bet · GO01KU9 · 2000-12-05 00:00:00 — Motionärernaanför att det i mångkulturellt ochpluralistiskt samhälle som det svenskaär angeläget att skapa respekt ochtrygghet inte bara för den enskildespolitiska eller ideologiska övertygelse,etniska bakgrund, eller sexuellaläggning, utan också för hans ellerhennes religiösa tro och bruk. Närföreträdare för olika religiösariktningar protesterade mot att, vad manmenade vara, djupt kränkande bilder visades iUppsala domkyrka, bemöttes de enligtmotionärerna av nedsättande ochföraktfulla omdömen. fannsi skydd mot religionskränkning ilagen om trosfrid (tidigare lagen mothädelse), men den lagen togs bort medhänvisning till att lagstiftningen omhets mot folkgrupp skulle ge etttillfredsställande skydd mot attreligiösa värden inte skulle kränkas.Vidare anför motionärerna att denreligiösa pluralismen ökat sedan år1970, vilket innebär att situationer därolika religiösa seder, bruk ochtrosföreställningar förekommer och kankollidera, har blivit långt fler än mandå kunde förutse. Enligt motionärernahar lagstiftningen om hets mot folkgruppvisat sig vara obrukbar för att skyddamedborgarnas legitima rätt att slippa sesin tro eller trosutövning kränkt.Därför, anser motionärerna, bör återigenen lag om trosfrid införas. Den norskalagstiftningen på området skulle enligtmotionärerna kunna vara en god modellför att utforma en modern lag motreligionskränkning även i Sverige.BakgrundFöre gällde enligt 16 kap. 9 §brottsbalken att den som offentligenskymfade det som hölls heligt av eller annat i kunde dömas för brott mottrosfrid. En motsvarande bestämmelsefanns i 7 kap. 4 § 13tryckfrihetsförordningen.Regeringen föreslog i proposition1970:125 att bestämmelserna skulleupphävas. Till grund för förslaget lågbetänkanden från Kommittén förlagstiftning om yttrande- ochtryckfrihet. Kommitténs majoritet hadeemellertid föreslagit atttrosfridsbestämmelsen skulle behållas,men med ett delvis ändrat innehåll: detskulle vara straffbart att i strid moträtten till religionsfrihet offentligenskymfa sådant som enligt annanstrosuppfattning hölls heligt. Tvåreservanter föreslog atttrosfridsparagrafen skulle upphävas.Regeringen anslöt sig tillreservanternas uppfattning, att deninskränkning i yttrande- ochtryckfriheten som bestämmelsen om brottmot trosfrid medförde inte längre varberättigad. Regeringen anförde också attutvecklingen i samhället hade gått iriktning mot en allt generösareinställning mot oliktänkande. Vidareansåg regeringen att gällandebestämmelser om bl.a. straff för hetsmot folkgrupp, förargelseväckandebeteende och ärekränkning samt störandeav förrättning eller allmän sammankomstutgjorde ett tillfredsställande skyddmot att medborgarnas känsla förreligiösa värden skulle kränkas genomotillbörliga förfaranden.Konstitutionsutskottet (utlåtande nr 39år 1970) biföll propositionen ochavstyrkte motioner som anslöt sig tillkommitténs förslag. Utskottet anförde:I likhet med föredragandedepartementschefen anser sig utskottetkunna konstatera att utvecklingen isamhället gått i riktning mot en alltgenerösare inställning mot oliktänkande.Enligt de värderingar som sedan längehar gällt i vårt land bör man varamycket restriktiv med inskränkningar iyttrande- och tryckfriheten. Självfalletkan dock inte uppfattningen om vilkarestriktioner som bör finnas varafastlagd en gång för alltid. Tvärtom ärdet naturligt att denna uppfattningförskjuts allt eftersamhällsutvecklingen. Behovet av attgenom lagstiftning särskilt garanterareligionsfriheten är enligt utskottetsmening numera inte så starkt att detmotiverar en inskränkning i yttrande-och tryckfriheten. Den punkt itryckfrihetsförordningens brottskatalogsom avser brott mot trosfrid kan därförtas bort utan att ersättas med någonannan bestämmelse.Enligt 7 kap. 4 § 11tryckfrihetsförordningen anses engärning varigenom någon i tryckt skrifthotar eller uttrycker missaktning förfolkgrupp eller annan sådan grupp avpersoner med anspelning påtrosbekännelse såsom etttryckfrihetsbrott: hets mot folkgrupp.Motsvarande reglering gäller även på detyttrandefrihetsrättsliga området.Utskottets bedömningMotionärerna i motion 1999/2000:K286(kd) vill att det införs en lag motreligionskränkningar. En sådanlagstiftning fanns i fram t.o.m.