bet · GN01LU13 · 2000-03-07 00:00:00 — Detsamma tordevara fallet om anmälan görs till ett spärregister, eftersom anmälan då integörs till en personuppgiftsansvarig.Det anförda leder utskottet fram till slutsatsen att det i svensklagstiftning -för att på ett korrekt sätt skall genomförateledataskyddsdirektivet och distansavtalsdirektivet i berörda delar -krävs andra bestämmelser utöver vad som föreskrivs i 11 §personuppgiftslagen och vad som följer av det i propositionen framlagdaförslaget till 13 a § första stycket marknadsförings-lagen.En helt annan sak är, som också Lagrådet påpekat, att överträdelser av denföreslagna bestämmelsen i marknadsföringslagen även kan komma att inne-fatta överträdelse av bestämmelserna i personuppgiftslagen. Samtidigtskiljer sig sanktionsmöjligheterna för överträdelser av de olika lagarna bl.a. genom att någon ersättning för kränkning inte är föreskriven föröverträdelse av marknadsföringslagen. Om det i en annan lag eller i enförordning finns bestämmelser som avviker från personuppgiftsupplagengäller emellertid enligt 2 § personuppgiftslagen den avvikande lagen. I denmån marknadsfö-ringslagens bestämmelser om skadestånd kolliderar medpersonuppgiftsla-gens bestämmelser om skadestånd skall alltså den förralagens bestämmelser tillämpas. Enligt vad som redovisats i det föregåendeföreslår regeringen inte att det skall införas bestämmelser omkränkningsersättning i marknadsfö-ringslagen. Den omständigheten att detvid tillämpningen av marknadsfö-ringslagens skadeståndsbestämmelser kanuppkomma situationer där kränk-ningsersättning inte får dömas ut, trots attsådan ersättning vid tillämpningen av personuppgiftslagen hade kunnat kommai fråga, utgör emellertid, enligt utskottets mening, inte skäl att yrkande1 i motion L15 skall föranleda någon vidare åtgärd.Från utskottets sida finns inga erinringar mot regeringens förslag såvittgäller adresserad och oadresserad direktreklam. Utskottet delar regeringensbe-dömning att det saknas anledning att frångå den praxis som har utbildatsi fråga om sådan reklam, vilken beträffande båda marknadsföringsmetodernauppfyller kravet på en opt-out-lösning enligt distansavtalsdirektivet.När det sedan gäller valet mellan opt-in och opt-out för reklam på telefon,via textmeddelande på mobiltelefon och via elektronisk post kan vissa skälanföras till stöd för den mening som förespråkas i motion L14. Som motionä-rerna anför kan det från konsumentens synvinkel hävdas att det inte förelig-ger någon avgörande skillnad mellan å ena sidan marknadsföring via telefaxoch automatiskt uppringningssystem och å andra sidan marknadsföring viatelefon, mobiltelefon och elektronisk post när det gäller integritets- ochkost-nadsaspekter. Därtill kommer, som också påpekas i motionen, att använd-ningen av telefax och automtatiska uppringningssystem har minskat undersenare tid och att en opt-in-lösning skulle innebära en enhetlig reglering,vilket skulle kunna vara till fördel både för konsumenter och näringsidkare.Det finns emellertid skäl också för den lösning som regeringen förordat.Vad först gäller telefonreklam konstaterar utskottet, i likhet medregeringen, att det genom spärregister, till vilket konsumenten kan meddelaatt han eller hon inte önskar någon reklam eller endast viss reklam, finnsgoda förutsätt-ningar att få fram ett minst lika välfungerande system somnu finns i fråga om tryckt direktadresserad reklam. När det sedan gällerobeställd reklam som sänds via elektronisk post måste, som regeringen ocksågjort, beaktas att den nuvarande internationella prägeln på reklameninnebär att ett nationellt krav på förhandsgodkännande skulle bliverkningslöst. En viktig utgångspunkt i sammanhanget är också attkonsumentproblemen med obeställd e-post-reklam, såvitt utskottet har sigbekant, knappast kan anses så påtagliga att dessa kan utgöra skäl attförorda så pass långtgående lagstiftningsåtgärder som en out-in-lösningskulle innebära. Det kan således, som regeringen också framhåller, inte