bet · GN01FöU2 · 2000-03-14 00:00:00 — Den handlar om de värden som Försvarsmakten är satt att försvara.Men den har inte bara en etisk och moralisk dimension; den har också enpersonalförsörjningsdimension. Försvarsmakten är en ganska enkönad ar-betsplats som i mycket stor utsträckning bland de anställda har tämligenenkönade värderingar och stämningslägen med de problem som det faktisktkan innebära. Det handlar också i stor utsträckning om mycket unga männi-skor som är osäkra i sin egen identitet och därmed kanske har lättare änandra att inte veta riktigt var de hör hemma respektive nyttjar beteenden avolika slag för att definiera sin egen roll.Vid sidan av det etiska och moraliska ser jag alltså detta som en personal-försörjningsfråga. Om Försvarsmakten ska kunna vara en arbetsplats där alla,oavsett kön, inte bara känner sig hemma utan också vill utvecklas och somalla också vill rekryteras till - det gäller oavsett om man är officer, värnplitig eller civilanställd - måste de som jobbar inom Försvarsmakten kunnakänna sig trygga och glada. Jag är alldeles övertygad om att Försvarsmakten,likväl som många andra tämligen enkönade verksamheter i vårt sam-hälle, skulle vinna mycket kvalitetsmässigt på en bredare rekrytering och enbredare rekryteringsbas. Det kräver att alla människor, oavsett vilken befatt-ning man har, kan känna sig respekterade och uppskattade.Dagens hearing kommer att rent praktiskt gå till så att vi inledningsviskommer att få en redovisning av Försvarsmaktens högkvarter, lämnad avställföreträdande . I denna deltar föredragandena UlfJohansson och , och det hela avslutas av Försvarsmaktenspersonalchef . När denna redovisning är avslutad, vid pass , räknar vi med att ta en kopp kaffe som finns förberedd utanför sam-manträdessalen. Efter det kommer ytterligare tre programpunkter. Den förstaär redovisning, där och repre-senterar rådet, och sedan kommer , som är här i form avUlrik . Därefter hade vi tänkt att vi skulle ta en avslutande gemensamdiskussion.Jag vill inbjuda alla närvarande att inte vänta med frågor, synpunkter ochinlägg till den avslutande diskussionen, utan det går alldeles utmärkt bra,oavsett om man är ledamot eller suppleant i försvarsutskottet eller om man ärhär i någon annan egenskap, att begära ordet för en synpunkt, en fråga ellerett inlägg efter respektive redovisning. Detta är alltså en offentlig hearing,också i bemärkelsen att den är öppen. Inte bara öppen för att lyssna på utanockså öppen för att delta i.Därmed tänkte jag lämna över ordet till den som tagit initiativet till dagenshearing. Det är förvisso försvarsutskottet som står bakom den, men varje fröhar en upphovsman. I detta fall är det en kvinna. Varsågod, !Eva Flyborg, riksdagsledamot:Tack, herr ordförande! Ärade gäster och övriga, välkomna hit ! Jag skata i anspråk för att ge min bild eller anledningen till att jagreagerade som jag gjorde i likhet med många av mina kolleger i utskottet.En artikel i inleds med citat av tre unga tjejersom säger att de kallas Fälthora 90. Sedan kommer underrubriken som lyder"Vi mobbas av lumparkompisarna". De här orden får mig fullständigt urbalans , och dagen stannar liksom upp i hanteringen. Posthögenfår vänta ännu . Om man läser vidare i artikeln får man sedan vetahur dessa tjejers vardag har sett ut med ständiga trakasserier, ibland i form akönsord eller sexuella uppmaningar och ibland som ordervägran eller undan-hållande av information som senare resulterar i misstag från tjejernas sida. Iandra artiklar rapporterar man om en extremt manschauvinistisk mentalitetmed bl.a. inhyrda strippor på , befäl som späckar sina meningar medkönsord och andra liknande fall av trakasserier. Detta kan jag aldrig accepte-ra, vare sig som politiker eller som privatmänniska.Uppgifter har också nått mig , tyvärr, om att man vid datorernapå ett antal regementen i påfallande ofta surfar på nätet för att besöksajter med pornografi, tyvärr också en pornografi av det grövsta slaget, bl.a.våldspornografi med inslag