bet · GN01JuU15 · 2000-03-23 00:00:00 — I detta ärende behandlar utskottet ett antalmotioner som väckts under den allmänna motionstidenår och som rör påföljdsfrågor. Motionernagäller bl.a. tiden i häkte mellan verkställbar domoch anstaltsplacering, behandlingen av män som harbegått vålds- eller sexualbrott, möjligheterna tillpermission under anstaltsvistelsen,frigivningsförberedelser och situationen för barnvars föräldrar är frihetsberövade.Utskottet avstyrker samtliga motioner.I ärendet föreligger 12 reservationer, varav tre(m, kd, c, fp), två (m, kd), tre (m), tre (kd) ochen (v, mp). I ärendet föreligger vidare tvåsärskilda yttranden, varav ett (m, c) och ett (v). 1999/2000:Ju504 av och () vari yrkas att hos regeringen begär enutredning om lämplighet och möjlighet att användafotbojor med G.P.S.-anslutning förövervakningsändamål inom kriminalvården.1999/2000:Ju506 av () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om statligtkostnadsansvar för personer dömda tillrättspsykiatrisk vård.1999/2000:Ju507 av och () vari yrkas att begär attregeringen återkommer med förslag som förtydligarvem som är betalningsskyldig för straffetsverkställighet genom elektronisk fotboja.1999/2000:Ju508 av m.fl. (v)vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i socialtjänstlagen som innebär attäven kriminalvården blir skyldig att göra anmälantill då en förälder blir intagen påanstalt,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om speciella åtgärderför att förbättra möjligheterna till kontakt mellanintagna och deras barn,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om utredningen medfrihetsberövade föräldrar.1999/2000:Ju509 av och () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att personer medneurologiska störningar likaväl som psykisktinstabila får genomgå ett psykiatriskt test innan dedöms,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att med terapi ochbehandling hjälpa dem att bryta en negativ trend ochi stället forma deras beteende till att bli mersamhällsanpassat och socialt.1999/2000:Ju511 av () variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att intagna skavara bättre förberedda inför frigivning.1999/2000:Ju513 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn avkostnadsfördelningen mellan stat, landsting ochkommuner för rättspsykiatrisk vård.1999/2000:Ju703 av och () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts omkvarhållande av medel som täcker kostnaderna för denavvisades hemresa.1999/2000:Ju721 av m.fl. (c, m, kd, fp, mp)vari yrkas19. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omrehabiliteringsprogram och ett nationelltvåldsbrottsprogram.1999/2000:Ju901 av m.fl. (m) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om medicinsk behandlingoch terapi för sexualbrottslingar,7. att hos regeringen begär förslag tilländring av permissionsreglerna i enlighet med vadsom anförts i motionen,8. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om vikten avfarlighetsbedömningar inom kriminalvården,10. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om attindividuella vårdplaner skall styra permissionerna,11. att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning avseende en försöksverksamhet medintensivövervakning vid permissioner och frigång,14. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omdisciplinåtgärder för livstidsdömda.1999/2000:Ju905 av m.fl. (c) variyrkas27. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att regeringentill skall återkomma med förslag tillvilka åtgärder man avser vidta för att nedbringahäktestider i väntan på anstaltsplacering,29. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om översyn avpermissionsreglerna.1999/2000:Ju906 av m.fl. (m) vari yrkas16. att hos regeringen begär förslag ny verkställighetslagstiftning i enlighet med vadsom anförts i motionen.1999/2000:Ju907 av m.fl. (kd) variyrkas22. att hos regeringen begär att fråganom föreskriven farmakologisk behandling av pedofilerutreds,30. