bet · GN01FiU23 · 2000-05-11 00:00:00 — Vi har haft andra situa-tioner då den har varit asymmetrisk, dvs. att risken har varit större för antinen högre eller lägre inflation. I detta fall är den alltså symmetrisk.Det som kan hända här, och som gör att vi kan komma att avvika från denbana som vi nu ser, är naturligtvis en kraftig korrigering på den amerikanskabörsen eller att de effekter som har påverkat ekonomin medavregleringar och handelsliberaliseringar blir större än vad vi har räknat med.Men man kan också tänka sig att inflationen blir högre. Vi tror att oljepriser-na spelar en roll här. Vi räknar med en successivt dämpad oljeprisutvecklingdär priserna faller tillbaka från de toppnivåer som vi har sett . En annan osäkerhetsfaktor är naturligtvis om efterfrågetillväxtenblir starkare i svensk ekonomi än vad vi har räknat med.Den starka konjunkturutveckling som jag har pekat på, med ett gradvis sti-gande inflationstryck, talar för att reporäntan behöver höjas ytterligare fram-över. Men takten i och omfattningen av en sådan uppjustering av reporäntan- det är viktigt, och jag vill gärna understryka det - måste vi pröva i ljusetny inkommande information. Det gäller också dess betydelse för Riksban-kens samlade inflationsbedömning. Den inflationsbedömning som vi gör häri dag visar att inflationen under större delen av ligger undermålet. Det är först alldeles som den kliver . Denutvecklingen har lett oss till slutsatsen och beslutet att vi nu bör lämna reporäntan oförändrad. Tack, herr ordförande.Ordföranden: tackar riksbankschefen för den här inledningen och börjarnu med frågorna. Först går ordet till , Socialdemokraterna.Sonia (): Tack, herr ordförande! Jag vill tacka riksbankschefen föratt vi nu har fått ett underlag för vår utvärdering av penningpolitiken - detsom finns med som en bilaga i rapporten.Jag skulle vilja veta lite mer om räntesituationen internationellt. Särskiltintressant skulle det vara att få höra vad det är för faktorer som ligger bakomatt nu har lägre tioårsräntor än många av EMU-länderna; detta sam-tidigt som räntegapet mellan och är mycket litet. Vad anseralltså riksbankschefen är de viktigaste faktorerna bakom det?Sedan gäller det öppenheten. Vi får ju regelbundet inflationsrapporter frånRiksbanken. Men när jag nu har den här inflationsrapporten i handen vet jaginte om alla direktionsmedlemmar tycker att det är en rättvisande inflations-rapport. Därför undrar jag om riksbankschefen i öppenhetens namn kanavslöja om alla direktionsmedlemmar står bakom inflationsrapporten.Urban : Jag börjar med den sista frågan. Nej, det kan jag inte menvi kommer att göra det. Vi har ju nu den ordningen - till skillnad från hur detvar med den tidigare lagstiftningen, för då visste man inte vem som stodbakom när fullmäktige röstade om penningpolitiken och då fick man ju ald-rig veta hur enigt eller oenigt det var - att man får veta precis vem som bi-trätt förslaget och vem som eventuellt inte har gjort det. Men det blir en litefördröjning här på mellan två och . Den här gången står det, trorjag, i förordet till inflationsrapporten att vi publicerar protokollet den 18april. Då får vi alltså veta.Låt mig kort säga något om detta med enighet och oenighet. Det är en rättintressant fråga. Det är ju nytt i att redovisar att detibland, vilket vi sett under det år som gått, finns ledamöter som har en avvi-kande uppfattning.Först är det viktigt att konstatera att det inte har varit en dramatiskt avvi-kande uppfattning, utan det har varit lite olika synpunkter på tajmning och påstorlek på ränteförändringar men inte så mycket på riktning. Det skulle havarit värre om vi hade tre grupper i - en som ville höja reporän-tan, en som ville ha den oförändrad och en som ville sänka den - på varjesammanträde. Så har det alltså inte varit, utan vi hade några ledamöter somefter sommaren ville gå lite snabbare fram. Vi har haft några avvikare på detsättet när det gäller riktning och tajmning.Jag tror att det är en styrka, och jag hoppas att