bet · GO01KU4 · 2000-10-26 00:00:00 — Eftersomen förändring i denna riktning inte lär kräva någonstörre ombyggnad eller installation av ny apparatur,bör åtgärden enligt motionärerna kunna genomförasinför nästa riksmöte.Tidigare behandlingUtskottet har , senast våren1998, avstyrkt motionsförslag med samma innehåll somdet nu aktuella. I ett tidigare betänkande (bet.1987/88:KU43) anförde utskottet bl.a. att enpartivis placering av ledamöterna skulle vara enmarkering av den framträdande roll som de politiskapartierna numera spelar i . Det skulleenligt utskottet troligen också ha vissa andrafördelar från kontakt- och debattsynpunkt.Emellertid fanns det enligt utskottets bedömninginte någon tillräckligt stark opinion blandledamöterna för att bryta traditionen. I ettbetänkande 1992 (bet. 1992/93:KU9) anförde utskottetbl.a. att effekterna från debatt- ochkontaktsynpunkt inte skulle bli de som avsågs i dendå aktuella motionen. Utskottet ansåg att enomdisponering av plenisalen måste ske om man villskapa en tätare atmosfär vid debatterna ochavstyrkte motionen. Utskottet vidhöll vid frågansbehandling /och 1997/98 årsriksmöten sin tidigare uppfattning(bet.1996/97:KU13, 1997/98:KU27).Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigare bedömning.Motionerna 1999/2000:K226 (m) och 2000/01:K326 (m)avstyrks.Debatterna i kammarenGällande reglerEnligt 1 kap. 7 § riksdagsordningen överläggerriksdagsstyrelsen om planeringen av riksdagsarbetetoch enligt 2 kap. 13 § skall talmannen samråda medde särskilda företrädarna för partigrupperna omuppläggningen av kammarens överläggningar. Särskiltanordnade debatter finns bl.a. i form avpartiledardebatter, allmänpolitiska debatter,aktuella debatter och information från regeringen.Enligt tilläggsbestämmelsen 2.14.1 får anförandefrån ledamot som underlåtit förhandsanmälan inteöverstiga om inte talmannen finner skälmedge . Nytt anförande från den somtidigare haft ordet vid överläggningen i viss frågafår inte överstiga två minuter.MotionernaKenneth m.fl. (v) anser i motion 2000/01:K336(delvis) att ofta spelar en underordnadroll i den framåtblickande debatten. Den tid somanvänds till allmänpolitiska debatter,frågeställande, vissa särskilda debatter och en delandra rituella debatter bör användas för attdiskutera framtidsfrågor. bör ta ledning iframtidsdebatten. Forskningsresultat bör ägnas tidoch dess konsekvenser diskuteras och sättas irelation till de samhällsproblem som bör lösas.Frågor som t.ex. genmodifierad mat, klimatproblemenoch den globala ekonomin bör få en ordentliggenomlysning i stället för att av på tretimmar i en särskild debatt. Detta kan ske genomändrade debattformer och genomförande av storforumeller seminarier med forskare,myndighetsrepresentanter, branschfolk m.fl. därsamtliga riksdagsledamöter och ministrar deltar. Dekan pågå i en eller och görastillgängliga för allmänheten genom radio-, Internet-och TV-sändningar. De kan läggas i anslutning tillvårpropositionen, då de långsiktiga frågorna ju bördiskuteras. Det behövs en ändring avriksdagsordningen så att en sådan verksamhet blirreglerad och tränger undan en del av dagensdebatter.Sten Tolgfors m.fl. (m) begär i motion 2000/01:K289att beslutar dela upp debatterna i små ochstora debatter samt att tidsbegränsa de mindre(yrkande 4). Vidare begärs att det införs en årligstörre debatt om samhällets utveckling (yrkande 8).Debatterna borde delas upp efter hur viktiga de äroch tilldelas tid och tidpunkt i enlighet med detta.Riksdagsstyrelsen eller partierna i utskottsarbetetskulle kunna komma överens om vilka av årets ärendensom kräver en större debatt och vilka som handlar ommindre, tekniska eller administrativa frågor.Riksdagen skulle kunna ha tidsbegränsningar i mindredebatter eller låta mindre debatter ske skriftligtgenom röstförklaring till protokollet (yrkande 5).Tomas och de ()framhåller i motion 2000/01:K393 att det saknasspänst i kammarens debatter om t.ex.utskottsbetänkanden. Motionärerna menar att mycketskulle vinnas om