medfog göras gällande att det förelig-ger en situation medklara, visade problem eller en situation då allvarliga problem kan förutsesoch lagstiftning bör genomföras närmast i preventivt syfte. Härtill kommeratt det kan finnas ett värde i att ytterligare följa dels denkommersiella och tekniska utvecklingen, dels lagstiftningen i övriga Europanär det gäller obeställd e-postreklam innan man slutligt avgör frågan ommer betydande ingrepp behöver göras i den svenska lagstiftningen.Vid en samlad bedömning har utskottet, i likhet med regeringen, funnit attövervägande skäl talar för en opt-out-lösning också vadgäller telefonreklam och reklam via elektronisk post. Som framgått ovaninnebär ställningstagandet att frågan inte en gång för alla behöver varaavgjord.Vad särskilt gäller reklam via elektronisk post vill utskottet understrykanödvändigheten av att den nu valda lösningen kombineras med ettfunktionellt nationellt spärregister som på ett enkelt och effektivt sättgör det möjligt att avstå från att ta emot fortsatt sådan reklam. Somanförs i proposi-tionen skulle en opt-out-lösning utan spärregister ipraktiken innebära att frågan lämnas oreglerad och inte vara förenlig meden aktiv konsumentpoli-tik. Utskottet förutsätter att regeringen ser tillatt utredningsarbetet inom bedrivs skyndsamt och att ettkonkret förslag till nationellt spärregister kan redovisas för riksdagensenast . Det är vidare, enligt utskottets mening,angeläget att regeringen i det fortsatta utredningsarbetet särskiltuppmärksammar möjligheterna att på ett interna-tionellt plan utformaspärregister som gör det möjligt för svenska konsu-menter att avstå ävenfrån sådan obeställd reklam via elektronisk post som riktas mot svenskakonsumenter från företag och näringsidkare utanför Sve-rige.Det anförda innebär sammanfattningsvis att utskottet tillstyrker bifalltill propositionen i nu aktuell del och avstyrker bifall till motion L14.Mot denna bakgrund saknas skäl för att nu ta initiativ tillytterli-gare utredningsarbete på området, varför motionerna L16 och L705bör lämnas utan bifall.Utöver vad som ovan anförts föranleder de i propositionen framlagda för-slagen inte några uttalanden från utskottets sida.När det sedan gäller frågan om avvecklande av statens personadressregister,som tas upp i motion L15 yrkande 2, erinrar utskottet om att liknande yrkan-den har avslagits av . Senast behandlades frågan våren1998 i samband med tillkomsten av lagen (1998:527) om det statliga person-adressregistret. fann därvid i sitt av riksdagengodkän-da betänkande 1997/98:KU31 att registret fyller en viktigsamhällsfunktion och att det är förenligt med datadirektivet.Lagutskottet har från sina utgångspunkter inte någon annan uppfattning ochkonstaterar mot bakgrund av den lösning som valts i förevarande lag-stiftningsärende i fråga om direktadresserad reklam att kom-mer att ha en fortsatt viktig samhällsfunktion.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L15 yrkande 2.Annan reklamI detta avsnitt behandlar utskottet nio motionsyrkanden från den allmännamotionstiden i vilka begärs åtgärder från sida i skildamarknadsrättsliga frågor med anknytning till marknadsföringslagen.Ett motionsyrkande rör marknadsföringslagens tillämpningsområde. Enligt 2 §marknadsföringslagen (1995:450) är lagen tillämplig då näringsidkaremarknadsför eller själva efterfrågar produkter i sin näringsverksamhet.Ingri-panden med stöd av marknadsföringslagen kan således endast ske motfram-ställningar som är av rent kommersiell natur och har rent ekonomiskaför-hållanden till föremål.Yvonne Ruwaida m.fl. (mp) är i motion L714 kritisk mot att marknadsfö-ringslagen inte medger ingripanden mot branschorganisationer som formelltsett inte är näringsidkare men som likväl driver säljfrämjande kampanjer.Motionärerna begär ett tillkännagivande som går ut på att marknadsförings-lagen bör ändras på så sätt att lagen även blir tillämplig påintresseorganisa-tioner som marknadsför produkter (yrkande 17).Motionsyrkanden