utskottets ledamöter ocksåtycker det, att vi så klart och öppet redovisar vem som biträder vilken upp-fattning och vad han eller hon har för argument för detta. På så sätt kan detske en öppen utvärdering av penningpolitiken och en öppen diskussion kringövervägandena. Man kan också se hur vi har resonerat. Det har, ska jag vil-ligt medge, övergångsvis varit lite problematik kring det här med tanke påalla skriverier. Det är inte så roligt att läsa om att är helt oenigMan får en känsla av att det är rena turbulensen på när vi disku-terar men så är det inte. Av tidningsrubrikerna kan man ibland få det intryck-et.När man studerar utvecklingen i , där det är ett likartat sy-stem, ser man att över tiden blir det här mindre och mindre dramatiskt. Ickedesto mindre tror jag att det är en viktig upplysning.När det sedan gäller ränteutvecklingen finns det ett diagram här som visar deinternationella räntorna. Det är riktigt att den svenska räntan har fallit kraftigt. Det ser vi i form av den svarta linjen i diagrammet. Det här diagrammetfinns med i inflationsrapporten.Det är säkert flera olika faktorer som ligger bakom det här. En faktor somnämnts är att när man privatiserar eller vidtar andra åtgärder som göratt statsfinanserna är i god ordning, och också underliggande takt, så minskarbehovet av att låna. Tvärtom kan man amortera tillbaka på statsskulden. Dåkommer det igen i någon form. Det kommer igen i lägre kapitalkostnader.Det ser vi här i ränteutvecklingen.En annan faktor som jag tror ligger bakom detta, men det är inte upp tillmig att bedöma, är att den nya lagstiftningen för och det tydligastöd som vi har från riksdag och regering när det gäller att bedriva den härpolitiken spelar stor roll för placerarnas säkerhet om den framtida utveck-lingen av svensk ekonomi. Det avspeglas i successivt lägre och lägre räntor.Kom ihåg att räntorna för svensk del - i och för sig är det en internationellutveckling - historiskt sett är väldigt låga. infla-tionsutveckling hade vi väsentligt högre räntor. Så sent som och låg villaräntorna på 12, 13 eller . Det trorjag att flera av er kommer ihåg. Där ligger inte nivåerna i dagsläget.Det är klart att den här politiken, som har upplevts vara kärv, från Riks-bankens sida och från och regeringens sida under , skulle jagvilja säga, ger effekt, även om det har tagit . Bygger sådant här förtroende får man en sådan här effekt.Låt mig sedan också säga, som jag inledningsvis sade, att det kan vara en deltekniska faktorer som har spelat roll precis för den senaste effekten här, sådet är inte bara trovärdighetsaspekten som har spelat in. Men jag tror att denspelar in för den rimliga nivå som vi nu ligger på.Sonia (): Det gäller öppenheten igen. Riksbankschefen talar omtidigare. var det ju inte öppet men har vi blivit öppnare. Vi tyck-er att detta är positivt. Jag tycker ändå att det är lite märkligt att en direktionsmedlem reserverar sig inte bara mot räntebeslutet utan också mot självarapporten. Det var det som låg i min fråga. Jag vet ju inte förrän om 14 dagareller om det finns en enighet bakom den här rapporten.Jag har läst protokollen och vill återge från . EvaSrejber säger: Min syn på de svenska inflationsutsikterna avviker från denbild som tecknas i inflationsrapporten.På två och en halv A 4-sida tecknas denna skillnad. Min fråga är därför:Skulle det verkligen skada trovärdighet om riksbankschefen avslöjar om det är så att alla direktionsmedlemmar står bakom rapportensom sådan?Urban : Ja, jag uppskattar mycket det här pådrivandet i öppenhe-ten och sätter stort värde på en sådan här diskussion. vet attjag har sett det som en väldig fördel för att utveckla öppenheten.Jag kan inte säga att penningpolitik och trovärdighet kring denstår och faller med om jag avslöjar det här . Men låt oss pröva oss frammed det här systemet ytterligare. Jag vet att en del inte är nöjda med denöppenhet som vi har och tycker att vi har gått lite för långt. att vi ska gå ännu längre. finns det ingen centralbank mig veterligesom