bet · GN01LU22 · 2000-05-09 00:00:00 — Ändring i partnerskapslagens anknytningskrav, m.m. I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 1999/2000:77Ändring i partnerskapslagens anknytningskrav jämte en med anledning avpropositionen väckt motion. Regeringens förslag innebär bl.a. att det blirmöjligt att registrera partnerskap i om en av parterna har hemvist härsedan minst två år. Ändringen föreslås träda i kraft den 1 juli 2000.I betänkandet behandlas också tio motionsyrkanden från allmänna mo-tionstiden , vilka även tar upp frågor om partnerskapslagens anknyt-ningskrav samt därutöver spörsmål rörande registreringsförrättare och regist-rering av partnerskap utomlands.Företrädare för () har in-för utskottet framfört synpunkter på regeringens lagförslag och de i ärendetaktuella motionerna.Utskottet tillstyrker propositionen och avstyrker bifall till den med anled-ning av propositionen väckta motionen. Med anledning av fyra motionsyr-kanden från den allmänna motionstiden förordar utskottet ett tillkän-nagivande om att regeringen bör verka för att vigselförrättare och part-nerskapsförrättare görs till ett gemensamt uppdrag. Utskottet avstyrker bifalltill övriga motionsyrkanden.Till betänkandet har fogats tre reservationer och två särskilda yttranden. I proposition 1999/2000:77 föreslår regeringen () - efterhörande av Lagrådet - att antar det i propositionen framlagdaförslaget till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap.Lagförslaget har intagits som bilaga till betänkandet. Motion väckt med anledning av propositionen1999/2000:L17 av m.fl. (fp) vari yrkas att medavslag på regeringens proposition 1999/2000:77 beslutar att 1 kap. 2 § lagen(1994:1117) om registrerat partnerskap upphävs.Motioner väckta under den allmänna motionstiden 19991999/2000:L405 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att regeringen bör återkomma med ett lagförslag där uppdragetsom äktenskaps- och partnerskapsförrättare utgör ett förordnande,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om partnerskapsförrättare i alla kommuner,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om partnerskapsförrättare på ambassader.1999/2000:L422 av () vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ett gemensamt för-ordnande som omfattar såväl vigslar som registreringsförrättare blir dengällande ordningen vid länsstyrelsernas handläggning av nya ansökningar.1999/2000:L429 av och () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom en internationellt privaträttslig konvention om registrerat partnerskap.1999/2000:L430 av () vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förrättningen av partnerskapsregistrering på svenska ambassader.1999/2000:So225 av m.fl. (fp, s, v, c, mp) vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändring av lagstiftningen beträffande vigselförrättare och part-nerskapsförrättare,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om möjlighet att ingå partnerskap på svenska ambassader,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ingående av partnerskap i länder med samma partnerskapslag-stiftning,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avskaffande av anknytningsvillkoret i lagen om registrerat part-nerskap. InledningEnligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap, som trädde i kraft den 1januari 1995, har två personer av samma kön rätt att registrera sitt part-nerskap. Registrerat partnerskap är tänkt för homosexuella par. Något kravpå sexuell läggning, samliv eller gemensamt hushåll ställs dock inte upp.Registrering av partnerskap sker vid en förrättning och under former sommotsvarar borgerlig vigsel.Rättsverkningarna av en registrering motsvarar i huvudsak vad som gällerför äktenskap. Detta innebär bl.a. att äktenskapets regler om giftorätt, bodel-ning, ömsesidig försörjningsplikt, inbördes arvsrätt och regler om namn blirtillämpliga även på partnerskapet. Detsamma gäller regler om