bet · GN01FiU30 · 2000-05-25 00:00:00 — Utvärdering av statsskuldens upplåning och förvaltning 1994/95-1999 (skr. 1999/2000:104) I detta betänkande behandlar finansutskottet regeringens skrivelse1999/2000:104 om utvärdering av statsskuldens upplåning och förvaltning1994/95-1999.Finansutskottet gör i allt väsentligt samma bedömningar som regeringen iutvärderingen av statens upplåning och förvaltning av statsskulden underbudgetåren 1994/95-1999. Utskottet konstaterar i likhet med föregående åratt det inte är alldeles enkelt att dra entydiga slutsatser främst med hänsyntillde problem som föreligger vid en bedömning av resultatet inom upplåningenpå den inhemska nominella marknaden. Enligt utskottet kommer den nyamodell för statsskuldsförvaltningen som infördes attsuccessivt skapa bättre förutsättningar för en utvärdering av Riksgäldskonto-rets upplåning och statsskuldsförvaltningens resultat. Till detta bidrar såvälden ändrade målformuleringen som det helhetsperspektiv som präglar dennya modellen.En motion som väckts med anledning av skrivelsen avstyrks av utskottet.Företrädarna för Moderata samlingspartiet, och Folk-partiet liberalerna har lämnat en reservation.Regeringens skrivelseI skrivelse 1999/2000:104 lämnar regeringen () en ut-värdering av statsskuldens upplåning och förvaltning budgetåren 19994/95-1999.Motionen1999/2000:Fi52 av m.fl. (m) vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avvecklingav Riksgäldsspar.BakgrundNy beslutsmodellI fattade beslut (prop. 1997/98:154, bet. 1997/98:FiU29,rskr. 1997/98:253, SFS 1998:659) om en ny målformulering och besluts-struktur för statsskuldspolitiken. Enligt den nya formuleringen är målet förstatsskuldsförvaltningen att statens skuld skall förvaltas så att denlångsiktigakostnaden minimeras som risken i förvaltningen beaktas. Förvalt-ningen skall ske inom ramen för de krav som penningpolitiken var som omfattades av det nya regel-verket avseende målformulering och beslutsstruktur.Detta innebar att? Regeringen, i stället för att som tidigare enbart ange riktlinjer för om-fattningen av valutaupplåningen, angav riktlinjer för hela statsskuldenssammansättning och genomsnittliga löptid.?? ansvarar för att det övergripande målet ochriktlinjerna omsätts i riktmärken och delmål.?? ansvarar sedan för den operativa förvaltningen. ?Genom den nya ansvarsfördelningen tas de övergripande besluten om stats-skuldens sammansättning och löptid av regeringen. Därmed ligger ansvaretför övervägandena om fördelningen av den totala portföljen mellan olikaskuldslag på grundval av risker och förväntade kostnader på politisk nivå.Regeringens beslut baseras på förslag framtagna av Riksgäldskontoret.Ansvarsfördelning och beslutsordning för ett enskilt verksamhetsår kansammanfattas på följande sätt:? lämnar förslag till riktlinjer fördet kommande året till regeringen.?? Regeringen fattar beslut om riktlinjer för stats-skuldsförvaltningen för .?? Statsskulden förvaltas av i enlighet med riktlinjerna.?? lämnar till regeringen en årsre-dovisning .?? Regeringen lämnar en utvärdering i form av en skri-velse till . Genom att skrivelsen lämnas vid denna tidpunktfinns det möjlighet för regeringen att ta hänsyn till syn-punkter inför beslut om riktlinjer för . ?Regeringen fattade det första riktlinjebeslutet i enlig-het med den nya beslutsstrukturen för statsskuldsförvaltningen. Beslutetavsåg , det år som utvärderas.Principer för utvärderingI den föreliggande skrivelsen framhålls att målet för statens upplåning ochförvaltning av statsskulden är långsiktigt. Det är därför naturligt att utvärde-ringen sker i ett sådant tidsperspektiv och på ett sådant sätt att tillfälligavariationer i resultatet utjämnas. Regeringen har därför under de senaste årenfunnit det lämpligt att tillämpa femåriga utvärderingsperioder.Avgörande för vilka kostnader och risker som uppstår i förvaltningen avstatsskulden är besluten om skuldens fördelning på olika skuldslag och löpti-derna för dessa. Det innebär att kostnaderna för och risken i statsskulden imycket stor utsträckning bestäms i regeringens beslut om riktlinjer och Riks-gäldskontorets beslut om delriktmärken. Resultaten i den operativa förvalt-ningen mot delriktmärkena utgör det tydligaste måttet på förvaltningenseffektivitet, men är i sammanhanget underordnade de mer övergripandebesluten.Utskottet kommenterar utvärderingen utifrån de tre nivåerna: Regeringensbeslut om riktlinjer, beslut om riktmärkesportfölj ochRiksgäldskontorets operativa förvaltning. 