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om tillgång tillpsykologisk expertis för föräldrar som sitter påanstalt och deras barn,31. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att starta enförsöksverksamhet för långtidsdömda med så kalladeutslussningsboende för att uppmuntra självständighetoch ansvarstagande,32. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om möjligheten attanvända elektronisk fotboja vid kortarefängelsestraff, permissioner och vidutslussningsboende.1999/2000:Ju911 av m.fl. (m) vari yrkas22. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om intagna ikriminalvård och persondatorer.1999/2000:A804 av m.fl. (kd) variyrkas26. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behandling avmisshandlande män under deras strafftid. I detta betänkande behandlar utskottet ett antalmotioner som rör påföljds-frågor. Motionerna harväckts under den allmänna motionstiden år 1999.En ny verkställighetslagI motion Ju906 (m) begärs att regeringen tarinitiativ till en ny verkställighetslag.I proposition 1997/98:95 Ändringar ikriminalvårdslagstiftningen, m.m. övervägderegeringen förslag till en nylag om verkställighet av fängelsestraff (SOU1993:76). Regeringen gjorde därvid bedömningen attdet då inte fanns anledning att lägga fram någotförslag om en ny verkställighetslag.Utskottet konstaterade vid behandlingen avpropositionen att det i och för sig fanns en delomständigheter som talade för en ny lag omverkställighet av fängelsestraff. Här tänkteutskottet bl.a. på de förändringar som hade skettnär det gäller verkställighetsinnehållet. En ny lagkrävde dock enligt utskottet en mer genomgripanderedaktionell översyn av bestämmelserna i lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL). Vidarehade kriminalvårdens verksamhet efter det attFängelseutredningens arbete avslutats genomgått enhel del förändringar, både organisatoriskt och vadgällde den närmare utformningen av verkställighetensinnehåll. Detta innebar enligt utskottetsuppfattning att ytterligare överväganden i frågankrävdes. Därtill konstaterade utskottet att någramer påtagliga tillämpningsproblem inte hade visatsig såvitt avsåg regleringen i KvaL. Utskottetdelade därför regeringens uppfattning att det justdå inte borde läggas fram något förslag om en ny lagom verkställighet. Utskottet var inte heller berettatt förorda att ett ytterligare utredningsarbetesattes i gång (bet. 1997/98:JuU19 s. 7).När utskottet senast behandlade denna fråga undervåren 1999 (bet. 1998/99:JuU27 s. 4) noteradeutskottet att regeringen hade för avsikt att på nyttöverväga frågan om en ny verkställighetslag.Utskottet ansåg mot den bakgrunden att det saknadesanledning för att vidta några åtgärder ifrågan.Enligt vad utskottet har inhämtat frånJustitiedepartementet kommer frågan om en nyverkställighetslag att övervägas i samband med atten systematisk och redaktionell översyn av KvaLgörs. Arbetet härmed kommer att inledas underinnevarande år.Som utskottet tidigare anfört finns det en delomständigheter som talar för en ny lag omverkställighet av fängelsestraff. Frågan om en nyverkställighetslag kommer emellertid att övervägas isamband med den översyn av KvaL som skall inledasunder året. Detta arbete bör enligt utskottet inteföregripas. Motion Ju906 avstyrks i nu behandladdel.Fängelsedömda på häkteI motion Ju905 (c) begärs förslag till åtgärder föratt nedbringa tiden i häkte mellan verkställbar domoch anstaltsplacering.Av 11 § lagen (1974:202) om beräkning av strafftidm.m. följer att den som skall förpassas undergå påföljd får, ianslutning härtill, tillfälligt förvaras i allmänthäkte eller polisarrest i avvaktan på beslut omanstaltsplacering eller om det behövs med hänsyntill