bet · GN01AU8 · 2000-04-25 00:00:00 — I detta betänkande tillstyrker utskottet regeringens förslag om en ändring iföräldraledighetslagen som innebär att skall vara obligatoriska avden i lagen föreskrivna mammaledigheten om totalt i sambandmed förlossning. Med lagändringen, som föreslås träda i kraft den 1 augusti2000, genomförs uttryckligen artikel 8.2 i EG-direktivet om åtgärder för attförbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida,har fött barn eller ammar. Lagförslaget har föregåtts av ett s.k. moti-verat yttrande från Europeiska kommissionen i vilket kommissionen anmo-dat den att vidta åtgärder för att uppfylla sina skyldighe-ter enligt artikel 8.2.I en gemensam reservation av företrädarna i utskottet för ,yrkas avslag på propositionen med motivering-en att svensk lag och praxis redan får anses uppfylla direktivets krav. Före-trädarna för har avgivit ett särskilt yttrande. I proposition 1999/2000:87 föreslår regeringen att riksdagenantar regeringens förslag till lag om ändring i föräldraledighetslagen(1995:584). 1999/2000:A11 av m.fl. (c) vari yrkas att riksdagenavslår proposition 1999/2000:87 Obligatorisk mammaledighet.1999/2000:A12 av m.fl. (fp) vari yrkas att medavslag på proposition 1999/2000:87 ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att bör uppta förhandlingar om precisering av EG-direktivet.1999/2000:A13 av m.fl. (kd) vari yrkas att avslårregeringens förslag om obligatorisk mammaledighet med hänvisning till attsyftet med direktivet redan kan anses vara uppfyllt. Propositionen i huvuddragI proposition 1999/2000:87 Obligatorisk mammaledighet föreslås en ändringi föräldraledighetslagen (1995:584). Genom ändringen genomförs artikel 8.2i Europeiska gemenskapernas råds direktiv /85/EEG om åtgärder för attförbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida,har fött barn eller ammar. Ändringen innebär att skallvara obligatoriska av den i lagen föreskrivna mammaledigheten om minst sjuveckor före den beräknade tidpunkten för förlossningen och efterförlossningen, detta förutsatt att arbetstagaren inte är ledig på annan grundunder tvåveckorsperioden. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 augusti2000.MotionerTre motioner har väckts med anledning av propositionen, kommittémotionenA13 av m.fl. (kd), kommittémotionen A11 av MargaretaAndersson m.fl. (c) och partimotionen A12 m.fl. (fp). Isamtliga yrkas avslag på propositionen.Kristdemokraterna hänvisar till sin familjepolitik som innebär att samhälletsuppgift skall vara att skapa förutsättningar för en reell valmöjlighet för fa-miljen. Partiet motiverar sitt avslagsyrkande med att syftet med direktivet ipraktiken redan är uppfyllt. Saken utvecklas på följande sätt. Den svenskaföräldraledighetslagen är utformad som en rättighetslagstiftning och tillkomdels som en modernisering av den gamla lagen, dels som en anpassning tillEG-direktiv. I förarbetena till föräldraledighetslag gjordes bedöm-ningen att det inte fanns skäl att införa obligatoriet om två veckors ledigheteftersom svensk lagstiftning redan uppfyllde direktivets krav - av dearbetstagare som fött barn var föräldralediga i anslutning till förlossningenmedan övriga bedömdes vara sjukskrivna. Till detta kommer fäders möjlig-heter till tio dagars pappaledighet i anslutning till barns födelse. Lagen är vförankrad både hos arbetsgivare och arbetstagare och i svenskt samhällsliv.Familjen måste själv få välja när föräldraledigheten skall tas ut. Eftersomdirektivet i praktiken redan är uppfyllt bör låta prövaärendet.Centerpartiet delar regeringens uppfattning att det skall finnas en generösföräldraförsäkring och anser att det mot bakgrund av den demografiska ut-vecklingen finns skäl att överväga på vilket sätt man ytterligare kan under-lätta barnfamiljernas situation. Som grund för att propositionen bör avslåsanför partiet följande. Att införa obligatorier och ytterligare reglera hur föräldrar utnyttjar sin ledighet är att gå fel väg. Eftersom redan mer änväl har uppfyllt direktivets intentioner genom en generös lagstiftning är detinte motiverat att genomföra direktivtexten. I motionen ställs frågan om EUskall reglera sociallagstiftning på det sätt som direktivet innebär och vaddirektivet innebär från jämställdhetssynpunkt, eftersom det enbart rör kvin-nornas situation i samband med förlossning. Det bör vara medlemsstaternassak att besluta om lagstiftning av detta slag. Om kommissionen inte kanacceptera att avvisar den föreslagna lagstiftningsmodellen anserCenterpartiet att bör pröva i vilken utsträckning ett medlems-land har rätt att hävda en mer dynamisk och långtgående lagstiftning.Folkpartiet framhåller att det inte finns några risker för moderns eller barnetliv eller hälsa som inte kvinnan själv kan ta ställning till. Kvinnor måste harätt att utföra betalt arbete även efter förlossningen. Ett obligatrium av detta slag innebär en ytterligare