med motsvarande innebörd har avstyrkts av utskottet ti-digare, i betänkande 1998/99:LU10. Utskottet har därvidhänvisat till att intresseorganisationer, enligt tryckfrihetsförordningenoch yttrandefrihetsgrundlagen, har en grundlagsskyddad rätt att ägna sig åtopini-onsbildande verksamhet och inte funnit skäl för att förorda en ändradlag-stiftning.Utskottet har alltjämt samma inställning och avstyrker bifall till motionL714 yrkande 17.Därmed övergår utskottet till att behandla några motionsyrkanden vari mo-tionärerna aktualiserar en annan fråga med anknytning till den tryck- ochyttrandefrihetsrättsliga lagstiftningen, nämligen könsdiskriminerandereklam.Yvonne Ruwaida m.fl. (mp) begär i motion L714 ett tillkännagivande som gårut på att regeringen bör återkomma till med ett lagför-slag som innebär förbud mot könsdiskriminerande reklam (yrkande 14).I motion Kr233 av m.fl. (mp) begärs ett tillkännagivande om attregeringen bör dels verka kraftfullt inom EU för ett gemensamt förbud motkönsdiskriminerande reklam, dels lägga fram ett lagförslag som innebärförbud mot könsdiskriminerande reklam i (yrkande 4).Lena Ek m.fl. (c, m, kd, fp, mp) anför i motion Ju721 att samhället måstereagera starkare mot reklam som är kränkande, nedvärderande och som för-medlar en oacceptabel kvinnosyn och att regeringen bör granska tillämp-ningen av det förbud mot könsdiskriminerande reklam som infördes i år1978. I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet härmed (yrkande 8).Ewa () anser i motion Kr232 att reklamens föråldrade och för-enklade könsroller cementerar gamla kulturmönster, vilket spär på denbacklash som jämställdhetsarbetet råkat ut för inom vissa områden undersenare år. Motionärerna begär ett tillkännagivande om att regeringen skallta initiativ till självsanering inom reklambranschen (yrkande 7).Inför ställningstagandet till ifrågavarande spörsmål vill utskottet förstpå-minna om att frågor om lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam harbehandlats av utskottet vid ett flertal tillfällen under de senastedecennierna (se bl.a. bet. 1994/95:LU16, 1995/96:LU26, 1996/97:LU13och 1997/98: LU21). Vad som därvid har diskuterats har gällt dels om sådanaregler över huvud taget behövs, dels om en sådan lagstiftning krävergrundlagsändringar. De som har motsatt sig lagstiftning har bl.a. gjortgällande att de egenåtgär-der som bedrivs inom näringslivet är merverkningsfulla än vad som kan åstadkommas med stöd av lagstiftning.Spörsmålet om ett förbud mot diskriminerande reklam, i första hand köns-diskriminerande reklam, behandlades ingående av utskottet isamband med att antog den nya marknadsföringslagen (prop. 1994/95:12, bet. ansåg i sitt yttrande till lagut-skottet över propositionen att lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam,som begärts i då aktuella motioner, inte kan införas utan grundlagsändring.Lagutskottet delade motionärernas uppfattning att reklam med inslag avdiskriminering i olika former var oacceptabel. Eftersom en laglig möjlighetatt ingripa mot könsdiskriminerande reklam kräver en grundlagsändring sominnebär inskränkningar i tryckfrihetens och yttrandefrihetens grundvalarborde dock, anförde utskottet, lagstiftning komma i fråga endast om dettaframstår som det enda alternativet till att komma till rätta med problemet.Förutom att lagstiftningsbehovet sålunda måste vara klarlagt borde, enligtutskottet, vidare krävas att den diskriminerande reklamen förekommer isådan omfattning och av sådan art att inskränkningar i tryckfriheten ochyttrandefriheten oundgängligen är påkallade. Utskottet, som konstateradeatt regeringen avsåg att följa utvecklingen på området, avstyrkte med detanför-da bifall till de då aktuella motionerna. följde utskottetshemstäl-lan.