dessa debatter flyttades tillförstakammarsalen (yrkande 1). Närheten skulle öka.Motionärerna anser också att debattreglerna bör sesöver. Med nuvarande tillämpning av debattreglerna ärdebatten alltför styrd. När det väl börjar bliintressant bryts replikskiftet (yrkande 2).Tidigare behandlingVåren 1998 avstyrkte utskottet ett motionsyrkande(m) om möjligheterna att minska upprepadekammardebatter inom samma ämnesområden (bet.1997/98:K27 s. 9). Utskottet hänvisade till atttalmanskonferensen bl.a. rekommenderat att utskottenplanerar sin behandling av motionerna för helamandatperioden med fördjupad behandling av vissaämnesområden vissa år.Utskottet avstyrkte också ett yrkande (mp) om attdebatter med anledning av utskottsbetänkanden bordekunna hållas i första- eller andrakammarsalen (s.49). Utskottet hänvisade till ett ställningstagandehösten 1996 (bet. 1996/97:KU3) då utskottetkonstaterat att plenisal ofta är förstor för den aktivitet som pågår där. De tillfällendå den är fylld av ledamöter är betydligt färre ände tillfällen då den ger ett ödsligt intryck. Vid detillfällen då alla ledamöter eller näst intill allaär närvarande behövs emellertid platserna. Att varoch en har sin bestämda plats i kammaren kan ocksåha andra fördelar. Utskottet framhöll att det skulleinnebära praktiska svårigheter att flytta vissadebatter till en annan lokal än kammaren, särskiltbeträffande debatter av utskottsbetänkanden, dvs.arbetsplenum. Ett särskilt problem i dessa fall varenligt utskottet att ingen av de gamla kammarsalarnaär utrustade med voteringsanläggning. Det föreföllenligt utskottet inte ändamålsenligt att förläggajust dessa debatter till annan lokal än kammaren ochbehålla kammaren för andra ändamål, såsom förutominterpellationsdebatter och frågestunder, fåtaligatillfällen som öppningssammanträden ochallmänpolitiska debatter.Före 1981 innehöll riksdagsordningen en bestämmelsei 5 kap. 9 § om att ledamot efter ärendesavgörande fick anmäla reservation eller avgeröstförklaring. Utskottet tillstyrkte enmotion om att rätten att avge reservation ellerröstförklaring efter ett ärendes avgörande ikammaren skulle avskaffas (bet. KU1980/81:21 s. 11f.). Utskottet instämde med motionärerna sommotiverat sitt förslag med att den eller de som haren mot majoriteten avvikande mening har andramöjligheter att visa detta, t.ex. genomreservationer i utskottsbetänkandena, genomsärskilda yrkanden i kammaren eller genom inlägg ikammardebatterna. Rätten att avge röstförklaringborde enligt motionärerna också avvisas av detprincipiella skälet att det inte borde vara möjligtför en ledamot att framföra sina synpunkter ikammaren utan risk för att bli motsagd.Utskottets bedömningSärskilt anordnade debatter, dvs. debatter som intehar samband med handläggning av ärenden ellermeddelanden från regeringen, finns av olika typer,partiledardebatter, allmänpolitiska debatter,aktuella debatter, information från regeringen ochdebatter med särskilt fastställda regler.När det gäller frågan om att ge utrymme förframtidsinriktade debatter i form av längrestorforum, seminarier m.m. med deltagare som inte ärriksdagsledamöter vill utskottet hänvisa till attämnet är av sådan karaktär att det i första hand hörhemma i eller riksdagsstyrelsensarbete. Motion 2000/01:K336 delvis (v) avstyrks.När det gäller kammarens debatter vill utskottethänvisa till att riksdagsstyrelsen regelbundetskall överlägga om planeringen av riksdagsarbetetoch att talmannen skall samråda med de särskildaföreträdarna för partigrupperna om arbetet ikammaren. Något särskilt initiativ med anledning avmotion 2000/01:K289 yrkandena 4 och 8 är enligtutskottets mening inte påkallat. Utskottet anserinte heller att det finns tillräckliga skäl attåterinföra möjligheten att foga röstförklaring tillriksdagsprotokollet. De skäl som gjorde sig gällandenär möjligheten att avge röstförklaring togs bort ärenligt utskottets mening fortfarande giltiga. Motion2000/01:K289 yrkandena 4, 5 och 8 (m) avstyrks.Utskottet vidhåller också