pensionsvill-kor, efterlevandeskydd och olika bidragsformer. Från huvudregeln görs un-dantag för alla regler som ger upphov till gemensamt föräldraskap eller ge-mensam vårdnad om barn. Partner i ett registrerat partnerskap har alltså intemöjlighet att adoptera barn, varken gemensamt eller var för sig. Inte hellerhar de tillgång till insemination eller annan konstlad befruktning. Vidare un-dantas bestämmelser som gäller för makar och som innebär en särbehandlingav den ene maken endast på grund av dennes kön. Slutligen undantas vissainternationellt privaträttsliga bestämmelser. Ett registrerat partnerskap kanupplösas på samma sätt som ett äktenskap.Partnerskapslagstiftning finns också i andra länder. Sådan lagstiftning in-fördes i , i och i . Sedan år1998 har även en lag om registrerat partnerskap. I Finlandbereds förslag till en partnerskapslag.Enligt registrerade i 480män och 167 kvinnor som var mantalsskrivna i sitt partnerskap. År1996 registrerades 201 män och 118 kvinnor. registrerades part-nerskap för 170 män och 120 kvinnor. Motsvarande siffror var158 män och 92 kvinnor. upplöste 45 män och 16 kvinnor sinapartnerskapsförhållanden. registrerades partnerskap för 154 män och133 kvinnor medan 42 män och 38 kvinnor upplöste sina partnerskap.Partnerskapslagens anknytningskravNuvarande bestämmelser innebär att rätten till registrering är beroende avparternas anknytning till . Enligt 1 kap. 2 § partnerskapslagen skallminst en av dem vara svensk medborgare med hemvist här i landet. Vidutformning av anknytningskravet eftersträvades nordisk rättslikhet, ochkravet stämde överens med vad som vid den svenska partnerskapslagensikraftträdande gällde i och Norge.Den nuvarande utformningen av anknytningskravet har varit föremål förkritik (se bl.a. bet. 1998/99:LU18). Kritiken har emellertid inte föranlettnågra initiativ från . Från utskottets sida har man ansett att resultatet av pågående arbete inom bör avvaktas.Våren 1999 upprättades inom departementsprome-morian (Ds 1999:14) Utländska medborgares möjligheter att ingå part-nerskap i . Promemorian, som utarbetats efter överläggningar medföreträdare för ansvariga departement i , , och ,har remissbehandlats och ligger till grund för förslagen i förevarande propo-sition.I propostionen föreslås en ändring i lagen (1994:117) om registrerat part-nerskap som innebär att partnerskap skall kunna registreras i omminst en av partnerna har hemvist här . Om en av partnernaär medborgare i , , , eller , ställsinte något krav på att hemvistet skall ha varat . Det är då tillräckligden partnern har hemvist i Sverige.I motion L17 av m.fl. (fp) konstateras att partnerskapsla-gen nu varit i kraft , och de gångna årens erfarenheter visar atargumenten för anknytningskrav inte har den bärkraft som man antog vidlagens införande. Anknytningskravet motverkar inte, enligt motionärernasmening, problem med den internationella rättstillämpningen. Vidare tordeman nu säkert kunna säga att någon partnerskapsturism inte är att befara omanknytningskravet avskaffas. Inte heller argumentet att andra länder skulleställa sig tveksamma till att deras medborgare kan registrera sitt partnerskaphär, trots att de inte har tillräcklig anknytning till , är bärkraftigt.Även om anknytningskravet nu mjukas upp genom regeringens förslag kvar-står, framhåller motionärerna, den principiella problematiken med ett sådantkrav. Med det anförda yrkas i motionen att propositionen avslås och att densärskilda regleringen om anknytningsvillkor i 1 kap. 2 § partnerskapslagenupphävs.Ett motsvarande yrkande om att helt avskaffa anknytningsvillkoren fram-ställs också i motion So225 av m.fl. (fp, s, v, c, mp)(yrkande 9). I motionen finns därutöver ett yrkande om att man bör få ingåpartnerskap i om man är medborgare i annat land med samma part-nerskapslagstiftning som här (yrkande 8).I motion L429 av och (båda s) kritiserasdet nuvarande anknytningsvillkoret i partnerskapslagen. Enligt