bet · GN01BoU6 · 2000-02-24 00:00:00 — I detta betänkande behandlar bostadsutskottet underden allmänna motionstiden väckta motionergällande bl.a. fastighetsförvärv, expropriation,kommunala förköp och tomträtt. Också en motionavseende tomträtt som väckts tas upp till behandling.Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden.Till betänkandet har fogats sju reservationer ochfyra särskilda yttranden. 1998/99:Bo209 av m.fl. (m) vari yrkas14. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om tomträtten.1999/2000:Bo221 av m.fl. (s)vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts omförutsättningarna för fortsatt omarrondering iDalarna.1999/2000:Bo401 av () vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om jordförvärvslagen.1999/2000:Bo402 av () vari yrkasatt hos regeringen begär förslag tillskydd för ortnamn i lagstiftning rörandefastighetsbildning och fastighetsreglering.1999/2000:Bo403 av () vari yrkasatt hos regeringen begär en översyn av 5 §jordförvärvslagen om juridiska personersförvärvsprövning i syfte att förbättraförutsättningarna för en striktare tillämpning avlagen.1999/2000:Bo404 av () vari yrkasatt beslutar att tomträtter inte längreskall kunna nyupplåtas.1999/2000:Bo405 av () variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av attdet i fastighetsbildningslagen införs ett krav påhänsynstagande till kulturarvet enligtkulturminneslagen.1999/2000:Bo408 av (m) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av enöversyn av jordförvärvslagen.1999/2000:Bo410 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att inom ramen för EU-samarbetet verka för förändrade regler inom området.1999/2000:Bo413 av m.fl. (s)vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om enöversyn av lagstiftningen i syfte att undvikaproblem av det slag som beskrivits i motionen.1999/2000:Bo414 av och () vari yrkas att hos regeringen begärförslag till sådan ändring av lagstiftningen attkommunerna i sin revidering av befintliga planer ochvid ny detaljplanering ges möjlighet att avgränsaområden för åretruntboende och där införaboendeplikt.1999/2000:Bo416 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn avjordförvärvslagen.1999/2000:Bo418 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det ifastighetsbildningslagen införs ett krav på hänsyntill kulturarvet enligt kulturminneslagen.1999/2000:Bo419 av m.fl. (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om expropriation,2. att beslutar avskaffapresumtionsregeln vid expropriation i enlighet medvad som anförts i motionen,4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om tomträtten,5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om tredimensionellfastighetsindelning,9. att beslutar avskaffa den kommunalaförköpsrätten i enlighet med vad som anförts imotionen.1999/2000:MJ222 av m.fl. (c) variyrkas20. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en utredning avjordförvärvslagen.1999/2000:N279 av m.fl. (kd) variyrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av förändradjordförvärvslagstiftning för att stärka möjlighetertill boende på landsbygden.1999/2000:N388 av m.fl. (mp) variyrkas19. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts ommarklagstiftningen. FastighetsförvärvJordförvärvslagenJordförvärvslagens (1979:230) syfte var tidigare attmedverka till att jordbruket rationaliserades ocheffektiviserades. Fram till halvårsskiftet 1991gällde som huvudregel att lantbruksegendom intekunde förvärvas utan tillstånd. Förvärvsprövningenslopades därefter i stor utsträckning, men enförvärvsreglering ansågs emellertid inte helt kunnaavvaras. De nu gällande reglerna innebär enlångtgående avreglering och uppbärs huvudsakligen avregionalpolitiska motiv. Lagen ansågs ha variteffektiv när det gäller juridiska personers förvärv,förvärv i glesbygd och förvärv i särskiltägosplittrade områden. I dessa fall behölls enreglering. Kortfattat kan