bet · GN01JuU7 · 2000-01-25 00:00:00 — Enligt 9 § samma lag döms densom uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar uppgiftsom befinns oriktig eller underlåter att deklareraskattepliktig införsel enligt denna lag till böter.I ringa fall skall inte dömas till ansvar.Varusmugglingslagen - med undantag för dessbestämmelser om förundersökning och de s.k.tullåklagarnas åtalsrätt - och skattebrottslagen(1971:69) skall inte tillämpas på införsel som avsesi pri-vatinförsellagen.Privatinförsellagen upptar vidare i 7 §bestämmelser om administrativ avgift som skallpåföras den som försummar sin deklarationsskyldighetenligt lagen. Avgiften motsvarar av skatten påvaran.Privatinförsellagen innebär således att tvåekonomiska sanktioner, den ena i form avadministrativa avgifter, och den andra i form avböter skall åläggas vid sidan av varandra.I Riksåklagarens föreskrifter om ordningsbot förvissa brott (SFS 1999:178) föreskrivs attordningsbot skall utgå för vissa brott med beloppsom anges i bilagd förteckning till beslutet. Ibilaga 18 till beslutet anges bl.a.ordningsbotsbelopp för ringa varusmuggling ochförsök därtill i fråga om införsel av alkohol ellertobak från stat som inte är medlem i EU.Högsta domstolen ansåg i rättsfallet NJA 1997 s.808 att motsvarande äldre föreskrifter kunde tjänatill ledning även vid bestämmande av böter föröverträdelse av privatinförsellagen.I departementspromemorian Ny smugglingslag föreslåsatt 9 § privatinförsellagen skall ändras så attstraffbarhet förutsätter att gärningsmannen handlatantingen uppsåtligen eller av grov oaktsamhet.Ansvarsfriheten för ringa fall har tagits bort.Överträdelse skall kunna rendera böter ellerfängelse i högst . Skärpningen av straffskalanär motiverad av att även mycket stora kvantiteteralkoholdrycker och tobaksvaror kan vara att hänföratill privatinförsel. Å andra sidan skall en särskildåtalsprövningsregel leda till att icke straffvärdafall enbart drabbas av avgiftssanktionen i 7 § (s.537).Straffet för ringa smugglingsbrott föreslås ipromemorian bli detsamma som gäller för ringavarusmuggling.Utskottet kan inte finna annat än att de påföljdersom kan inträda vid ringa varusmuggling av alkoholeller tobak på ett rimligt sätt återspeglargärningarnas straffvärde. Vad gälleransvarsbestämmelsen i privatinförsellagen är dessutformning föremål för beredning iRegeringskansliet. Utskottet anser inte att det nufinns skäl för några åtgärder av i frågan.Utskottet avstyrker motion 1999/2000:Ju724 i dennadel.TrafikbrottRattfylleriFlera motioner avser rattfylleribrottet. I motion1999/2000:Ju741 (s) begärs att ett rattfylleribrottalltid skall anses som grovt, om det finnspassagerare under i fordonet, samt attminimistraffet för grovt rattfylleri bör höjas. nollgräns för alkohol vid rattfylleriefterfrågas i motion 1999/2000:T209 (fp).Enligt 4 § första stycket trafikbrottslagen(1951:649) skall den dömas för rattfylleri som förett motordrivet fordon eller en spårvagn efter attha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängdatt alkoholkoncentrationen under eller efter färdenuppgick till i hans blod eller 0,10milligram per liter i hans utandningsluft.För rattfylleri döms också, enligt paragrafensandra stycke, den som för ett motordrivet fordoneller en spårvagn efter att ha intagit narkotika somavses i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) i så stormängd att det under eller efter färden finns någotnarkotiskt