bet · GN01SoU13 · 2000-04-26 00:00:00 — I yrkande 2begärs att hos regeringen begär förslag om tidsangivelse avseendeminsta strafftid för brottslingar som dömts till sluten psykiatrisk vård. Mo-tionärerna anför att många av de allra farligaste brottslingarna finns blanddem som överlämnas till psykiatrisk vård. Vid s.k. farlighetsbedömningaroch beslut om s.k. särskild utskrivningsprövning grundas bedömningen irealiteten på mer eller mindre kvalificerade gissningar anför motionärerna.Även kan det vara nästan omöjligt för en läkare att bedöma omen psykiskt störd brottsling kommer att återfalla i brottslighet. Brottslingarsom döms till sluten psykiatrisk vård bör enligt motionärerna som huvudre-gel få en tidsangivelse avseende den minsta strafftid som skallavtjänas. Om patienten tillfrisknar innan den fastställda tiden utgår skall hankunna överföras till vanligt fängelse för resterande del av vårdtiden.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet har gjort följande ställningstagande.Utskottet känner förståelse för motionärernas synpunkter. Det är av stor viktatt de starka skyddsintressen som föreligger tillgodoses. Även andra intres-sen gör sig dock gällande i fråga om psykiskt störda lagöverträdare. de psykiskt störda personernas vårdbehov beaktas. Om en ny ordningskall införas i fråga om behandlingen av psykiskt störda lagöverträdare är detenligt utskottet av vikt att alla de krav på rättvisa, humanitet och samhälls-skydd som i detta sammanhang gör sig gällande beaktas. Mot den bakgrun-den är det positivt att regeringen har tillkallat en kommitté med uppdrag attföreslå de förändringar som bedöms nödvändiga i påföljdssystemet för dennagrupp av lagöverträdare. Detta arbete bör enligt utskottets mening avvaktas.Utskottet föreslår att motion So20 (yrkandena 1 och 2) avstyrks i nu be-handlade delar.Till justitieutskottets yttrande i denna del har fogats en avvikande mening(m).Socialutskottets bedömningI likhet med justitieutskottet hyser socialutskottet förståelse för motionärer-nas synpunkter. Emellertid skall Kommittén om ansvar och påföljder förpsykiskt störda lagöverträdare enligt sina direktiv bl.a. behandla de frågorsom motionärerna tar upp. Även socialutskottet anser att kommitténs arbetebör avvaktas. Motion 1999/2000:So20 (m) yrkandena 1 och 2 bör därföravstyrkas.PermissionPropositionenI propositionen anförs att möjligheten att ge en patient tillstånd att vistasutanför sjukvårdsinrättningens område (permission) till vårdtidens slut av-skaffas. Permission skall fortsättningsvis kunna ges för visst tillfälle ellervissa återkommande tillfällen. Permission får också ges för ,om det finns särskilda skäl att anta att åtgärden är angelägen för att förberedatt tvångsåtgärden upphör. Tillstånd till permission får ges endast underförutsättning att det står i överensstämmelse med vårdplanen.Vidare anförs i propositionen att tillstånd till vistelse utanför sjukvårdsin-rättningens område för patienter som är intagna i kriminalvårdsanstalt eller isärskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård och somgenomgår rättspsykiatrisk vård skall beslutas av Kriminalvårdsstyrelsenrespektive . Detta gäller även när vistelsen ärbeledsagad av personal. respektive skall även fatta beslut om frigång för dessa patienter.När det gäller häktade och intagna på en enhet för rättspsykiatrisk under-sökning vilka genomgår rättspsykiatrisk vård anför regeringen att dessapersoner skall kunna få tillstånd att tillfälligt vistas utanför sjukvårdsinrätningens respektive undersökningsenhetens område om det finns synnerligaskäl för detta. Sådant tillstånd skall beslutas av Kriminalvårdsstyrelsen.Regeringen anför i detta sammanhang att jämförelser göras med vad somföreskrivs i 13 § lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållnam.fl. I denna bestämmelse sägs att, om missbruk ej kan befaras, kan häktadmedges att besöka närstående som är svårt sjuk, närvara vid närståendesbegravning eller i annat fall, då synnerliga skäl