1 Utvärdering av regeringens beslut om riktlinjer1.1 Regeringens beslut om riktlinjerRegeringens beslut, från , om riktlinjer för år 1999innebar i korthet att skulden i utländsk valuta skulle amorteras med ett be-lopp motsvarande , med en tillåten avvikelse uppåt ellernedåt på , och att stocken utestående reallån inte skulleminskas och inriktas på långa löptider. I övrigt skulle statens finansierings-behov täckas med nominella lån i kronor. Den genomsnittliga räntebind-ningstiden för den nominella skulden i kronor och utländsk valuta skulle vara3,. fick i sin förvaltning avvika från detta riktmärkeuppåt eller nedåt med . Slutligen fick högst av skulden förfallainom de närmaste 12 månaderna.1.2 Regeringens bedömningInför riktlinjebeslutet för saknades det tillräckligt underlag för attbesluta om en förändring av skuldandelar eller löptider. En i princip oföränd-rad statsskuldspolitik var därför befogad. Mot bakgrund av att riktlinjebe-sluten bör utvärderas i ett flerårigt perspektiv och att det nu saknas en analyav egenskaperna hos alternativa portföljer bör en djupare utvärdering avregeringens riktlinjer anstå tills blir tillgänglig för be-dömning, anför regeringen i skrivelsen.1.3 ställningstagandeUtskottet delar uppfattningen att regeringens beslut bör utvärderas direkt motmålet att minimera kostnaderna för förvaltningen av statsskulden med beak-tande av risk. Utvärderingen bör som framhålls i skrivelsen styras av prin-ciper som lagts fast i förväg. I annat fall riskerar utvärderingen att bli god-tycklig. Det går alltid att i efterhand konstruera andra riktlinjer som skullegett lägre uppmätta kostnader.En metod som redovisas i skrivelsen är att utgå från ett antal stiliserade,men tydligt differentierade skuldportföljer. En av de analyserade portföljernabör vara en status quo-portfölj som beskriver egenskaperna hos skulden iutgångsläget, dvs. beskriver portföljen under antagande om i princip oföränd-rade riktlinjer. Övervägandena för valet av portfölj bör sedan tydligt redovi-sas, särskilt i förhållande till status quo-portföljen.I enlighet med den nya ordningen ankommer det på regeringen att angeriktlinjer för skuldförvaltningen som även innefattar en riskavvägning. Enlämplig ordning kan som utskottet framhöll (bet. 1998/99:FiU26)vara att regeringen, när den fastställer riktlinjer för skuldförvaltningen inklsive riskavvägningar, belyser konsekvenserna av olika risknivåer.Utskottet delar uppfattningen att en djupare utvärdering bör anstå tills enlängre period kan överblickas för bedömning. Enligt utskottet kommer dennya modell för statsskuldsförvaltningen som infördes attsuccessivt skapa bättre förutsättningar för en utvärdering av Riksgäldskonto-rets upplåning och statsskuldsförvaltningens resultat. Till detta bidrar såvälden ändrade målformuleringen som det helhetsperspektiv som präglar dennya modellen.2 Utvärdering av beslut omriktmärkesportföljer2.1 beslutRiksgäldskontoret svarar för att verkställa beslutet inom ramen för målet förstatsskuldspolitiken och riktlinjerna från regeringen. En utvärdering av Riks-gäldskontorets förvaltning av statsskulden bör ske i två steg. Det första stegeinnebär att , baserat på regeringens riktlinjebeslutfördelar den beslutade löptiden mellan den nominella kronskulden respektivevalutaskulden.I beslut om riktmärkesportföljen för valde sty-relsen att dela upp den samlade riktmärkesportföljen i två delriktmärken, enför den nominella kronmarknaden och en för valutamarknaden. De två