av tortyr och incest. Om de här påståendena ärsanna både kräver jag och utgår ifrån att Försvarsmakten tar itu med dettaomedelbart. Statens och skattebetalarnas pengar ska självklart inte användastill dessa ändamål. Och om det är så att anställda befäl ägnar sig åt dennaverksamhet på arbetstid måste deras lämplighet att utbilda våra ungdomarstarkt ifrågasättas.Också den SCB-undersökning som har genomförts på Försvarsmaktensuppdrag visar på alarmerande siffror vad gäller kvinnornas situation inomFörsvarsmakten. Ni har säkert alla sett det: av de kvinnliga officerarnahar varit utsatta för direkta sexuella trakasserier från chefer ellearbetskamrater. Det här är skrämmande höga siffror som inte kan accepteraspå något sätt.Vår försvars- och säkerhetspolitik har till uppgift att försvara det samhälleoch de värderingar som vi alla är överens om. De olika former av sexuellatrakasserier som kvinnor utsätts för inom försvaret riktar sig därför i självaverket direkt mot den kärna som försvaret är satt att försvara. Genom att tonaned händelser av detta slag legitimerar man ett fortsatt felaktigt uppträdande,både från de värnpliktiga själva och från officerskåren, och det har vi absolutinget intresse av, vare sig från samhällets sida eller från Försvarsmakten.Vårt svenska försvar har en så viktig uppgift framför sig att man varkenhar tid eller råd att låta sådana här saker fortsätta. Den snabba utvecklingendag leder till att den viktigaste muskeln i det framtida försvaret inte längreen svällande biceps som kan bära tungt. Det kommer i stället att vara vårahjärnor, vår förmåga att förutse och hantera varje oförutsedd situation, somkommer att vara viktigast. Då behövs också alltmer kvinnorna i försvaret.Med dem följer en annan erfarenhet, andra infallsvinklar och andra lösning-ar, och tillsammans bildar man då en mycket starkare försvarslinje än denmest svällande biceps.Då måste de här signalerna om att allt inte står rätt till tas på allvar. Dåmåste också, enligt min mening, mönstringen och värnplikten göras allmän iSverige och inte längre manlig. Om också kvinnorna mönstrar och tas ut tillbefattningar på samma grund som männen kommer inte kvinnorna längre attvara så extremt avvikande från starten. Mannen är inom För-svarsmakten och kvinnan per definition den avvikande. Här tror jag faktisktatt en hel del av trakasserierna tar sitt avstamp.Slutligen vill jag bara säga att jag uppskattar väldigt mycket att vi på för-svarsutskottets initiativ är samlade här för att tillsammans försökanärma oss en lösning på de här viktiga och svåra frågorna. Det är min upp-fattning att dagens samtal bara ska vara starten på en process där vi avser attåterkomma för att följa upp de initiativ och åtgärdsprogram som följer idiskussionens spår . Naturligtvis är inte de enskilda fallen ett bevis påatt det här förekommer ständigt och överallt inom försvaret. Men att de före-kommer alls är över huvud taget inte acceptabelt. Tack.Ordförande , riksdagsledamot:Tack , för detta inledande debattinlägg! Då hälsar jag representanter förFörsvarsmakten välkomna, och det är ställföreträdande överbefälhavareFrank som tar plats på podiet.Frank , Försvarsmaktens högkvarter:Tackar, och godmorgon! Vi som är här från Försvarsmakten och ska redovi-sa resultatet av de här utredningarna är redan presenterade. Det är alltså frånpersonalavdelningen , och somkommer att svara för huvuddelen av redovisningen här.Jag tänkte lämna några inledande kommentarer. öpp-nades Försvarsmakten på bred front för kvinnliga officerare och kvinnligtbefäl, men det är klart att långt har vi haft många kvinnor inomFörsvarsmakten som civilanställda, och man får inte heller glömma bort detmycket stora antalet frivilliga som berörs av Försvarsmakten, dvs. lottor,bilkårister m.fl. Då uppstår detta att efter att vi öppnar upp Försvarmakten på bred front för kvinnligt befäl får vi svart på vitt på att vi har ettstort problem med sexuella trakasserier, något som vi naturligtvis självklartinte kan