bet · GN01FöU2 · 2000-03-14 00:00:00 — Det är inget som jag själv förespråkar men jag är intresserad avfrågeställningen. Det är inte i alla länder där man har kvinnor i försvaret somman har en så extremt integrerad utbildning redan från start som vi har iSverige.Petra Arrenäs, Försvarsmaktens högkvarter:Jag kan svara på din första del av frågan om vi har märkt någon skillnad nunär det är frivilligt. Eftersom det här är den enda mätning som vi har gjort ärdet väldigt svårt att säga det. Jag tror inte att det är någon större skillnadmed de tjejer som kommer som är frivilliga och inte ska gå vidare. Det ärvad jag tror, men vi har inte gjort någon mätning.Eva Flyborg, riksdagsledamot:Jag har mer en reflexion. sade att vi ska bereda kvinnormöjlighet att stanna hemma med barnen. Jag hoppas attdet var en freudiansk felsägning. Det borde vara så att man bereder kvinnoroch män möjligheten att vara hemma när det handlar om familj, barnoch annat. Det är kanske just den inställningen som inte ska råda att det baraär kvinnans lott att ta hand om familjen och barnen. Men jag förutsätter attdet var en liten felsägning.Karin , riksdagsledamot:Jag har en fråga om man över huvud taget hade övervägt en organisations-förändring vad avser delar i utbildningen och snarare segregera mer än integ-rera.Ulf R , Försvarsmaktens högkvarter:Utifrån vad vi har sagt har vi definitivt inte övervägt något sådant.Vi vet också om och jämför med situationen internationellt i andra länder därkvinnor bor i egna kaserner. Dessa kaserner är till råga på allt inhägnade ochvaktade av andra organisationer utanför det kvinnliga kollektivet. Det är intevad vi vill ha. Vi vill ha det vi har , och det vill vi också se i framtiden.Sedan får vi rätta till problemen efterhand.Ordförande , riksdagsledamot:Tack så mycket. Jag har själv en fråga med anledning av Försvarsmaktensföredragning. Den är riktad till . Du tog på en av dinaoverheadbilder och i din föredragning väldigt tydligt upp individualperspek-tivet, dvs. att vi måste få bort dem med felaktiga värderingar. Det jag spon-tant reagerade på är att det är ett sätt att individualisera frågeställning tilhandla om enstaka rötägg.I verkligheten är det så att människan inte blir människa utom just blandmänniskor. Vad omgivningen, miljön, skytteplutonen med 60 man - för detär oftast män - där jag så att säga växer upp som värnpliktig, den årsklass iofficersutbildningen som jag går i, tillåter i ett mer gruppdynamiskt perspek-tiv ser jag som minst lika väsentligt. Om man begränsar det till att enbarthandla om enstaka individer som inte ska tillåtas komma in respektive skaplockas bort tror jag att man missar en del av poängen. Har du någon kom-mentar till det?Ulf R , Försvarsmaktens högkvarter:Det har jag. Både du och jag har jordnära erfarenheter av dessa frågor somhandlar om attityder och värderingar på fältet, i kasernen, i befälsrummet ochpå mässen. Det är självklart som du säger. Det finns ett slags kollektiv käns-la, en kollektiv tillåtande värdering och attityd som förstärks på ett bättreeller sämre sätt beroende på vilket ledarskap som bedrivs utifrån ett sådantsätt att se på saker och ting.Det är tyvärr så. Det är min personliga uppfattning efter de diskussionersom jag själv har upplevt, sett och försökt påverka ute i organisationen. Finnsdet en felaktig attityd och värdering krävs det emellanåt "den ludna handen"för att få stopp på sådana saker. Människor är kloka. Människor lyssnar ochtar till sig. Om man märker att vissa saker inte är särskilt comme il faut attdriva eller föra fram i diskussionen slutar man att göra det. Sitter den värde-ringen då djupt slutar man i den organisationen.Därför är det min uppfattning att dessa frågor har en kollektiv dimension.De har också en mycket tydlig individuell dimension. Det krävs stöd ochutbildning men kanske också drastiska åtgärder för att ge de andra rätt sig-naleffekt.Ordförande , riksdagsledamot:Tack så mycket. Då avslutar vi den här delen av hearingen. Klockan är nu10.15. Jag föreslår att vi återsamlas här kl. 10.40.