denna reglering beskrivasi följande ordalag.Fysiska personers förvärv prövas endast inomglesbygd eller omarronderingsområde.Inom glesbygd krävs förvärvstillstånd såvida inteförvärvaren varit bosatt i glesbygd inom denaktuella kommunen minst innan förvärveteller åtagit sig att bo på den förvärvade egendomen.I sådana fall skall i stället en anmälan omförvärvet göras. Tillstånd får vägras om egendomenbehövs för att främja sysselsättningen ellerbosättningen på orten.Inom omarronderingsområde krävs alltid tillstånd.Tillstånd får vägras om förvärvet skulle göra detsvårare att genomföra en rationalisering avägostrukturen.För juridiska personers förvärv krävs alltidtillstånd. De begränsade förutsättningarna för attge sådana personer tillstånd behandlas nedan.Staten har möjligheter att lösa in egendom omförvärvaren inte uppfyller ett åtagande att bosättasig på fastigheten. Staten är i vissa fall skyldigatt lösa in fastighet för vilken förvärvstillståndvägrats.Jordbruksverket har genomfört en utvärdering avjordförvärvslagstiftningen (rapport 1995:3). Verketanser att de ändrade förutsättningarna förjordbruket i sig inte bör föranleda några omfattandeändringar av jordförvärvslagen. Lagen hävdarfortfarande angelägna samhällsintressen. Verketanser dock att lagens effekter för sysselsättningoch bosättning varit små i förhållande till deresurser som lagtillämpningen krävt.Jordbruksverkets slutsats är att lagen börförändras. Det anses inte självklart att den börinnehålla regionalpolitiskt betingade bestämmelser,men om lagen skall ha ett sådant syfte är det enligtverket nödvändigt att skärpa bestämmelserna. Verketberör också vissa andra frågeställningar. Bl.a.anses att reglerna om juridiska personers förvärv ihuvudsak bör kvarstå oförändrade. I anledning av dengjorda utvärderingen gav regeringen den 25 januari1996 verket ett uppdrag att komplettera ochprecisera sina slutsatser. I uppdraget ingick bl.a.att verket närmare skall belysa i vad mån och påvilket sätt jordförvärvslagen kan skärpas för attmotverka att lagens regler om bosättning kringgås.Jordbruksverket har avlämnat enkompletterande rapport till regeringen i anledningav uppdraget.Enligt 5 § jordförvärvslagen får juridisk personlämnas förvärvstillstånd endast om kompensationsmarkavstås, om förvärvet medför att egendom som redantillhör förvärvaren blir mer ändamålsenlig, omegendomen är avsedd för annat ändamål än jordbrukoch skogsbruk, eller om annat särskilt skälföreligger. Enligt samma paragrafs andra stycke kantillstånd lämnas även om de nu nämndaförutsättningarna inte är uppfyllda. Avser ettförvärv huvudsakligen skogsmark och bedriverförvärvaren skogsindustriell verksamhet i vilkenegendomens virkesavkastning behövs, får tillståndlämnas under förutsättning att egendomen inte börägas eller brukas av någon annan juridisk person somredan bedriver skogsindustriell verksamhet på ortenav betydelse för sysselsättningen där.En särskild utredare (dir. 1999:40) skall utvärderavilken verkan bestämmelserna i jordförvärvslagen harnär det gäller effekterna för både fysiska ochjuridiska personers möjligheter att förvärvaskogsmark. Framför allt avser utvärderingenbestämmelserna om förvärvarens anknytning till denort där den förvärvade egendomen finns och omförvärv mellan juridiska personer. Utredaren skallvidare utröna om nuvarande regler ifastighetsbildningslagen bidragit till frånskogsvårdssynpunkt oönskade förvärv av skogsmark.Uppdraget omfattar att uppdatera och precisera defrågeställningar som redovisats av (se ovan). Dessutom omfattar det att i ett vidareperspektiv överväga och redogöra för eventuellakonsekvenser om jordförvärvslagen skulle upphävasalternativt justeras beträffande fysiska men ocksåjuridiska personers möjligheter till förvärv. Iuppdraget ingår även att utvärdera behovet avförtydliganden i lagstiftningen avseende sådanaförvärv och byten mellan juridiska personer som görsi rationaliseringssyfte