information och annan service måste ha en sådan kvalitetoch samordning, att man kan resa från dörr till dörr under värdiga, säkra ochkomfortabla former.I propositionen anförs att med beaktande av att det har gått 30 årsedan lagen om handikappanpassad kollektivtrafik trädde i kraft, är det enväl tilltagen tidsrymd för att åstadkomma en tillgänglig kollektivtrafik. Medhänvisning till statsbidraget på till anpassning av denlokala och regionala kollektivtrafiken för t.o.m. bedömerdock regeringen att stora delar av denna trafik bör kunna vara tillgängligredan år 2003. Åtgärder för ökad tillgänglighet till kollektivtrafik i tätorteroch i andra sammanhang där utbudet och resandet är omfattande bör därförprioriteras.Det är emellertid inte möjligt att tillgodose alla tänkbara krav på ökad till-gänglighet, anförs det. Regeringen har, enligt propositionen, inte underlag föratt i detalj bedöma vilka åtgärder som behöver vidtas och därför heller intetillräckligt underlag för att bedöma vad det kan komma att kosta. Därförbehövs en behovs-, åtgärds- och kostnadsanalys, som kan ligga till grund fören tids- och resursmässig prioritering, inom ramen för den trafikslagsöver-gripande planeringen. En utgångspunkt vid planeringen bör vara att, så långtdet är tekniskt möjligt och ekonomiskt rimligt, åstadkomma en så god till-gänglighet som möjligt. Angivna årtal skall härvid betraktas som utgångs-punkter för denna planering och inte som ett löfte från staten att finansieraalla åtgärder som kan komma att behöva genomföras för att uppnå ett till-gängligt transportsystem.Vidare anförs att det vid all upphandling av kollektivtrafik, skolskjutsar,sjukresor, färdtjänst, värnpliktsresor m.m. bör ställas krav på att färdmedel,trafik, infrastruktur, information och övrig service skall vara tillgänglig ochatt personal med kundkontakter skall ha viss utbildning om funktionshindra-des specifika behov och hur man kan ge god service till dessa grupper.Ansvars- och finansieringsprincipen belyses i inledningen av propositionen.Här anförs att en av de grundläggande principerna inom svensk handikappo-litik är den s.k. ansvars- och finansieringsprincipen. Den innebär att varjesektor i samhället skall utforma och bedriva sin verksamhet så att den blirtillgänglig för alla medborgare, inklusive personer med funktionshinder.Kostnaderna för de nödvändiga anpassningsåtgärderna skall finansieras inomramen för den ordinarie verksamheten. Den grundläggande tanken att varjesamhällsområde skall ta sitt ansvar för frågor gällande personer med funk-tionshinder är inte ny. Redan den socialpolitiska kommittén skrev :"Tanken att de handikappade så långt möjligt skall införlivas i samhällslivetleder till att deras utbildning bör skötas av ordinarie utbildningsorgan, derasbostadsförsörjning av bostadsorganen, deras sjukvård inom den vanligasjukvården osv.". Därmed kan man säga att tanken om det som kallasför mainstreaming har funnits som ledstjärna inom den handikappolitiskadebatten . I det nationella handlingsprogrammet i handikapp-frågor (skr. 1982/83:131) formulerades det på följande sätt:Handikappades delaktighet och gemenskap i samhället måste åstadkommasgenom att miljö och verksamhet utformas på ett sådant sätt att de blir till-gängliga för handikappade. Varje huvudman måste utgå från detta i sin verk-samhet. Kostnader som uppkommer för sådan anpassning skall ses som ensjälvklar del av kostnaderna för verksamheten och därmed också finansieraspå samma sätt som verksamheten i övrigt.Ansvars- och finansieringsprincipen har, enligt propositionen, varit det vikti-gaste instrumentet i detta arbete även om den aldrig har rättsligt fastställts.den praktiska tillämpningen har det ofta varit en avvägning mellan att slå fasthuvudmannens ansvar att finansiera åtgärderna eller att pröva andra lös-ningar. Tillämpningen har varierat mellan olika samhällsområden. Ett exem-pel där principen har varit inbyggd i lagstiftningen är bygglagstiftningen, därkostnaderna för de tillgänglighetsåtgärder som följer av ny- och ombyggna-tion skall finansieras på samma sätt som övriga byggkostnader.