- Kaffepaus -Ordförande , riksdagsledamot:Då går vi över till nästa del av dagens hearing, nämligen ,som representeras av , ordförande, och . De får nuutrymme för en föredragning. Varsågoda!Jakob , Värnpliktsrådet:Tack! Mitt namn är som sagt och jag arbetar som ordförande iVärnpliktsrådet. arbetar som generalsekreterare. Jag ska börjadär vi slutade förut, avseende rekrytering. Jag vill fylla i med att säga attFörsvarsmakten nu befinner sig i en konkurrenssituation.Man har inte längre av den manliga årskullen, utan endast en tredjedeloch, som ni vet, en väldigt liten del av den kvinnliga årskullen. Därför är detviktigt att man vidtar åtgärder. Ungdomar kan välja mellan att söka sigtill högskola och att förvärvsarbeta. Det är viktigt att man ser detta i detljuset. Försvarsmakten måste vara ett attraktivt alternativ för ungdomar somkommer ut från gymnasieskolan.Värnpliktsrådets kanske viktigaste uppgift är att hålla kontakten med devärnpliktiga - dem som vi företräder - på alla förband runt om i . Enviktig uppgift är att förmedla det arbete som vi genomför centralt samt atthjälpa till att driva frågor regionalt. Vi håller kontakt genom telefon, brevoch besök. Det blir väldigt många besök.Härförleden beslutade vi att vi ville ha reda på hur situationen är för dekvinnliga värnpliktiga runt om på förband. Vi bad dem därför skri-va brev om hur de upplever sin utbildningssituation och hur de har det rentallmänt med attityder ute på förbanden. Vi har valt att här läsa upp delar avbrev för att ge en bild av hur det kan se ut - och detta är ingen unik bild. Jaläser ur ett brev:Varför gör tjejer lumpen? Är det för utmaningens skull, eller för pojkarnasskull? Är det för att yrket officer lockar, eller är det för att man vill tänjagränserna och se hur mycket man klarar av? Denna fråga är det nog rättmånga som ställer sig. Den frågan får jag besvara sisådär en gång . Ibörjan var jag helt inställd på att bli yrkesofficer. Men har jag kommit pålite andra tankar. Allvarligt talat vet jag inte om jag vill syssla med det härresten av mitt liv. Klarar jag av det? Kommer jag att tycka att det är roligt ? Men det går inte utan att jag tackar mig själv för att jag var spass smart att jag gjorde allvar av min dröm om att göra värnplikt. Jag trivsbra med mina nya kompisar. Jag har aldrig ångrat mig, och det beror välmycket på att jag har kompisar här på förbandet som stöttar mig och hjälpermig när det blir jobbigt. Jag tycker att jag blir behandlad med respekt av befäl och jag tycker att det finns en bra inställning till kvinnor inomFörsvarsmakten.Några dagar senare damp det ned ett brev från samma tjej. Där skriver hon såhär:Allt som sagts i det offentliga brevet är sant. Men jag har också utelämnatvissa saker för att slippa få 20 frustande lumpare av det manliga könet inacken. Jag har blivit mobbad och sextrakasserad, och jag har till och medvantrivts. Allt började när jag i början av min lumpartid fick flytta in till enytt logement fullt av odrägliga soldater vars enda nöje var att förolämpamig. I början höll jag tyst och tänkte att de lägger väl av. Men det gjorde deinte. Det var många dumma kommentarer. Till slut sa jag till mitt befäl. Hanville anmäla det och få det upp till militär rättegång. Det gick jag inte medpå, utan jag sa att det bara skulle förstora saken. Jag var rädd och mesig -rädd för att alltid bli utpekad som "hon som satte dit kompisarna för sextra-kasserier". Men gick det för långt - en av killarna var på mig ochtafsade. Då blev jag förbannad. Jag sa till en gång för alla att nu fick de lägav. Men det räckte inte med en gång, utan det blev ett antal utskällningar tillde fattade vad jag menade. Räddningen kom när de flyttade.Detta var utdrag ur de två breven. Vi måste ställa oss frågan: Ska det behövavara så här? tycker naturligtvis inte det. Vi kan skönja För-svarsmaktens syn på det hela också, och vi är mycket positiva till att man tartag i problemet på allvar . Försvarsmakten lever ju inte upp till sin egenmålsättning, och det blir smått pinsamt med uttryck som "mer kvinnor iförsvaret". De värnpliktiga ska vara goda ambassadörer för Försvarsmakten isamhället.Sextrakasserier och diskriminering är faktiskt en följd av allmänt dåligpersonalhantering. Befälen har en oerhört viktig uppgift, vilket har poängte-rats här förut. De är till stor del ansvariga för atmosfären på förbandet. Officerarna ska vara föredömen och agera på ett sätt som inger förtroende och enpositiv människosyn. Detta är tyvärr ingen självklarhet på alla förband.Det här visas bl.a. i den rapport som Försvarsmakten själv har gjort. Jag tarfram tre siffror här som vi tycker talar för att förtroendet för befälen blandvärnpliktiga inte är särskilt bra. De kvinnliga värnpliktiga vågar inte ta tagproblemen och vågar inte anmäla att någonting är fel. Knappt hälften kännerobehag och tycker inte att det är någon idé att ta upp problemen med befälet.Det torde vittna om att förtroendet för befäl är relativt lågt. av kvinnorna försöker att inte bry sig om det hela och att förtränga det. Men vi vet ju adet inte är bra att förtränga något. Det går inte, utan det är bättre att ta updet till ytan. funderar på att sluta.Försvarsmakten har talat lite grann om vilka åtgärder man har tänkt vidta.Vi från ska nu ge vår syn på förslag till åtgärder som vi villvidta. Vi är naturligtvis positiva till en fortsatt diskussion. Vi ser det sommycket viktigt att Försvarsmakten för en diskussion tillsammans med eftersom vi ständigt är ute på alla förband. ska nutala lite mer om åtgärderna.Johan , Värnpliktsrådet:Vad kan man då göra åt den här situationen? Vi från anserprecis som Försvarsmakten att grunden till det hela måste vara att man tarfram ordentliga verklighetsbaserade åtgärdsprogram på varje förband. Pro-grammen ska vara förankrade i hela officerskåren och även bland de civilan-ställda på varje förband. man ut på ett militärt förband ser man attdet finns många riktlinjer som inte riktigt är förankrade i hela personalstyr-kan. Men detta är en otroligt viktig fråga som man verkligen måste ta tag ifrån Högkvarterets sida. Det gäller framför allt att det hela blir förankrat. Vhoppas att de åtgärdsprogram som ska tas fram på varje förband kommer attinnehålla förebyggande åtgärder redan innan inrycket, framföra allt underinrycket och . Det gäller även åtgärder som kanvidtas vid eventuella sexuella trakasserier på förbandet.Utöver åtgärdsprogrammen hoppas vi att Försvarsmakten kan ta till sig detsom har utvecklats för officerare, nämligen kvinnliga nätverk. Det gäller attskapa nätverk även för värnpliktiga. Det finns lokala initiativ till det i dagolika orter, men det är inget som på något sätt är nationellt. Vi ser det somväldigt positivt om man kunde genomföra detta.Ett befäl som är ansvarigt för trakasserier och diskriminering på varje för-band borde vara en självklarhet. Det tycker vi, precis som Försvarsmakten.Man har ansvariga personer på varje förband för olika saker, och självfalletska man ha det också för sexuella trakasserier. Jag jobbar förebyggande meddetta, och även när någonting händer. Vi tycker också från Värnpliktsrådetssida att en utbildning av hela förbandets personal borde vara självklar. Fram-för allt borde utbildningen handla om vad sexuella trakasserier är för något.Går man ut och frågar både värnpliktiga och officerare vet de ibland -rätt ofta faktiskt - inte riktigt vad sexuella trakasserier är för något. Hurdefinierar man sexuella trakasserier? När går jag över gränsen? Det är någotsom ingen person inom Försvarsmakten borde sätta något frågetecken för. Vihoppas att man kan gå ut centralt från Försvarsmakten och ge utbildning tillalla - officerare, civilanställda och värnpliktiga.Utöver detta hoppas vi att man genom att ge information i samhället frånFörsvarsmaktens sida får en bättre och ökad förståelse för att tjejer verkligengör lumpen . Vi får höra att tjejer som gör lumpen väldigt ofta känneratt de ses som