år 1970, men togs bort med hänvisningbl.a. till samhällets utveckling mot enallt generösare inställning motoliktänkande och till att behovet attgenom lagstiftning särskilt garanterareligionsfriheten inte längre var såstarkt att det motiverade eninskränkning i yttrande- ochtryckfriheten. De skäl som anfördes år1970 för borttagande av bestämmelsen omtrosfrid, är minst lika aktuella i dag.Motionen avstyrks därför.VåldsskildringarMotionerI motion 1999/2000:K292 av MärtaJohansson m.fl. (s) begärs att riksdagensom sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att noggrantfölja utvecklingen när det gällerarbetet med att minskavåldsskildringarna. Enligt motionärernabör det vidtas åtgärder mot det ökandevåldet i samhället. Genom TV, radio ochtidningar erfars hurvåldshandlingar av olika slag har ägtrum i vårt land. Våldet är ofta mycketgrovt, grövre än vad det var för baranågra tiotal år sedan menarmotionärerna. Analyser har gjorts, somförsökt förklara varför utvecklingenvarit sådan. En analys säger attvåldsfilmer på , video och dataspelpåverkar vissa människor så negativt attde blir oförmögna att skilja på film ochverklighet. Motionärerna anser därföratt man noga bör följa utvecklingen närdet gäller arbetet med att minskavåldsskildringarna och därvid bl.a.undersöka hur den nya lagstiftningen somträdde i kraft omspridning av olaga våldsskildringar harfallit ut.I motionerna 1999/2000:Ju906 och2000/01:Ju929 båda av m.fl.(m) begärs att som sin meningger regeringen till känna vad imotionerna anförts om sanering avmedievåld (yrkande 7). Motionärernaframhåller att vuxenvärlden i allaciviliserade samhällen har ett gemensamtansvar för normbildning och överföringav normer och levnadsregler i umgängetmänniskor emellan. Det senaste åretsbrutala våldshändelser har på nytt väcktfrågan om medievåldets betydelse förutvecklingen av våldstendenser blandbarn och ungdomar. Det är viktigt att taavstånd från yttringar som uppmuntrartill människoförakt och våld. Moderatasamlingspartiet är motståndare till attinföra censur eller förbud. Anledningenär övertygelsen om att förbud inte ärbästa lösningen på den här sortensproblem. Det primära bör vara attföräldrar och andra vuxna i barns ochunga människors närhet försökerförstärka barns naturligaavståndstagande till våld och förklararde orealistiska inslagen i de inspeladescenerna med s.k. underhållningsvåld.Det är viktigt att goda exempel lyftsfram. Direktionen vid harenligt motionärerna fastställt en icke-våldspolicy som syftar till att klargörahur Åhléns skall bidra till attsamhället totalt tar avstånd frånmänniskoförakt, förnedrande företeelseroch våld. Policyn styr Åhléns agerandesom stor detaljhandelskedja och verkarför ökad respekt för människors likavärde, demokrati och fred. Icke-våldspolicyn påverkar sortimentsvalet,varurepresentation och reklamutformning.Åhléns betonar dock särskilt att dettainte innebär att de tar avstånd frånallt våld som ingår i t.ex.barnskildringar utan från de skildringardär våld visas endast som någotspännande, ofarligt eller där våldetglorifieras och upphöjs till någotpositivt. Motionärerna anser att detinitiativ som Åhléns har tagit utgör ettgott exempel på att en aktör påmarknaden också är beredd att ta ansvarför saneringen av medievåldet. Enligtmotionärerna bör regeringen notera dettaoch på olika sätt stödja och uppmuntraen utveckling i riktning mot ensjälvsanering av medievåldet.I motion 1999/2000:Kr232 av () begärs dels att som sinmening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om inrättandet av en 18-årsgräns (yrkande 3), dels att riksdagensom sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om attvideogramgranskning skall varaobligatorisk (yrkande 6). Motionärenanför att ungdomar mellan 15 och 24 årär den åldersgrupp som oftast