del-riktmärkena hade sammantaget de egenskaper som angavs i riktlinjerna, bl.a.en genomsnittlig räntebindningstid på . utnyttjadesåledes inte möjligheten att avvika från regeringens riktvärde trots att man iförslaget till regeringen föreslagit en förkortning.Motiven för att välja skilda räntebindningstider är bl.a. att upplåningen avvalutaskulden sker i flera olika valutor och att exponeringen för uppgångar iett enskilt lands räntor således är begränsad. Detta utrymme för diversifieringgör det möjligt att i högre utsträckning utnyttja det faktum att korta räntor igenomsnitt är lägre än långa. Enligt pekar detta samman-taget på att det bör finnas en skillnad mellan löptiden för nominell kronskuldoch för valutaskulden. Vidare hade det varit praktiskt svårt att med kortvarsel förkorta den faktiska kronskulden till 3,5 år.Den ena portföljen avser att spegla regeringens riktlinjebeslut för år 1999med en gemensam duration på i kron- och valutaskulderna (portföljA). Den andra riktlinjeportföljen speglar beslut att för-dela löptiden mellan två riktmärken med en duration på i valutaskul-den och på i kronskulden (portfölj B).2.2 Regeringens bedömning av beslut omriktmärkesportföljerEn jämförelse mellan portföljerna visar att beslut atttillämpa skilda löptider i skuldslagen totalt gett en något lägre kostnad(2 räntepunkter) och en lägre risk (3 räntepunkter mätt som samlad stan-dardavvikelse). Regeringen anser därför att operationali-sering av regeringens riktlinjer bidragit till att målet för statsskuldspolitikhar uppfyllts.2.3 ställningstagandeSom framgår av skrivelsen ger den valda strategin med skilda räntebind-ningstider en marginellt lägre räntekostnad och risk. Osäkerheten i beräk-ningarna är dock sådan att resultatet inte kan uppfattas som signifikant urvare sig ekonomisk eller statistisk synvinkel. Det är därför svårt att dra någrentydiga slutsatser av det kvantitativa resultatet annat än att den valda stratgin med två riktmärken inte var sämre än alternativet med gemensam ränte-bindningstid. Det finns som framhålls i skrivelsen också kvalitativa argumenttill stöd för kontorets operationalisering av riktlinjerna. De valda riktmärkesportföljerna kan därmed inte betraktas som sämre i kostnadstermer än enportfölj med samma räntebindningstid för bägge skuldslagen.3 Utvärdering av operativa förvaltning avstatsskulden3.1 Upplåning i nominella svenska kronor3.1.1 BakgrundDe av fastställda riktmärkesportföljerna blirstyrande för den operativa förvaltningen av respektive portfölj. Styrelsenfastställer även tillåtna avvikelser när det gäller löptid och valutasamman-sättning. På så sätt begränsas operativa risktagande irelation till de av styrelsen fastställda riktmärkesportföljerna.Möjligheten till avvikelse från riktmärkena syftar till att skapa incitamenttill att bedriva en aktiv förvaltning av skulden för att nå högsta möjliga mål-uppfyllelse. Genom att beräkna vad det hade kostat att låna på det sätt somanges av riktmärkesportföljerna och jämföra med den faktiska kostnaden förupplåningen får man ett mått på resultatet av kontorets operativa förvaltning.Kostnadsberäkningarna inkluderar förändringar i skuldens marknadsvärde.Resultatet för upplåningen i nominella svenska kronor uppgår till -202miljoner kronor för , vilket i stort sett kan betecknas som ett noll-resultat. Resultatet speglar i hög grad att i allt väsentligthar replikerat riktmärket . anger att ingaaktiva positioner baserade på en viss marknadstro har tagits . Detutrymme för flexibilitet i syfte att ge incitament till en aktiv förvaltning soRiksgäldskontoret tilldelats i riktlinjerna för har därmed inte utnytt-jats.Resultatet för förvaltningen av den nominella kronskulden för femårspe-rioden som helhet uppgår till sammanlagt knappt -. Ifjolårets utvärdering av konstaterades attkontoret formellt inte uppnått det kvantitativa målet att låna till lägre kostnder än riktmärket. Det konstaterades att det negativa resultatetnästan i sin helhet kan hänföras till /96.3.1.2 