År 1988 inrättades Näringslivets Etiska Råd mot könsdiskriminerande re-klam(). Rådet har till uppgift att bedöma om en viss marknadföringsåt-gärdeller åtgärd med anknytning till marknadsföring som innehåller särbe-handling av man eller kvinna är förenlig med handelskammarens grundreglerför reklam. I dessa grundregler föreskrivs i artikel 4 att reklam inte fårvara diskriminerande i fråga om ras, religion eller kön. Huvudmän för rådetär bl.a. , och . prövar anmälningar från bl.a. konsumenter, nä-ringsidkare, myndigheter och organisationer. tar även upp ärenden påeget initiativ. har rådet prövat omkring 1 800 anmälningar, avvilka lett till fällande uttalanden. Ställningstaganden sominnebär att en marknadsföringsåtgärd anses könsdiskriminerandeoffentliggörs.Hösten 1998 tillsattes inom ramen för Näringslivets Delegation för Mark-nadsrätt en särskild arbetsgrupp med uppgift att föreslå åtgärder för att iolika avseenden stärka egenåtgärdssystemet. Arbetsgruppens målsättningskall, enligt dess direktiv, vara ett system med egenåtgärder somkännetecknas av trovärdighet, tillgänglighet och transparens. I första handskall arbetet inrik-tas på den verksamhet som bedrivs i olika nämnder, men arbetsgruppen är även fri att föreslå nya upplägg och funktioner iegenåtgärdssy-stemet. Enligt vad utskottet har erfarit remissbehandlas förnärvarande en rapport som har utarbetats av arbetsgruppen blanddelegationens huvudmän.Senast behandlade utskottet frågan om könsdiskriminerande reklam våren 1999i betänkande 1998/99:LU10. Utskottet var därvid inte berett att ställa sigbakom då aktuella krav på lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam utanansåg att resultatet av det pågåendet arbetet med att stärka egenåtgärds-systemet inom näringslivet borde avvaktas.Utskottet har samma uppfattning i förbudsfrågan, såväl vad gäller pånationell nivå som på EU-nivå. Mot bakgrund av vad som redovisats om deegenåtgärdssystem som har kommit till stånd inom näringslivet för attstävja förekomsten av könsdiskriminerande reklam och det arbete som förnärva-rande pågår för att stärka denna verksamhet, saknas vidare skäl förriksdagen att nu ta något initiativ till självsanerande verksamhet inomreklambranschen på det aktuella området.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L714 yrkande 14,Kr232 yrkande 7 och Kr233 yrkande 4.Inte heller vad som anförs i motion Ju721 yrkande 8 påkallar enligt ut-skottets mening någon åtgärd från sida, varför motionsyrkandetbör avslås.Carina m.fl. (s) aktualiserar i motion K304 frågor kring marknadsfö-ring av programpaket för kabel-TV. Motionärerna är kritiska till att vissaprogramföretag i sin marknadsföring inte anger att det i programutbudetingår pornografiska filmer. Detta gör det enligt motionärerna svårare förmedvetna konsumenter att välja bort sådana programföretag. I motionenbegärs ett tillkännagivande om att marknadsföringen av programpaket förkabel-TV och regelverket för sådan marknadsföring skall ses över.Utskottet kan konstatera att det saknas särskilda bestämmelser för det slagav marknadsföring som kritiseras av motionärerna. Marknadsföringslagen, meddess krav på vederhäftighet och överensstämmelse med god marknads-föringssed, är således tillämplig. Utskottet vill därvid särskilt peka påatt en näringsidkare enligt 4 § andra stycket marknadsföringslagen skalllämna sådan information som är av särskild betydelse från konsumentsynpunkt. Underlåter näringsidkaren detta kan denne med stöd av 15 § åläggas attvid vite lämna sådan information. Utskottet förutsätter att regeringenföljer ut-vecklingen även på detta område och vidtar de åtgärder som kananses erfor-derliga. Någon översyn av gällande lagstiftning med anledningav den nu aktuella motionen är enligt utskottets uppfattning inte motiverad.