någonting lite konstigt både i den civila sociala kretsen och iden militära sociala kretsen. Man är lite konstig som tjej när man kommer tilllogementet, och man är lite konstig som tjej när man väljer att mönstra ochatt genomföra grundutbildning. Genom att informera om att detta inte ärnågot konstigt och att man inte blir särbehandlad vid mönstringen och genomatt ta död på dessa och liknande myter kan man få en ökad förståelse för atttjejer gör lumpen.Ett stort dilemma för många som blir sextrakasserade är att de själva tar påsig skulden. Det är jag själv som har gjort fel, tänker man. Men vad är dåfelet i detta? Om man utgår från individen kan man väldigt schematisktoch förenklat här se en individ som genomför sin värnplikt och grundutbild-ning - det är ju den personalgruppen vi arbetar för. Den individen ställerkrav på sig själv att fungera mycket väl i den grupp man lever och arbetarmed praktiskt taget . Att tillhöra en sådan grupp ställerväldigt höga krav på att man anpassar sig. Man vill heller inte sticka ut. Omman är ensam tjej på ett helt förband med 400 värnpliktiga så vill man intesticka ut. Det är det största problemet för själva individen. Men om man gårvidare till gruppen finns det också problem som gäller sexuella trakasserier.Där finns de råa skämten som av någon mycket konstig gammal tradition hörtill lumpen. Man har råa skämt om allt möjligt. Även gruppen ställer storakrav på individen att han eller hon ska anpassa sig för att accepteras av grup-pen. Varför gör man då det? Till syvende och sist måste det hänga ihop medhur organisationen är - den stora organisationen . Det finnsingen värnpliktig som ligger inne . Då kan man inte fåalla dessa problem på alla dessa platser bara av en slump. Det måste härfinnas problem i organisationen, och jag tror att alla inom försvaret, framförallt på central nivå, är helt överens om detta.Det finns problem med skyddsnät när någonting händer. Det finns problemmed information om vilka förberedande åtgärder som vidtas. Det finns pro-blem med information om hur man ska behandla kvinnor. Alla dessa sakermåste man ta tag i från Försvarsmaktens sida. Det är viktigt att de kvinnorsom kommer in i Försvarsmakten får vara kvinnor. Ofta ställs det höga kravpå dessa kvinnor att forma sig efter ett slags mansmall. Detta är något somFörsvarsmakten med hjälp av politikerna måste ta tag i.Vi kan här se två stora problem. Dels vågar kvinnorna helt enkelt av rädslaför att sticka ut inte lyfta fram problemen, dels ligger det i systemet. I värnpliktsprogrammet som tas fram på värnpliktskongressen vecka 10 ,har vi ställt upp ett antal krav. I ett antal att-satser behandlas diskriminerioch trakasserier.Jag vill slutligen konstatera att är positivt inställt till enfortsatt diskussion med Försvarsmakten och med övriga inblandade parter föratt lösa problemen. Vi vill naturligtvis inte att de som vi företräder ska lidaför att de kallats in till plikttjänstgöring. Vi vill säga till Försvarsmaktendet är bra med utbildning men att man inte löser hela problematiken baragenom utbildning. Man måste också skapa sådana förutsättningar att företrä-desvis kvinnorna vågar ta upp dessa problem.Ulf R , Försvarsmaktens högkvarter:Min personalutvecklingssektion i Högkvarteret har ett ansvar för att tillsam-mans med se på särskilda frågor som berör den kanskestörsta personalkategorin inom Försvarsmakten, de grabbar och tjejer somunder en pliktlag ska göra jobbet. Vi för en mycket konstruktiv och sakligdebatt och försöker finna åtgärder och metoder för att driva frågorna på detsätt som vi, vill jag påstå, till är överens om.Jag vill peka på ett exempel på hur vi tillsammans försöker hitta sådanalösningar. , som sitter med här, har kvar av sinvärnpliktstjänstgöring. Han ska tjänstgöra vid högkvarteret med de här frå-gorna tillsammans med och de värnpliktiga, så att de åtgär-der som har beskrivit kan nå ut till hela Försvarsmakten.