sin tidigare bedömningatt det bl.a. knappast är ändamålsenligt att flyttastörre delen av kammardebatterna till första-kammarsalen och behålla plenisalen för i huvudsakinterpellationsdebatter, frågestunder och fåtaligaandra tillfällen som öppningssammanträden ochallmänpolitiska debatter. När det gäller frågan omdebattreglerna vill utskottet hänvisa till atttidsbegränsningar, som Grundlagberedningenframhållit (prop. 1972:15 s. 238 f.), kan behövasför att inte kammardebatterna skall dras ut på ettsätt som inkräktar för mycket på annat arbete som ärangeläget för ledamöterna. Utskottet är mot dennabakgrund inte berett tillstyrka ändringar i degällande debattreglerna. Motion 2000/01:K393yrkandena 1 och 2 (m) avstyrks följaktligen.Europaparlamentarikernas deltagande iriksdagsdebatterMotionernaI motionerna 1999/2000:U505 och 2000/01:K398 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) begärs att svenskaEuropaparlamentariker ges möjlighet att delta isärskilda debatter i riksdag (yrkande 4resp. Enligt motionen måste EU-politiken förasnärmare medborgarna, och politiker i måstegöra Europapolitiken mer vardaglig. Ett steg i attöka kopplingen mellan den svenska och europeiskapolitiken vore att ge Europaparlamentarikerna etteget formaliserat och öppet forum föråterrapportering. I har deholländska Europaparlamentarikerna möjlighet attdelta i särskilda debatter i det nationellaparlamentet. Motionärerna anser att även de svenskaEuropaparlamentarikerna bör ges en sådan möjlighet iden svenska riksdagen.Tidigare riksdagsbehandlingHösten 1996 avlämnade ettbetänkande om EU-frågornas behandling i (bet. 1996/97:KU2). Under ärendets beredning hadeyttranden inhämtats från övriga utskott och . betonade (s. 32 f.)vikten av att EU-frågorna blir en naturlig del avarbetet för ledamöter och tjänstemän.Utskottet föreslog att förvaltningskontoret skulleges i uppdrag att utreda bl.a. vilka kanaler somfinns för information om beslutsfattande inom EU:sinstitutioner och hur dessa skulle kunnakompletteras. Uppdraget till förvaltningskontoretborde även avse hur förutsättningar fördirektkontakter mellan och kan skapas. Utskottet såg inteanledning av föreslå någon reglering av kontakternamed EU:s institutioner eller med de svenskaledamöterna i referensgrupp för riksdagenshantering av EU-frågor avlämnade sinslutrapport. Där framhålls (s. 84) attEuropaparlamentet och är två skildaparlament och att Europaparlamentarikerna ochriksdagsledamöterna är valda på olika mandat. Vidaresägs att det är värdefullt med goda kontakter mellande svenska Europaparlamentarikerna och riksdagensledamöter men deras olika mandat skall intesammanblandas. Europaparlamentarikerna ochriksdagsledamöterna har var sina formella arenor attverka på och någon sammanblandning bör inte ske avarenorna. I likhet med vad och KU anförttidigare bör kontakterna med Europaparlamentarikernainte formaliseras. Kontakterna bör enligtreferensgruppen främst gå igenom partierna menkontakterna mellan andra delar av ochEuropaparlamentarikerna kan utvecklas. Så kanutskotten och utnyttja de svenskaEuropaparlamentarikerna i sittinformationsinhämtande, t.ex. genom att bjuda in demtill öppna eller slutna utfrågningar.Referensgruppen anser att Europaparlamentarikernainte heller i fortsättningen skulle ha någon rättatt framträda i kammaren. Däremot finns det intehinder mot att anordna seminarier med inbjudnaEuropaparlamentariker i . I enreservation (fp) föreslås attEuropaparlamentarikerna skall ges möjlighet attdelta i särskilt anordnade EU-debatter i riksdagen.Referensgruppens rapport behandlas iRiksdagskommittén.Utskottets bedömningRiksdagskommittén behandlar frågan omEuropaparlamen-tarikernas deltagande i riksdebatter.Utskottet anser att detta arbete bör avvaktas.Motionerna 1999/2000:U505 yrkande 4 (fp) och2000/01:K398 yrkande 10 (fp) avstyrks.Den allmänna motionstiden m.m.Gällande reglerEnligt 4 kap. 3 § regeringsformen får varjeriksdagsledamot i enlighet med vad som närmare angesi riksdagsordningen