ämne kvar i blodet. Detta gäller dockinte om narkotikan intagits i enlighet med läkareseller annan behörig receptutfärdares ordination.Av tredje stycket i samma paragraf framgår att ävenden som vid förandet av ett motordrivet fordon elleren spårvagn är så påverkad av alkoholhaltiga dryckeratt det kan antas att han eller hon inte påbetryggande sätt kan föra fordonet skall dömas förrattfylleri. Detsamma gäller om föraren är likapåverkad av något annat medel (s.k. klinisktrattfylleri).Straffet för rattfylleri är böter eller fängelse ihögst sex månader.Är brottet grovt, skall föraren enligt 4 a §trafikbrottslagen dömas för grovt rattfylleri tillfängelse i högst . Vid bedömande av om brottetär grovt skall särskilt beaktas om föraren har haften alkoholkoncentration som uppgått till minst 1,0 %i blodet eller per liter iutandningsluften, om föraren annars har varitavsevärt påverkad av alkohol eller något annat medeleller om framförandet av fordonet har inneburit enpåtaglig fara för trafiksäkerheten.Frågan om ett rattfylleribrott skall bedömas somgrovt skall enligt gällande rätt avgöras medbeaktande av samtliga omständigheter vid brottet. I4 a § trafikbrottslagen anges emellertid, somframgått ovan, vissa omständigheter som särskiltskall beaktas vid bedömningen av om brottet ärgrovt.Frågan huruvida medföljande passagerares ålder börtillmätas självständig betydelse för kvalificerandetav ett rattfylleribrott synes inte ha uppmärksammatsunder förarbetena till lagstiftningen. Av motiventill ändringar av rattfyllerilagstiftningenframgår dock att det förhållandet att föraruppgiftenvarit särskilt ansvarsfull eller krävande kan habetydelse vid bedömningen av om ett rattfylleribrottskall anses grovt. Som exempel angavs bl.a. att detrört sig om ett fordon med många passagerare (prop.1989/90:2 s. 50).Straffskalan för grovt rattfylleri erhöll sinnuvarande utformning genom lagstiftning (prop. 1993/94:44, bet. 1993/94:JuU11, rskr. 78).Straffmaximum höjdes då från fängelse tillfängelse två år.Något lägsta fängelsestraff för grovt rattfylleriär inte stadgat. Enligt 26 kap. 1 § BrB får fängelsepå ej understiga . I sambandmed lagstiftning uttalades att höjningen avstraffmaximum för grovt rattfylleri inte var avseddatt ändra principen för utmätande av kortafängelsestraff. Det innebar att fängelsestraffunderstigande en månad endast borde förekomma iundantagsfall (prop. 1993/94:44 s. 29).Påföljden för grovt rattfylleri bestäms normalttill fängelse en månad.Utskottet anser att det inte finns skäl att frångågällande rätts ståndpunkt att frågan om ettrattfylleribrott skall bedömas som grovt skallbedömas med hänsyn till samtliga omständigheter vidbrottet. Att ange medpassagerares ålder som enfaktor av självständig betydelse vid kvalificerandetav brottet förefaller utskottet vara mindrevälbetänkt. Utskottet anser vidare att straffskalanför grovt rattfylleri erhöll en väl avvägdutformning genom lagstiftning. Med detanförda avstyrker utskottet motion 1999/2000:Ju741.Frågan om promillegränsen för alkohol vidrattfylleri övervägdes i samband med 1990 årsändringar i rattfyllerilagstiftningen.I samband med att utskottet förordade en sänkningav den då gällande lägsta promillegränsen från 0,5 %till uttalade utskottet följande med anledningav motionsyrkanden om bl.a. nollgräns.En utgångspunkt var att alkohol och trafik intehörde ihop. Också lagstiftningen borde - inom ramenför rättssäkerhetens krav - förmedla