går på biooch som därmed i störst utsträckningblir utsatt för det alltmer förråade ochsexualiserade kommersiella våldet somenligt motionärerna vräks ut på film.Genom att införa en 18-årsgräns kanskesvenska filmare skulle välja att görasina filmer mindre våldsamma för attinte förlora denna kommersiellt viktigagrupp. Vidare anför motionären att denfrivilliga förhandsgranskning avvideogram som sker till störstadelen avser våldsporr. Flertalet av degranskade filmerna föreläggs någon formav restriktion såsom fastställande avåldersgräns eller klippning. All filmsom inte granskas vet vi inget om annatän att den inte har någon fastställdåldersgräns och kan innehålla vilkavidriga scener som helst. Motionärenanser att den film som hyrs ut skallvara granskad och försedd medåldersgräns.I motion 1999/2000:Kr314 av LennartKollmats och () begärsatt som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om en ny åldersgräns isamband med att vuxencensuren böravskaffas (yrkande 15). Motionärernaanser att förhandsgranskningen avvuxenfilmer skall avskaffas. Enda skälettill statlig granskning av film skallvara att sätta en åldersgräns för dengranskade filmens publik. Det skulleinnebära att biofilm som inte hargranskats ej heller får visas för barnoch ungdom. Ytterligare en åldersgränspå bör enligt motionärernainföras.BakgrundEnligt 1 kap. 1 §yttrandefrihetsgrundlagen är varjesvensk medborgare gentemot det allmännatillförsäkrad rätt att i ljudradio,television och vissa liknandeöverföringar samt filmer, videogram,ljudupptagningar och andra tekniskaupptagningar offentligen uttryckatankar, åsikter och känslor och i övrigtlämna uppgifter i vilket ämne som helst.Bestämmelser om censurAv 1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagenframgår att det inte får förekomma attnågot som är avsett att framföras i ettradioprogram eller en teknisk upptagningförst måste granskas av en myndigheteller något annat allmänt organ. Det fårdock genom lag meddelas föreskrifter omgranskning och godkännande av rörligabilder i filmer, videogram eller andratekniska upptagningar som skall visasoffentligt. Sådana föreskrifter finns ilagen (1990:886) om granskning ochkontroll av filmer och videogram. Av 1 §i den lagen framgår att en framställningi en film eller ett videogram skall varagranskad och godkänd av StatensBiografbyrå, innan den får visas vidallmän sammankomst eller offentligtillställning. Enligt 4 § fårframställningen i en film eller ettvideogram eller en del därav integodkännas för visning, om händelsernaskildras på sådant sätt och i sådantsammanhang att framställningen kan verkaförråande. Vid bedömningen skallsärskilt beaktas om framställningeninnehåller närgångna eller utdragnaskildringar av grovt våld mot människoreller djur, skildrar sexuellt våld ellertvång eller skildrar barn ipornografiska sammanhang. Enligt 5 § fårframställningen i en film eller ettvideogram inte godkännas för visning förbarn , ellerunder , om den kan vålla barn iden aktuella åldersgruppen psykiskskada. utövartillsyn över efterlevnaden av lagen.Byrån skall därvid verka för attöverträdelser av bestämmelserna beivras.Bestämmelser om förbud att spridavåldsskildringar m.m.Enligt 16 kap. 10 b § (BrB)döms den som i bild skildrar sexuelltvåld eller tvång med uppsåt att bildeneller bilderna sprids eller som sprideren sådan skildring för olagavåldsskildring till böter eller fängelsei högst . Detsamma gäller den somi rörliga bilder närgånget ellerutdraget skildrar grovt våld motmänniskor eller djur med uppsåt attbilderna sprids eller som sprider ensådan skildring. Bestämmelserna omansvar för olaga våldsskildring ärtillämpliga också om någon i yrkesmässigverksamhet eller eljest i förvärvssyfteav oaktsamhet sprider en framställningsom innefattar olaga våldsskildring.Dessa bestämmelser gäller dock intefilmer eller videogram som StatensBiografbyrå har godkänt för visning.Begås olaga våldsskildring i t.ex. enfilm eller videogram skall gärningenenligt 5 kap. 1 §yttrandefrihetsgrundlagen anses