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion K304.Därmed övergår utskottet till ett motionsyrkande vari motionärerna tar uppfrågan om förbud mot tobaks- och alkoholreklam. Utskottet vill förstupplysa om att särskilda bestämmelser om tobaksreklam finns i 14 §tobakslagen (1993:581). Dessa innebär i huvudsak att en näringsidkare intefår marknads-föra tobak med hjälp av kommersiella annonser i periodiskaskrifter eller andra jämförbara skrifter på vilka tryckfrihetsförordningenär tillämplig. Förbudet omfattar också kommersiella annonser i ljudradio-och TV-program. Liknande bestämmelser om marknadsföring av alkoholåterfinns i 4 kap. alkohollagen (1994:1738).I motion L714 av m.fl. (mp) begärs ett tillkännagivande omatt all reklam för tobaks- och alkoholprodukter, inklusive indirekt re-klam, skall förbjudas (yrkande 15).Vad först gäller frågan om förbud mot alkoholreklam påminner utskottet omatt ett liknande yrkande avslogs av så sent som isamband med behandlingen av regeringens proposition 1998/99:134 Vissaalkoholfrågor (bet. 1999/2000:SoU4). Motionärerna har inte anfört någonomständighet som motiverar ett annat ställningstagande från riks-dagenssida. När det sedan gäller tobaksreklam bör nämnas att regeringen tillvåren 2000 har aviserat en proposition med förslag till ändringar i bl.a.to-bakslagen som syftar till att genomföra direktiv (98/43/EG) om reklamför och sponsring till förmån för tobaksvaror. I direktivet finnsbestämmelser som i huvudsak innebär förbud mot all marknadsföring avtobaksvaror. Även s.k. indirekt reklam omfattas av förbudet. Utskottetanser att inte nu bör föregripa den kommande behandlingen avpropositionen.Det anförda innebär att utskottet avstyrker bifall till motion L714yrkande 15.Spörsmål kring s.k. fakturaskojeri tas upp i motion L903 av (). Motionären kritiserar oseriös marknadsföring inom reklambranschen ochpekar särskilt på näringsidkare som marknadsför reklamplats i olikakataloger, ofta av diskutabel kvalitet, och fakturerar reklamplatsen trotsatt någon beställning inte gjorts. I motionen begärs ett tillkännagivandeom behovet av en utredning.Bestämmelser om fakturaskojeri infördes 1996.Enligt 12 § är det förbjudet för näringsidkare att tillställa någonfakturor, inbetalningsavier eller liknande meddelanden avseende produktersom inte har beställts. Om en näringsidkare uppsåtligen bryter mot förbudetkan denne åläggas att bl.a. betala en marknadsstörningsavgift. I vissa fallomfattas förfarandet även av bestämmelserna om bedrägeri i 9 kap.brottsbalken.Av ett skriftligt frågesvar som lämnades av justitie-ministern framgår att påbörjade ett projektmed syfte att kartlägga och analysera problemet med fakturaskojeri samt attbranschorganisationerna utför ett aktivt arbete med att rensa marknadenfrån oseriösa näringsidkare som ägnar sig åt sådan verksamhet. Ifrågesvaret anfördes vidare att regeringen noga följer utvecklingen påområdet och kommer att ta initiativ till åtgärder om det visar sigerforderligt.Nämnas bör även att 2000 enligt sina di-rektivbl.a. skall analysera om marknadsrätten bör stärkas och om bör ges möjligheten att förordna om näringsförbud vidgrova åsidosättanden på det marknadsrättsliga området (dir. 1999:1). Kom-mitténs arbete skall redovisas under 2000.Mot bakgrund av vad som har redovisats anser utskottet att motion L903inte påkallar någon åtgärd från sida och följaktligen bör avslås.Avslutningsvis behandlar utskottet en motion där motionärerna tar upp enfråga som rör hälsoargument i marknadsföring. m.fl. (fp)begär sålunda i motion So226 ett tillkännagivande om att insatserna motvilseledande marknadsföring med olika folkhälsoargument bör öka (yrkande 14).Utskottet erinrar om att även detta slag av marknadsföring omfattas avmarknadsföringslagen och att det enligt praxis ställssärskilt höga krav på marknadsföring som riktas mot sjuka personer ellerpersoner med nedsatt hälsa. Utskottet, som förutsätter att regeringenfortsättningsvis noga följer frågan, anser inte att någon åtgärdär påkallad med anledning av det nu aktuella motionsyrkandet. Motion So226yrkande 14 bör därför avslås. beträffande direktivens genomförandeatt med bifall till regeringens förslag i denna del och medavslag på motion 1999/2000:L15 yrkande 1 godkänner vad utskottet anfört,res. 1 (m, fp)2. beträffande obeställd telefon- och e-postreklamatt med bifall till regeringens förslag i denna del och medavslag på motion 1999/2000:L14 godkänner vad utskottet anfört,res. 2 (v, kd)res. 3 (m, fp) - motiv.3. beträffande lagbestämmelser om obeställd reklamatt antar regeringens förslag till lag om ändring i mark-nadsföringslagen (1995:450) såvitt avser 13 a §,res. 4 (m, fp) - villk. 