transportförhållandena. I förarbetena tillbestämmelsen uttalas att en sådan förvaring inte börpågå längre än någon eller (prop.1974:20 s. 77).Justitieombudsmannen () har vid flera tillfällenprövat klagomål rörande långa väntetider i häkte iavvaktan på anstaltsplacering (se t.ex. beslut den28 , dnr 418-1988 och beslut den 22februari 1991, dnr 3002-1990). JO har därviduttryckt kritik över att väntetiderna i vissa fallvarit för långa, och uttalat bl.a. följande. Detvore inte rimligt att bortse från attbeläggningsförhållandena inom kriminalvården kanlägga hinder i vägen för en omedelbar förpassning.Om inte förpassning kan ske tämligen tillavsedd kriminalvårdsanstalt bör den dömde docköverföras till annan anstalt, vilken som helst därplats kan erbjudas och som i övrigt kan komma ifråga.Kriminalvårdsstyrelsen har i yttrande till JOanfört att den tolkat gällande bestämmelser på såsätt att vistelse som här avses inte bör överstigaen vecka. Om "rätt" plats inte finns tillgängliginom skall tillfällig placering påannan anstalt anvisas (se beslut den 22 februari1991, dnr 3002-1990).Under år 1998 ökade andelen intagna i häkte medverkställbar dom som väntade på anstaltsplats tillomkring , vilket i medeltal motsvarar 135 fall.Även väntetiden ökade. redovisadesett fortsatt högt antal personer som väntade påanstaltsplacering, nämligen 151. En viss förbättringhade dock skett, till följd av att väntetidenminskat (prop. 1999/2000:1 utg.omr. 4 avsnitt7.3.3).Orsaken till ökningen av fängelsedömda på häktenasom väntar på anstaltsplacering, de s.k.verkställighetsfallen, är framför allt svårigheternaatt placera ut dömda i anstaltsorganisationen. Avbudgetpropositionen för framgår att olikaåtgärder har vidtagits för att häktade medverkställbar dom skall kunna placeras ut på anstaltsnabbare och för att väntetiderna skall kunnakortas. Bland annat har underhösten 1998 begränsat de lokala myndigheternasmöjligheter att tillfälligt stänga anstalts- ochhäktesplatser, arbetat för att fåplatsplaneringssystemet att fungeratillfredsställande och öppnat anstaltsplatser somlegat i "malpåse". Ett arbete pågår också för att seöver indelningen i säkerhetsklasser ochdifferentiering av intagna (prop. 1999/2000:1utg.omr. 4 avsnitt 7.3.3).Regeringen framhöll i budgetpropositionen attsituationen med ett ökat antal fängelsedömda påhäktena som väntar på anstaltsplats inte äracceptabel. Enligt regeringen är det väsentligt attkriminalvården ser till att dömda till fängelse inteverkställer sitt straff i häkte utan placeras på enanstalt. Detta är av vikt för att tillgodose dendömdes behov av arbete, utbildning och särskildbehandling (utg.omr. 4 avsnitt 7.3.8).Av verksamhetsstatistikframgår att antalet fängelsedömda i häkte somväntade på plats uppgick till124. Av dessa hade 55 personer väntat mer än sjudagar.Justitieministern uppgav i ett interpellationssvarden att målsättningen är att ingenfängelsedömd skall förvaras i häkte längre än sjudagar efter det att en dom blivit verkställbar, menatt denna målsättning inte alltid kunnat uppnås. Honupplyste därvid att ärmedveten om problemet och arbetar med olika åtgärderför att lösa detta, och att hon noga kommer attfölja arbete (Riksdagenssnabbprotokoll 1999/2000:60).Kriminalvårdsstyrelsen utredde under hösten 1999problemet och vidtog olika åtgärder för att minskatiderna i häkte. har vidarebegärt en anslagshöjning för att kunna utöka antaletanstaltsplatser med omkring 100. Ambitionen är attantalet verkställighetsfall skall sjunka till imedeltal 100 och till i medeltal 80under (kriminalvårdens budgetunderlag för år2001).Enligt vad utskottet har inhämtat harKriminalvårdsstyrelsen också, för att minska antaletverkställighetsfall, fattat ett principbeslut om enny anstaltsindelning som skall vara klar /2001.Enligt utskottets mening måste strävan alltid varaatt göra tiden på häkte i avvaktan