inskränkning av kvinnors makt översin vardag. Den liberala politiken går ut på att kvinnan själv, inte staten ochsamhällsapparaten, skall ges ökad makt. Partiet kombinerar sitt avslagsyr-kande med en begäran om att skall ge regeringen i uppdrag attuppta förhandlingar om ett förtydligande av direktivet på det sättet att svensklagstiftning och praxis erkänns uppfylla direktivets syfte. Regeringen bordeinte ha böjt sig för kommissionens tolkning. Om övriga EU-stater inte med-verkar till en precisering av direktivet bör vara berett att låta pröva om direktivet har genomförts.Utskottets ställningstagandeDen nya föräldraledighetslag som trädde i kraft tillkom delvissom en anpassning av de svenska reglerna till direktivet 92/85/EEG omåtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagaresom är gravida, har fött barn eller ammar. För att uttryckligen upp-fylla direktivets krav enligt artikel 8.1 på sammanhängande ledighet underminst före den beräknade tidpunkten för förlossningeneller efter förlossningen förlängdes, genom en reglering i 4 § föräldraledig-hetslagen, rätten till ledighet före den beräknade tid-punkten för förlossningen och efter förlossningen. Något kvalifi-kationskrav uppställs inte för denna typ av ledighet. Enligt lagens 2 § är ettavtal som innebär att arbetstagarens rättigheter inskränks ogiltigt i den delenI fråga om rätten till ledighet enligt 4 § är det är inte heller möjligt att göavvikelser genom kollektivavtal. När det gäller direktivets krav enligt artikel8.2 på obligatorisk mammaledighet i samband med förlossning gjordes be-dömningen i förarbetena att det inte fanns skäl att införa en regel om obliga-torisk mammaledighet. Förarbetena (prop. 1994/95:207) hänvisade till Ut-redningen om ledighetslagstiftningen (SOU 1994:41), som inte hade funnitnågot som tydde på att problem förelåg för gravida arbetstagare eller arbets-tagare som fött barn eller som ammade att få ledighet. Det konstate-rades att det finns en svensk praxis som innebär att kvinnliga arbetstagaresom fött barn verkligen utnyttjade den ledighet som lagstiftarentillerkände dem. Därmed uppfyllde svensk nationell lagstiftning i föreningmed praxis redan direktivets krav i denna del.Bakgrunden till den nu behandlade propositionen är det s.k. motiveradeyttrande enligt artikel 226 i Fördraget om upprättande av Europeiska gemen-skapen som Europeiska kommissionen överlämnat till densvenska regeringen i fråga om genomförande av direktivets artikel 8.2. Ytt-randet har föregåtts av en rapportering från regeringen till kommissionen omtillämpningen av direktivet, vilken föranledde en s.k. formell underrättelsefrån kommissionen. Regeringen har i dessa sammanhang redovisat denpraxis på området som angetts ovan. Regeringen har också hänvisat till attföräldraledighetslagen tillerkänner arbetstagarna en vidsträckt rätt till ledighet, och att ingenting framkommit som tyder på att regelverket inte skullefungera på avsett sätt. Uppfattningen att en kvinna bör avhålla sig från attarbeta i samband med sitt barns födelse genomsyrar och har full acceptans idet svenska samhället. Kvinnliga arbetstagare har därför inget problem medatt hävda sina rättigheter gentemot arbetsgivare. Mot den bakgrunden harregeringen framfört åsikten att det framstår som främmande och omotiveratför svenska förhållanden att vidta ytterligare lagstiftningsåtgärder. Regering-ens mening har varit att rådande praxis innebär att direktivet är genomfört iSverige.Kommissionen har emellertid inte godtagit denna bedömning. I det nyss-nämnda yttrandet framhåller kommissionen att de två obligatoriska veckornaär nödvändiga för moderns och barnets hälsa och säkerhet, och för att säker-ställa att kvinnor inte tvingas arbeta in i det sista, eller återvända till arballtför . Kommissionen framhåller att bestämmelsen också garanterar attkvinnor som själva vill arbeta tills graviditeten är mycket långt framskriden,eller återvända till arbetet mycket snart, av hälsoskäl måste ta en ledighet påminst . Kommissionen hänvisar också till rätts-praxis, av vilken det enligt kommissionen tydligt framgår att den omständig-heten att praxis i en medlemsstat stämmer överens med det skydd som fram-går av ett direktiv inte berättigar till en underlåtelse att överföra direktiveden nationella lagstiftningen. Fullt juridiskt genomförande är nödvändigt föratt de enskilda skall vara medvetna om sina rättigheter och kunna hävda dem,anför kommissionen i sitt yttrande.Kommissionens slutsats i det motiverade yttrandet är att underlåtitatt uppfylla sina skyldigheter enligt direktivets artikel 8.2. I enlighet medEG-fördraget har kommissionen därför anmodat den attinom från meddelande om yttrandet vidta de åtgärder som krävsför att följa det.Efter kommissionens yttrande har regeringen förklarat sig beredd att tainitiativ till att i lagen införa två veckors obligatorisk barnledighet. Det skgenom den nu behandlade