föreligger, lämna förva-ringslokalen . Under vistelsen utom förvaringslokalen skallden häktade vara ställd under bevakning, om ej sådan tillsyn av särskilda skälkan antagas vara obehövlig.På samma sätt som gäller för häktade som inte är föremål för rättspsykiat-risk vård bör enligt regeringens mening huvudregeln också när det gällerdem som är häktade och genomgår rättspsykiatrisk vård vara att de i principinte skall kunna få tillstånd att vistas utanför vårdinrättningens område. En-ligt regeringen kan man emellertid överväga om det inte bör införas en möj-lighet till permission i mycket speciella situationer. Regeringen anför att detför dem som är häktade och som genomgår rättspsykiatrisk vård finns skälför att införa samma restriktiva möjlighet till permission som gäller fördem som inte är föremål för rättspsykiatrisk vård. En ny bestämmelse meddenna innebörd bör därför intagas i LRV. Denna bestämmelse bör enligtregeringen utformas med bestämmelsen i 13 § lagen om behandlade av häk-tade och anhållna m.fl. som förebild. Den som genomgår rättspsykiatriskvård och som är häktad skall således kunna medges att besöka närståendesom är svårt sjuk, närvara vid närståendes begravning eller i annat fall dåsynnerliga skäl föreligger få tillstånd att lämna förvaringslokalen under korttid. Motsvarande överväganden gäller enligt regeringens mening även fördem som är intagna på enhet för rättspsykiatrisk undersökning och genomgårrättspsykiatrisk vård. Samma möjlighet skall införas för denna kategori.MotionerI motion 1999/2000:So20 av m.fl. (m) begärs att propositionenavslås i den del som gäller möjligheter för häktade m.fl. att vistas utanförsjukvårdsinrättningen (yrkande 3). Motionärerna anför att det inte är doku-menterat att det föreligger några mera påtagliga problem på detta områdemed den ordning som gäller i dag.I motion 1998/99:So364 av och () begärsett tillkännagivande om vad i motionen anförts om en översyn av LPT. Mo-tionärerna anför att enligt den gamla lagen om sluten psykiatrisk vård i vissafall (LSPV) fanns möjlighet till försöksutskrivning. Det innebar att om pati-entens tillstånd allvarligt försämrades under försöksutskrivningen, så skullehan/hon återintas utan alltför stora administrativa och personella insatser.Med LPT upphörde möjligheten till försöksutskrivning. Enligt motionärernainnebär den nya skärpta lagstiftningen att sjukdomsyttranden måste varamycket grava innan tvångsvård enligt LPT på nytt kan bli aktuell. Enligt LPTskall vården inte kunna tillgodoses på annat sätt än genom dygnetruntvård. Imånga fall beviljas långa permissioner i hemmet under pågående LPT-vårdför att kunna fortsätta tvångsmedicinering i fall där patienten annars skulleavbryta all behandling. Detta innebär enligt motionärerna att en praxis vuxitfram som inte står i överensstämmelse med lagens bokstav.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet har gjort följande ställningstagande.Utskottet delar regeringens uppfattning att samma möjlighet till permissionbör ges häktade som genomgår rättspsykiatrisk vård som häktade som inte ärföremål för sådan vård. Någon anledning att behandla dessa grupper av häk-tade på olika sätt finns enligt utskottets mening inte. Utskottet anser emellertid att bestämmelsen måste utformas på sådant sätt att det framgår att permis-sion endast kan komma i fråga om missbruk inte kan befaras. Vidare måstedet av bestämmelsen klart framgå att permission endast kan medges för visskort tid.Utskottet vill vidare framhålla att det för häktning enligt 24 kap. 1 § rätte-gångsbalken krävs bl.a. att det finns en risk för att personen avviker eller pånågot annat sätt undandrar sig straffverkställighet eller att han fortsätter sibrottsliga verksamhet. Mot den bakgrunden är det enligt utskottet som regelolämpligt att bevilja den som är häktad permission utan bevakning. Denföreslagna bestämmelsen i 11 b § LRV bör därför kompletteras med en be-stämmelse om att den häktade när han vistas utanför sjukvårdsinrättningensrespektive