påanstaltsplacering så kort som möjligt. De senasteårens utveckling måste alltså betraktas som mycketnegativ, och utskottet ser med tillfredsställelse påde åtgärder som vidtas för att förkortaväntetiderna. Någon anledning för att nuvidta några åtgärder i frågan finns emellertid inte.Motion Ju905 avstyrks i denna del.VerkställighetsinnehålletI motion Ju721 (c, m, kd, fp, mp) framhållermotionärerna bl.a. att kartläggningen avkriminalvårdens behandlingsinsatser måsteprioriteras. I motionerna Ju901 (m), Ju907 (kd) ochA804 (kd) framställs önskemål om medicinskbehandling, s.k. kemisk kastrering, och terapi förpersoner som har gjort sig skyldiga tillsexualbrott, bl.a. pedofiler.En intagen skall enligt 10 § KvaL ges möjlighettill lämplig sysselsättning som främjar utsikternaför honom att efter frigivningen inordna sig isamhället, t.ex. särskilt anordnad verksamhet somsyftar till att motverka brott. En intagen som harbehov av medicinskpsykologisk eller någon annansärskild behandling skall också beredas sådan, omdet kan ske med hänsyn till anstaltstidens längd ochden intagnes förutsättningar.Enligt 12 § KvaL är en intagen normalt skyldig attdelta i den verksamhet och ha den sysselsättning somanvisas honom. Att delta i anvisad programverksamhetär således obligatoriskt. Medicinsk behandling kandäremot endast ges på frivillig grund.Regeringen har tagit vissa initiativ i frågan ombehandling av män som har dömts för vålds- ochsexualbrott mot kvinnor. Bland annat har regeringengivit i uppdrag att, i samrådmed , kartlägga vilka metoder somanvänds för behandling av män som har dömts förvåldsbrott mot kvinnor och att överväga behoven aven utbyggnad av behandlingen för dessa män.Därutöver har regeringen avsatt 2 miljoner kronorför en utvärdering av i vilken utsträckningbefintliga behandlingsmetoder för män som har begåttvålds- och sexualbrott mot kvinnor är lämpliga ochverksamma (se bet. 1997/98:JuU13 s. 45 f).Kriminalvårdsstyrelsen återrapporterade uppdragettill regeringen i februari månad 1999.Kartläggningen av vilka program som används förbehandling av män som har dömts för våldsbrott motkvinnor visar att sådana bedrivs vid sjufrivårdsenheter och fem kriminalvårdsanstalter.Programmen genomförs huvudsakligen i samtalsform igrupp och ofta i samarbete med polis ochsocialtjänst. Problematiken tas även upp i sex- ochsamlevnadskurser eller i gruppsamtal om relationer,vid anstalter som har allmänna våldsbrottsprogram.Kartläggningen skall användas vid den nämndautvärderingen av befintliga behandlingsmetoder.Det kan i sammanhanget även nämnas attkriminalvården arbetar för att utveckla insatsernaför män som dömts för vålds- eller sexualbrott motkvinnor. För placering av sexualbrottsdömda finnsett begränsat antal anstalter med särskildaresurser. Målsättningen är att allasexualbrottsdömda skall delta i brottsrelateradeprogram som är direkt utformade för dem. Enförsöksverksamhet pågår för sexualbrottsdömda påanstalt med ett risk- och behovsinstrument (SVR-20).Instrumentet är ett hjälpmedel för att bedömariskfaktorer för återfall i likartade brott i syfteatt möta den intagnes behov av insatser, särskiltmed avseende på psykoterapeutisk behandling. Ettliknande bedömningsinstrument () används påförsök för att utveckla insatserna för dem som hardömts för misshandel av sin partner eller före dettapartner. Dessutom har myndigheterna inomrättsväsendet fått ett gemensamt uppdrag inomområdet våld mot kvinnor. Uppdraget innebär bl.a.att riktlinjer skall utarbetas för respektiveverksamhet och att personalen skall fortbildas(kriminalvårdens budgetunderlag för s. 22och för s. 26).Utskottet har tidigare haftatt ta ställning till motionsyrkanden med liknandeinnehåll som de nu aktuella, senast år1999 (bet. 1998/99:JuU27 s. 6 f). Utskottethänvisade då till det arbete som pågår inomRegeringskansliet med att göra