bet · GN01JuU8 · 2000-02-10 00:00:00 — Hemlig teleavlyssning, m.m. I detta betänkande behandlar utskottet en skrivelsefrån regeringen rörande tillämpningen under år 1998av dels bestämmelserna i om hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning, delsbestämmelserna i lagen om hemlig kameraövervakning.Under hänvisning till att regeringen avser atttillsätta en utredning rörande lagstiftning somberör den enskildes integritet avstyrker utskottetett mot-ionsyrkande med motsvarande inriktning. Ävenmotionens andra yrkande - om en noggrannareredovisning av de aktuella bestämmelsernastillämpning - avstyrks.Utskottet föreslår att skrivelsen läggs tillhandlingarna.Till betänkandet har fogats en reservation och ettsärskilt yttrande.SkrivelsenI skrivelse 1999/2000:31 har regeringen() berett tillfälleatt ta del av vad som anförts i skrivelsen omhemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning ochhemlig kameraövervakning vid förundersökning ibrottmål under år 1998.Motionen1999/2000:Ju4 av och ()vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av attregeringen genom en särskild utredning tar ettsamlat grepp om integritetsfrågorna och väger dessamot kraven på effektivitet i brottsbekämpningen,2. att godkänner vad i motionen anförtsom en mer noggrann redovisning av grunderna förregeringens slutsatser. Gällande rättLagregler om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning som tvångsmedel vid förundersökningi brottmål finns i första hand i 27 kap.rättegångsbalken (RB). Sådana bestämmelser finnsäven i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål, lagen (1988:97) omförfarandet hos kommunerna,förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krigeller krigsfara m.m. samt lagen (1991:572) omsärskild utlänningskontroll.Bestämmelser om hemlig kameraövervakning somtvångsmedel vid förundersökning i brottmål finns iförsta hand i lagen (1995:1506) om hemligkameraövervakning. Även lagen med särskildabestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål ochlagen om förfarandet hos kommunerna, förvaltnings-myndigheterna och domstolarna under krig ellerkrigsfara m.m. upptar bestämmelser om hemligkameraövervakning.Hemlig teleavlyssning innebär att telemeddelandensom befordras till eller från ett telefonnummer, enkod eller annan teleadress i hemlighet avlyssnaseller tas upp genom ett tekniskt hjälpmedel föråtergivning av innehållet i meddelandet. Sådanavlyssning får användas vid förundersökning angåendebrott, för vilket inte är föreskrivet lindrigarestraff än fängelse eller försök,förberedelse eller stämpling till sådant brott, omgärningen är belagd med straff (27 kap. 18 § RB).Hemlig teleövervakning innebär att uppgifter ihemlighet hämtas in om telemeddelanden som harexpedierats eller beställts till eller från en vissteleadress eller att sådana meddelanden hindras frånatt nå fram. Hemlig teleövervakning får användas vidförundersökning angående brott, för vilket inte ärföreskrivet lindrigare straff än fängelse i sexmånader. Övervakning av detta slag får vidare alltidanvändas vid förundersökning angående brott enligt 1§ narkotikastrafflagen (1968:64) eller brott enligt1 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling omdet avser narkotika samt vid förundersökningangående misstanke om försök, förberedelse ellerstämpling till brott, för vilket inte är föreskrivetlindrigare straff än fängelse , om gärningen(försök, förberedelse eller stämpling) är belagd medstraff (27 kap. 19 § RB).Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakningkan också komma i fråga vid misstanke om medhjälpeller anstiftan till brott av angivet kvalificeratslag.För båda slagen av tvångsmedel gäller att de fårvidtas endast om någon är skäligen misstänkt förbrottet och åtgärden är av synnerlig vikt förutredningen. Åtgärden får endast avse en teleadresssom innehas eller annars kan komma att användas avden misstänkte (27 kap. 20 § RB). Frågor om hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning prövas avrätten på ansökan av åklagaren. I ett beslut atttillåta en sådan åtgärd skall anges vilkenteleadress och för vilken tid tillståndet gäller.Tiden får inte bestämmas längre än nödvändigt ochfår inte överstiga en månad för beslutet(27 kap. 21 § RB). Finns det inte längre skäl föråtgärden, skall rätten eller åklagaren omedelbarthäva beslutet därom (27 kap. 23 § RB).Hemlig kameraövervakning innebär att fjärrstyrdaTV-kameror, andra optisk-elektroniska instrumenteller andra därmed jämförbara utrustningar användsför optisk personövervakning vid förundersökning ibrottmål utan att upplysning om övervakningen lämnas(1 § lagen om hemlig kameraövervakning).Kameraövervakning får användas vid förundersökningangående brott, för vilket inte är föreskrivetlindrigare straff än fängelse eller försök,förberedelse eller stämpling till sådant brott, omgärningen är belagd med straff (2 § samma lag).