acceptera. Vi kommer att redovisa hur vi tänker hantera dethär.Vi gjorde alltså en undersökning, som här har refererats till tidigare, däralla kvinnliga anställda med uniform i Försvarsmakten och värnpliktiga elleranställda för att kunna bli officerare, men också ett stort antal- över 1 000 - civilt anställda kvinnliga medarbetare, fick svara på den härenkäten. Resultatet, som presenterades tidigt , är som vialla vet mycket nedslående. Kvinnor i försvaret är utsatta för sexuella trakas-serier i betydligt större utsträckning än vad som är genomsnittet i övrigt i dehär typen av undersökningar. Det ska naturligtvis inte förekomma sexuellatrakasserier över huvud taget. Att vi dessutom ligger sämst till ger oss anled-ning att verkligen se över problemet. Det har att göra med attityder, och dethar att göra med värderingar. Det är nu vår bestämda inriktning att genomfö-ra långsiktiga, tydliga och kraftfulla åtgärder.För mig är det här en signal att det behövs flera kvinnor inom Försvars-makten. Det måste bli en naturlig del av det arbetskollektiv som vi har inomFörsvarsmakten att det finns kvinnor med. Jag tror att vi får bort de ytterlig-heter som kanske nu finns när vi så sakta ska introducera kvinnor i försvaret.Vi måste alltså öka takten. Vi måste framför allt, tror jag, få se kvinnligachefer som kan påverka processerna och inte bara vara mottagare av proces-serna. Då kan vi kanske också internt få en helt annan katalysator kring dehär frågorna.Jag ska avsluta med att säga att jag tror att man ska vara realistisk här. Detär en lång och mödosam process som vi inom Försvarsmakten nu har framföross med att vända den här skutan på rätt kurs. Det kommer säkert att ta etttag innan vi är i mål med den höga målsättning vi har, men det ska ju på intetsätt hindra att vi tar kraftfulla, omedelbara och tydliga steg i den här rikt-ningen.Jag lämnar nu ordet till som kommer att tillsammans medPetra Arrenäs redovisa den här enkäten, utfallet och analysen, men framförallt vad vi har vidtagit och kommer att vidta för åtgärder på bred front i För-svarsmakten.Ulf R , Försvarsmaktens högkvarter:Godmorgon! Jag heter och jobbar i Högkvarteret som ansva-rig och chef för personalutveckling och kompetensutveckling inom Försvar-smakten.Jag ska inleda med bakgrunden till frågan. startadeFörsvarsmakten i samverkan med Polisen ett nätverk för kvinnliga officerare.Det genomfördes i med ett 150-tal deltagare från båda organisationer-na. Under nätverksmötet fick vi ett antal indicier och signaler om att den härfrågan, som tyvärr inte är ny, hade en större dimension än vad vi kanske hadeanat förut. Tyvärr har det varit mycket just "ana" och "tro" runt de här frå-gorna inom Försvarsmakten och lite fakta, och vi såg oss då nödsakade attverkligen göra en ordentlig, djup undersökning av den här frågan.Tidigare har ju genomfört motsvarande undersökning isin organisation, också med ganska nedslående siffror. Vi valde då att låtaStatistiska centralbyrån, med stöd av Försvarshögskolans ledarskapsinstitu-tion för att säkerställa den vetenskapliga grunden, ta fram en enkät somockså skulle kunna ge oss jämförbara siffror med det som hade kommit framinom ansvarsområde. Vi valde också att göra en enkätsom riktade sig mot internationell verksamhet för att kunna se om det finnsparalleller vad avser siffror, men också symtom eller åtgärder som vi kan läraoss av för egen del.Enkäten gick ut till samtliga kvinnliga yrkesofficerare,samtliga kvinnliga värnpliktiga och en kontrollgrupp av 1 500 civilt anställdainom Försvarsmakten. Vi påbörjade då också ett arbete med åtgärder i sam-verkan med olika grupper - Försvarshögskolans ledarskapsinstitution, Riks-polisen etc. - för att skapa oss själva en tydlig målbild och ett åtgärdspro-gram för frågan.Om vi tittar lite på målbilden är det som ställföreträdande ÖB sade: Det ärviktigt för Försvarsmakten, särskilt om vi ser mot en framtida, omstrukture-rad och krympt försvarsmakt, att vi verkligen kan tillvarata hela samhälletskompetens, inte