somyttrandefrihetsbrott.Utan hinder avyttrandefrihetsgrundlagen gäller, enligt3 kap. 11 § yttrandefrihetsgrundlagen,det som föreskrivs i lag för det fallatt någon i förvärvssyfte till den somär lämnar ut filmer medingående skildringar avverklighetstrogen karaktär som återgervåld eller hot om våld mot människoreller djur. Enligt 16 kap. 10 c § BrBdöms den som uppsåtligen eller av grovoaktsamhet i yrkesmässig verksamheteller annars i förvärvssyfte till densom är lämnar ut enfilm, ett videogram eller en annanteknisk upptagning med rörliga bildersom innefattar ingående skildringar avverklighetstrogen karaktär som återgervåld eller hot om våld mot människoreller djur för otillåten utlämning avteknisk upptagning till böter ellerfängelse i högst sex månader.Bestämmelsen gäller inte filmer ellervideogram som för visning för någonåldersgrupp av barn under femton år.Enligt 6 kap. 2 § radio- och TV-lagen(1996:844) får TV-program som innehålleringående våldsskildringar avverklighetstrogen karaktär ellerpornografiska bilder inte sändas undersådan tid och på sådant sätt att detfinns en betydande risk för att barn kanse programmen, såvida det inte avsärskilda skäl ändå är försvarligt.Sådana program skall antingen föregås aven varning i ljud eller innehålla envarning som anges löpande i bild underhela sändningstiden. Enligt förarbetena(prop. 1995/96:160, s. 93 f.) skall detvid tillämpningen göras en samladbedömning av det skadliga innehållsändningen har, vid vilken tidpunktsändningen skett samt den allmännatillgängligheten av sändningen, dvs. omden är krypterad.Om någon vid upprepade tillfällensänder sådana våldsskildringar ellerpornografiska bilder i televisionen fårJustitiekanslern förelägga honom ellerhenne att inte på nytt sända sådanaprogram på tider och på sådant sätt attdet finns betydande risk för att barnkan se programmen. Föreläggandet fårförenas med vite. I fall av väsentligabrott mot bestämmelsen om sändning avvåldsskildringar och pornografiskabilder kan Justitiekanslern efteranmälan av regeringen väcka talan vidallmän domstol om återkallelse av ettsändningstillstånd som meddelats avregeringen.Utredningar m.m.Rådet mot skadliga våldsskildringar (U1990:3), ,inrättades som ett organ meduppgift att samordna verksamhet motskadliga våldsskildringar i rörligabilder.Enligt direktiven (dir. 1990:40) är engrundläggande uppgift för rådet att varaett samarbetsorgan förSkolöverstyrelsen, ,, , , Arkivet förljud och bild och Barnmiljörådet.Tyngdpunkten i rådets samordnandeuppgifter skall ligga på information ochutbildning.Våldsskildringsrådet överlämnade i maj1993 betänkandet En gräns förfilmcensuren (SOU 1993:39). Rådetföreslog att vuxencensuren skulle tasbort. Rådet förordade också attåldersgränserna för filmvisning påbiografer skulle finnas kvar oförändradeoch att ytterligare en gräns vid artonår införs. Betänkandet harremissbehandlats men regeringen har intelämnat några förslag med anledning avdetta.Nordiska Dokumentationscentralen förMasskommunikationsforskning (Nordicom)finns i och har funnits . Nordicoms uppgift är attsprida kunskap om medie- ochkommunikationsförsörjningen i denordiska länderna. Genom olikanationella och nordiska kanalerförmedlar Nordicom kunskap omforskningen och dess resultat tillforskare, studenter, beslutsfattare,mediepraktiker, journalister,informatörer, lärare och denintresserade allmänheten.Nordicom fick i uppdrag avUnesco att bilda ettinformationscentrum, InternationalClearinghouse on Children and Violenceon the Screen, för att spridainformation i hela världen om forskningkring barn, ungdomar och medievåld. Enbakomliggande tanke är att förståelsenav frågor som rör barn och medievåldmåste breddas och fördjupas via eneffektiv kunskapsspridning. Enövergripande utgångspunkt för Nordicomsarbete är konventionen om barnsrättigheter. Det är ur denna synvinkelbegreppet våld betraktas.Verksamhetsområdet innefattar kunskap omvåldshandlingar i TV-fiktionsprogram ochlångfilmer på bio, nyhets- ochfaktaprogram, video- och