Övervakningen får endast avse en plats där denmisstänkte kan antas komma att uppehålla sig. Föranvändning av hemlig kameraövervakning gällerhärutöver motsvarande förutsättningar sombeträffande hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning (3 §). Även i fråga om ansökan ochbeslut gäller motsvarande regler förkameraövervakning som för teleavlyssning ochteleövervakning.I fråga om all tvångsmedelsanvändning anses treallmänna principer gälla. De tre principerna somanknyter till innehållet i 2 kap. 12 §regeringsformen är ändamålsprincipen,behovsprincipen och proportionalitetsprincipen.Ändamålsprincipen innebär att en myndighetsbefogenhet att använda ett tvångsmedel skall varabunden till det ändamål, för vilket tvångsmedlet harbeslutats. Behovsprincipen innebär att en myndighetfår använda ett tvångsmedel bara när det finns ettpåtagligt behov och en mindre ingripande åtgärd inteär tillräcklig. Proportionalitetsprincipen, som ärlagfäst bl.a. i 27 kap. 1 § tredje stycket RB och 3§ första stycket 3 lagen om hemligkameraövervakning, innebär att en tvångsåtgärd ifråga om art, styrka, räckvidd och varaktighet skallstå i rimlig proportion till vad som finns att vinnamed åtgärden.Genom beslut beslötregeringen att tillkalla en särskild utredare somskulle utreda ett antal frågor om kriminalpolisiäraarbetsmetoder som föll inom ramen förstraffprocessuella tvångsmedel (dir. 1996:64).Utredningen, som antog namnet ,överlämnade betänkandet Om buggning ochandra hemliga tvångsmedel (SOU 1998:46) tillregeringen. I betänkandet föreslås bl.a. vissutvidgning av möjligheterna till hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning samt attlagen om hemlig kameraövervakning skall inarbetas irättegångsbalken. Även tillämpningsområdet försistnämnda tvångsmedel föreslås utvidgat.Betänkandet har remissbehandlats och bereds förnärvarande i . En propositiontill är aviserad innevarandeår.SkrivelsenI enlighet med önskemål (JuU 1981/82:54,rskr. 298 och prop. 1988/89:124 s. 55,1988/89:JuU25, rskr. 313) redovisar regeringenårligen hur regler om hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning hartillämpats (se senast skr. 1998/99:21,1998/99:JuU10, rskr. I överensstämmelse medvad som uttalades under förarbetena till lagen omhemlig kameraövervakning lämnar regeringen fr.o.m.år 1996 en motsvarande redogörelse för hemligkameraövervakning (prop. 1995/96:85 s. 37,1995/96:JuU11 s. 11 f, rskr. En sådanredogörelse lämnades första gången i skrivelsen1997/98:26.Regeringen lämnar i den nu förevarande skrivelsenen redogörelse för tillämpningen avbestämmelserna i om hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning vidförundersökning i brottmål samt om användningen avmotsvarande bestämmelser i lagen om hemligkameraövervakning. Redogörelsen bygger i huvudsak påuppgifter som Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsengemensamt har lämnat i en skrivelse till regeringenden 16 september 1999.Av skrivelsen framgår att de ifrågavarandetvångsmedlen främst har använts i förundersökningardär det har funnits starka misstankar om organiseradeller annan omfattande handel med narkotika.Huvudsyftet har alltjämt varit att avslöja den meraomfattande narkotikasmugglingen till ochförsäljningen av narkotika inom landet.Regeringens redovisning av hemlig teleavlyssningEnligt regeringens redogörelse har domstol, när detgäller förundersökning avseende grovanarkotikabrott, meddelat 252 tillstånd att ihemlighet lyssna av kommunikation till eller frånteleadresser som innehafts eller använts avmisstänkta personer. Nedan anges i tabellformantalet redovisade fall .