bara den manliga delen, utan även den kvinnliga delen. Numåste vi verkligen säkerställa att vi får rätt kvinna och rätt man på rätt platinom Försvarsmakten. Det går inte längre utifrån massan att vaska fram detvi behöver. Det måste ske . Olikheterna är positiva, och det är dem viska utnyttja. Vi ska tillföra det som tjejer är bra på och kombinera det meddet som killar är bra på och få så att säga en ett-plus-ett-är-tre-effekt. Självklart ska då den här personalen ha rätt uppgifterkopplade till rätt plats och rätt befattning, så att man verkligen ges en chanssom individ att utveckla det som man är bra på. Som ställföreträdande ÖBsade: Det innebär att andelen kvinnor inom Försvarsmakten måste ökas.Innan jag går in på enkätens resultat vill jag bara visa på två definitioner,eftersom det har skett en ändring i lagtexten om det här. Jag gör det med denoverheadbild jag nu visar här. Det finns alltså en äldre och en yngre defini-tion. Vi har mätt, precis som , utifrån bägge dimensionernaför att få jämförbara siffror. Ni kan själva se de olika definitionerna på overheadbildens texter, varav den nedre är den nya definitionen.Då går jag över till resultatet. Glädjande nog fick vi en mycket hög svars-frekvens, precis som fick, och det gör att de resultat somvi har framme har en mycket hög säkerhet i sig. Det tråkiga är då att de siff-ror som kommer fram också visar problemets storlek inom Försvarsmakten.Vi har mätt i två perioder: en 12-månadersperiod och en 36-månadersperiod,alltså vad man har blivit utsatt för . Siffrorna talartyvärr för sig själva. Vi har ett stort problem, som vi möjligtvis kunnat ana,men vet. Och det börjar . Det börjar redan under värnpliktstjänstgö-ringen och fortsätter sedermera framåt efter att man har valtyrket, dvs. att bli kvinnlig officer.Vad ska man då dra för slutsatser av denna statistik, dessa torra men all-varliga siffror som finns? Vi har valt en enkätmetod som gör att det inte gåratt peka ut ett enskilt förband eller en enskild skola. Det valet gjorde vi medhänsyn till de små numerärer som fortfarande finns i organisationen på en-staka ställen. Däremot kan man titta på det här ur försvarsgrensperspektiv,där någon försvarsgren har ganska stora och breda erfarenheter av kvinnligaofficerare och några har lite mer nya och mindre erfarenheter i antal räknatav kvinnor inom organisationen. Det hjälper inte. Det här är hela Försvars-maktens problem med mycket små skillnader mellan de olika försvarsgre-narna.När man läser undersökningen och de slutsatser som Statistiska centralby-rån och Försvarshögskolan har dragit från sin horisont ser man att det här ären attityd- och värderingsfråga. Det handlar om ledarskap. Där ledarskaputövas på ett korrekt och bra sätt är problemet betydligt mindre än på deställen där frågan inte tas upp eller har tagits upp till debatt eller för åtgäVi måste erkänna att det inom Försvarsmakten krävs en betydligt bättredialog om frågan. Det kommer att kräva uppföljning av de åtgärder och denutbildning som vi nu avser att genomföra och som strax här kommer attredovisa. Åtgärder på kort sikt och åtgärder på lång sikt - också väldigt långsikt - är vad vi ser framför oss i den här frågan. Vi ska börja med de kortsik-tiga åtgärderna, Petra.Petra Arrenäs, Försvarsmaktens högkvarter:God morgon! Jag heter och jobbar på högkvarteret,på personalstaben, som handläggare för frågor som rör kvinnliga officerare. Ioch med den här undersökningen plockade vi fram ett åtgärdsprogram. In-ledningsvis i det här kortsiktiga åtgärdsprogrammet som nämnde ska viha ett utbildningspaket. Det är i fyra steg kan man säga. Det inledande steget,steg 1, består av en chefsutbildning. Den har vi redan genomfört. Då har viutbildat alla högkvarterets chefer och alla förbandschefer och skolchefer ilandet. Det är en halv dags utbildning som är ledd av NinniHagman. Syftet med den här utbildningen är att cheferna ska få vetskap omvad sexuella trakasserier handlar om, vad är det är för något. De ska få vet-skap