väcka förslag i fråga om alltsom kan komma under prövning.Riksdagsledamot avger enligt 3 kap. 9 §riksdagsordningen förslag till genommotion. Enligt tilläggsbestämmelsen 3.9.1 avlämnasmotion genom att den ges in till kammarkansliet.Enligt 3 kap. 10 § riksdagsordningen får motionerväckas en gång i fråga om allt som kan kommaunder prövning (allmän motionstid). Denallmänna motionstiden pågår, om inte påförslag av talmannen bestämmer annat, från början avriksmöte som inleds , september elleroktober och så länge som motioner får avlämnas medanledning av budgetpropositionen. Motioner medanledning av proposition får enligt 3 kap. 11 §riksdagsordningen väckas från dendag då propositionen anmäldes i kammaren. Motion medanledning av händelse av större vikt får enligt 3kap. 15 § riksdagsordningen väckas gemensamt avminst tio ledamöter, om händelsen inte kunnatförutses eller beaktas under annan motionstid.En begränsning i utrymmet för att bifalla motionerföljer av bestämmelserna i 11 kap. 7 och 8 §§regeringsformen. I 11 kap. 7 § föreskrivs att ingenmyndighet, ej heller eller kommunsbeslutande organ får bestämma hurförvaltningsmyndighet skall i särskilt fall beslutai ärende som rör myndighetsutövning mot enskildeller mot kommun eller som rör tillämpning av lag.Enligt 11 kap. 8 § får rättskipnings- ellerförvaltningsuppgift inte fullgöras av ividare mån än som följer av grundlag ellerriksdagsordningen.Enligt riksdagsordningens tilläggsbestämmelse 3.2.1.skall budgetpropositionen avlämnas senast den 20september, eller med riksdagsval iseptember senast efter öppnandeom inte hinder möter till följd av regeringsskifte.Enligt 3 kap. 5 § riksdagsordningen bör regeringenavlämna sina propositioner på sådana tider attanhopning av arbete hos om möjligtförebyggs. Regeringen skall samråda med talmannendärom.MotionernaI en rad motioner begärs att allmänna motioner skallfå lämnas under hela arbetsåret i istället för som från början av tillså länge som motionstiden för budgetpropositionenpågår. I motionerna 1999/2000:K338 av . (c, m och mp), 1999/2000:K333 av CarinLundberg och () samt1999/2000:K287 och 2000/01:K205 av () framhålls att den nu gällande ordningen innebäratt ledamöter under andra delar av åretär fråntagna möjligheterna att genom motioner tainitiativ i politiska frågor. Det anförs attledamöterna är utlämnade att reagera på regeringenspropositioner och skrivelser. I kommun- ochlandstingsfullmäktige finns inte någon motsvarandetidsbegränsning .i motionsrätten. Den mycketbegränsade motionsrätten i sägs varaförlegad och innebära en onödig begränsning iledamöternas arbetsmöjligheter. En motionsrätt underhela året skulle ge en jämnare arbetsbelastning ochökade möjligheter för partierna och den enskildeledamoten att ta politiska initiativ. Det skullesannolikt också innebära ett totalt sett färre antalmotioner och bättre kvalitet på motionerna. Vidareframhålls att det som ombud för väljarna är viktigtatt kunna agera när en frågeställning aktualiserasoch inte behöva vänta i månader med att lägga framett förslag.Jan-Evert Rådhström och (båda m)framhåller i motionerna 1999/2000:K263 och2000/01:K222 att en fri motionstid är endemokratifråga. Om en motion kan skrivas under helariksdagsåret i aktuella och angelägna frågor bidrardetta till en aktivare förmedling av de problem ochlösningar som finns i olika regioner och förmodligentill en högre kvalitet på motionerna. Behovet av enbegränsad motionstid för att underlättaärendehanteringen i utskottskanslierna väger enligtmotionärerna inte tillräckligt tungt. Motionärernaifrågasätter om det gällande arbetssättet gynnarframförandet av åsikter och viljan till förändringaroch förbättringar. I dessa motioner framförs attmotionstiden dock bör begränsas under ordinarievalår. För att motionerna skall kunna avgöras undermandatperioden och inte vara ett instrument ivalrörelsen bör allmänna motioner under sådana årväckas senast den sista februari.Carl m.fl. (m) anser i motion 2000/01:K254att riksdagsledamöterna