motionärer-nas mening bör de stater som har lagstiftning om parnerskap komma överensom att utvidga anknytningsvillkoren till att inkludera personer som är med-borgare, respektive har hemvist, i ett annat land som också har part-nerskapslagstiftning. I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om en internationellt privaträtts-lig konvention om registrerat partnerskap.Enligt utskottets mening leder den nuvarande utformningen av anknyt-ningskravet i vissa situationer till att danska, isländska och norska medborga-re som är bosatta i ett annat nordiskt land inte kan registrera partnerskap,trots att både hemvistlandet och medborgarskapslandet har regler om regist-rerat partnerskap. Genom den föreslagna ändringen kommer man till rättamed den lucka som finns i det nordiska regelverket, och enligt utskottetsmening bör också nederländska medborgare likställas med svenska. sida finns således inga erinringar mot att partnerskapslagen jäm-ställer medborgare i , , och med med-borgare i (1 kap. 2 § andra stycket). Enligt utskottets mening bör iframtiden även medborgare i andra stater kunna jämställas med svenskamedborgare när det gäller möjligheten att registrera partnerskap, om staternainför regler om partnerskap vilka i tillräcklig grad motsvarar den svenskapartnerskapslagen. Som anförts i propositionen bör en sådan bedömningkunna göras skyndsamt. Det bör i sammanhanget nämnas att i Regerings-kansliet pågår sådana överväganden beträffande den i Frank-rike antagna lagen "Pacte Civil de Solidarité".Utskottets ställningstagande innebär att önskemålen i motion L429 och imotion So225 yrkande 8 är tillgodosedda, och motionsyrkandena bör därförinte föranleda några vidare åtgärder.När det sedan gäller frågan om att helt avskaffa anknytningsvillkoren villutskottet anföra följande. Eftersom ett svenskt partnerskap som regel intemedför några rättsverkningar eller endast begränsade rättsverkningar i statersom saknar partnerskapslagstiftning bör det i sådana fall också krävas någonform av anknytning till för att registrering skall kunna ske här. Sompåpekats i motion L17 kan i och för sig haltande rättsförhållanden och rättso-säkerhet uppkomma även genom de föreslagna reglerna, men risken för dettaskulle enligt utskottets mening öka om anknytningskravet helt slopades ellersattes alltför lågt. Vid de nordiska departementsöverläggningarna har detockså framhållits att man inte heller bör bortse från att andra stater kan varatveksamma till att deras medborgare kan registrera partnerskap här, trots attde inte har tillräcklig anknytning till landet. Som regeringen anför bör detalltså finnas ett anknytningskrav i partnerskapslagen som skiljer ut dem somtypiskt sett inte har sin framtid i . Det anförda innebär att utskottetinte kan ställa sig bakom uppfattningen i motionerna L17 och So225 attanknytningskravet bör tas bort helt och hållet.Däremot finns det en stor grupp människor som lever här men som inte ärmedborgare i eller i en stat med motsvarande partnerskapsreglering.En del har invandrat hit och bott här , andra är födda och harlevt hela sitt liv här. Som regeringen framhåller framstår det inte som skäligtatt partner som har en så stark anknytning till inte skall ha möjlighetatt registrera sitt partnerskap här. Det bör därför införas en möjlighet för tvpersoner som inte uppfyller partnerskapslagens medborgarskapskrav att ändåingå partnerskap i . Utskottet anser i likhet med regeringen att i dessafall förutsättningen bör vara att en av partnerna har hemvist i sedanminst (1 kap. 2 § första stycket 1).Utskottets ställningstagande innebär inte att frågan om möjligheterna attregistrera partnerskap i därmed är avgjord en gång för alla. undersökas om det som gäller för att ingå äktenskap i på siktkan gälla för möjligheten att ingå registrerat partnerskap här. Enligt vad somuppges i propositionen kommer också frågan om ytterligare uppmjukning avanknytningsvillkoren avseende krav på hemvist