bet · GN01LU14 · 2000-03-07 00:00:00 — Brottsoffers ansvar för rättegångskostnader I betänkandet behandlar utskottet regeringensproposition /2000:47 om brottsoffers ansvar förrättegångskostnader jämte tre motioner som väcktsunder den allmänna motionstiden 1999.I propositionen föreslås en begränsning avbrottsoffers skyldighet att ersätta enskadeståndsskyldigs rättegångskostnader. Förslagetinnebär att ett brottsoffer som har tillerkäntsersättning för lidande enligt 1 kap. 3 §skadeståndslagen, s.k. kränkningsersättning, somregel inte skall behöva betala denskadeståndsskyldiges rättegångskostnader även ombrottsoffret har förlorat processen. Begränsningen,som tas in i en ny paragraf i 6 kap.skadeståndslagen, föreslås också gälla när ettbrottsoffer har tillerkänts skadestånd på grund avbrott för sveda och värk, lyte eller annatstadigvarande men eller olägenheter i övrigt, om detfinns särskilda skäl för en begränsning.De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1maj 2000.Utskottet tillstyrker bifall till propositionen ochavstyrker motionerna. I proposition 1999/2000:47 föreslår regeringen() - efter hörande av Lagrådet- att antar det i propositionen framlagdaförslaget till lag om ändring i skadeståndslagen(1972:207).Lagförslaget har intagits som bilaga tillbetänkandet. 1999/2000:Ju725 av m.fl. (v)vari yrkas6. att begär att regeringen utreder vad imotionen anförts om brottsoffer ochrättegångskostnader.1999/2000:Ju730 av m.fl. (kd) variyrkas2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att lagstiftningenändras så att brottsoffret inte riskerar att behövabetala rättegångskostnader och advokatkostnader förgärningsmannen.1999/2000:Ju806 av och ()vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om attändra . Allmän bakgrundDen grundläggande regeln om skadeståndsansvar finnsi 2 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207). Dettalagrum innebär att var och en som uppsåtligen ellerav vårdslöshet (culpa) vållar person- eller sakskadaär skyldig att ersätta skadan. Regler omskadeståndets bestämmande finns i 5 kap.skadeståndslagen. Enligt 5 kap. 1 § omfattarskadeståndet till den som har tillfogats enpersonskada ersättning för dels ekonomisk skada,såsom sjukvårdskostnader och inkomstförlust, delsideell skada, dvs. sveda och värk, lyte eller annatstadigvarande men samt olägenheter i övrigt tillföljd av skadan. En särskild form av ideell skadaersätts enligt 1 kap. 3 § vid kränkning av denpersonliga integriteten genom brott mot denpersonliga friheten, annat ofredande som innefattarbrott, brytande av post- eller telehemlighet,intrång i förvar, olovlig avlyssning eller olagadiskriminering eller ärekränkning eller dylikbrottslig gärning. Gemensamt för brotten som grundarrätt till ersättning för lidande är att de innebären kränkning av den skadelidandes personligaintegritet, och syftet med regeln är att gottgöraden integritetskränkning som följer med de brott somavses med regeln. För att ersättningsgillt lidandeskall anses föreligga skall kränkningen ha varitnågorlunda allvarlig.Regler om rättegångskostnader och fördelningen avsådana kostnader finns i . I mål omskadestånd på grund av brott gäller, oavsett omhandläggningen sker enligt tvistemåls- ellerbrottmålsreglerna, bestämmelserna i 18 kap.rättegångsbalken. Enligt huvudregeln i 18 kap. 1 §skall den som vinner bifall till sin talan få sinakostnader för rättegången ersatta av motparten. Dennuvarande utformningen av regelsystemet förrättegångskostnader innebär sålunda att en personsom har utsatts för brott i vissa fall kan komma attbli skyldig att betala ersättning förrättegångskostnader till den som ärskadeståndsskyldig på grund av brottet. När det ärfråga om handläggning enligt reglerna för brottmålgäller enligt 31 kap. 11 § tredje stycket emellertidden viktiga begränsningen att det ansvar