borde ha möjligheter attväcka motioner av allmän karaktär vid flertillfällen, förslagsvis genom en eller fler allmännamotionsperioder som inte behöver vara lika långa somden nuvarande allmänna motionsperioden. Två veckorskulle kunna läggas på året.Förslag som förs fram i samhällsdebatten och andrasammanhang skulle därigenom direkt kunna föras uppäven på agenda. Förslaget syftar till attöka möjligheterna för ledamöterna att vara receptivai sin relation till omgivningen och intenödvändigtvis till snabbare motionsbehandling.Eva Flyborg m.fl. (fp) understryker i motion1999/2000:K332 att om skall kunna hanteraaktuella händelser måste det skapas möjligheter attagera i . Ett alternativ till ständiginitiativrätt kan vara att lägga in en allmänmotionstid i kvartalet.Majléne och (båda s) framhåller i motion 2000/01:K334 att detborde vara möjligt att disponera alla partersarbetstid bättre genom att finna nya former för denenskilde riksdagsledamotens motionsrätt.Arbetsbelastningen blir mycket tung under denallmänna motionstiden och gäller attytterst få motioner bifalls. Motionärerna begär enöversyn av motionsrätten.Kenneth m.fl. (v) begär i motion 2000/01:K336(delvis) att motionsrätten begränsas genom enändring i riksdagsordningen. Vid oförändradmajoritetsställning i skall riksdagenenligt motionärerna inte behöva ta ställning tillett yrkande mer än en gång omdet inte hänt något nytt i frågan. Samma yrkande börinte kunna läggas fram mer än två gånger under enmandatperiod. Undantag måste dock finnas förföljdmotioner, och motionsrätten med anledning avhändelse av större vikt bör utvidgas.I motion 2000/01:K386 av () begärs ettnytt motionsinstitut. Motioner som väcks underallmänna motionstiden möts enligt motionären ofta avutskottsuttalanden om att det ankommer på andrainstanser att besluta i ärenden av det aktuellaslaget. Det bör därför inrättas ett motionsinstitutdär förslag i frågor där andra instanser har attbesluta kan bli föremål för prövning.Sven () vänder sig i motion 2000/01:K338mot att motioner ofta inte undertecknas personligen.Missbruket av namnteckningarna sker trots attkammarkansliet uttryckligen anvisat att originaletskall vara undertecknat av motionären/motionärerna.Ett enkelt sätt att lösa problemet vore att delegeratill en eller flera tjänstemän på ett partikansliatt kontrasignera en motion för berörda ledamötersräkning.Cristina Husmark och (båda m) begär i motion 2000/01:K322 att etttillkännagivande till regeringen om att regeringeninte skall överlämna propositioner eller skrivelser,bortsett från budgetpropositionen, under sådan tidatt tiden för väckande av följdmotioner liggersamtidigt med den allmänna motionstiden.BakgrundFörfattningsutredningen föreslog två veckors allmänmotionstid från öppnande och ensärskild motionstid efterbudgetpropositionens avlämnande (SOU1963:18 s. 70). Tiden för avlämnande avföljdmotioner föreslogs vara två veckor.Motiveringen för att motionstiden borde varabegränsad var att så tidigt som möjligtmåste kunna överblicka sitt arbetsmaterial.Grundlagberedningen avvisade tankar på om attavskaffa de tidsmässiga begränsningarna i rätten attväcka fristående motioner. Beredningen betonade attinitiativrätten för de enskilda ledamöterna var enomistlig beståndsdel i svenskt statsskick och attprinciperna om att varje ärende skulleutskottsberedas och leda till beslut i sak gav deenskilda ledamöternas motionsrätt en internationelltunik kvalitet. Ståndpunkten att motionsrätten åandra sidan måste begränsas tidsmässigt skulle sesmot bakgrunden av de betydande rättsverkningar somanhängiggörandet av en motion sålunda utlöser.Grundlagberedningen stannade vid att motioner sominte anknyter till propositioner eller särskildariksdagsinitiativ borde få väckas endast av året i samband med avlämnandet avbudgetpropositionen men beredningen hadeövervägt en allmän motionstid under hösten.Förläggningen av en allmän motionstid ansågsväsentlig för hur det årliga kommer attgestaltas. En dubblering i praktiken av den