undersökningsenhetens område skall stå under bevakning. Be-stämmelsen bör även i denna del utformas med bestämmelsen i 13 § lagenom behandlingen av häktade och anhållna m.fl. som förebild, dvs. utevistel-ser skall i regel vara bevakade. Obevakade utevistelser skall beviljas medstor restriktivitet och endast då risk saknas för att patienten skall missbrukasituationen genom att t.ex. avvika eller begå brott. De närmare formerna förbevakningen får det ankomma på att besluta om.Självklart bör därvid i lämplig omfattning samrådamed berörd sjukvårdsinrättning.Utskottet tillstyrker med det anförda propositionens förslag avseende per-mission för häktade m.fl. Lagtexten bör dock justeras på det sätt som framgårav utskottets lagförslag, se bilaga 1. Motion So20 (yrkande 3) i nu ifrågava-rande del bör enligt utskottets mening avstyrkas.Till justitieutskottets yttrande i denna del har fogats en avvikande mening(m).Socialutskottets bedömningSocialutskottet delar regeringens bedömning att möjligheten att ge en patientpermission till vårdtidens slut bör avskaffas och att permission i fortsättningen skall ges för visst tillfälle eller vissa återkommande tillfällen. Som rege-ringen anfört bör permission också kunna ges för , om detfinns särskilda skäl att anta att åtgärden är angelägen för att förbereda atttvångsvården upphör. Tillstånd till permission får ges endast under förutsätt-ning att det står i överensstämmelse med vårdplanen. Utskottet tillstyrkersåledes regeringens förslag till ändring i 25 § LPT och 9 och 10 §§ LRVsamt förslagen till 25 a § LPT och 10 b § LRV. Motion 1998/99:So364 (m)avstyrks.Även när det gäller intagna i kriminalvårdsanstalt eller särskilt ungdoms-hem instämmer utskottet i vad regeringen föreslår. Det innebär att tillståndtill vistelse utanför sjukvårdsinrättningens område för patienter som är intag-na i kriminalvårdsanstalt eller i särskilt ungdomshem till följd av en dom påsluten ungdomsvård och som genomgår rättspsykiatrisk vård skall beslutasav respektive . Detta gälleräven när vistelsen är beledsagad av personal. Utskottet tillstyrker därmedförslaget till ändring i 11 § LRV och förslaget till 11 a § ställer sig bakom vad justitieutskottet anfört om permissionför häktade och intagna på enhet för rättspsykiatrisk vård och tillstyrkerförslaget till 11 b § LRV samt avstyrker motion 1999/2000:So20 (m) yrkan-de 3. Lagtexten bör dock justeras på det sätt som justitieutskottet föreslagitoch som framgår av bilaga 2 i betänkandet.Verkställighet av beslut om utvisning, avvisning ellerutlämningGällande bestämmelserAv 17 § första stycket LRV följer att bestämmelserna i 29 § första stycketLPT gäller i fråga om upphörande av rättspsykiatrisk vård i samband medavvisning, utvisning och utlämning. Enligt 29 § första stycket LPT skalltvångsvården upphöra när beslut har meddelats om avvisning, utvisning ellerutlämning om det begärs av den myndighet som skall verkställa beslutet ochchefsöverläkaren finner att patientens tillstånd tillåter att detta verkställs.PropositionenRegeringen föreslår i propositionen att lydelsen av 29 § LPT ändras på så sättatt beslut om avvisning, utvisning och utlämning får under vissa förutsätt-ningar verkställas utan hinder av tvångsvården. Tvångsvården upphör i så-dant fall när beslutet har verkställts. gäller enligt regeringen atvården inte skall upphöra förrän verkställighet av beslutet skett. Tillägget ilagtexten är således enligt regeringen endast ett förtydligande och skall inteinnebära någon saklig förändring.MotionI motion 1999/2000:So20 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagi-vande om vad i motionen anförts om upphörande av tvångsvård i sambandmed utvisning, avvisning eller utlämning (yrkande 4). Motionärerna anför attdet kan ifrågasättas om den användning av tvångsvårdsinstrumentet somföreslås i propositionen står i överensstämmelse med internationella åtagan-den och konventioner samt med grundläggande principer om individensrättssäkerhet.