redovisar exakt hur röstsiffrorna har utfallit. Men låt osstillsammans fundera lite grann på det här!Gunnar (): Det gäller två olika frågor.Den ena frågan gäller och riksbankschefens bedömning beträf-fande effekterna av den nya ekonomin. Det berörs lite grann både i rapportenoch i riksbankschefens anförande att vi har sett en växande produktivitetunder . Jag skulle vilja veta om det finns en mer samlad be-dömning om vi nu ser en långsiktig effekt av en ny ekonomi i det här avse-endet och det också ligger till grund för de beslut som har tagit.Den andra frågan gäller det som berörs dels i rapporten, dels i anförandet.Det handlar om stigande tillgångsvärden och en växande belåning. I rappor-ten beskrivs den amerikanska utvecklingen. I rapporten beskrivs också ten-denserna i , dvs. stigande tillgångsvärden och en växande belåning.Det skulle vara intressant att veta vilken bedömning riksbankschefen gör avriskerna i detta och vad det innebär för den penningpolitiska stabiliteten.Urban : Det finns ett illustrativt diagram vad gäller andra fråga men först till produktiviteten.Jag ska visa två bilder som illustrerar hur produktivitetsutvecklingen varit,såsom den avtecknas i SCB:s statistik. Diagrammet är uppdelat i olika sekto-rer: varuproducenter och tjänsteproducenter. Fastighetssidan är borttagen.För att relatera detta till något ska man komma ihåg att den trendmässigaproduktiviteten från den första oljekrisen och till framemot slutet av 80-taletvar i genomsnitt . När vi sedan kommer in skiftar denproduktivitetstillväxtsnivån, som jag sade, till , åtminstone såhär långt. Det är alltså en uppgång med en halv procentenhet. Därmed vet vihur vi kan relatera de här siffrorna. Genomsnittet här blir de siffror som jagnämnt.Här ser vi kvartalssiffror . Det som händer islutet av 1999 är att kliver produktivitetstillväxten både i tjänstesektorerna och i varusektorerna upp mot . Jag vill inte prata om enny ekonomi därför att det leder till att man betecknar världen antingen somljus eller som svart och så är det ju inte - att vi har antingen en gammalekonomi eller en ny ekonomi men så fungerar det inte.Låt oss med lite sans och måtta närma oss den här frågeställningen och dåär det ändå så att vi befinner oss ganska sent i ett konjunkturförlopp. Närman befinner sig sent i ett konjunkturförlopp brukar produktivitetstillväxtenavta. Det som händer här är att den ändå kommer upp till, och strax över, dentrendmässiga nivå som vi haft . Detta är rätt intressant. Därförhar vi justerat upp produktivitetstillväxten i vår bedömning med några tion-delar, vilket framgår av rapporten.Man kan bryta ned det här ytterligare. Vi har alltså kvar de gröna tjänste-producerande staplarna här men har brutit ned de varuproducerande i tvådelar: dels tillverkningsindustrin, blå stapel, dels övriga varuproducenter, gustapel. Här ser vi någonting intressant, nämligen att tillverkningsindustrinhar, och har haft, en ganska bra produktivitetsutveckling, och t.o.m. väldigtbra under vissa perioder. Det finns dock en neddragande effekt. Det här ärstatistiska historier som jag önskar att ni inte ber mig att förklara, för dettlite krångligt.Vi ser att produktivitetstillväxten är god och har en tendens till stigande -men inte mycket; det är ingen dramatik. Det ser ändå rätt positivt ut medtanke på den trend vi haft . Vi får se vad det här leder till. Javill inte dra några stora växlar på basis av detta ännu.Gunnar andra fråga tror jag kan belysas. Där finns det ett diagrami rapporten. Här visas två saker. Det är ett sammanvägt tillgångsprisindexoch reala tillgångar. Vi har vägt ihop aktiekurser och fastighetspriser till etindex. Sedan har vi tagit bort den allmänna inflationseffekten. Där ser vi atttillgångspriserna har stigit rätt kraftigt . kom vibit upp. Sedan rasade fastighetspriser och aktiekurser. Då hade man belånat iväldigt stor utsträckning, vilket framgår av den blå kurvan. Länge hade vi enutlåningsexpansion i linje med BNP. Men sedan kommer efter avregleringenen