och om möjligt redovisaalternativa lösningar, m.m. Utredaren skall varaklar senast den 1 juni 2000.Förslag i fyra motioner avseende jordförvärvslagentar sikte på att sambandet mellan ägandet, brukandetoch boendet i bygderna skall stärkas. Det gällermotion 1999/2000:N279 (kd) yrkande 1, Centerpartietspartimotion 1999/2000:MJ222 yrkande 20 samtmotionerna 1999/2000:Bo416 (c) och 1999/2000:N388(mp) yrkande 19. I kd-motionen poängteras särskiltatt reglerna om förvärvstillstånd skall skärpas,omfattande bl.a. att det skall bli svårare attkringgå boplikten. Motionärerna bakom c- och mp-motionerna uppmärksammar bl.a. uppköp som görs medkortsiktiga vinstintressen samt anser att denpågående översynen är för begränsad och bör ha enklarare inriktning på att stärka det nämndasambandet.Tre motioner behandlar juridiska personers rätttill förvärv. I motion 1999/2000:Bo408 (m) föreslåsatt översynen av jordförvärvslagen och desstillämpning bör avse åtgärder som syftar till attbalansera utvecklingen mot en synbarligen ökadprioritering av bolagsförvärv i attraktiva områdennära skogsindustrierna. Särskilt anges attrollfördelningen mellan myndigheterna bör gesuppmärksamhet. Förslaget i motion 1999/2000:Bo403(kd) omfattar en översyn av 5 § jordförvärvslagen omförvärvsprövningen för juridiska personer i syfteatt förbättra förutsättningarna för en striktaretillämpning av lagen. Enligt motionärerna gerkompensationsregeln och den tillämpning den fåttavseende bl.a. uppföljningen av förvärven inte denfördel för enskildas skogsinnehav som varitändamålet. Motionären bakom förslaget i motion1999/2000:Bo401 (c) yrkande 3 anser att reglerna omvillkor för juridiska personers förvärv(kompensationsregeln) bör ändras och utformas så attfamiljejordbruk ges företräde och blir dendominerande ägarkategorin.Den utredning som pågår initierades av riksdagenpå förslag av miljö- och jordbruksutskottet (bet.1998/99:MjU3). Även om detta förslag tillutvärdering tog sin utgångspunkt i frågor om förvärvav skogsfastigheter kommer den nu pågåendeutredningen att få betydelse för bedömningen avförvärvsregleringen också beträffande andra slag avlantbruksegendomar. Det saknas därför anledning förriksdagen att nu närmare i sak ta ställning till deframförda motionsförslagen.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotionerna /2000:Bo408 (m), 1999/2000:Bo403(kd), 1999/2000:N279 (kd) yrkande 1, 1999/2000:Bo401(c) yrkande 3, 1999/2000:Bo416 (c), 1999/2000: MJ222(c) yrkande 20 och 1999/2000:N388 (mp) yrkande 19 omjordförvärvslagen.Förvärv av permanentbostäder för fritidsändamålI ett par motioner uppmärksammas problemen med att ivissa områden alltfler permanenthus förvärvas förfritidsändamål och de verkningar denna utvecklingfår för bygden. Fram /2000gällde lagen (1992:1368) om tillstånd till vissaförvärv av fast egendom. Den innebar vissarestriktioner när det gällde förvärv avfritidsfastigheter. Tillståndsplikten omfattade somhuvudregel förvärvare som var bosatta utomlands ochutländska juridiska personer. I samband med Sverigesförhandlingar om medlemskap i bedömdes lagen intestå i överensstämmelse med EG-rättens regler om frirörlighet för kapital. Lagen upphävdes med anledningav att enligt anslutningsfördraget endastfick ha kvar sina restriktioner i fråga omfritidsfastigheter av , dvs. tillutgången av 1999.I motion 1999/2000:Bo410 (s) framförs attregeringen inom ramen för EU-samarbetet bör verkaför ändrade regler med målsättning att gemensammaEU-regler införs för förvärv av permanentbostäderför fritidsändamål. Motionären anser att en lösningkan vara att det skall nekas förvärvstillstånd vidköp av fastighet inom detaljplanelagt område ellermotsvarande, om fastigheten tidigare användes förpermanentboende och det finns anledning att anta attförvärvaren skall använda den enbart förfritidsboende. Enligt förslaget i motion1999/2000:Bo414 (kd) bör kommunerna vid sinrevidering av befintliga