dettapedagogiska budskap. Även om det fanns skäl attsänka den dåvarande gränsen, borde detta ske med denåterhållsamhet som grundläggande straffrättsligaprinciper påbjöd. Utskottet underströk attstrafflagstiftning i princip är ett medel som skallanvändas endast mot gärningar som är klart skadligaeller farliga för enskilda eller för samhället, ochför att utvidga det straffbara området skall detkrävas mycket starka skäl. Redan den av utskottetförordade sänkningen innebar en kraftig utvidgningav det straffbara området, och en ytterligareutvidgning, som förordades i några av motionerna,skulle medföra att det kriminaliserade områdetutvidgades i en omfattning som inte var motiveradfrån trafiksäkerhetssynpunkt. En ytterligareutvidgning skulle också möta kraftiga erinringar medhänsyn till vikten av att rationellt utnyttjarättsväsendets knappa resurser. I förlängningen låghär också en kriminalpolitiskt sett allvarlig faraför upprätthållandet av den allmänna laglydnaden.Utskottet avstyrkte införande av en absolutnollgräns vid bilkörning (1989/90:JuU2 s. 18 f).Utskottet har senast vid /99 haft attta ställning till ett motionsyrkande om nollgränsför alkohol vid rattfylleri. Utskottet hänvisade dåtill sina uttalanden lagstiftningsärendeoch avstyrkte motionen (bet. 1998/99:JuU15 s. 8).Utskottet vidhåller sina tidigare uttalanden ifrågan och avstyrker motion 1999/2000:T209 i dennadel.Olovlig körningI motion Ju728 (s) yrkas att straffmaximum förolovlig körning skall höjas till fängelse ett år.Motionären framhåller att en sådan lagändring skullegöra det möjligt att häkta den som gör sig skyldigtill upprepade fall av olovlig körning.Enligt 3 § första stycket trafikbrottslagen gälleratt om någon uppsåtligen för körkortspliktigt fordonutan att vara berättigad att föra sådant fordon,skall han dömas för olovlig körning till böter. Harhan tidigare innehaft körkort som blivit återkallateller har brottet skett vanemässigt eller är deteljest att anse som grovt, får dömas till fängelse ihögst sex månader.Häktning förutsätter - med visst undantag som härsaknar intresse - att för brottet är föreskrivetfängelse eller däröver (24 kap. 1 och 2 §§RB).Vid upprepade fall av grov olovlig körning bestämspåföljden i praxis till fängelse.Enligt vad utskottet erfarit avser regeringen atttillkalla en särskild utredare med uppgift attutifrån grundläggande krav på rättssäkerhet göra enbred översyn av materiella frågor som rör detallmännas reaktioner mot trafikbrott och andrafelbeteenden i vägtrafiken.Utskottet finner inte nu skäl att förorda enändring av straffskalan för olovlig körning.Utskottet utgår emellertid från att problem somvisat sig vid paragrafens tillämpning uppmärksammasi det kommande arbetet med reformeringen avtrafiklagstiftningen. Motion 1999/2000:Ju728 i dennadel avstyrks.ÖvrigtOlovlig värvningI motion 1999/2000:Ju746 (s, m, kd, c, v, fp, mp)begärs en översyn av bestämmelserna om olovligvärvning. Motionärerna hävdar att bl.a. ungdomar iSverige med flyktingbakgrund värvas till krigstjänsti andra länder.Om någon utan regeringens tillstånd här i riketvärvar folk till främmande krigstjänst eller därmedjämförlig tjänst eller förmår folk att olovligenbege sig ur riket för att ta sådan tjänst, skall hanenligt 19 kap. 12 § BrB dömas för olovlig värvningtill böter eller fängelse eller,om riket var i krig, till fängelse i högst två år.Det första ledet i den förevarande paragrafen hadeförebild i 