en utvärdering av ivilken utsträckning befintliga behandlingsmetoderför män som har begått vålds- eller sexualbrott motkvinnor är lämpliga och verksamma. Utskottet ansågatt utvärderingen borde avvaktas och avstyrktemotionsyrkandena.Enligt vad utskottet har inhämtat frånRegeringskansliet pågår alltjämt beredningen avunder vilka former utvärderingen skall ske och hurde avsatta medlen skall användas. Regeringskanslietavvaktar härvid en studie av kriminalvårdensinsatser för sexualbrottsdömda som KarolinskaInstitutet (KI) fått i uppdrag avKriminalvårdsstyrelsen att utföra.Den studie som KI genomför kommer att redovisastill . Detövergripande syftet med projektet är att undersökaförutsättningarna för en effektstudie avbehandlingsinsatser och utfall för denna målgrupp(kriminalvårdens årsredovisning för s. 31).Enligt utskottet är det av största vikt att män somhar begått vålds- eller sexualbrott erhåller adekvatbehandling i syfte att minimera risken för att deåterfaller i sådan brottslighet. Det är därförpositivt att en kartläggning har skett av debehandlingsinsatser som görs för män som har begåttvåldsbrott och att regeringen har tagit initiativtill en utvärdering av i vilken utsträckningbefintliga behandlingsmetoder för män som har begåttvålds- eller sexualbrott mot kvinnor är lämpliga ochverksamma. Resultaten av det inledda arbetet börenligt utskottet avvaktas. Utskottet avstyrkermotionerna Ju721, Ju901, Ju907 och A804 i nubehandlade delar.I motion Ju901 (m) efterlyses regler som gör detmöjligt att vidta disci-plinåtgärder gentemotlivstidsdömda.Tidigare fanns det i 47-49 §§ KvaL bestämmelser omdisciplinär bestraffning av intagna ikriminalvårdsanstalt dels genom tidstillägg, delsgenom varning. I samband med att bestämmelserna omvillkorlig frigivning ändrades togsmöjligheten till tidstillägg bort. I ställetinfördes nya bestämmelser om möjligheten attsenarelägga den villkorliga frigivningen i 26 kap. 7§ . Enligt dessa får tidpunkten förvillkorlig frigivning senareläggas med högst 15dagar varje gång den dömde i väsentlig grad brytermot vad som gäller för verkställighet i anstalt(prop. 1997/98:96, bet. JuU21, rskr. 275).Reglerna om senareläggning av villkorlig frigivninginnebär att de livstidsdömda som fått sitt strafftidsbestämt kan få sin frigivning framflyttad. Förövriga livstidsdömda innebär reglerna ingen ändring.Frågan om disciplinär bestraffning av långtidsdömdatogs upp av i betänkandetVerkställighet av fängelsestraff (SOU 1993:76 s. Utredningen ansåg bl.a. att det förelåg ettbehov av ytterligare sanktionsregler, ochutredningen föreslog därför att det skulle varamöjligt att göra avdrag på den ersättning som utgårtill en intagen för deltagande i anvisad verksamhetsamt att besluta om ensamvistelse i den intagnesbostadsrum. förslag avseendedet disciplinära sanktionssystemet har inte letttill lagstiftning.Regeringen anförde i proposition 1997/98:95 attfrågan om det disciplinära sanktionssystemet bordetas upp i samband med utformandet av en nyverkställighetslag.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkandenrörande disciplinåtgärder vid olika tillfällen,bl.a. i betänkandet 1997/98:JuU19. Utskottethänvisade då till de nya bestämmelserna omsenareläggning av den villkorliga frigivningen.Utskottet utgick härvid från att misskötsamhet frånden intagnes sida under verkställigheten men innanstraffet blivit tidsbestämt - i enlighet meddittillsvarande praxis - beaktades vid prövningen avom livstidsstraffet genom nåd borde omvandlas tillett tidsbestämt straff. Något initiativ frånriksdagen var enligt utskottets mening inte påkallat(s. 19 f). Utskottet uttalade sig senast i fråganunder det förra . Utskottet såg då intenågot skäl att uttala en annan uppfattning (bet.1998/99:JuU27 s. 7 f).Utskottet vidhåller alltjämt sina tidigareuttalanden i denna fråga. Motion Ju901 avstyrks