Åke Carnerö, riksdagsledamot:Jag skulle vilja ställa en fråga till representanterna för ochCivilpliktsrådet. Ni gör liksom vi försvarsutskottspolitiker ett antal resor uttill förbanden. Vilken uppfattning har ni om åtgärder redan vid mönstringenmen framför allt av den grundläggande utbildning-en? Det gäller att föra fram en positiv och bra bild som visar hur vi gör ellerinte gör inom Försvarsmakten. Vilka åtgärder görs och vad anser nibehöver göras?Vi som gjorde värnplikten hade så att säga en annan inrekompass. Å andra sidan fanns det då inte kvinnliga värnpliktiga. Det är väl-digt viktigt att det blir riktiga grundläggande attityder redan från början, ocjag skulle vara intresserad av att få veta vad som sker . Jag kan vidare hålla med dem som säger att detta är ett problem inteenbart inom Försvarsmakten utan ett samhällsproblem.Jakob , Värnpliktsrådet:Jag skulle vilja säga att det inte görs tillräckligt. Sådana försök att tskapa förståelse för kvinnliga värnpliktiga som du frågar efter existerar inte.Jag skulle vilja säga att det absolut viktigaste är att officerarna agerar somföredömen i dessa frågor och har en sund människosyn. utbildning är enav de åtgärder som måste sättas in.Jag vill uppmana er utskottspolitiker att följa med ut påförbandsbesök för att själva se hur det där ser ut. Vi får kanske en annan bildnär vi är ute och reser. Vi träffar t.ex. andra människor. Jag vill alltså upp-mana till gemensamma förbandsbesök för att se hurdan situationen är.Ordförande , riksdagsledamot:Jag tror att det sista som tog upp är oerhört väsentligt. Många av för-svarsutskottets ledamöter har besökt ett stort antal förband. Jag har besöktalla förband, men de besöksprogram och den inriktning som de flesta besökhar är ju fokuserade på utbildnings- och produktionsförutsättningar, och manträffar förbandets högsta ledning. Vanligtvis beror det väl på att man är fan-tasilös, och de värnpliktiga är dessutom ofta ute i fält. Jag tror att det är vtigt att komma i kontakt med alla olika personalkategorier inklusive de värn-pliktiga i den här typen av process. Det är en mycket viktig poäng.Amanda Agestav, riksdagsledamot:Gösta tog upp grabbigheten och att man någonstans har börjatacceptera råa skämt och svordomar. Hur kommer ni att agera mot den härgrabbigheten och för att skapa en bättre attityd till kvinnliga värnpliktiga?Ute på förbandens logement finns det väldigt mycket bilder på lättkläddaflickor och diverse annat. Det skapar en negativ och felaktig bild av kvinnor,som jag vänder mig ganska starkt emot. Jag tycker att inte bara befälen utanockså ni har ett ansvar för att skapa förändrade attityder hos de värnpliktiga,eftersom ni är deras högsta företrädare.Jakob , Värnpliktsrådet:Vi kan naturligtvis uttrycka vår åsikt och framhålla vad vi tycker är lämpligt,så att alla får en trivsam arbets- och boendemiljö, men Försvarsmaktensproblem ska Försvarsmakten lösa. Vår uppgift är att påtala problemen. Vi ärganska noga med den arbetsfördelningen. Vi är åsiktsmässigt inte en del avFörsvarsmakten.Karin Wegestål, riksdagsledamot:Jakob sade något väldigt väsentligt, nämligen att det är viktigt att kvin-norna i försvaret får vara just kvinnor. Detta är inte så enkelt vare sig för dsjälva eller för organisationen, eftersom kvinnor där är en relativt ny förete-else. Vi kan t.ex. jämföra med andra områden där mannen är norm, som t.ex.i kyrkan. Det här är ett arbete som måste intensifieras.Jag skulle vilja fråga om det här inte till en del har att göra med det ganskafyrkantiga uttagningssystem som man har. I ett bättre rekryteringssystemkunde man ta vara på andra egenskaper, där mannen med sin större styrkaosv. inte är norm. Man kunde faktiskt också se på andra egenskaper. Detskulle gynna även de män som inte direkt motsvarar den här . Vadtror ni alltså att man kan göra i det sammanhanget?Jakob , Värnpliktsrådet:Det är naturligtvis viktigt att vidta åtgärder både i form av information vidmönstringen och sedan under själva tjänstgöringen. Utan att gå in på någrakonkreta saker här och vill jag betona att det är en