propositionen.Utskottet delar fullt ut de bedömningar om svensk lagstiftning och praxis iförhållande till direktivet som regeringen gjort, och som också kommer tilluttryck i motionerna. har en generös föräldraledighetslagstiftning. Iprincip alla kvinnliga arbetstagare är lediga i anslutning till förlossningen,vilket ses som en självklarhet och får anses helt accepterat på svensk arbets-marknad. Som påpekas i propositionen har även fäder rätt till tio dagarsledighet i samband med barns födelse, vilket utnyttjas i stor omfattning.Detta gagnar både barnets och moderns hälsa. Enligt utskottet bör man ocksåbeakta det skydd för modern som följer av rätten till havandeskapspenningbl.a. när hon förbjudits att arbeta på grund av en arbetsmiljöföreskrift. Ha-vandeskapspenningen, som inte är en föräldrapenningförmån, utges i de fallkvinnan är förhindrad att arbeta av sådana skäl med undantag för de före beräknad förlossning.Motionerna går ut på att inte skall böja sig för den bedömning somkommissionen gjort utan stå fast vid att direktivet i praktiken redan är upp-fyllt genom lagstiftning och praxis. Detta skulle innebära att kommissionenenligt den förutnämnda artikel 226 kunde föra saken vidare till . Enligt utskottets mening vore detta inte önskvärt. Utskottet serdet därför inte som ett meningsfullt alternativ att framhärda i uppfattningenom direktivets genomförande på det sätt som motionerna förordar. Dettagäller i det uppkomna läget även förslaget i motion om att rege-ringen skall ta upp förhandlingar om preciseringar av direktivet.Utskottet vill tillägga att man inte bör bortse från den betydelse det kan hai ett vidare perspektiv att i sin egen lagstiftning gör klart att rätteen kvinna att vara ledig från arbetet i samband med förlossning är ovillkorligoch undantagslös.Utskottet har ingen erinran mot det sätt på vilket den obligatoriska ledig-heten genomförs. Propositionens lagförslag bör alltså antas av riksdagen.Utskottets ställningstagande innebär att de med anledning av propositionenväckta motionerna bör avslås. Utskottet hemställerbeträffande proposition 1999/2000:87att med bifall till propositionen och med avslag på motio-nerna 1999/2000:A11, 1999/2000:A12 och 1999/2000:A13 antar det ipropositionen enligt bilaga framlagda förslaget till lag om ändring iföräldraledighetslagen (1995:584).res. 1 (kd, c, fp)den 25 april 2000På arbetsmarknadsutskottets vägnarMargareta AnderssonI beslutet har deltagit: (), (), BjörnKaaling (s), (), (), (), PatrNorinder (m), (), (), (), (), (), (),(), () och Carlinge Wisberg (v).ReservationProposition 1999/2000:87Margareta (), (), () och RositaRunegrund (kd) anserdels att utskottets ställningstagande fr. o. m. "Utskottet delar" bort ha följade lydelse:Utskottet delar regeringens uppfattning att det skall finnas en generös för-äldraledighetslagstiftning. Den absoluta merparten av svenska kvinnor -- som fött barn är lediga i anslutning till förlossningen. Restenantas vara sjukskrivna. Detta visar att det i finns en praxis som inne-bär att kvinnorna faktisk utnyttjar den rätt som lagen ger dem. Lagen är välförankrad hos både arbetsgivare och arbetstagare och i svenskt samhällsliv istort.Som framhålls i motionerna av , uppfyller och överträffar redan direktivets krav genom lag-stiftning i kombination med praxis. Den svenska lagen är utformad som enrättighetslagstiftning. Att införa obligatorier och ytterligare reglera hur föräldrar utnyttjar sin ledighet är fel väg att gå. Det är tveksamt både från jäm-ställdhetssynpunkt och med hänsyn till familjens valfrihet. Sammantagetanser vi inte att det är motiverat att genomföra direktivtexten. bordedärför inte ha böjt sig för kommissionens krav. Om de övriga medlemssta-terna inte vill medverka till en precisering av direktivet i denna riktning böSverige vara berett att låta pröva om direktivet inte i praktikenredan är uppfyllt. Utskottet anser i likhet med i motionA13, i motion A11 och i motion A12 att propositio-nen bör avslås.dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse:beträffande proposition 1999/2000:87att med bifall till motionerna 1999/2000:A11,1999/2000:A12 och 1999/2000:A13 avslår propositionen.Särskilt yttrandeMikael , , och (alla m) anför:Sverige har en generös föräldraledighetslagstiftning med långtgående rättig-heter för mammor - och pappor - att vara lediga i samband med barns födel-se. EG-direktivet 92/85/EEG om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsapå arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, har fött barn ellerammar, tillför enligt vår mening ingenting i sak för svenska småbarnsföräld-rar. Vår slutsats blir emellertid inte att skall motsätta sig direktivefulla införlivande i svensk lagstiftning. Däremot kan vi ånyo konstatera attEU i alltför stor utsträckning - och i strid med subsidiaritetsprincipen - reg-lerar frågor som bättre kan och bör avgöras på nationell nivå.