idenna del.PermissionI motion Ju905 (c) begärs en översyn avpermissionsbestämmelserna. I motion Ju901 (m)framhålls att permissioner bör beviljas restriktivtdå allmänhetens skyddsintresse måste anses vara detprimära. Motionärerna anser att kriminalvården idetta syfte måste bli bättre på att görafarlighetsbedömningar samt att kriminalvården istörre utsträckning bör lägga de intagnasindividuella vårdplaner till grund för beslut om ivilken utsträckning permission bör beviljas.För att underlätta anpassningen i samhället kan enintagen enligt 32 § första stycket KvaL beviljastillstånd att lämna anstalten (normalpermission), om det inte finns påtaglig faraför fortsatt brottslig verksamhet eller avsevärdfara för annat missbruk. Vid denna bedömning skallsärskilt beaktas om den intagne nyttjat ellerförfarit olagligt med narkotika inom anstalten ellerutan giltigt skäl vägrat att lämna urinprov.Permission får enligt 32 § andra stycket ocksåbeviljas om någon annan särskild anledningföreligger (särskild permission).För permission får ställas de villkor som anseserforderliga beträffande vistelseort,anmälningsskyldighet eller annat. Om noggranntillsyn behövs kan det föreskrivas att den intagneunder permissionen skall stå under bevakning.I fråga om permissioner gäller dessutom vissakvalifikationstider. Sålunda bör enligt 12 § förstastycket förordningen (1974:248) om kriminalvård ianstalt (KvaF) den som dömts till minst två årsfängelse inte utan särskilda skäl beviljaspermission innan han har avtjänat avstraffet. Bestämmelserna kompletteras avKriminalvårdsstyrelsens föreskrifter och allmännaråd om permissioner (KVVFS 1998:9). Av 5 § iföreskrifterna följer att normalpermission skallföregås av en individuellt bestämdkvalifikationstid. Vidare följer av de tillpermissionsföreskrifterna anslutande allmänna rådenatt minimitiderna inte utgör någon utfästelse ompermission . En intagen börsålunda inte ges normalpermission omhan tidigare avtjänat längre fängelsestraff, vidflera tillfällen återfallit i brott som lett tillfängelse, begått brott under verkställighet avstraff, misskött tidigare permissioner eller om hanspersonliga förhållanden är sådana attkvalifikationstiden bör förlängas.Utskottet har vid ett flertal tillfällen tagitställning till motionsyrkanden liknande de som äraktuella, senast (bet.1998/99:JuU27 s. 13 f). Utskottet vidhöll då sinatidigare uttalanden. Dessa gick bl.a. ut på attmöjligheterna till permission är ett viktigt led iden intagnes återanpassning i samhället och att deregler som finns på området uttrycker en lämpligavvägning mellan de intressen som bör beaktas. Vadgäller den rent konkreta tillämpningen avföreskrifterna har utskottet ansett att statistikenavseende misskötta permissioner inte gärna kantolkas på annat sätt än att reglerna tillämpats påett väl avvägt sätt och att man kommit till rättamed många av de problem som tidigare förknippats medpermissionerna. Utskottet har mot den bakgrundeninte sett något behov av att ytterligare strama upppermissionsreglerna, t.ex. med föreskrifter omelektronisk övervakning.Riksrevisionsverket har på regeringens uppdraggranskat kriminalvården och hur den utnyttjar sinaresurser. Uppdraget redovisades i rapportenEffektivare kriminalvård - En hindersanalys, RRV1999:27. fann vid sin granskningbrister i bl.a. styrningen. Verket riktade ocksåkritik mot den uppföljning som sker.Med anledning av kritik ochatt en av de misstänkta för de s.k. Malexandermordenvar på permission när brotten begicks beordradegeneraldirektören för i enskrivelse samtliga myndighetscheferatt förvissa sig om att man hadeerforderlig kontroll över långtidsdömdasutevistelser. Vidare tillsattes en arbetsgrupp inomkriminalvården för att se över den praktiskatillämpningen av gällande regler för utevistelseroch, i mån av behov, föreslå erforderligaförändringar i regelverket.