Regeringens bedömningRiksgäldskontoret har valt att i stort sett replikera riktmärketoch markerat att man medvetet avstått från att ta positioner baserat på någonräntetro. Det finns flera skäl för att undvika positionsta-gande baserat på en räntetro. Det kan leda till mindre stabilitet i emissionernmed sämre möjligheter för marknaden till framförhållning när det gäller attbedöma statens utbud av statsobligationer. Ett positionstagande skulle i prin-cip kunna uppfattas som ett agerande baserat på en initierad bedömning avpenningpolitiken.Regeringen avser att till beslutet om riktlinjer för statsskuldspolitiken förår 2001 återkomma med en utförligare diskussion om hur aktivt bör vara när det gäller att ta positioner i förvaltningen av den nomi-nella kronskulden.Regeringen bedömer att de marknadsvårdande åtgärderna har bidragit mer effektiv marknad och lägre lånekostnader för staten i absoluta termer.Dessa åtgärder är inte möjliga att mäta kvantitativt (även om detta voreönskvärt). Åtgärderna ger heller inte utslag i resultatet vid mätning gentemoten riktmärkesportfölj. Vid en samlad bedömning av upplåningen i nominellakronor måste dock, via en kvalitativ bedömning, de marknadsvårdande åt-gärderna vägas in och beaktas.Regeringen kan konstatera att det finns utrymme för en förbättrad svenskmarknadsstruktur för handeln i räntebärande instrument. Riksgäldskontorethar ett ansvar för statspappersmarknadens funktionssätt. Det är enligt rege-ringens uppfattning viktigt att det arbete som påbörjats för att erhålla eneffektivare marknad intensifieras och leder till ett resultat.3.1.3 ställningstagandeI skrivelsen konstateras att det i årsredovisning saknas entydlig analys av varför man valt att i stort sett exakt replikera riktmärket. ORiksgäldskontoret mer eller mindre exakt väljer att replikera riktmärket blirden nuvarande strukturen med ett delegerat riskmandat och utvärdering avdetsamma inte särskilt meningsfull. Den fråga som enligt skrivelsen bör resasär om det inte hade varit möjligt för kontoret att, åtminstone marginellt,anpassa skuldportföljen för att begränsa den skuldökning i mark-nadsvärdestermer som följde av ränteuppgången . Ränteupp-gången skedde gradvis och var knappast helt oväntad. Som framgått äremellertid frågan om i vilken utsträckning bör ta positio-ner baserat på prognoser över ränteutvecklingen varken enkel eller okontro-versiell. har särskilt angett att det inte är berett att ta sna positioner.Utskottet konstaterar att det i ett sådant läge inte blir särskilt meningsfulltatt göra en utvärdering mot riktmärket. Det är därför angeläget att en diskus-sion förs om i vilken utsträckning skall kunna ta positio-ner baserade på prognoser om ränteutvecklingen i förvaltningen av den no-minella kronskulden för att kunna förbättra resultatet. Frågan är som konsta-teras i skrivelsen varken enkel eller okontroversiell. Det är utskottets upp-fattning att frågan om hur bör agera behöver utredas när-mare. Enligt vad utskottet erfarit har fått ett sådant upp-drag som skall redovisas inför beslutet om riktlinjer för 2001.Utskottet delar regeringens uppfattning att det är viktigt att det arbete sompåbörjats för att uppnå en effektivare marknad intensifieras och leder till ettresultat.3.2 Upplåning i utländsk valuta3.2.1 BakgrundValutafördelningen och nivån på ränterisken i skulden i utländsk valutafastställs av och avspeglas i riktmärkesportföljen.Genom att styrelsen inom väl definierade gränser angett utrymme för avvi-kelser från riktmärket kan en aktiv förvaltning av valutaskulden bedrivas.Kontoret kan då, i enlighet med sin ränte- och/eller valutatro, positionera sigpå olika delmarknader genom förändringar i andelen av skulden av en vissvaluta eller genom förändringar i löptid i den faktiska valutaskulden i för-hållande till riktmärkesportföljen.Riksgäldskontorets strategi är inriktad på en aktiv förvaltning av skulden iutländsk valuta. De positioner som kontoret intar och de resultat som följerdärav kan delas