bet · GN01UU11 · 2000-03-09 00:00:00 — bör, genom sitt arbete i FN, EUoch andra internationella forum, särskiltuppmärksamma brott mot kvinnors rättigheter iAfghanistan.Även i motion 1999/2000:U649 (kd) konstateras attAfghanistan alltmer isolerats från omvärlden och attden för flickor/kvinnor tidigare dåliga situationenhar blivit ännu sämre.Motionären menar att den negativa utvecklingen iAfghanistan i synnerhet kommit att påverka kvinnanssituation och kräver i yrkande 3 att påolika sätt lyfter fram situationen förflickor/kvinnor i Afghanistan.Utskottets övervägandenMR-läget i inger fortsatt stor oro.Omvärlden har tvingats bevittna hur respekten för demänskliga rättigheterna och internationell humanitärrätt åsidosatts av de stridande parterna. Kriget harmedfört att yttrande-, tryck-, församlings- ochföreningsfrihet saknas. Kvinnor hindras från attarbeta utanför hemmet och flickor från att gå iskolan. Anklagelser om massavrättningar harförekommit i samband med talibanernas inmarsch iMazar-i-Sharif under sommaren 1998.Utskottet menar att bör ta kraftigt avståndfrån och fördöma kränkningar av kvinnor och flickorvar de än förekommer. agerar internationelltför att öka uppmärksamheten kring brott mot kvinnorsrättigheter i , framför allt i och genomFN, EU och , samt genomstöd till frivilligorganisationer som . har agerat såväl iFN:s kvinnokommission som i FN:s kommission förmänskliga rättigheter för att hänvisningarna tillkränkningarna av flickors och kvinnors rättigheterskall bli så tydliga som möjligt i de olikadokumenten.EU:s gemensamma ståndpunkt avseende Afghanistanuppmärksammar särskilt kvinnors rättigheter ochfördömer även den fortsatta könsdiskrimineringen iAfghanistan. I ståndpunkten slås även fast attunionen skall uppmana de afghanska fraktionerna "atterkänna, skydda och främja mäns och kvinnors likarättigheter och värdighet, inbegripet tillgång tillutbildning och hälsoinrättningar, sysselsättning,personlig säkerhet och frånvaro av övergrepp ochtrakasserier samt framhålla vilka negativa följderdiskriminerande politik får för en verksamtillförsel av bistånd".Svenska Afghanistankommittén har alltsedan densovjetiska ockupationen, med betydande stöd frånSida, på ett förtjänstfullt sätt förmedlathumanitärt bistånd till den afghanska befolkningenoch verkat för att flickor och kvinnor skall fåtillgång till utbildning och hälsovård.Ett av de stora problemen vad gäller äratt landet har befunnit sig i krig under de senaste20 åren och under största delen av saknaten legitim regering. Få personer från vår del avvärlden har besökt under de senasteåren, och framför allt har medvetetisolerat den afghanska befolkningen från påverkanoch intryck utifrån. Därmed har möjligheterna varitbegränsade att utifrån påverka situationen vadgäller kvinnans ställning i samhället. Det finnsemellertid indikationer på att läget i de avtalibanregimen kontrollerade delarna av Afghanistanstabiliserats något.Med detta anser utskottet motionerna 1999/2000:U612 (v) och1999/2000:U649 (kd) yrkande 3 besvarade.9. och IsraelI motion 1999/2000:U622 (v) konstateras att denbosättningspolitik som inledde eftersexdagarskriget har blivit alltmer politisktexplosiv. Det finns unga israeler som är föddaoch uppvuxna i bosättningar på ockuperat område.Motionärerna menar att hos palestinierna harbosättningspolitiken skapat stor bitterhet. Löftentill dem har givits och svikits och bådegerillakampen och intifadan har skördat offer. I depalestinska områdena förekommer att myndighetertillgriper tortyr och dömer människor till döden.Motionärerna kräver i yrkande 1 att i sinakontakter med PLO och de palestinska myndigheternaär vaksamt vad gäller brott mot mänskligarättigheter i de palestinska områdena.Vidare konstateras att nuvarandejustitieminister har deklarerat att han är enbestämd motståndare till administrativafrihetsberövanden (dvs. utan rättegång), vilketvarit en metod i förtrycket av palestinierna.Fortfarande har dock den israeliska militären storamöjligheter att terrorisera