och medborgarskap att bere-das bl.a. i samråd med de andra nordiska länderna, och regeringen avser attåterkomma till i frågan.Med det anförda tillstyrker utskottet propositionens lagförslag och avstyr-ker bifall till motionerna L17 och So225 yrkande 9.RegistreringsförrättareBehörig att förrätta registrering av partnerskap är lagfaren domare vid tings-rätt eller den som av förordnats att vara registreringsförrättareNärmare föreskrifter om förrättningen finns i förordningen (1994:1341) omregistrerat partnerskap. Av denna framgår att registrering av partnerskap somskall förrättas av domare i tingsrätt förrättas av lagmannen eller någon annandomare som lagmannen utser. För särskilt förordnade registreringsförrättarebestämmer tjänstgöringstiden.I motion L405 av m.fl. (mp) konstateras att endast 60 %av vigselförrättarna i också är partnerskapsförrättare. Enligt motionä-rerna är det inte acceptabelt att vigselförrättare kan vägra att ta emot förordnande som partnerskapsförrättare. Förhållandet medverkar till att befästafördomar mot homosexuella. Motionärerna anser att lagstiftningen bör änd-ras så att vigselförrättare och partnerskapsförrättare ugör ett och sammauppdrag, och regeringen bör återkomma till med lagförslagmed denna inriktning (yrkande 1). Vidare konstateras i motionen att detfortfarande finns kommuner som saknar partnerskapsförrättare. Enligt mo-tionen löser man detta problem enklast genom att vigsel- och partnerskaps-förrättare utgör ett uppdrag. Så länge det inte är fallet måste regeringen agerför att alla kommuner har partnerskapsförrättare. I motionen yrkas ett till-kännagivande därom (yrkande 2).Enligt motion L422 av () kan det inte överensstämma medandan bakom partnerskapslagen att förordnanden som vigselförrättare ochpartenskapsförrättare är skilda åt. I stället bör, enligt motionärens mening,den gällande ordningen vara att vigselförrättare och partnerskapsförrättareutgör ett uppdrag. I motionen yrkas att som sin mening ger rege-ringen till känna vad i motionen anförts om att ett gemensamt förordnandesom omfattar såväl vigslar som registreringsförrättare blir den gällande ord-ningen vid länsstyrelsernas handläggning av nya ansökningar.Även i motion So225 av m.fl. (fp, s, v, c, mp) fram-ställs ett yrkande om att förordnanden som registreringsförrättare och vigsel-förrättare skall vara gemensamma (yrkande 6).Utskottet vill erinra om att vid partnerskapslagens tillkomst ut-talat att ingenting hindrar att länsstyrelserna ger en och samma person behö-righet att vara såväl vigselförrättare som registreringsförrättare (bet. 1993/9LU28). Vidare vill utskottet peka på att justitieministern i ett frågesvar den19 (svar på fråga 1998/99:52) uttalat att det är både naturligtoch angeläget att länsstyrelserna verkar för gemensamma förordnanden somvigselförrättare och registreringsförrättare. I frågesvaret underströk justitieministern också vikten av att registreringsförrättare finns tillgängliga i helalandet. Även utskottet har vid tidigare behandling av motionsyrkanden lik-nande de nu aktuella understrukit vikten av att behovet av registreringsför-rättare tillgodoses över hela landet, och utskottet har förutsatt att regeringevidtar erforderliga åtgärder i detta syfte (bet. 1998/99:LU18).Inom påbörjades ett arbete med syfteatt få en bild över tillgången till registreringsförrättare runt om i landet. Iramen för detta arbete gjordes en enkätundersökning bland landets samtligalänsstyrelser med frågor rörande tillgången till registreringsförrättare i re-spektive län och vilka åtgärder länsstyrelserna avsåg att vidta om behovetinte var tillgodosett. Resultatet av enkätundersökningen visar att det alltjämtvissa kommuner saknas av förordnade partnerskapsförrättare.Med anledning härav vill utskottet än en gång understryka vikten av att detfinns tillgång till registreringsförrättare över hela landet. En sådan ordningskulle kunna åstadkommas genom att vigselförrättare