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet har gjort följande ställningstagande.Justitieutskottet konstaterar att den ändring som föreslås beträffande tvångs-vårdens upphörande vid verkställighet av beslut om utvisning, avvisningeller utlämning i praktiken inte innebär någon ändring i sak. Utskottet harinte någon erinran mot regeringens förslag i denna del och föreslår att motionSo20 (yrkande 4) i ifrågavarande del avstyrks.Till justitieutskottets yttrande i denna del har fogats en avvikande mening(m).Socialutskottets bedömningUtskottet ställer sig bakom vad justitieutskottet anfört. Utskottet avstyrkerdärför motion 1999/2000:So20 (m) yrkande 4 och tillstyrker förslaget tilländring av 29 § LPT.Processuella frågorPropositionenI propositionen föreslås att sakkunnig skall förordnas i mål enligt LPT ochLRV om det inte är uppenbart obehövligt (37 § LPT och 21 b § LRV). Rege-ringen påpekar att tillgång eller brist på lämplig sakkunnig i princip inte kananses vara ett sådant skäl som får avgöra huruvida förordnande sker ellerinte. Regeringen är dock medveten om att problem inledningsvis kan kommaatt uppstå vid de domstolar som förordnar sakkunnig i ett fåtal mål ellerdär domsagan är mycket vidsträckt. Frågor om tillgång på sakkunniga fallerinom ansvarsområde och regeringen utgår från att styrelsenkommer att ge frågan nödvändig uppmärksamhet.Vidare anförs i propositionen att chefsöverläkarens processuella ställninginte bör förändras. Regeringen påpekar att de gällande bestämmelserna i innebär att patienten kan överklaga vissa beslut av chefsläkarenmen att chefsläkaren inte får överklaga domstolens beslut. Att chefsläkareninte har rätt att överklaga länsrättens beslut framgår av 33 § andra stycketLPT och 18 § LRV.Regeringen påtalar att en obligatorisk s.k. tvåpartsprocess infördes i deallmänna förvaltningsdomstolarna . Tvåpartsprocessen inne-bär att en förvaltningsmyndighet är motpart om en enskild överklagar för-valtningsmyndighetens beslut till allmän förvaltningsdomstol och att enförvaltningsmyndighet vars beslut ändras av en förvaltningsdomstol somhuvudregel kan överklaga domstolens beslut. Undantag från tvåpartsprocessförekommer dock och det skall för de särskilda måltyper som är undantagnafinnas regler härom i den materiella speciallagstiftningen. Detta gäller bl.a.mål enligt LPT och LRV.Regeringen anför att ett skäl för att ge chefsöverläkaren överklaganderättoch fullt ut ställning av motpart till patienten i processen är att den allmännutvecklingen i domstolarna går mot att det skall vara en tvåpartsprocess ochatt detta förhållande är en viktig beståndsdel i själva domstolsprocessen. Ennaturlig konsekvens av att frågor om psykiatrisk tvångsvård prövas ochavgörs av domstol är därför att chefsöverläkaren får ställning som motpart.Ett led i en domstolsprövning är vidare möjligheten för båda parter att fåöverklaga ett beslut till högre instans. Detta är av vikt förutom för det sär-skilda målet som är under prövning även för prejudikatbildningen. Redanmed nuvarande förfaranderegler har chefsöverläkaren dessutom genom sinroll som sökande en partsställning, anförs det i propositionen.Det som enligt regeringen talar mot att chefsöverläkaren skall få ställningsom motpart är att det är av största vikt att patienten och chefsöverläkarenhar ett bra förhållande till varandra. Chefsöverläkarens främsta uppgift är attförsöka få patienten frisk och det är viktigt att patientehar förtroende för läkaren. Det faktum att chefsöverläkaren inför domstolendirekt framställs som patientens motpart kan skada förtroendet och samarbe-tet dem emellan. Det vore enligt regeringens mening mycket olyckligt omden förtroendefulla relationen mellan läkare och patient ytterligare skulleförsvåras. Enligt regeringen överväger nackdelarna med en överklaganderättför chefsöverläkaren som ovan anförts klart de fördelar som skulle stå attvinna.Vidare anförs i propositionen att den tid inom vilken ett mål avseende enpatient som är dömd till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningspröv-ning