om vad lagen säger, och de ska också få tips och råd om åtgärder ochom vad de ska göra när det här förekommer ute på förbanden.Det andra steget i det här utbildningspaketet är en rådgivarutbildning somvi kommer att genomföra . Då är tanken att vi ska utbildaen rådgivare på varje förband som ska kunna stödja cheferna i de här frågor-na, som ska vara experten på det här ämnet. Han eller hon ska även kunnaarbeta förebyggande på förbandet, alltså med åtgärder för att förebygga sex-uella trakasserier. Han eller hon ska även kunna vara en person som stöderden som har blivit utsatt. Den här personen ska också kunna utbilda övrigapå förbandet. Det kommer i steg 3, som vi har kallat Klacken i backen. Närrådgivarna är färdigutbildade ska de, tillsammans med förbandschefen, be-stämma på vilket sätt det är lämpligt för just det egna förbandet att utbildaom det här. Ska vi ta in konsulter utifrån eller kan vi hålla utbildningen själva? Det beror på hur förbandet ser ut, hur stort det är och hur det är upp-byggt.Förbandet ska utbilda all sin personal och alla sina värnpliktiga i engrundinsats så att alla har vetskapen om vad det här handlar om, om vad dethär med sexuella trakasserier innebär. Syftet med den här dagen är att plockaupp problemet till ytan, att diskutera och tala om att problemet finns. Mångagånger säger man att visst, det här förekommer i Försvarsmakten, men intepå vårt förband. Syftet med dagen är att plocka upp det här och verkligeninventera det: Har vi några problem på vårt förband och vad gör vi i så fall åtdem? Den här dagen ska också avslutas med att man skapar en lokal hand-lingsplan. Hur ska vi göra på vårt förband med de här problemen? Dennahandlingsplan ska senare också redovisas.Steg 4, det sista steget i det här, eller de fortsatta stegen kan man säga, äratt vi ungefär efter det att förbanden har genomfört sina utbildningarska göra en förnyad mätning. Vi ska se om de insatser vi genomför ger någraresultat. Ger de resultat? Ska vi fortsätta på den här vägen? Ska vi välja andrvägar? Hur ser det ut? Så följer vi upp det här. Det är viktigt att vi i Försvamakten markerar att det här är något som vi inte accepterar. Det är därför vimåste jobba vidare på det här sättet.Ulf R , Försvarsmaktens högkvarter:De kortsiktiga, eller akuta, åtgärder som har beskrivit föranleder ju dåförstås vidare åtgärder, eftersom vår analys pekar på ett grundlagt behov avsådana åtgärder. Det här området, inte bara kopplat till kön utan också tillannan etnisk bakgrund, till kulturella skillnader, måste få en betydligt störreomfattning och tyngd i det ämne som vi inom den militära utbildningenkallar för ledarskap. Det här måste komma från den grundläggande utbild-ningen både för de värnpliktiga och för de allra yngsta officerarna - menockså vidare upp i karriären på de skolor och kurser som finns. Det måsteständigt hållas aktuellt. Det måste ständigt kunna följas upp och påverkas ien positiv riktning.Vi måste väl konstatera med någon form av självrannsakan att det urvals-system, det rekryterings- och antagningssystem vi har för officerare, harluckor. Det kommer alltså in kamrater som har värderingar som inte är ac-ceptabla. Det krävs enligt vår bedömning en revidering, en utveckling avdetta system så att sådana individer inte längre ges möjlighet att få utbildninoch anställning inom Försvarsmakten så att de utifrån en position i Försvars-makten kan påverka andra människor utifrån sina felaktiga värderingar.Vi kan också konstatera att den här frågan, där svenska folket via sina val-da ombud genom regleringsbrev trycker på Försvarsmakten om att vi ska ökaandelen kvinnliga medarbetare, nog kommer att kräva någon form av organi-satorisk förändring. I en internationell jämförelse kan vi se att länder medungefär samma organisatoriska styrka i de här frågorna också ligger på sam-ma procentuella andel av kvinnliga medarbetare på den militära sidan. Län-der som har satsat betydligt hårdare har också helt andra siffror, mer positivasiffror.Vi