och partnerskapsför-rättare görs till ett gemensamt uppdrag. Det får ankomma på regeringen attverka för detta, och regeringen bör i lämpligt sammanhang återkomma tillriksdagen med en redovisning av vilka åtgärder som vidtagits och vilkaresultat som uppnåtts.Vad utskottet sålunda anfört bör med anledning av motionernaL405 yrkandena 1 och 2, L422 samt So225 yrkande 6 som sin mening geregeringen till känna.Registrering utomlandsEnligt lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörandeäktenskap och förmynderskap har regeringen inom vissa ramar rätt att utfär-da bemyndiganden att förrätta vigsel utomlands enligt svensk lag och attförrätta vigsel i enligt utländsk lag. Med stöd av denna lag har rege-ringen utfärdat bemyndiganden som innebär att det med vissa diplomatiskaoch konsulära tjänster och med vissa prästerliga befattningar följer rätt attförrätta vigsel enligt svensk lag utomlands. I vissa fall är bemyndigandenabegränsade, exempelvis på det sättet att vigselrätten endast gäller vigsel avsvenska medborgare. De bemyndiganden som lämnas föregås regelmässigtav förhandlingar med respektive länders regeringar.Vid partnerskapslagens tillkomst behandlades frågan huruvida regeringensrätt att utfärda bemyndiganden att förrätta vigsel utomlands borde omfattaäven registrering av partnerskap (bet. 1993/94:LU28). Utskottet anfördedärvid att möjligheten till registrering utomlands troligen kommer att aktuali-seras endast i fråga om länder som har en lagstiftning som motsvarar vadsom gäller för registrerat partnerskap. Även om behovet mot denna bakgrundkunde antas vara mycket litet under den närmaste framtiden, kunde dockenligt utskottet utvecklingen i andra länder komma att förändra läget.Utskottet stannade därför för att regeringens rätt att utfärda bemyndigandenatt förrätta vigsel utomlands borde utvidgas till att omfatta även registreringav partnerskap (se 1 kap. 9 § partnerskapslagen).Enligt motion L430 av () bör svenska utlandsmyndighe-ter erbjuda alla svenskar samma service oavsett personernas sexuella lägg-ning, och i motionen yrkas ett tillkännagivande om att det bör införas möj-ligheter till partnerskapsregistrering på svenska ambassader i utlandet (yr-kande 5).Liknande yrkanden framställs i motionerna L405 av . (mp) (yrkande 3) och So225 av m.fl. (fp, s, v, c,mp) (yrkande 7).Motionsyrkanden med samma inriktning som de nu aktuella har avslagitsav vid ett flertal tidigare tillfällen (se bl.a. bet. 1996/97:LU8,1997/98:LU10 och 1998/99:LU18). Utskottet har därvid uttalat att förord-nanden att registrera partnerskap vid ambassad och konsulat, i likhet medvad som gäller förordnanden att förrätta vigsel, bör bygga på ett konstateratbehov i det land som avses. Eftersom huvudskälet till att ambassadtjänste-män över huvud taget förordnas som vigselförrättare är att ge svenska med-borgare bosatta i vissa länder en möjlighet att där ingå äktenskap, och dåpartnerskapslagens nuvarande anknytningsvillkor innebär att sådana personerinte kan registrera sitt partnerskap enligt svensk rätt, har utskottet funnit adet inte föreligger något behov av att registreringsförrättare förordnas utom-lands.Utskottet vidhåller alltjämt den uppfattning tidigare givit uttryckför i frågan. För det fall anknytningsvillkorens utformning skulleleda till att även svenska medborgare med hemvist utomlands kan få sittpartnerskap registrerat enligt svensk rätt, utgår utskottet från att regeringenöverväger det nu aktuella spörsmålet på nytt.