8 kap. 25 § strafflag, varistadgades straff för den som utan Konungenstillstånd värvade folk i riket till främmandekrigstjänst. Syftet med bestämmelsen torde ha varitatt säkra tillgången på krigsdugligt manskap inomriket.Sverige ratificerade den vidandra fredskonferensen i den 18 oktober 1907avslutade konventionen angående neutrala makters ochpersoners rättigheter och förpliktelser underlantkrig. Enligt konventionen får stridande styrkorinte uppsättas och värvningsbyråer ej öppnas på enneutral makts landområde till förmån för dekrigförande. Neutral makt bär emellertid inte någotansvar för att enstaka personer överskrider gränsenför att ställa sig i endera krigförande partenstjänst.Motivet för bestämmelsen mot olovlig värvning kanalltså i första hand sägas vara att undvikautrikespolitiska förvecklingar. Haagkonventionenmedför också en folkrättslig skyldighet för Sverigeatt i viss omfattning förbjuda värvningsverksamhet.Av motiven till bestämmelsen framgår till en börjanatt med värvning här i riket förstås attvärvningsavtal ingåtts här. Eftersom lagen talar omvärvning av "folk", torde värvning av någon enstakaindivid inte vara straffbart. Krigs-tjänstförutsätter inte krig mellan stater i egentligmening. Även tjänst i en upprorsarmé eller eljest iinbördeskrig omfattas av paragrafens bestämmelser.Har värvningsavtal inte ingåtts här i riketförutsätter straffbarhet att de frivilliga olovligenlämnat riket. I motiven framhölls att detta gjordedet möjligt att i ett kritiskt läge genomutreseförbud, vilket kunde meddelas i administrativordning, hindra en värvningsrörelse som skedde i denformen att vederbörande först förmåddes att lämnariket, varefter värvningskontrakt ingicks utomriket. En agent borde tydligen ansetts ha förmått defrivilliga att lämna riket, även om han inte behövtdirekt truga eller tubba dem att gå i främmandetjänst (NJA II 1948 s. 279 f).Motivuttalandena om utreseförbud gjordes när 1809års regeringsform ännu var i kraft. stadgas i2 kap. 8 § RF att varje medborgare är tillförsäkradfrihet att lämna riket. Av 2 kap. 12 § RF framgåratt bl.a. denna frihet får begränsas genom lag. Ensådan begränsning får dock endast göras för atttillgodose ett ändamål som är godtagbart i ettdemokratiskt samhälle och får inte göras enbart pågrund av politisk, religiös, kulturell eller annanåskådning. Den får aldrig gå utöver vad som ärnödvändigt med hänsyn till det ändamål som föranlettbegränsningen och ej sträcka sig så långt att denutgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom enav folkstyrelsens grundvalar. Särskilda reglergäller för beslutsfattande beträffandelagstiftning av nu ifrågavarande slag.Det finns inte någon refererad rättspraxis rörandebestämmelsen om straff för olovlig värvning.Här bör vidare understrykas att 19 kap. 12 § BrBtar sikte på situationer där personer frivilligtlåter sig värvas. Sker rekrytering med t.ex. olagatvång eller vilseledande, inträder straffbarhetenligt olika bestämmelser i 4 kap. BrB om brott motfrihet och frid.I 6 kap. finns bestämmelser omvårdnaden om barn. Vårdnaden om barnet består tilldess barnet fyller eller ingåräktenskap. Av vårdnadsrätten anses följa befogenhetför vårdnadshavaren att ha barnet hos sig och attbestämma dess vistelseort.Att obehörigen skilja ett barn frånnågon som har vårdnaden om barnet medför enligt 7kap. 4 § BrB straff för egenmäktighet med barn, omgärningen inte utgör brott mot frihet.Enligt artikel 38.2 