dataspel,bilder och texter tillgängliga påInternet.Europeiska unionens råd har antagitrådets rekommendation 98/560/EG av den24 om utvecklingen avkonkurrenskraften hos den europeiskaindustrin för audiovisuella tjänster ochinformationstjänster genom främjande avnationella system för att uppnå enjämförbar och effektiv skyddsnivå förminderåriga och för den mänskligavärdigheten. Rekommendationen vänder sigtill medlemsstaterna, berörda branscheroch kommissionen. Den omfattar allaaudiovisuella tjänster ochinformationstjänster som görstillgängliga för allmänheten, oavsettspridningssätt. Som exempel nämns radio-och TV-sändningar, privatadirektanslutna tjänster eller tjänsterpå Internet. Medlemsstaternarekommenderas att, som ett komplementtill lagstiftningen, främja inrättandetpå frivillig grund av nationella systemför skydd av minderåriga och denmänskliga värdigheten inom de olikamediebranscherna. Vidare rekommenderasmedlemsstaterna att samarbeta pågemenskapsnivå för att utveckla metoderför en jämförbar utvärdering.Kommissionen ansvarar för att utveckladessa metoder tillsammans med berördanationella myndigheter. efterantagandet av rekommendationen skallkommissionen överlämna enutvärderingsrapport om dess effektertill ochministerrådet.Med anledning av Europeiska unionensråds rekommendation har Rådet förskadliga våldsskildringar itilläggsdirektiv (dir. 1998:110) fått i uppdrag attinformera berörda branscher ominnehållet i rekommendationen, följabranschernas självreglerande arbete medde frågor som rekommendationen omfattar,fungera som samtalspartner i frågor somrör skydd av barn och den mänskligavärdigheten om branscherna så önskar ochfortlöpande rapportera tillKulturdepartementet ochNäringsdepartementet om hur branschernassjälvregleringsarbete fortskrider.Arbetet med uppdraget skall enligtdirektivet fortsätta så längerekommendationen gäller eller regeringenfattar annat beslut. -lämnade i juni 2000en rapport om självregleringen i Sverigetill de berörda departementen.Regeringen har i likhet med fem andramedlemsstater avgett rapport tillkommissionen. Kommissionen haremellertid ännu inte överlämnat någonutvärderingsrapport till ministerrådetrespektive Europaparlamentet.Enligt beslut vid regeringssammanträdeden skall en särskildutredare analysera och överväga behovetav ändringar i radio- och TV-lagen(1996:844) bl.a. beträffande skydd avbarn. Utredaren skall överväga olikasätt att förbättra möjligheten attskydda barn mot olämpligtprograminnehåll, t.ex. genom att detställs upp krav på att visst innehållskall kunna blockeras eller att detskall vara möjligt att utesluta programmed visst innehåll från abonnemanget.Utredaren skall föreslå de lagändringarsom föranleds av övervägandena.Uppdraget omfattar dock inte förslagtill grundlagsändringar. Uppdraget skallvara slutfört före utgången av (dir. 2000:43).Tidigare riksdagsbehandlingI samband med behandling avproposition 1989/90:70 omvåldsskildringar i rörliga bilder m.m.,i vilken lagen om granskning ochkontroll av film och videogramföreslogs, yttradekonstitutionsutskottet bl.a. följandetill kulturutskottet (1989/90:KU7y) närdet gällde frågan om förhandsgranskningav film och videogram för privat bruk.Mot obligatorisk förhandsgranskning kananföras viktiga principiellainvändningar. Den utgör en form avcensur och innebär därför ett allvarligtingrepp i yttrandefriheten. Den endaform av censur som förekommer i vårtland är den förekommandeförhandsgranskningen av filmer ochvideogram som skall visas offentligt.När det gäller förhandsgranskning avfilmer och videogram som är avsedda förprivat bruk gör sig emellertid enligtutskottet de principiella invändningarnamot censur gällande i avsevärt högregrad. har det inteförekommit någon censur av yttranden somär avsedda att spridas till medborgarnai deras hem. Att införa obligatoriskförhandsgranskning av videogram ochfilmer som är avsedda för privat brukskulle därför innebära ett betydandeavsteg från de principer som gäller pådet yttrandefrihetsrättsliga området.För