in i två delar: resultat som hänför sig till positioner sombaseras på förväntad ränteutveckling och resultat som kan baseras på för-väntad valutautveckling.Under år 1999, liksom , fortsatte amorteringen av valutaskulden.Storleken på amorteringen uppgick till i enlighet medregeringens riktlinjebeslut. Amorteringen i kombination med lägre volymerförfallande lån samt uppköp av utestående lån medförde att bruttoupp-låningen i utländsk valuta minskade jämfört med år 1998.Resultatet för upplåning i utländsk valuta uppgår sammantaget till -506miljoner kronor för , vilket motsvarar av valutaskuldens ge-nomsnittliga värde under året.Resultatet för upplåning och skuldförvaltning i utländsk valuta uppgår to-talt för femårsperioden till . strate-giska räntepositionering i upplåningen av utländsk valuta har, något förenk-lat, byggt på att de långa räntorna fram till dess att euronskulle införas vid ingången av skulle konvergera mot den tyskaräntan. Nedgången blev också kraftig vilket /95-1999medförde ett positivt resultat på knappt 3,8 miljarder kronor.Positioner baserade på uppfattningar om valutakursutvecklingen har underperioden /95-1999 totalt gett ett negativt resultat på 0,2 miljarder kro-nor.Riksgäldskontoret anlitar externa förvaltare som förvaltar enmindre del, , av statsskulden. Genom att jämföra Riksgäldskontoretsresultat med de externa förvaltarnas ges kompletterande information om ivilken grad målet för upplåningen i utländsk valuta har uppnåtts och undervilket risktagande detta har skett. Antalet externa förvaltare har varieratunder åren. var de två till antalet.En sådan jämförelse visar att under utvärderingspe-rioden genomgående har presterat ett bättre resultat än de externa förval-tarnas genomsnittliga resultat (0,respektive -0,av förvaltadstatsskuld). uppvisar såväl som de externaförvaltarna ett negativt resultat, -0,respektive -0,av förvaltatbelopp.3.2.2 Regeringens bedömningRiksgäldskontoret uppvisar ett positivt resultat för förvaltningen av valuta-skulden. Även i jämförelse med de av anlitade externaförvaltarna har presterat ett bättre resultat. Resultatet haruppnåtts som risktagandet har varit lägre än för de externa förval-tarna.3.2.3 på den internationella kapitalmarknaden uppvisar ettpositivt resultat för femårsperioden på . ärdock resultatet negativt - . resultatkan jämföras med resultatet för de externa förvaltare som på uppdrag avkontoret förvaltar en mindre del av skulden. I denna jämförelse har Riks-gäldskontoret uppnått ett bättre resultat som den uppmätta riskenvarit lägre.Utskottet delar således regeringens uppfattning att sett över hela utvärde-ringsperioden har upplåning och skuldförvaltning på deninternationella kapitalmarknaden bedrivits framgångsrikt.3.3 Upplåning i realobligationer3.3.1 BakgrundRealobligationer fyller en viktig funktion i statens skuldportfölj eftersom deerbjuder möjligheter att ytterligare diversifiera statsskuldens sammansättningoch minska beroendet av olika delmarknader. Realränteobligationen gerinvesteraren ett skydd mot inflationen. Upplåningen i realobligationer börbidra till att öka trovärdigheten för prisstabilitetspolitiken.Regeringen angav i riktlinjerna för att den utestående stocken avrealränteobligationer inte skulle minska. Det långsiktiga målet är att låne-formen inte ska vara dyrare än nominell upplåning.Resultatet för realobligationsupplåningen beräknas som den hittillsvarandekostnadsskillnaden mellan upplåning i nominella och reala obligationer.Denna mäts som skillnaden mellan förväntad inflation vid upplå-ningstillfället och realiserad inflation fram till utvärderingstillfället. Detslutliga resultatet av upplåningen i realobligationer föreligger därmed inteförrän då realobligationen har förfallit.Resultatet för upplåningen i realobligationer uppgår till 1,7 miljarder kro-nor för . Resultatet för utvärderingsperioden som helhet uppgår till6,8 miljarder kronor.3.3.2 Regeringens bedömningEnligt regeringens mål för upplåningen i realobligationer