skall tas upp till avgörande i länsrätt skall förlängas från åtta till femdagar från den dag då ansökan eller skrivelsen med överklagandet kom in tilllänsrätten.MotionI motion 1999/2000:So20 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagi-vande om vad i motionen anförts om chefsöverläkares rätt att överklagadomstolsbeslut (yrkande 5). Motionärerna anför att chefsöverläkare bör harätt att överklaga en domstols beslut enligt LPT eller LRV. Vidare anförs atträtten att överklaga bör kombineras med en regel om att ett beslut inte fårverkställas förrän domen eller beslutet vunnit laga kraft.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet har gjort följande ställningstagande.Utskottet delar regeringens syn i denna fråga och föreslår att motion So20(yrkande 5) avstyrks i nu behandlad del.Till justitieutskottets yttrande i denna del har fogats en avvikande mening(m).Socialutskottets bedömningUtskottet delar regeringens bedömning att sakkunnig som huvudregel skallförordnas i mål enligt LPT och LRV. Likaså ställer sig utskottet bakomförslaget i propositionen att den tid inom vilken ett mål avseende en patientsom är dömd till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövningskall tas upp till avgörande i länsrätt skall förlängas frånden dag då ansökan eller skrivelsen med överklagandet kom in till länsrätten.Utskottet tillstyrker därmed förslagen till ändring i 37 § LPT samt 21 a § och21 b § LRV.När det gäller rätten för chefsöverläkaren att överklaga en domstols beslutenligt LPT eller LRV ställer sig socialutskottet bakom vad regeringen ochjustitieutskottet anfört. Motion 1999/2000:So20 (m) yrkande 5 avstyrksdärför.Vårdavgifter m.m.PropositionenRegeringen påpekar att enligt 26 § första stycket hälso- och sjukvårdslagen(1982:763) får vårdavgifter tas ut av patienter enligt grunder som landstingeteller kommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt föreskrivet.Någon inskränkande särreglering avseende sluten psykiatrisk vård utansamtycke föreligger dock inte.Regeringen anför att det genom en enkät framkommit att av de patientersom uppbär sjukpenning drar många på sig stora vårdskulder under vårdtideneftersom de inte avsätter medel för att betala vårdavgifterna. Man har frånsjukvårdsinrättningarna framhållit att en bra lösning på problemet med storavårdskulder skulle vara att den vårdavgift som patienterna skall betala drasdirekt från sjukpenningen.Vidare påpekar regeringen att den vid regeringssammanträdet den 17 juni1999 beslöt att en särskild utredare skulle tillkallas för att göra en översynde bestämmelser inom socialförsäkringen som reglerar rätten till förmånerför tid under vilken en försäkrad på det allmännas bekostnad vistas på eninstitution (dir. 1999:51). I uppdraget ingår att kartlägga olika institutions-vistelsers inverkan på de intagnas rätt till olika socialförsäkringsförmåneroch de intagnas skyldighet att betala avgift för uppehället. Utredaren skallockså överväga vilka principer som skall ligga till grund för vad som börgälla när en person som har rätt till socialförsäkringsförmåner och som vistaspå en institution får sina levnadskostnader täckta av det allmänna utan att nå-gon avgift debiteras.Regeringen anför att den inte är beredd att lämna några förslagbeträffande vårdavgifterna vid rättspsykiatrisk vård utan uppger att den avseratt återkomma efter det att utredaren redovisat sitt uppdrag.När det gäller kostnadsansvaret för rättspsykiatrisk vård av vissa utlän-ningar anför regeringen att en kommitté med uppdrag att utreda frågor omansvar och påföljder för psykiskt störda lagöverträdare (dir. 1999:39) hartillsatts. Kommittén skall lämna förslag till en reformerad reglering av detstraffrättsliga ansvaret samt formerna för ingripanden mot denna grupp avlagöverträdare. Reformen skall syfta till att åstadkomma en ordning sominnebär att psykiskt störda personer som begår brott och som är straffrättsligtansvariga också kan dömas till en påföljd som tillgodoser kravet