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L405 yrkande 3,L430 yrkande 5 och So225 yrkande 7. beträffande partnerskapslagens anknytningskravatt med avslag på motionerna 1999/2000:L17, 1999/2000:L429 samt 1999/2000:So225 yrkandena 8 och 9 antar regeringens för-slag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat part-nerskap,res. 1 (fp)2. beträffande registreringsförrättareatt med anledning av motionerna 1999/2000:L405 yrkan-dena 1 och 2, 1999/2000:L422 samt 1999/2000:So225 yrkande 6 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,res. 2 (kd)3. beträffande registrering utomlandsatt avslår motionerna 1999/2000:L405 yrkande 3,1999/2000:L430 yrkande 5 och 1999/2000:So225 yrkande 7.res. 3 (v)den 9 maj 2000På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), (), MarianneCarlström (s), (), (), (), NikosPapadopoulos (s), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Partnerskapslagens anknytningskrav (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjar med "Enligt utskot-tets" och på s. 5 slutar med "yrkande 9" bort ha följande lydelse:Partnerskapslagen har varit i kraft , och enligt utskottetsmening visar de gångna årens erfarenheter att argumenten för anknytnings-krav inte har den bärkraft som man antog vid lagens införande. Som fram-hålls i motion L17 motverkar anknytningskravet inte problem med deninternationella rättstillämpningen, och vidare kan man nu säkert säga attnågon partnerskapsturism inte är att befara om anknytningskravet avskaffas.Inte heller argumentet att andra länder skulle ställa sig tveksamma till attderas medborgare kan registrera sitt partnerskap här trots att de inte har tillräcklig anknytning till är bärkraftigt. Även om anknytningskravet numjukas upp genom regeringens förslag kvarstår, enligt utskottets mening,den principiella problematiken med ett sådant krav. Denna inställning delasockså av de båda myndigheter som har att bevaka homosexuellas situation,nämligen och HomO, liksom av ().Med hänsyn till det anförda anser utskottet i likhet med motion L17 attpropositionen bör avslås och att den särskilda regleringen om anknytnings-villkor i 1 kap. 2 § partnerskapslagen upphävs.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande partnerskapslagens anknytningskravatt med bifall till motion 1999/2000:L17 samt med anled-ning av motionerna 1999/2000:L429 och 1999/2000:So225 yrkandena8 och 9dels avslår regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117)om registrerat partnerskap,dels beslutar att 1 kap. 2 § nämnda lag skall upphöra att gälla vid ut-gången av juni månad ,2. Registreringsförrättare (mom. 2)och (båda kd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 6 börjar med "Utskottet villoch slutar med "till känna" bort ha följande lydelse:Utskottet vill erinra om att vid partnerskapslagens tillkomst ut-talat att ingenting hindrar att länsstyrelserna ger en och samma person behö-righet att vara såväl vigselförrättare som registreringsförrättare, men att detinte innebär att en förordnad vigselförrättare skall vara skyldig att ta emot eförordnande att även förrätta registreringar av partnerskap (bet. 1993/94:LU28). I sammanhanget finns också anledning att peka på att justitieminis-tern i ett frågesvar (svar på fråga 1998/99:52) uttalatatt det är både naturligt och angeläget att länsstyrelserna verkar för gemen-samma förordnanden som vigselförrättare och registreringsförrättare, men attdet är behovet som skall vara avgörande vad gäller antalet förordnanden ochatt det inte finns någon anledning att av principiella skäl ändra alla gamlaförordnanden så att de omfattar även behörighet att registrera partnerskap. Ifrågesvaret underströk justitieministern också vikten av att registreringsför-rättare finns tillgängliga i hela landet och uttalade att hon avsåg att följautvecklingen.Inom påbörjades ett arbete med syfteatt få en bild över tillgången till registreringsförrättare runt om i landet. Iramen för detta arbete gjordes en enkätundersökning bland landets samtligalänsstyrelser med frågor rörande tillgången till registreringsförrättare i re-spektive län och vilka åtgärder länsstyrelserna avsåg att vidta om behovetinte var tillgodosett. Resultatet av enkätundersökningen visar att det alltjämtvissa kommuner saknas av förordnade partnerskapsförrättare.Enligt utskottets mening äger uttalanden i samband med part-nerskapslagens tillkomst alltjämt giltighet.