dramatisk uppgång där vi belånar ekonomin långt mer än vad underlig-gande inkomster egentligen medger. Det var detta som drog med sig bank-systemet när vi fick en anpassning av tillgångspriserna i början av 90-talet.Det som har hänt är att tillgångspriserna stuckit i väg, medan utlåningsex-pansionen ökat endast marginellt.Detta betyder inte att allting är frid och fröjd för framtiden, utan det bety-der bara att ännu har det här inte satt i gång ett accelerationsförlopp av detslag som vi såg . Det kan inträffa om utlåningsrutiner ochannat förändras i banksystemet. Det som ändå är min tröst är att samtligaledningar i dagens banker är de ledningar som har varit med och rett uppbankkrisen. Så länge de sitter kvar tror jag att någonting präglar organisatio-nen från det som ändå har hänt. Men det här måste vi hålla ögonen på väldigtmycket. Det kan inte uteslutas att det senare i konjunkturförloppet kan finnastendenser till en snabbare uppgång.Bryter man ned utlåningssiffran ser man att nu är det hushållen som lånarväldigt mycket. Där sker utlåningsexpansionen snabbt. Det är klart att manmåste hålla ögonen på i vad mån det här sker på ett sunt sätt. Jag utgår frånatt följer detta mycket noga - i vad mån man lockar inhushåll att ta lån som de sedan kanske inte klarar av. Vi har ju sett annonsertidningarna om lån , lån på telefon etc. som naturligtvis kanleda in hushåll i problem och så är vi där igen.Det finns en annan omständighet kring det här som jag tycker är lite be-kymmersam och som är värd att tas upp. Det förekommer just nu en hets attalla ska köpa aktier. Det är väl bra om människor sparar i aktier eftersomaktier ger en bättre avkastning än annat sparande. Det har förts endiskussion om huruvida bankerna bör ta ett större ansvar för sin rådgivning,inte minst en politisk diskussion. Men det är ingen som diskuterar vilketansvar kvällstidningar och andra har som nästan varenda dag på sina löpsed-lar dundrar om hur man hittar vinnarna.Man bibringar människor lätt uppfattningen att det är snabba vinster och kan gå in med hushållskassan eller semesterkassan i en sådan härplacering. Men går man in fel i aktiemarknaden kan det ta , eller kanske10 år, innan man får tillbaka sina pengar. Det här är ett riskfyllt sparandesom måste hanteras så men som är väldigt lönsamt om man är beredd attspara långsiktigt i aktier. Den distinktionen kommer inte fram och dettycker jag är ett dåligt tecken.Gunnar (): Jag tog upp frågan därför att i viss mån kan det jusägas att stigande tillgångsvärden är ett slags inflation, eller kan i vissa avenden betraktas som ett slags inflation. Således är det också av intresse attveta hur pass mycket en sådan utveckling ligger till grund för Riksbankensbedömningar när det gäller räntepolitiken.Urban : Som jag sade: Stigande aktiekurser skulle kunna ses somen förväntan hos informerade aktieaktörer om en betydligt snabbare ekono-misk tillväxt i svensk ekonomi. Men det kan också ses som prisutvecklingenpå framtida konsumtionsmöjligheter och därmed avspegla en sorts inflatio-nistisk utveckling.Vi tar hänsyn till det här genom att vi tar hänsyn till i vad mån detta slår påden allmänna efterfrågan via förmögenhetseffekten, via investeringarna ochdärmed på inflationsutvecklingen. Som jag sagt spelade säkert tillgångspri-serna en roll i den privata konsumtionens utveckling . Gör man engrov uppskattning kan man kanske komma till att en fjärdedel av den privatakonsumtionsökningen kommer från förmögenhetseffekten. Genomatt efterfrågan ökar snabbare tas resurser i anspråk snabbare och därmedpåverkar det inflationen. Det är det normala sättet att hantera det här.Ett annat alternativt sätt är naturligtvis när vi börjar se att utlåningsexpan-sionen börjar dra i väg och börjar se att vi kommer i en situation där vi riskerar att ha en bankkris runt hörnet trots att inflationen ligger stabilt kring 2Då är jag säker på att det uppkommer en diskussion i men ocksåhos regeringen och hos oss: Hur gör vi nu? Hur hanterar vi den