på ett rim-ligt ingripande med hänsyn till det begångna brottet. Reformen syftar ocksåtill att psykiatrin inte skall bära ett ansvar för straffrättsliga aspekter ellbehovet av samhällsskydd än som motiveras av ett vårdbe-hov.Regeringen anför att det i kommitténs uppdrag ligger att överväga såvälansvarsfördelningen för den rättspsykiatriska vården som dagens påföljds-system för psykiskt störda lagöverträdare. Regeringen vill därför inte nulägga förslag som innebär systemförändringar angående en mycket litengrupp, mindre än tio personer , utan avser att återkomma i denna frågagenom ett mer samlat grepp med utgångspunkt från kommitténs betänkande.MotionerI motion 1999/2000:So21 av m.fl. (mp) begärs att riksdagenbeslutar att vård och läkemedel under psykiatrisk tvångsvård och rättspsyki-atrisk vård skall vara avgiftsbefriade (yrkande 5). Motionärerna anför att detär ett enormt ingrepp i den personliga friheten att bli tvångsvårdad. Därförskall den tvångsvårdade inte efter vårdtiden behöva lida ekonomiskt pågrund av vård och medicinsk behandling som han eller hon inte önskat sig.Ett liknande yrkande framställs i motion 1998/99:So460 av . (mp) (yrkande 23).Utskottets bedömningDe läkemedel som används inom den slutna vården betalas helt av sjuk-vårdshuvudmännen och finansieras liksom hälso- och sjukvården i övrigtfrämst via landstingsskatten (se bl.a. prop. 1996/97:27 Läkemedelsförmåneroch läkemedelsförsörjning m.m. s. 39). En patient som tvångsvårdas enligtLPT eller LRV behöver således inte betala för läkemedel.Vad härefter gäller frågan om vårdavgifter konstaterar utskottet att Utred-ningen om socialförsäkringsförmåner vid institutionsvistelse (S 1999:9)enligt sina direktiv skall kartlägga de intagnas skyldighet att betala avgift fuppehälle vid institutionsvistelse. Enligt utskottets uppfattning bör dettaarbete avvaktas.Med hänvisning till det ovan anförda avstyrker utskottet motionerna1999/2000:So21 (mp) yrkande 5 och 1998/99:So460 (mp) yrkande 23.Läkare i allmän tjänstMotionI motion 1999/2000:So20 av m.fl. (m) begärs att hosregeringen begär förslag som så långt som möjligt undviker särbehandling avallmänt anställda läkare vad beträffar psykiatriska vårdintyg (yrkande 6).Motionärerna anför att en allt större del av sjukvården drivs av privata vård-givare t.ex. på uppdrag av landsting. finns dock många skillnaderi den legala regleringen av offentliganställda läkare och övriga läkare. Detgäller t.ex. i samband med undersökning för utfärdande av psykiatriska vård-intyg. Skillnaderna har motiverats med att uppgifter som innefattar myndig-hetsutövning inte får överlåtas på privata vårdgivare. Enligt motionärerna börbefogenheter som tillkommer läkare så långt som möjligt följa med visskompetens och inte uteslutande tillkomma läkare som har en viss arbetsgiva-re.BakgrundEnligt 4 § första stycket LPT får ett beslut om intagning på en sjukvårdsin-rättning inte fattas utan att ett läkarintyg (vårdintyg) har utfärdats, av vilkdet framgår att det finns sannolika skäl för att förutsättningarna för tvångs-vård är uppfyllda. Vårdintyg skall grundas på en särskild läkarundersökning.I paragrafens andra stycke stadgas att en undersökning för vårdintyg fårföretas endast om det finns skälig anledning till det. En sådan undersökningskall utföras av legitimerad läkare. Om undersökningen inte kan utföras medpatientens samtycke, får patienten tas om hand för undersökning. Beslut omsådant omhändertagande får fattas endast av läkare i allmän tjänst.Enligt 47 § andra stycket 1 LPT skall polismyndigheten lämna biträde påbegäran av läkare i allmän tjänst för att han skall kunna genomföra en under-sökning för vårdintyg.I proposition 1990/91:58 Psykiatrisk tvångsvård m.m. föreslogs att beslutom omhändertagande för undersökning endast skulle få fattas av läkare somenligt beslut av landstingskommunen har befogenhet till det.I samband med propositionens behandling i hade bl.a. två mo-tionsyrkanden väckts om befogenhet att fatta beslut om omhändertagande.