i skallkonventionsstaterna vidta alla tänkbara åtgärder föratt säkerställa att personer som inte fyllt 15 årinte deltar i väpnade konflikter. Av artikel 38.3framgår att konventionsstaterna skall avstå från attrekrytera en person som inte har fyllt tillsina väpnade styrkor. Då rekrytering sker blandpersoner som fyllt 15 men inte , skallkonventionsstaterna sträva efter att i första handrekrytera dem som är äldst.Utskottet vill till en början framhålla attvärvningsavtal inte får ingås här i riket utanregeringens tillstånd. I denna del tordelagstiftaren inte kunna gå längre. Att förmå någonatt bege sig utomlands för att där ta värvning ärdäremot straffritt, om någon inskränkning avutreserätten inte meddelats i lag. När det är frågaom personer, som inte fyllt , gäller dockvårdnadshavarens rätt att bestämma att en underåriginte får lämna landet. Utskottet vill därförunderstryka vikten av att barn och föräldrar iutsatta miljöer får stöd så att de kan stå emotvärvningsförsök. Åtgärder som kan motverka att barnutnyttjas i väpnade konflikter är enligt utskottetsmening i hög grad angelägna.Med det anförda avstyrker utskottet motion1999/2000:Ju746.FörsäkringsbedrägeriI motion 1999/2000:Ju733 (s) yrkas att det börutredas om det skall vara straffbart att medvetetlämna felaktiga uppgifter om förlust eller skadatill polis och försäkringsbolag. Motionärenframhåller att sådana uppgifter leder tillfelaktiga utbetalningar av försäkringsersättningarpå mycket stora belopp.Av 9 kap. 1 § BrB första stycket framgår att densom medelst vilseledande förmår någon till handlingeller underlåtenhet, som innebär förgärningsmannen och skada för den vilseledde ellernågon i vars ställe denne är, döms för bedrägeritill fängelse i högst två år.Är ett bedrägeribrott grovt, döms enligt 9 kap. 3 §samma balk till fängelse lägst och högstsex år.Enligt 9 kap. 11 § första stycket BrB är ocksåförsök eller förberedelse till bl.a. bedrägeri ochgrovt bedrägeri straffbart.Av paragrafens andra stycke framgår att såsom förförberedelse till bedrägeri eller grovt bedrägeridöms den som för att bedra försäkringsgivare ellereljest med bedrägligt uppsåt skadar sig eller annantill person eller egendom. Detsamma skall gälla, omnågon med uppsåt som sagts, söker åstadkommasådan skada. Har han innan skadan inträtt frivilligtavstått från att fullfölja gärningen, skall han dockvara fri från ansvar.Enligt utskottets bedömning är motion1999/2000:Ju733 tillgodosedd genom gällande lag ochden avstyrks.Språket i brottsbalkenEtt enklare språk i efterfrågas imotion 1999/2000:Ju742 (s).Allmänt gäller enligt de av Statsrådsberedningenutgivna Riktlinjer för författningsskrivning (Ds1998:66) att språket i en författning skall vara såenkelt och klart som möjligt. I författningsarbetetbör följas de skrivregler och riktlinjer förförfattningsspråket som Statsrådsberedningen givitut.I samband med att utskottet behandlade en skrivelsefrån regeringen om ett nytt offentligträttsinformationssystem (bet. 1998/99:JuU11)uttalade utskottet att det alltid måste vara ensträvan att göra språket i t.ex. lagar ochförordningar så enkelt och klart som möjligt. Ettspråkvårdande arbete pågår också påmånga håll inom den offentliga förvaltningen. IRegeringskansliet finns t.ex. en särskild enhet meduppgift att bl.a. granska - och förbättra - denspråkliga utformningen av lagar och förordningar.Utskottet vill återigen framhålla att språket ilagar och andra