här situatio-nen?Riksbanken har fått två uppgifter från . Den ena är att upprätthållaett fast penningvärde och det är det som vi diskuterar. Den andra är attfrämja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Ser vi i en avlägsen framtid- detta är inte aktuellt - att risken finns att vi inte får ett effektivtstabilt betalningsväsende på grund av en utlåningsexpansion som liknar den islutet av 80-talet kan vi inte bara stillatigande sitta och titta på, utan vi mi så fall vidta åtgärder. Ytterst kan det naturligtvis vara aktuellt att vidtaåtgärder med räntevapnet men i så fall avviker vi från den existerandetankeramen och det som vi diskuterar här i utskottet. Då tror jag att detär oerhört centralt att vi, om vi skulle komma till en sådan situation, ärväldigt tydliga om vad vi i så fall gör. Men det här är, vill jag betona, intediskussion som förs , utan det är en hypotetisk fråga med anledning avdet som framställde.Johan (): Vi har ju haft en ganska hetpolitisk debatt om EMU. Mot den bakgrunden kanske man lite grann saknarEMU både i inflationsrapporten och i riksbankschefens anförande här i dag.Jag har därför undringar kring två saker i anknytning till det.För det första skulle jag gärna vilja höra riksbankschefen spekulera litegrann i hur läget hade varit om var med i från starten, medtanke på den ganska kraftfulla devalvering gentemot framför allt dollarn somvi i så fall skulle ha upplevt - med konsekvenser för importpriser och annat.För det andra hörde jag riksbankschefen mycket sympatiskt tala om det härmed att man bör ompröva saker och ting när man får nya fakta. Därför skullejag vilja höra om det som hänt efter EMU-starten och den oväntat svagaeuron, som man skriver om i rapporten, på något sätt i negativ riktning harpåverkat riksbankschefens, som jag förstått, tidigare mycket positiva inställ-ning till EMU.Urban : Beträffande första undring vill jag sägaatt jag inte brukar spekulera men låt mig göra ett undantag i dag.Jag tror inte att den situationen skulle ha varit särskilt mycket annorlundajämfört med om vi i hade varit med i Bretton Woods-systemet somvi hade under en stor del av efterkrigstiden. Fast penningkurs innebär alltsåatt penningpolitiken inte har den roll som den har i , utan underen fast växelkursregim får man ägna sig åt att upprätthålla den fasta valutan.I en valutaunion har vi ju ingen växelkurs alls att upprätthålla, utan då falledet här, precis som tidigare, på finanspolitiken. Den klassiska finanspolitikeni var ju att strama åt i högkonjunktur om detfanns inflationstendenser och att lätta på gaspedalen när man kommer in i enlågkonjunktur.Arbetsfördelningen mellan finans- och penningpolitiken blir alltså annor-lunda än i en EMU-värld. Jag utgår från att finanspolitiken, om vi hade varitmed i från starten, hade sett lite annorlunda ut eftersom vi då kanskehade haft behov av en något stramare politik än resten av Europa.Det leder mig in på den andra undringen. är ju det här en politisk diskus-sion som ska föras. Vi har gett vårt bidrag till den här diskussionen och jaghar sagt vad jag tycker. Jag tycker fortfarande, om jag får frågan av JohanLönnroth, att det vore bra för att gå med i . Min uppfattning äratt bör gå med så snabbt som möjligt; detta från min tekniska ut-gångspunkt.Vi har precis lämnat en rapport om hur vi tror att omställningen iden finansiella sektorn bör kunna gå till och vilka tidseftersläpningar osv.som kan vara aktuellt där.Johan (): Jo, det är klart att om vi hade varit med skulle ett annatansvar ha legat på finanspolitiken. Men det var ju också så att det riktades,och riktas väl fortfarande - jag tror att riksbankschefen också hade den in-ställningen - en kritik mot finanspolitikens oförmåga att klara en devalve-ringspolitik, som vi såg och . Det var ju desom var motiveringen till att riksbankschefen och många andra, inte vi, villeha den här nya konstruktionen med ansvaret på Riksbanken.Tror verkligen riksbankschefen att vi hade klarat en finanspolitik på ett bättrsätt