-----------------------------------------------------1983 418 1989 214 1995 333-----------------------------------------------------1984414 1990 214 1996 306-----------------------------------------------------1985233 1991 243 1997 281-----------------------------------------------------1986213 1992 258 1998 252-----------------------------------------------------1987205 1993 261-----------------------------------------------------1988210 1994 309-----------------------------------------------------När det gäller andra grova brott, där det enligträttegångsbalken är tillåtet att användateleavlyssning, har avlyssning, enligt regeringensredogörelse, skett i 60 fall . Det hargällt förundersökningar huvudsakligen rörande mord,försök, förberedelse eller stämpling till sådantbrott, människorov och grovt rån. Antalet redovisadefall har varit följande.-----------------------------------------------------| | | | | | ||1983 |17 |1989 |24 |1995 |83 |-----------------------------------------------------|1984 | | | | | || |13 |1990 |13 |1996 |91 |-----------------------------------------------------|1985 | | | | | || | 6 |1991 |31 |1997 |58 |-----------------------------------------------------|1986 | | | | | || |15 |1992 |61 |1998 |60 |-----------------------------------------------------|1987 | | | | | || |15 |1993 |84 | | |-----------------------------------------------------|1988 | | | | | || |15 |1994 |81 | | |-----------------------------------------------------Den genomsnittliga avlyssningstiden under år 1998var . Motsvarande siffror för tidigare årvar i antal dagar 49 (1997), 47 (1996), 50 (1995),43 (1994), 43 (1993), 47 (1992), 44 (1991), 46(1990), 44 (1989) och 48 (1988). Avlyssningstidernavarierar dock kraftigt. förekom falldär avlyssningen pågick i , medan denlängsta tiden var och 28 dagar.Avlyssningen har haft betydelse förförundersökningen beträffande den misstänkte iknappt av fallen . Motsvarandesiffra var för för , för , för ,för , för , för år1991 , för , för ochför . I av fallen under år1998 har avlyssningen inte givit något resultat ochi av fallen har avlyssningen avbrutitsmed kvarstående misstanke.Under år 1998 har det förekommit ett fall, i vilketen ansökan om hemlig teleavlyssning lämnats utanbifall av domstol. hade vid sinförhandsprövning inte lämnat något negativt besked(jfr prop. 1980/81:76 s. 277 f).I två fall rörande samma förundersökning hartillstånd till hemlig teleavlyssning meddelats trotsatt den misstänkte varit . Av 35 §lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare anses följa att reglerna om hemligteleavlyssning inte är tillämpliga när det gällerbrott begångna av någon som inte fyllt (jfr. NJA II 1984 s. 297). Enligt vad regeringenupplyser, har en förundersökning rörandetillståndsgivningen inletts.Regeringens redovisning av hemlig teleövervakningEnligt regeringens redogörelse lämnades tillståndtill hemlig teleövervakning i 333 fall under år1998. Av tillstånden avsåg 258 narkotikabrott, underdet att övriga fall avsåg mord, försök, förberedelseeller stämpling till sådant brott, människorov, grovmisshandel, grovt rån samt försök, förberedelse ochstämpling till sådant brott, grov stöld samt grovurkundsförfalskning. Antalet tillstånd uppgick förår 1997 till 165, för till 99, för år 1995till 44, för till 68, för till 60,för till 60, för till 41 och för år1990 till 42.Under år 1998 uppgick den genomsnittligaövervakningstiden . var49 dagar , , år1995, , , 47 dagarår 1992, och år 1990.Under år 1998 var den längsta övervakningstiden sjumånader och , medan den kortaste var en dag.Teleövervakningen har haft betydelse förförundersökningen i fråga om den misstänkte i 48 %av fallen . Övervakningen har varitutan resultat i av fallen. Andelen fall däråtgärden avbrutits med kvarstående brottsmisstankeuppgick till 15 %.Enligt regeringens redovisning hade hemligteleövervakning betydelse för förundersökningen i av fallen , av fallen , i 52 %av fallen , i av fallen , i 35 %av fallen , i av fallen , i 17 %av fallen och i av fallen år 1990.Under år 1998 har domstolarna inte i något falllämnat en ansökan om hemlig teleövervakning utanbifall. har vid sinförhandsprövning inte lämnat något negativtförhandsbesked.Utöver de ovan redovisade tillstånden har det 1998 förekommit hemlig teleövervakning efterframställning av Ekobrottsmyndigheten.Brottsmisstankarna avsåg medhjälp till grovtskattebrott och medhjälp till grov oredlighet motborgenärer.Regeringens redovisning av hemlig kameraövervakningEnligt regeringens redogörelse lämnades tillståndtill hemlig kameraövervakning i 45 fall under år1998. Av dessa avsåg 38 fall grova narkotikabrott,medan övriga fall avsåg grov mordbrand, grovt rånsamt medhjälp eller förberedelse till sådant brott.