skall den långsik-tigt innebära samma eller lägre kostnad än upplåning på den nominella obli-gationsmarknaden. har därmed uppnått det kvantitativamålet för upplåningen i realobligationer.Regeringen pekar på brister i realobligationsmarknadens funktionssätt ochanser det angeläget att en aktiv marknadsvård bedrivs i syfte att öka likvidi-teten och effektiviteten i andrahandsmarknaden för realobligationer.3.3.3 ställningstagandeFinansutskottet delar regeringens bedömning.3.4 Upplåning från hushållen3.4.1 BakgrundHushållsupplåningen utvärderas genom att kostnaden för upplåningen frånhushållen jämförs med motsvarande upplåning i statsskuldväxlar och nomi-nella statsobligationer. I kostnaden tas hänsyn till samtliga kostnader för-knippade med hushållsupplåningen, även administrativakostnader.Resultatet för upplåning på hushållsmarknaden uppgår till 141 miljonerkronor för . Resultatet kan nästan till sin helhet hänföras till pre-mieobligationerna, trots att dessa uppvisar något minskande volymer för år1999. har upplåningen på hushålls-marknaden inneburit en kostnadsbesparing på jämförtmed upplåning genom statsobligationer och statsskuldväxlar.3.4.2 Regeringens bedömningRiksgäldskontoret har uppnått det kvantitativa målet vad gäller det totalaresultatet för upplåningen på hushållsmarknaden.Målet om kostnadsbesparing avser även kontorets enskilda låneinstrument.Regeringen noterar att sparformen Riksgäldsspar uppvisar ett samlat negativtresultat för utvärderingsperioden. Resultatet är dock positivt för 1999.3.4.3 MotionenI motion Fi52 av m.fl. (m) framförs att det är olämpligt atten statlig myndighet agerar som en aktör på en konkurrensutsatt marknad därsyftet uttalat blir att attrahera inlåningsmedel till en kontoliknande sparformRiksgäldsspar, som visar stora likheter med t.ex. vanlig bankinlåning. Riks-gäldsspar bör sålunda inte utvecklas utan i stället avvecklas så snart sommöjligt.3.4.4 ställningstagandeUtskottet konstaterar i likhet med regeringen att har upp-nått det kvantitativa målet vad gäller det totala resultatet för upplåningen påhushållsmarknaden.Regeringens mål för hushållsupplåningen gäller dock även de enskilda låne-instrumenten. Målet har i det här avseendet inte uppnåtts eftersom Riksgälds-spar uppvisar ett samlat negativt resultat för utvärderingsperioden. Sparfor-men infördes och uppbyggnadsskedet bedöms nu ha passerats. För år1999 uppgår besparingen till vilket är en avsevärd resultat-förbättring. anser i likhet med regeringen att det är viktigt aRiksgäldskontoret fortsätter att aktivt utveckla Riksgäldsspar till en attraktisparform på den svenska sparmarknaden. Utskottet avstyrker motion Fi52(m).4 Sammanfattande bedömning av av statsskulden4.1 Regeringens bedömningMot bakgrund av vad regeringen anför i skrivelsen och med beaktande av desvårigheter som föreligger i bedömningen av resultatet för upplåningen inominella svenska kronor finner regeringen att samman-taget förvaltat statsskulden i enlighet med effektmålet för statsskuldspoliti-ken, dvs. att långsiktigt minimera kostnaden för skulden med beaktande avrisken i förvaltningen. Förvaltningen har också bedrivits inom ramen för dekrav som penningpolitiken ställer.4.2 ställningstagandeFinansutskottet gör i allt väsentligt samma bedömningar som regeringen iutvärderingen av upplåning och skuldförvaltning underbudgetåren 1994/95-1999. Utskottet konstaterar i likhet med föregående åratt det inte är alldeles enkelt att dra entydiga slutsatser främst med hänsyn tde problem som föreligger vid en bedömning av resultatet inom upplåningenpå den inhemska nominella marknaden. Enligt utskottet kommer den nyamodell för statsskuldsförvaltningen som infördes attsuccessivt skapa bättre förutsättningar för en utvärdering av Riksgäldskonto-rets upplåning och statsskuldsförvaltningens resultat. Till detta bidrar såvälden ändrade målformuleringen som det helhetsperspektiv som präglar dennya modellen.Utskottet föreslår att lägger regeringens skrivelse till handling-arna.