allmännamotionstiden skulle leda till en splittring avarbetsresurserna och i vissa fall rent av tilldubbelbehandling av samma fråga och motverka strävanatt få en överblick över arbetsmaterialet för enlängre tid framåt (SOU 1972:15 s. 236, 262).I samband med genomförandet av den nyabudgetprocessen flyttades denallmänna motionstiden till dåriksmötet inleds och pågår så länge motioner fåravlämnas med anledning av budgetpropositionen.Budgetpropositionen skall - bortsett från valår -avlämnas senast den 20 september.När det gäller formerna för avlämnandet av motionergällde ursprungligen att motioner avlämnades vidkammarsammanträde. Det fanns då inte behov av attmotionerna undertecknades. Någon föreskrift om huren motion skall vara uppställd finns inte. Detligger enligt Holmberg-Stjernquistsgrundlagskommentar (s. 654 f.) i sakens natur attdet måste finnas ett yrkande. Rimligt men intenödvändigt är att det finns en motivering.Motionärens (motionärernas) namn står undermotionen. Vidare sägs i kommentaren att något kravpå egenhändigt undertecknande inte finns.Konstitutionsutskottet har uttalat attkammarkansliet får ta emot motion även av annan änriksdagsledamot om det är ställt utom allt tvivelatt motionen härrör från riksdagsledamot (bet. KU1974:65 s.14).Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet har under en följd av årbehandlat motionsyrkanden om fri motionstid underhela året. Ofta har frågan tagits upp tillsammansmed motioner om begränsning av motionsrätten tillföljd av att antalet avlämnade motioner ökat.Konstitutionsutskottet tog med anledningav en motion (vpk) från allmänna motionstiden uppfrågan om fri motionsrätt under hela (bet.KU 1987/88:43 s. 21). Utskottet deladeGrundlagberedningens uppfattning att motionsrättenmåste vara tidsmässigt begränsad och avstyrktemotionsyrkandet. avstyrktes en liknandemotion med hänvisning till att arbetet med enförändring av budgetpropositionens utformning kundege anledning till en översyn också av reglerna föravgivande av motioner (bet. 1989/90:KU10 s. 6).I samband med behandlingen av ett förslagom reformering av riksdagsarbetet behandladekonstitutionsutskottet ett par motionsyrkanden omfri motionsrätt (bet. 1993/94:KU18 s. 21 f.).Utskottet som noga gick igenom användningen avmotionsinstitutet fann inte anledning att föreslånågra principiella förändringar när det gällerreglerna för väckande och beredning av motioner ochavstyrkte motionsyrkandena. avstyrkteutskottet åter några motioner om fri motionsrättunder . Utskottet ansåg att det kundefinnas skäl att överväga vissa förändringari motionsrätten. Med hänsyn tillbudgetpropositionens centrala roll i riksdagsarbetetfanns det dock anledning att avvakta utfallet av dennya ordningen innan utskottetville ta initiativ i frågan om motionsrättensutformning (bet. 1995/96:KU22 s. 7). Påföljanderiksmöte avstyrkte utskottet några motioner om frimotionstid med hänvisning till detta uttalande.Utskottet ansåg att frågan borde tas upp närerfarenheterna av den nya budgetprövningen förelåg(bet. 1996/97:KU13 s. 10). Samma ståndpunkt intogutskottet (bet. 1997/98:KU27 s. 9). Medanledning av motionsyrkanden i frågan framhöllutskottet att tillsatten kommitté, , bl.a. med uppgiftatt se över och utvärdera vissa frågor som rörriksdagens budgetprocess. I det sammanhanget kundefrågor som rör motionsrätten aktualiseras. Någotsärskilt uppdrag till kommittén behövdes enligtutskottet inte. Motionerna (m resp. v) avstyrktes(bet. 1998/99:KU20 s. 7).I samma betänkande behandlade utskottet ett parmotioner (v resp. fp) om att propositioner inteskulle få väckas så länge motioner får avlämnas medanledning av budgetpropositionen. Utskottet erinradeom att ett av syftena med budgetreformen var attriksdagen på höstarna skulle koncentrera sig på attarbeta med budgetfrågor. Utskottet instämde i vadsom sades i motionerna om att propositioner i andrafrågor som läggs fram starkt försvårade möjligheterna förledamöterna att arbeta med budgetfrågor och egnainitiativ .