År 1997 lämnades tillstånd till hemligkameraövervakning i 43 fall och - då lagenvar i kraft - i 40 fall.Under år 1998 var den genomsnittliga tiden förkameraövervakning (1997). Tidenvarierade i de enskilda fallen från ett par dagartill knappt fyra månader.Enligt redovisningen har den hemligakameraövervakningen haft betydelse förförundersökningen i fråga om den misstänkte i 51 %av fallen. I av fallen har övervakningen integivit något resultat och i återstoden - - haråtgärden avbrutits med kvarstående brottsmisstanke.Motsvarande siffror var för , och39,och för , och25 %.ÖvervägandenI motion Ju4 (fp) begärs att regeringen skalltillsätta en utredning med uppgift att ta ett samlatgrepp om integritetsfrågorna och väga dessa motkraven på effektivitet i brottsbekämpningen. Vidarebegärs i motionen en mera noggrann redovisning avvilka grunder regeringen har för sina slutsatser iskrivelsen.När det gäller begäran om en utredning omförhållandet mellan integritet och effektivitet ibrottsbekämpningen, har utskottet flera gångertidigare haft att ställning till yrkanden avmotsvarande innebörd. Senast skedde det ibetänkandet 1999/2000:JuU5. Utskottet framhöll dengången att det liksom var av uppfattningenatt det var viktigt att integritetsfrågornauppmärksammades i lagstiftningsarbetet. Det vardärför positivt att regeringen övervägde en samladanalys av tvångsmedelslagstiftningen frånintegritetssynpunkt. Utskottet ansåg också att detur rättssäkerhetssynpunkt var viktigt och nödvändigtatt höga beviskrav upprätthölls. Enligt utskottetsmening var det dock självklart att regeringenbeaktade sådana synpunkter i lagstiftningsarbetet.Något särskilt uttalande var enligt utskottet intenödvändigt, och utskottet avstyrkte det dåföreliggande motionsyrkandet (s. 6).Utskottet har hållit en utfrågning med företrädareför , varvid statssekreterarenKristina Rennerstedt beträffande denna fråga anförtbl.a. Det är naturligtvis alltidnödvändigt att i varje lagstiftningsärendegör en självständig avvägning mellan hänsynen tillden personliga integriteten å ena sidan och detmotstående intresse, t.ex. yttrandefrihet ellerbrottsbekämpning, som aktualiseras i ärendet å denandra. På brottsbekämpningens område har riksdagenunder senare år gjort sådana avvägningar i t.ex.lagstiftningen om polisens register och omkameraövervakning. Regeringen avser också attutvärdera dessa lagar från bl.a.integritetssynpunkt.Emellertid anser regeringen att tiden nu är mogenatt ta ett samlat grepp om integritetsfrågorna ilagstiftningen. Regeringen avser därför atttillsätta en parlamentarisk utredning med uppgiftatt kartlägga, analysera och utvärdera sådanlagstiftning som berör den enskildes integritet.Utredningen sträcker sig alltså över ett vidareområde än enbart det straffprocessuella. Pågåendeeller beslutade utvärderingar bör ge utredningen ettgott underlag för denna analys. Direktiven tillutredningen förväntas bli färdigställda undersenvåren. Utredningens arbete blir omfattande ochlär komma att ta i anspråk.Utskottet, som understrukitvikten av att integritetsfrågorna uppmärksammas ilagstiftningen, hälsar med tillfredsställelse attregeringen nu kommer att tillsätta en utredningrörande dessa frågor. som utskottet ärmedvetet om utredningsuppdragets svårighetsgrad villutskottet framhålla vikten av att utredningentillsätts och dess arbete bedrivs utan onödigtidsutdräkt. Att en utredning om integritetsfrågor ilagstiftningen nu kommer till stånd innebär attönskemålet därom i motion Ju4 är tillgodosett ochmotionen avstyrks i den delen.Såvitt avser redovisningen av grunderna förregeringens slutsatser utgörs underlaget förförevarande skrivelse, som ovan nämnts, av uppgiftersom Riksåklagaren och gemensamtlämnar till regeringen. Härutöver kan nämnas attutskottet genomförde en granskning avanvändningen av hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning . Granskningen syftadetill att kontrollera att användningen avtvångsmedlen var lagenlig och att bedöma deraseffektivitet. Den gav utskottet möjlighetatt bedöma tillförlitligheten av regeringensuppgifter till . Utskottet fann inteanledning till några anmärkningar av betydelse