en sådan censur krävs således mycketstarka skäl. Det är inte förenligt medregeringsformen att införaförhandsgranskning för att komma tillrätta med problemet medvåldsskildringarna, om det finns någonannan lika effektiv och mindreingripande metod. Utskottet anser attdet åtgärdsprogam som läggs fram ipropositionen - särskilt när det gällerförslagen om straffbestämmelserna och ombättre kontroll och tillsyn - har godaförutsättningar att få större effekt änobligatorisk förhandsgranskning. Ilikhet med regeringen finner utskottetdärför att det inte bör införas enlagstiftning om obligatoriskförhandsgranskning av videogram somsprids till den enskilde konsumentengenom uthyrning eller försäljning.När det gällde frågan om avskaffande avvuxencensuren uttalade utskottetföljande. Enligt utskottets meningframstår det som helt klart att det börförekomma förhandsgranskning av filmeroch videogram som skall visas offentligtför barn. En förhandsgranskning avfilmer avsedda att visas offentligt förbarn inger inte heller några störreyttrandefrihetsrättsliga betänkligheter.En mycket mera komplicerad fråga är omförhandsgranskningen också skall gällaför vuxna. Här gör sig givetvis deyttrandefrihetsrättsliga aspekternagällande med betydande styrka. Det kandock knappast hävdas att en lagstiftningsom går ut på att förhindra offentligvisning av mycket extremavåldsskildringar av spekulativ karaktäreller av barnpornografi utgör en faraför yttrandefriheten. Det förekommertendenser till spekulation i våld påmediemarknaden. Enligt utskottet måstesamhället ange gränser för vad som kantolereras när det gäller offentligtvisade skildringar med sådant innehåll.Utskottet anser att filmcensuren börvara kvar och bedrivas i huvudsak på detsätt som sker i dag.Vid /94 behandladeutskottet ett motionsyrkande omavskaffande av biografcensuren.Utskottet hänvisade till beredningen iregeringskansliet avVåldsskildringsrådets förslag omavskaffande av den statligaförhandsgranskningen av filmer som skallvisas offentligt för vuxna. Utskottetuttalade att beredningen inte bordeföregripas genom något uttalande frånriksdagens sida och avstyrkte därförmotionen (bet. 1993/94:KU2).Utskottet behandlade vid riksmötet1994/95 bl.a. en motion vari yrkades attförhandsgranskningen av biograffilm förvuxna skulle avskaffas och att i ställeten ny åldersgräns borde införasför offentlig visning av filmer ochvideogram samt en motion vari förordadesen tvingande 18-årsgräns både för filmersom skall visas på biografer och fördistribution via videogram. Utskottetgjorde följande bedömning.Våldsbrottsligheten är ett allvarligtsamhällsproblem. harförekommit flera fall av oprovoceratvåld där unga människor är inblandade.Händelserna har gett upphov till oro påmånga håll. I motionerna finns ocksåuttryck för sådan oro. En rad åtgärderhar vidtagits för att begränsaskadeverkningarna av våldsskildringarnai medierna. De flesta videogram somdistribueras är också föremål förfrivillig förhandsgranskning. Utskottethar dock tidigare uttalat sig motobligatorisk förhandsgranskning.Utskottet har erfarit att regeringenskall inleda ett brett upplagt arbetemot våldet i samhället. Utskottet utgårfrån att regeringen redovisar resultatetav arbetet och att regeringen föreläggerriksdagen förslag till lämpligaåtgärder. De ämnen som tas upp imotionerna bör enligt utskottets meningkunna bli föremål för en samlad analysoch bedömning i det sammanhanget. Motden bakgrunden bör inte nu taställning i sak till de olika frågor somtas upp i motionerna. bördäremot med anledning av motionerna göraett tillkännagivande i enlighet med detanförda. - Utskottet behandlade ocksåmotionsyrkanden om ytterligare forskningom negativ påverkan av våldet imedierna. Utskottet konstaterade i sinbedömning att en avVåldsskildringsrådets uppgifter är attta initiativ till projekt inomforskning, utbildningsväsende ochföreningsliv. Som exempel på sådanaprojekt nämner utskottet en TV-våldsundersökning som gjordes , medieroch kommunikation vid Stockholmsuniversitet.