vid den mycket kraftfulla devalvering som vi skulle tvingats in i vidEMU-medlemskapet? Har alltså riksbankschefen den mycket stora tilltrontill oss politiker?Urban : Jag vet inte vad menar. Jag har alltid stortilltro till det politiska systemet. Varför skulle jag inte ha det?Här gäller frågan vilken regim man har, hur bindande regimen är och vil-ken utveckling det leder till. Så länge var medlem av BrettonWoods-systemet gick det väldigt bra för vårt land. Detpåverkade inte bara det politiska systemet utan också fackföreningsrörelsen.Vi hade ju en väldig harmoni på arbetsmarknaden sedan ,som i och för sig kom till innan vi gick in i Bretton Woods-systemet. Dennastabilitet präglade hela efterkrigstiden.Sedan händer någonting och det råkar sammanfallamed sammanbrottet för Bretton Woods-systemet. När vi i , liksomandra länder, kommer in i en situation där vi har större handlingsfrihet medpenning- och valutapolitiken, rämnar ju lönebildningssystemet. Vi ser hur detpolitiska systemet lockas att fatta beslut som senare visar sig inte vara sålyckliga. Vi kommer in i en devalveringspolitik och den pågår här i stort settunder . Det leder till en utomordentligt dålig ekonomisk utveckling.Sedan talar vi om EMU. Jag utgår från att då kommer systemet som helhet- arbetsmarknadens parter, det politiska systemet och prissättare på markna-den - att anpassa sig efter den nya regimen där det faktiskt inte går att göranågra förändringar av växelkursen för att rätta till misstag. Det ställs störrekrav på olika parter i ett sådant system.Jag är helt övertygad om att det, precis som det här fungerade väldigt braför efter , skulle vara till fördelför att återigen gå in i ett sådant här fast, liknande system som valu-taunionen faktiskt innebär.Varje tid har sin typiska diskussion när det gäller att göra den här typen avankarliknande regimer. Efter blev det Bretton Woods-systemet där man byggde upp de två institutionerna i och det härvalutakurssystemet. och har debatten iEuropa präglats av det här projektet. Denna typ av anslutningar har passatväldigt bra för . Det är därför som jag har kommit fram till uppfatt-ningen att detta skulle vara bra för men det ställer större krav påfinanspolitiken och det är jag också helt övertygad om att den klarar i ensådan situation.Mats (): Jag har två frågor till riksbankschefen, en om Sverigeslångsiktiga tillväxtpotential och en om EMU. Låt mig börja med den senareoch knyta an till undringar och de svar som gav. Han pekade på de två helt olika regimer som det innebär om manstyr mot ett växelkursmål eller om man styr mot ett inflationsmål.Vi har ju fört en debatt i olika forum om det här. sägeratt så snabbt som möjligt bör bli medlem i . Det finns dock enrestriktion och det är att vi ska ha varit med i . Hur skulledet fungera för ? Kan ni styra mot dessa två mål ?Urban har ju just beskrivit för hur olika de härregimerna är. Är det möjligt att, innan fattat beslut om att gå med iEMU, gå med i och därmed ge en helt ny målbild att ope-rera utifrån? Det är min första fråga.Min andra fråga knyter an till den ljusa bild som finns i inflationsrapportenför i det korta perspektivet. Det gäller då svensk ekonomi i allmän-het, tillväxten, ränteutvecklingen och inflationsutvecklingen.En annan intressant publikation som kom för sedan är Långtidsut-redningens rapport. Den gav ett ganska pessimistiskt scenario i ett lite längreperspektiv. Jag har för mig att man talar om en tillväxtbana på1,9 %.Vi ligger alltså nu i en ohållbar tillväxtbana och måste vika av. Långtidsut-redningen kommer fram till att efter 2008, om jag minns rätt, kom-mer att ha en tillväxt på i genomsnitt 1,3 %.Är det här någonting som över huvud taget bekymrar sig för isitt löpande arbete? Eller överlåts det på politikerna att förändra de grundläggande förutsättningarna för att öka den potentiella tillväxtbanan eller så attsäga bredda vägen för det fordon som vi nu måste gasa och bromsa för att detinte ska välta?Urban : ERM-frågan är en fråga för regeringen.