förrättegångskostnad som målsäganden kan åläggas ärbegränsat till den särskilda kostnad som orsakats avdet enskilda anspråket.Ifrågavarande spörsmål om skyldighet för brottsofferatt ersätta gärningsmannens rättegångskostnader harmot bakgrund av ett par aktuella rättsfalluppmärksammats . betänkande (SOU 1998:40)Brottsoffer - Vad har gjorts? Vad bör göras?framhålls att frågan om rättegångskostnadernasfördelning i tvistemål om skadestånd borde studeras,vilket dock inte kunde ske inom ramen förutredningens uppdrag.Mot den nu angivna bakgrunden utarbetades inomJustitiedepartementet en promemoriamed förslag till en ny bestämmelse iskadeståndslagen som innebär vissa inskränkningar ibrottsoffers ansvar för rättegångskostnader.Promemorian har efter remissbehandling lagts tillgrund för förslagen i den nu aktuella propositionen.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås nya bestämmelser i 6 kap. 5§ skadeståndslagen om begränsning av brottsoffersskyldighet att ersätta en skadeståndsskyldigsrättegångskostnader. Förslaget innebär att ettbrottsoffer som har tillerkänts ersättning förlidande enligt 1 kap. 3 § skadeståndslagen(kränkningsersättning) inte skall behöva betala denskadeståndsskyldiges rättegångskostnader även ombrottsoffret har förlorat processen. Undantagföreslås gälla om det finns särskilda skäl mot enbegränsning av kostnadsansvaret. Vissa fall där detfinns särskilda skäl för en begränsning och därersättning för sveda och värk, lyte eller annatstadigvarande men eller olägenheter i övrigt hardömts ut för skador som har orsakats av brottföreslås också omfattas av bestämmelserna.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 maj2000.MotionernaI tre motioner som har väckts förespråkas lagändringar för attbegränsa brottsoffers skyldighet såvitt avserskadeståndsskyldigas anspråk på rättegångskostnader.Ragnwi Marcelind m.fl. (kd) begär i motion Ju730ett tillkännagivande om att lagstiftningen börändras så att brottsoffret inte riskerar att behövabetala gärningsmannens rättegångskostnader (yrkande2).Även m.fl. (v) förespråkar imotion Ju725 en ändring av reglerna om brottsoffersansvar för rättegångskostnader, och enligtmotionärerna bör begära att regeringenutreder frågan (yrkande 6).Lars och (båda m) kritiserar imotion Ju806 att brottsoffer kan tvingas betalagärningsmannens rättegångskostnader och begär etttillkännagivande om behovet av ändrade lagregler påområdet.Utskottets ställningstagandeUtskottet är för sin del ense med regeringen omvikten av att rättsordningen upprätthåller ettrimligt mått av skydd för och stöd till dem somdrabbas av brott. När en person som har utsatts förbrott blir skyldig att betala ersättning förrättegångskostnader till gärningsmannen kanbetalningsskyldigheten , som regeringenpåpekar, uppfattas som en ytterligare kränkningutöver själva brottet.Mot denna bakgrund delar utskottet regeringens ochmotionärernas uppfattning om att det är berättigatatt i vissa fall inskränka brottsoffers ansvar förrättegångskostnader. Utskottet vill därför anslutasig till de i propositionen framlagda förslagen,vilka synes väl avvägda och som dessutom får ansestillgodose de motionsvis framställda önskemålen.Med det anförda tillstyrker utskottet propositionensamt avstyrker motionerna Ju725 yrkande 6, Ju730yrkande 2 och Ju806. Utskottet hemställerbeträffande brottsoffers ansvar förrättegångskostnaderatt med avslag på motionerna 1999/2000:Ju725yrkande 6, 1999/2000:Ju730 yrkande 2 och1999/2000:Ju806 antar regeringens förslag tilllag om ändring i skadeståndslagen (1972:207).Stockholm den 7 mars 2000På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), RolfÅbjörnsson (kd), (), StigRindborg (m), (), (m), (), (),(), (), TassoStafilidis (v), (), (), (), (), AnaMaria Narti (fp) och ().Propositionens lagförslagFörslag till lag om ändring i skadeståndslagen(1972:207)