kommer nog, trots vad jag sade om rekryterings- och urvalssystem, all-tid att få folk som kanske inte har helt rätt värderingar. Det gör att vi nukanske också måste se över det system som Försvarsmakten har för attvärdera genomförd prestation på ett bredare och djupare sätt, däralla påverkade kommer till tals med sina åsikter. Då kan vi efter hand upp-täcka sådana individer som inte längre bör ha en framtid inom Försvarsmak-ten. Vad som också krävs är en mycket tydlig försvarsmaktspolicy i den härfrågan. Det har vår överbefälhavare givit oss. Vi känner att vi har enpolicy utifrån vilken vi kan vidta de åtgärder, positiva åtgärder men tyvärrkanske också någon enstaka negativ åtgärd drabbande enskild person, somkrävs när sådana här företeelser kommer fram.Jag skulle vilja avsluta från min sida genom att säga att det här är ett sym-tom av många, tror jag, som Försvarsmakten måste greppa. Någon leda-mot sade här att vi står inför en ominriktning, en omorganisation. Det har vigjort i tio . Det har varit mycket fokuserat på teknik och organi-sation, på platser och ställen där vi ska verka i landet. Men vi har nog ocksåunder de här åren glömt bort, tappat bort eller inte haft tid att i full utsträning bry oss om dem som ska utföra det här arbetet. Det finns mycket attgöra. Det gäller inte bara frågan om kvinnliga officerare och sexuella trakas-serier inom Försvarsmakten. Det finns en hel del andra, många tusen anställ-da, som vi också måste ta in i de åtgärdspaket som vi nu diskuterar underdagen och . Därmed lämnar jag över ordet till personaldirektörenGösta Sandgren.Gösta , Försvarsmaktens högkvarter:För att betona det sade är det alltså inte så att det här medvidare åtgärder är något som vi nu sitter och väntar på att sätta i gång med.Det är inte heller så att det bara är här i förstakammarsalen som vi frånFörsvarsmaktens sida jobbar med det här problemet. Jag kan ta ett exempel.Under eftermiddagen och kvällen kommer kadetterna på attha ett utbildningsseminarium under rubriken , makt och sexualitet. Därlyfts många av de här frågorna fram i bredaste perspektiv. Jag vill alltså påstatt Försvarsmakten i hög grad redan är aktiv. Vi sitter inte och väntar på attsätta i gång.Ordföranden sade inledningsvis att detta ju är en period där mycket sker.Är det här då en viktig fråga? Ja, det är en oerhört viktig fråga just här ochnu. Jag vill betona att när Försvarsmakten beställde den här utredningen, fördet är Försvarsmakten som tagit initiativet till utredningen, var det precisunder den period då vi såg framför oss att det skulle bli sådana här föränd-ringar. Varför är det då så viktigt? Jo, det är så viktigt eftersom den framtidförsvarsmakten, den mindre försvarsmakten, kommer att ställa ännu störrekrav på kompetens än . Det hänger samman med statsmakternas ökadekrav på bl.a. flexibilitet. För att vi ska kunna lösa de uppgifter som stats-makterna ger oss på ett flexibelt sätt med rätt kompetens för varje tillfällekommer vårt behov av kompetens att öka.Vi är inte ensamma om detta. Resten av samhället är också ute efter kom-petens. Alla raggar kompetens. För att vi ska kunna rekrytera den kompeten-sen, rätt män och rätt kvinnor för att vi ska kunna lösa statsmakternas upp-gifter, då är det avgörande för oss att inte bara så att säga bli av med de di-rekta trakasserierna. Det är ju en självklarhet. Vi måste faktiskt också bli avmed den där stämpeln av grabbighet. Lyckas vi inte bli av med den stämpelnkommer vi inte att kunna rekrytera rätt personer. Då kommer vi inte att harätt kompetens, och då kommer vi inte att kunna lösa statsmakternas uppgif-ter hur fin materiel vi än har, för att koppla till sista over-headbild.Därför är det här en ödesfråga för oss, och därför tycker vi från Försvars-makten att det känns väldigt trevligt att detta arrangerades just här ochnu i denna omstruktureringens tid. Tidningarna, som fylls av artiklar omnedläggning och elände, borde också ibland skriva något om den framtida,positiva Försvarsmakten.