process. Detta måstegenomsyra all information och all utbildning, som någon tidigare här harnämnt. Jag håller alltså med dig fullt ut.Berit Jóhannesson, riksdagsledamot:Jag har två frågor. Ni arbetar oerhört bra i och i med att föra fram och ta till vara de värnpliktigas intressen. Ni harockså en unik möjlighet att pejla läget bland de värnpliktiga, bl.a. vid konfe-renser om arbetsmiljön. Har ni mött de här problemen på ett tidigt stadium,eller har de varit så privata bland kvinnliga värnpliktiga att de inte har vågata upp dem ens i er organisationrunt i landet och studerar hur deunga människor som finns inom totalförsvaret har det. Man ser på förlägg-ningar, på sjukvård o.d. Jag ingår i nämnden och tillhör alltså dem som åkerrunt och pratar med de värnpliktiga. Alla vi här som är involverade får ta tilloss dessa frågor och jobba vidare med dem.Daniel , Värnpliktsrådet:När jag ryckte in var det första gången som jag mötte de härattityderna, som jag tyckte var lite verklighetsfrånvända. Självklart har intealla som man möter i Försvarsmakten de attityderna, men det finns rötägg,och vi får höra om dem från kvinnliga värnpliktiga. Vi får brev av det slagsom läste upp. Vi kan säga att det är ett stort problem, och det kan manockså se i den undersökning som Försvarsmakten har gjort. Vi hoppas verk-ligen att Försvarsmakten ordentligt och snabbt tar tag i de här problemen.Det konstaterande som man kan göra är att det här tar . Kvinnor harkunnat göra värnplikt , och det är tråkigt att det ska ta 1år för att man ska få incitament att göra en undersökning.Jakob , Värnpliktsrådet:Som jag inledningsvis sade handlar det om personalhanteringsfrågor. Jag villuppmana Försvarsmakten att inte endast fokusera på sexuella trakasserierutan se detta som en övergripande fråga. Personalhanteringen har varit efter-satt inom Försvarsmakten . Det är viktigt att ha det per-spektivet. De sexuella trakasserierna kommer att minska med en bättre per-sonalhantering.Johannes , Civilpliktsrådet:Jag sitter i . undrade vilka attityder som vi hademött när vi gör utbildningsplatsbesök. Det finns väldigt få kvinnor som i daggör civilplikt. Jag vill ändå inte säga att problemet inte är stort. Problemetblir inte mindre bara därför att det drabbar några få. Snarare kan det vara risför att det blir större när det gäller bara några få. Jag vill också tillägga ai utbildningarna på civilpliktsområdet finns en annan tradition och andratänkesätt än inom de militära utbildningarna. får man väl lita tillden inre kompass som det har pratats om, eftersom problemet är så ovanligt.Sådana tankar möter vi på våra utbildningsplatsbesök.Frank , Försvarsmaktens högkvarter:Jag vill föra fram en reflexion vad gäller att vi upptäcker det här så sent. Maskulle kunna tänka sig att Försvarsmakten med sin mycket strikta komman-dostruktur och sina väloljade rapporterings- och orderkanaler även i denhögsta ledningen skulle få sig till livs varje problem som uppstårute i förbanden. Jag kan efter i Försvarsmakten konstatera attnär den här typen av situationer uppstår fungerar inte Försvarsmaktens rap-porteringssystem. Jag har själv haft andra frågor av den här arten att hantera,exempelvis alkohol- och drogproblem. Det verkar som om problemen för-puppas ute i olika celler. Systemet försöker ta hand om dem på olika sätt,men mycket lokalt. När det sedan går över styr har man inte förmåga att ellerorkar inte rapportera upp i systemet, så att vi får upp det på en högre nivå.Med den här reflexionen vill jag bara säga att vi har ett behov av att seöver hur vi själva fungerar internt i vårt kommandosystem för att sådant härinte ska förpuppas utan komma fram.Vice ordförande , riksdagsledamot:Jag fick en tankeställare när formulerade problemet så att detligger i själva strukturen. Kanske har det också lite grann att göra med detsom sade. Man kan ibland bli lite imponerad över hurhandfast Försvarsmakten kan ta tag i den här typen av problem och bli färdigmed åtgärdspaket som visar hur det ska gå till.