författningar bör vara så enkelt ochklart som möjligt. Det måste dock samtidigtunderstrykas att sådana texter måste uppfylla bl.a.krav på klarhet, stringens och inbördes logisktsammanhang, vilka inte alltid låter sig förena meden långt driven enkelhet i språket. Det behov avrent språkliga förändringar som kan finnas i frågaom bör enligt utskottets mening beaktasinom ramen för det fortlöpande lagstiftningsarbetet.Någon särskild språklig översyn kan inte anseserforderlig. Motion 1999/2000:742 avstyrks. beträffande översyn av 6 kap.brottsbalkenatt avslår motion 1998/99:So462 yrkande 6,res. 1 (fp)2. beträffande asylsökande och invandradekvinnors situationatt avslår motion 1998/99:So466 yrkande 1,res. 2 (v)3. beträffande pornografi ur könspolitisksynvinkelatt avslår motion 1999/2000:Ju710,res. 3 (v, mp)4. beträffande förstärkt skydd för barnsom är offer för sexualbrottatt avslår motion 1999/2000:Ju711,res. 4 (v, c, fp, mp)5. beträffande könshandelatt avslår motionerna 1998/99:So466 yrkande 14,1998/99:A808 yrkande 18, 1998/99:A810 yrkande 24och 1999/2000:A804 yrkande 28,res. 5 (v, kd, c)6. beträffande försäljning av sexuellatjänsteratt avslår motionerna 1998/99:Ju705 och1999/2000:Ju717,res. 6 (kd)7. beträffande barnpornografi på datanätatt avslår motion 1999/2000:Ju747,res. 7 (kd)8. beträffande en svensktortyrlagstiftningatt avslår motionerna 1999/2000:K356 yrkande 5 och1999/2000:U621 yrkande 2,res. 8 (v, fp, mp)9. beträffande psykisk misshandelatt avslår motionerna 1998/99:So462 yrkande 4 och1999/2000:A807 yrkande 9,res. 9 (fp)10. beträffande olaga hotatt avslår motion 1999/2000:Ju718,res. 10 (fp)11. beträffande otillbörlig påverkanatt avslår motion 1999/2000:Ju705,res. 11 (fp)12. beträffande förbud mot deltagande irasistiska och kriminella organisationeratt avslår motionerna 1999/2000:Ju904 yrkande 6och 1999/2000:Ju907 yrkande 7,res. 12 (kd)13. beträffande åtgärder mot klotteratt avslår motionerna 1999/2000:Ju709,1999/2000:Ju728 yrkande 2 och 1999/2000:Ju736,res. 13 (kd)14. beträffande elektroniskaanslagstavloratt avslår motion 1999/2000:T703 yrkande 13,res. 14 (m, c)15. beträffande övergrepp i rättssakatt med anledning av motionerna 1999/2000:Ju723yrkande 7 och 1999/2000:Ju905 yrkande 36 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,res. 15 (s, v)16. beträffande rån med vapen ellervapenatrappatt avslår motion 1999/2000:Ju716,17. beträffande straffet för personrånatt avslår motion 1999/2000:Ju903 yrkande 3,res. 16 (kd)18. beträffande olaga diskriminering,att avslår motion 1999/2000:Sf640 yrkande 10,19. beträffande preskriptionsavbrottatt avslår motion 1999/2000:Ju723 yrkande 4,res. 17 (m)20. beträffande elektronisk kontrollatt avslår motion 1999/2000:Ju503,res. 18 (fp, mp)21. beträffande livstidsstraffetatt avslår motionerna 1999/2000:Ju901 yrkande 12,1999/2000:Ju905 yrkande 39 och 1999/2000:Ju907yrkande 36,res. 19 (v, fp, mp)res. 20 (kd)res. 21 (c)22. beträffande påföljd vid flera brottatt avslår motionerna 1999/2000:Ju706 och1999/2000:Ju715,res. 22 (m)23. beträffande straffet för grovtnarkotikabrottatt avslår motionerna 1999/2000:Ju901 yrkande 13och 1999/2000:Ju908 yrkande 7,res. 23 (m)24. beträffande ansvar för varusmugglingatt avslår motion 1999/2000:Ju726,25. beträffande ringa varusmugglingatt avslår motion 1999/2000:Ju724 yrkande 3,res. 24 (mp)26. beträffande grovt rattfylleriatt avslår motion 1999/2000:Ju741,27. beträffande nollgräns förrattfylleriatt avslår