idessa hänseenden (bet. 1997/98:JuU10).Utskottet vill framhålla att omständigheterna vidanvändningen av såväl hemlig kameraövervakning somde andra nu ifrågavarande tvångsmedlen naturligenvarierar kraftigt från ärende till ärende. Attredovisa på vilket sätt hänsyn tagits tillovidkommande personers integritet skulle alltsåytterst kunna medföra att varje ärende måsteredovisas för utskottet. En sådan ordning vore interimlig. Utskottets egen granskning för gavinte heller anledning att ifrågasätta regeringensredovisning eller det sätt på vilket tvångsmedlenanvändes. Det bör vidare framhållas att tvångsmedlenkan användas endast med rättens tillstånd och underdess kontroll, vilket starkt talar för atteventuella missbruk skulle uppmärksammas och ävenredovisas av berörda myndigheter och regeringen. Motbakgrund härav anser utskottet inte att regeringenbehöver lämna en utförligare redovisning förgrunderna för sina slutsatser än som skett.Utskottet avstyrker motion Ju4 även i denna del.När det sedan gäller att ta ställning tillregeringens skrivelse mera allmänt vill utskottetanföra följande. Av skrivelsen framgår att denhemliga teleavlyssningen varit framgångsrik under år1998. Även den hemliga teleövervakningen harbedrivits med framgång. Antalet tillstånd till sådanövervakning har ökat kraftigt jämfört med år 1996.Enligt regeringen kan detta förhållande förklarasmed att ansökningar om tillstånd till hemligteleavlyssning numera ofta kombineras med en ansökanom tillstånd till hemlig teleövervakning. Attanvändningen av hemlig teleövervakning ökat kanockså, som regeringen framhåller, förklaras med detökade utbudet av teletjänster, t.ex. mobiltelefoneroch andra kommunikationsvägar såsom dator och fax.Av regeringens redogörelse framgår vidare attanvändningen av hemlig kameraövervakning bekräftatatt detta tvångsmedel är ett värdefullt ochpersonalbesparande komplement i polisensutredningsarbete. Resultatutfallet för år 1998ligger också väsentligt högre än för år 1997.Enligt utskottets mening ger regeringensredovisning vid handen att såväl hemligteleavlyssning som hemlig teleövervakning och hemligkameraövervakning utgör värdefulla inslag i denbrottsutredande verksamheten. Utskottet vill dockåter understryka vikten av restriktivitet när detgäller dessa tvångsmedels användning. Som utskottettidigare framhållit (se /99:JuU10 s. 6)måste åtgärderna i varje enskilt fall så långt detär möjligt begränsas både i fråga om den omfattningoch den tid som någon av åtgärderna pågår.Med dessa uttalanden bör regeringens skrivelseläggas till handlingarna. beträffande effektivitet och integriteti brottsbekämpningenatt avslår motion 1999/2000:Ju4 yrkande 1,2. beträffande noggrannare redovisningatt avslår motion 1999/2000:Ju4 yrkande 2,res. (v, fp, mp)3. beträffande regeringens skrivelseatt lägger regeringens skrivelse 1999/2000:31 tillhandlingarna.Stockholm den 10 februari 2000På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), IngvarJohnsson (s), (), MargaretaSandgren (s), (), (), (m), (), (), (), YvonneOscarsson (v), (), (), (), (c), GöranNorlander (s) och ().ReservationNoggrannare redovisning (mom. 2)(), (), KiaAndreasson (mp) och () anför:I skrivelsen anförs att den hemligakameraövervakningen genomförts med hänsyn tagen tillovidkommande personers integritet. Detta påståendeframstår som märkligt mot bakgrund av att det iskrivelsen upplyses att övervakningenvarit resultatlös i av fallen. Enligt våruppfattning måste regeringen i kommande skrivelsermera noggrant redovisa grunderna för sinaslutsatser. Vad vi nu anfört bör ges regeringen tillkänna.Vi anser att utskottets hemställan under moment 2bort ha följande lydelse:2. beträffande noggrannare redovisningatt med bifall till motion 1999/2000:Ju4 yrkande 2som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts i reservationen.Särskilt yttrandeEffektivitet och integritet ibrottsbekämpningen (mom. 1)(), (m), MaudEkendahl (m) och () anför:Det är tillfredsställande att regeringen äntligenavser att utreda integritetsfrågor med ett meraövergripande perspektiv. Vi förväntar oss att dennautredning skall inriktas mot att skall få enpersonrätt som varje rättsstat bör ha. Under senareår har flera lagar, som innebär ökade ingrepp i denpersonliga integriteten, tillkommit och vi anser attinget ytterligare får ske förrän vi fått enpersonrätt värd namnet.