planer och vid nydetaljplanering ges möjligheter att avgränsa områdenför åretruntboende och där införa boplikt.Motionärerna är kritiska till regeringens förslag omupphävande av lag och till att någrakompenserande regler inte föreslagits i dess ställe.I motionen anges att inriktningen för framtiden börvara att utländska förvärv av fritidsfastigheterskall kunna begränsas i särskilt utsatta områden föratt de levande skärgårdssamhällena skall tryggas.Regeringen har ansett att det inte framstod somändamålsenligt att försöka få till stånd enförlängning av undantaget (prop. 1998/99:126 omupphävandet av lag). Erfarenheterna hadevisat att man inom EU ser mycket restriktivt påförsök till ensidiga undantag från centralagemenskapsrättsliga bestämmelser. Härtill kom att eneventuell förlängning av det svenska undantagetskulle förutsätta ändringar i , somefter en genomförd regeringskonferens skulle fordraratifikation av samtliga EU:s medlemsstater.Regeringen ansåg att lag inte heller bordetillämpas gentemot medborgare i länder utanför EUoch föreslog därför att lagen skulle upphävas. Någranya regler för att kompensera upphävandet av lagenborde, enligt regeringen, inte införas. Riksdagenhar beslutat i enlighet med regeringens förslag.Regeringens överväganden i den nämnda propositionenomfattade bl.a. frågan om planinstrumenten kananvändas för att reglera fritidsboendet. Regeringensade sig inte vara beredd att föreslåregler av detta slag (prop. Bl.a. redogjordesdärvid för tidigare överväganden vid vilkakonstaterats att en ordning av detta slag skullevara en omständlig och kostsam process inte minstavseende beståndet (Ds 1988:73 och 1989:78).Lagutskottet (bet. 1999/2000:LU1) anförde vid sinbehandling av regeringsförslaget i anledning avmotioner om att borde ta upp förhandlingarom ett fortsatt undantag att det inte fanns skäl förett sådant agerande, främst av den anledningen attförvärvsbegränsningarna lag i praktikentorde ha haft tämligen liten betydelse. att sådana försök bedömdes som utsiktslösa.Lagutskottet behandlade också frågan om regler somskulle kompensera den upphävda lagen. Utskotteterinrade om icke-diskrimineringsprincipen ochanförde - med hänvisning till en dom från avseende en österrikiskförvärvstillståndslag - bl.a. att även en icke-diskriminerande förvärvslagstiftning, som genomsjälva sitt syfte innebär en begränsning av de friakapitalrörelserna, måste kunna motiveras av etttillräckligt allmänintresse för att godtas av EG-domstolen.Därutöver anförde lagutskottet följande. Frågan ominförande av generella regler som kompensation för1992 års lag måste dessutom vägas mot behovet avsådana regler. Liksom regeringen kan utskottetkonstatera att lag har ett snävttillämpningsområde, varför ett upphävande av lageninte kan antas få några större effekter för densvenska fritidshusmarknaden. Även om vissa negativaeffekter inte helt kan uteslutas, torde dessaemellertid till viss del kunna avhjälpas genom annanbefintlig lagstiftning och i övrigt balanseras av depositiva effekter som utlänningars fritidsboende kanfå för . Utskottet ansåg sig inte förnärvarande vara berett att föreslå några nya reglerför att kompensera upphävandet av lag.När lag upphävdes tog regering och riksdagställning till flera frågor som gäller enbegränsande reglering av fritidsboendet. Utskottetställer sig bakom de överväganden som då gjordes ochavstyrker med hänvisning till dessa motionerna1999/2000:Bo410 (s) och 1999/2000:Bo414 (kd) i frågaom förvärv av permanentbostäder för fritidsändamål.S.k. herrelösa husI motion 1999/2000:Bo413 (s) berörs vad man iblandnågot oegentligt kallar problematiken med herrelösahus. Det gäller fastigheter som ingår i konkursbonefter juridiska personer men som konkursbona avnågon anledning inte kan realisera. Genom konkursenupphör den juridiska personen att existera och detråder en del juridiska oklarheter om denefterlämnande egendomen. Fastigheterna