motion 1999/2000:T209 yrkande 6,28. beträffande olovlig körningatt avslår motion 1999/2000:Ju728 yrkande 1,29. beträffande olovlig värvningatt avslår motion 1999/2000:Ju746,30. beträffande försäkringsbedrägeriatt avslår motion 1999/2000:Ju733,31. beträffande språket i brottsbalkenatt avslår motion 1999/2000:Ju742.Stockholm den 25 januari 2000På justitieutskottets vägnarIngvar JohnssonI beslutet har deltagit: IngvarJohnsson (s), (),(), AliceÅström (v), (),(m), (), (), JeppeJohnsson (m), (c),(), (), (), (), () och ThomasJulin (mp). Översyn av 6 kap. (mom. 1)() anför:Det är tillfredsställande att regeringen tillsattSexualbrottskommittén, vars direktiv fått en lämpliginriktning. Kommitténs arbete med att se över 6 kap.BrB bör emellertid kunna påskyndas och avslutastidigare än . Även denlagstiftning som kan föranledas av kommitténs arbetebör tas fram skyndsamt. Vad jag nu anfört börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.Jag anser att utskottets hemställan under moment 1bort ha följande lydelse:1. beträffande översyn av 6 kap. brottsbalkenatt med anledning av motion 1998/99:So462 yrkande 6som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts i reservation 1.2. Asylsökande och invandrade kvinnorssituation (mom. 2)() och () anför:Många asylsökande kvinnor tvingas leva gömda ien situation där de utnyttjas av män och skrupelfriaarbetsgivare, både sexuellt och ekonomiskt. Dessakvinnor vågar ofta inte anmäla de brott de utsättsför, eftersom de uppehåller sig olovligen i Sverige.Denna problematik bör belysas avSexualbrottskommittén. Regeringen bör få i uppdragatt ge kommittén tilläggsdirektiv av denna innebörd.Vi anser att utskottets hemställan under moment 2bort ha följande lydelse:2. beträffande asylsökande och invandradekvinnors situationatt med anledning av motion 1998/99:So466 yrkande 1som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts i reservation 2.3. Pornografi ur könspolitisk synvinkel(mom. 3)(), () och ThomasJulin (mp) anför:Pornografi innebär patriarkal maktutövning. Det mestextrema uttrycket för denna maktutövning är detsexualiserade våldet som i första hand drabbarkvinnor och barn. Pornografi används för attlegitimera det sexualiserade våldet. Enligt våruppfattning bör att ur könspolitisk synvinkelanalysera pornografin och utifrån denna analysföreslå vidare åtgärder med särskild tyngdpunkt påatt förhindra skadeverkningar på unga människor.Detta bör ges regeringen till känna.Vi anser att utskottets hemställan under moment 3bort ha följande lydelse:3. beträffande pornografi ur könspolitisksynvinkelatt med anledning av motion 1999/2000:Ju710 som sinmening ger regeringen till känna vad som anförtsi reservation 3.4. Förstärkt skydd för barn som är offerför sexualbrott (mom. 4)(), (), GunnelWallin (c), () och ()anför:Det är nödvändigt att barn som är offer försexualbrott ges det stöd och den upprättelse de harrätt till. Varken gällande lagar eller andraförfattningsbestämmelser kan anses tillräckliga föratt tillgodose detta syfte. Regeringen bör geSexualbrottskommittén tilläggsdirektiv att utarbetalagregler som ger ett bättre skydd för barn som äroffer för sexualbrott eller misshandel.Vi anser att utskottets hemställan under moment 4bort ha följande lydelse:4. beträffande förstärkt skydd för barn som äroffer för sexualbrottatt med anledning av motion 1999/2000:Ju711 som sinmening ger regeringen till känna vad som anförtsi reservation 4.5.