5 (v, kd) - villk. 24. beträffande övriga lagförslagatt antar regeringens förslag tilldels lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450) i den mån det inteomfattas av vad utskottet hemställt om ovan,dels lag om ändring i prisinformationslagen (1991:601),5. beträffande ytterligare utredningatt avslår motionerna 1999/2000:L16 och 1999/2000:L705,6. beträffande avveckling av SPARatt avslår motion 1999/2000:L15 yrkande 2,res. 6 (m)7. beträffande marknadföringslagens tillämpningsområdeatt avslår motion 1999/2000:L714 yrkande 17,8. beträffande förbud mot könsdiskriminerande reklam, m.m.att avslår motionerna 1999/2000:L714 yrkande 14, 1999/2000:Kr232 yrkande 7 och 1999/2000:Kr233 yrkande 4,9. beträffande andra åtgärder mot könsdiskriminerande re-klamatt avslår motion 1999/2000:Ju721 yrkande 8,res. 7 (c)10. beträffande marknadsföring av kabel-TV,att avslår motion 1999/2000:K304,11. beträffande förbud mot tobaks- och alkoholreklamatt avslår motion 1999/2000:L714 yrkande 15,12. beträffande fakturaskojeriatt avslår motion 1999/2000:L903,13. beträffande marknadsföring med folkhälsoargumentatt avslår motion 1999/2000:So226 yrkande 14.res. 8 (fp)den 7 mars 2000På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (m), (), (), (),(), (), (), BeritAdolfsson (m), (), (), ()och (). Direktivens genomförande (mom. 1)(), (m), (), BeritAdolfsson (m) och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjar med "Vad sedan"och på s. 10 slutar med "vidare åtgärd" bort ha följande lydelse:Såvitt gäller den fråga som aktualiseras i motion L15 yrkande 1 - om detöver huvud taget föreligger behov av lagstiftning utöver vad regeringenföreslagit i 13 a § första stycket marknadsföringslagen - vill utskottetförst erinra om att ett EG-direktiv är bindande för medlemsstaterna medavseende på det resultat som skall uppnås med direktivet, men överlåter åtstaterna att bestämma form och tillvägagångssätt (artikel 249 i EG-fördraget). Detta innebär att medlemsstaterna inte är bundna av exempelvisett direktivs ter-minologi och systematik. Om väl det avsedda resultatetuppnås med en an-nan terminologi och systematik är detta tillfyllest. Sompåpekas i motionen föreskrivs redan i 11 § personuppgiftslagen (1998:204)att behandling av personuppgifter inte får ske, om den registrerade tillden personupp-giftsansvarige skriftligen har motsatt sig det. uppfattning uppfylls med denna bestämmelse i tillräcklig grad desyften som ligger bak-om nu aktuella direktivbestämmelser för att dessaskall anses korrekt genom-förda i svensk rätt. Det föreslagna andra stycketi den nya 13 a § marknadsfö-ringslagen behövs således inte. Till saken höräven att propositionens förslag i denna del kommer att innebära endubbelreglering, som kan leda till vissa tillämpningsproblem. Ett exempelpå ett sådant problem är, som även Lagrå-det uppmärksammat, attöverträdelser av den föreslagna 13 a § även kan komma att innefatta enöverträdelse av personuppgiftslagen, som sanktionsmöjligheternaskiljer sig åt i dessa båda lagar. Kränkningsersättning kan sålunda utgåvid en överträdelse mot personuppgiftslagen, vilket där-emot inte är falletvid en motsvarande överträdelse av marknadsföringslagen. Detta visar,enligt utskottets uppfattning, att den föreslagna regleringen av en ochsamma företeelse i flera lagar inte är lämplig.Vad utskottet sålunda anfört leder fram till slutsaten att , medbi-fall till motion L15 yrkande 1, bör avslå förslaget i propositionensåvitt avser 13 a § andra stycket marknadsföringslagen.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande direktivens genomförandeatt med bifall till motion 1999/2000:L15 yrkande 1 och med avslagpå regeringens förslag i denna del godkänner vad utskottet an-fört,2.