upplevs varaherrelösa. I vissa fall har fastigheterna intekunnat överlåtas därför att de på grund av sintidigare användning måste saneras till så högakostnader att ingen vill förvärva dem. Också andraorsaker kan ligga bakom att fastigheten saknar värdeeller t.o.m. har ett negativt värde. I motionenföreslås en översyn av lagstiftningen så att husenpå sådana fastigheter får den tillsyn och detunderhåll de behöver. Enligt motionären handlar detinte sällan om hyresfastigheter belägna i centraladelar av en kommun.Enligt vad utskottet erfarit har det tillJustitiedepartementet inkommit en del skrivelseravseende den i motionen behandladeproblemställningen som gäller orealiserbar egendomvid konkurs. Man avser att inom departementet arbetafram ett underlag för vidare ställningstaganden. Medhänsyn till detta finns inte anledning för riksdagenatt nu närmare överväga de aktualiserade frågorna.Utskottet avstyrker därför motion 1999/2000:Bo413(s) om s.k. herrelösa hus.FastighetsbildningTredimensionell fastighetsbildningFastighetsindelningen är enligt svensk rätt tvådimensionell.Fastigheterna avgränsas mot varandra genom vertikalagränser i markplanet. Fast egendom under markytanoch i luftrummet ovanför denna ingår alltså i denfastighet till vilken markytan hör.I motion 1999/2000:Bo419 (m) yrkande 5 lämnasförslag om att tredimensionell fastighetsindelningskall införas i syfte att få ett enklare ocheffektivare markutnyttjande genom att bl.a.samverkan mellan olika byggherrar underlättas.Förslaget motiveras dessutom med att det möjliggörinförandet av ägarlägenheter.Betänkandet Tredimensionell fastighetsindelning(SOU 1996:87) bereds inom . Likasåbereds där frågan om direktiv för en utredning omägarlägenheter.Med hänvisning till den nu pågående beredningen avfrågan om tredimensionell fastighetsbildningavstyrker utskottet motion 1999/2000:Bo419 (m)yrkande 5.OmarronderingI motion 1999/2000:Bo221 (s) föreslås att det statligabidraget för yttre rationalisering bör få användasockså till nya omarronderingsprojekt, vilket skulleinnebära möjligheter till en delfinansiering medmedel från EU:s strukturfond.Enligt förordningen (1978:250) om statligt stödtill jordbrukets rationalisering lämnas stöd tillvissa omarronderingsprojekt framför allt i Dalarnaslän. Stödet finansieras genom anslaget Stöd tilljordbrukets rationalisering m.m. (utg.omr. 23 anslagB2). Från anslaget görs utbetalningar endast förtidigare beslutade stödåtgärder.I sammanhanget bör uppmärksammas att enligtförordningen om avgifter vid lantmäteriförrättning(1995:1459) kan nedsättning av sådan avgift beviljasom fastighetsregistreringen effektiviseras genom enförrättning. Det finns inte medel föratt bevilja nedsättning beträffande nyaomarronderingsprojekt. Enligt en utvärdering somgjorts av () harrationaliseringen av fastighetsindelningen sådanaeffekter att det är angeläget att det finns medeltill denna, framför allt vad gäller län.Verket anger att statliga rationaliseringsmedelockså kan fungera som delfinansiering av projekt medEU-bidrag. Det kan enligt verket finnas skäl attåterkomma om nedsättningsreglernas framtidautformning. Verket har till regeringen sagt sig varaberedd att göra en sådan översyn.Enligt utskottets mening är det angeläget attomarronderingsverksamheten bedrivs fortlöpande. Detfrämsta motivet är naturligtvis att nå de positivaeffekter för enskilda och samhället som enrationalisering av fastighetsindelningen ger,särskilt vad gäller jord- och skogsbruk. Enkontinuerligt bedriven verksamhet är också enförutsättning för att lantmäteriet skall kunnabevara och utveckla sin kompetens på området.Regeringen har bl.a. genom den av Lantmäteriverketgjorda utvärderingen uppmärksammats påomarronderingens betydelse. Det kan därförförutsättas att regeringen håller sig underrättad omhur omarronderingen fortskrider och övervägerbehovet av ekonomiskt stöd och andra åtgärder. Detfinns mot denna bakgrund inte anledning förriksdagen att nu ta något initiativ i frågan. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotion /2000:Bo221 (s) om omarrondering.OrtnamnI tre motioner föreslås att det ifastighetsbildningslagen skall införas krav påhänsyn till kulturarvet vad gäller ortnamnen. Detgäller motionerna 1999/2000:Bo418 (s),1999/2000:Bo402 (c) och 1999/2000:Bo405 (c).Motionerna tar främst sikte på att förhindra attortnamn försvinner vid fastighetsreglering och attbegreppsförvirring uppstår om i vilken by enfastighet hör hemma.Det av motionärerna uppmärksammade problemet haråtminstone delvis som orsak att stämpelskatt inteutgår vid ett förvärv av en fastighet om markengenom fastighetsreglering förs över till en annanfastighet. I en av (SOU1994:90) citerad undersökning har dragits slutsatsenatt fastighetsreglering används för att undkommastämpelskatt.Både i sig och den regionalaorganisationen inom Lantmäteriet bedrivernamnvårdande verksamhet. Verket meddelarföreskrifter och råd och har bl.a. beskrivit hur denlöpande verksamheten kan bedrivas praktiskt för attvara skonsam mot ortnamnen (i . En handbok i ortnamnsfrågor är underutarbetande. Det bör uppmärksammas att vid enfastighetsreglering det är möjligt att ändra denmottagande fastighetens namn.Kulturarvsutredningen (SOU 1996:128) konstateradeatt tidigare diskussioner skärpt uppmärksamheten hosalla inblandade på namnfrågorna. Utredningen tog uppden inte ovanliga kritiken mot att namn försvinnerur fastighetsregistret. Utredningen anförde bl.a.följande synpunkter. Systemet med ett särskilt namni registret (utan registerbetydelse) som infördes1972 gör det möjligt att ändå behålla ettkulturhistoriskt värdefullt namn som identifikationpå en gård eller fastighet. Förändringar bliremellertid ofrånkomliga då registrets syfte är attregistrera den aktuella fastighetsindelningen medförändringar i form av fastighetsreglering,sammanläggningar och avstyckningar. Omfastighetsstrukturen förändras måste detta ocksåkomma att innebära förändringar i registretsortnamn, och vilka markområden namnen avser. Antaletförändringar i förhållande till hela registret ärmycket litet. betydelse i sigför bevarande av namn förefaller inte avgörande.Utredningen fann inte tillräckliga skäl för att deti fastighetsbildningslagen skulle tas in särskildaregler rörande ortnamn. Mot en reglering talade attfastighetsbildningen styrs av allmänna lämplighets-och planvillkor som inte utan risk för målkonflikterkan förenas med ett krav på att bevara ortnamn. Omen viss fastighetsindelning framstår som olämplig ärdet enligt utredningen svårt att hävda attindelningen bör behållas därför attfastighetsbeteckningen utgör ett ortnamn som måhändainte skulle användas fortsättningsvis om indelningenändras. Det sagda utesluter inte att hänsyn tas tillvilken inverkan på ortnamnen en begärdfastighetsbildning kan ha så att inte marginelleller kortsiktig nytta tillåts slå utkulturhistoriska värden. Ett uttalande som gjordes iriksdagen ansåg utredningen fortfarande hagiltighet: "Fastighetsägarens synpunkter bör dockenligt utskottets mening inte tillgodoses i stridmot ett markerat kulturhistoriskt intresse. Dettabör enligt utskottets mening gälla även vidsammanläggning" (bet. Några systematiskaproblem av detta slag som kräver ändringar iförfattningar syntes enligt utredningen inte varaaktuella för närvarande.I proposition 1998/99:114 föreslår regeringen atten bestämmelse skall införas i kulturminneslagen omatt god ortnamnssed skall iakttas vid statlig ochkommunal verksamhet. Propositionen kommer senare ivår att behandlas av kulturutskottet. Regeringen harsåvitt gäller fastighetsbildning ochfastighetsregistrering i propositionen konstateratatt fastighetsbildningsreformen inte medfört attortnamn tagits ur bruk i någon större utsträckning.I stället är det avgörande för namnens fortsatta livom fastigheterna är bebyggda och namnen redovisas påkartor.