palestinierna. Denhistoriska erfarenheten visar att freden liksomdemokratin måste erövras . När situationenär labil och en regering som Baraks innehållermotstridiga element krävs att de krafter som kämparför fred, försoning och demokrati får stöd utifrån.Sverige bör, för att stödja palestiniernas rätt tillsjälvbestämmande och fredssträvandena, påtala ochfördöma de övergrepp som fortfarande begås avisraeliska trupper i de ockuperade områdena (yrkande2).Utskottets övervägandenGrundläggande mänskliga rättigheter respekteras inteav den israeliska statsmaktens organ på deockuperade områdena. Palestinierblir i samband med gripanden regelbundet föremål förbrutala förhörs-metoder. Godtyckligafrihetsberövanden förekommer i icke ringaomfattning. Instrumentet administrativt häkteutnyttjas av israeliska myndigheter för att utananklagelser eller åtal fängsla personer. Antaletincidenter med konfrontation mellan israeler ochpalestinier har emellertid minskat.Den palestinska myndigheten har å sin sidaåsidosatt rättssäkerheten och kringskurityttrandefriheten. Journalister har arresterats.Godtyckliga frihetsberövanden förekommer och ettstort antal personer befinner sig i häkte utan åtal. "The Basic ", som stadfäster demokratiskagrundprinciper och respekten för de mänskligarättigheterna, har ännu inte ratificerats. EU:s MR-utbildning för polisen börjar dock ge positivtresultat.Utskottet konstaterar att kritiserarkränkningar av de mänskliga rättigheterna somisraeliska myndigheter begått och begår motpalestinier. Detta har t.ex. gällt olika former avtortyr. Även den israeliska bosättningspolitiken harkritiserats då den strider mot folkrätten. Denfjärde tillåter inte enockupationsmakt att flytta över delar av sincivilbefolkning till ockuperat område. finnsca 170 000 judiska bosättare på ,inklusive östra och i Gaza.I ett tal inför det palestinska lagstiftande rådetden underströk dåvarande svenskebiståndsministern att förväntar sig attpalestinierna förhindrar sådana överträdelser av demänskliga rättigheterna som ägt rum på depalestinska självstyrande områdena. Kränkningarnaomfattade bl.a. administrativt frihetsberövande utanrättslig prövning och tortyr i palestinskafängelser. Han tillade att rättssystemet behöverförbättras.Vad gäller den palestinska myndighetens brott motmänskliga rättigheter har genom sittmedlemskap i medverkat till att demarcher gjortsi olika ärenden. EU-länderna gjorde exempelvis engemensam demarche med anledning av fängslandet idecember 1999 av en grupp personer som skrivit under'upprop 20' eller "A cry for the homeland", i vilkenanklagelser framfördes mot palestinska myndighetenför korruption och brott mot mänskliga rättigheter.Samtliga fängslade frigavs . Andra EU-demarcher har gällt genomförande av dödsdomar ochatt dödsstraff över huvud taget förekommer istraffskalan.Utskottet menar att det är viktigt att ävenfortsättningsvis påtalar brott mot de mänskligarättigheterna vare sig de begås av eller denpalestinska myndigheten. Vilket tillvägagångssättsom bör utnyttjas beror på ärendets karaktär.Med detta anser utskottet motion 1999/2000:U622 (v)yrkandena 1 och 2 besvarade.10. Fallet motion 1999/2000:U617 (mp) behandlas situationenför kärnteknikern , som för 13 årsedan kidnappades och dömdes för att han avslöjatIsraels hemliga förberedelser förkärnvapentillverkning i kärnanläggningen inom israelisk fångvård är att fångarfrisläpps efter att ha avtjänat två tredjedelar avådömd strafftid. I fall har dennapraxis ännu inte tillämpats.Motionärerna menar i yrkande 1 att i sinakontakter med måste kräva efterlevnad avkonventionen om de mänskliga rättigheterna i falletMordechai Vanunu och i yrkande 2 att , omsituationen för Vanunu inte klart förbättras, börföra upp frågan på FN:s agenda om brott mot demänskliga rättigheterna.Utskottets övervägandenUtskottet har inhämtat att strängare villkor gällerför Vanunus fångenskap än för andra fångar.Företrädare för den israeliska fängelsemyndighetenförnekar emellertid att på någotsätt skulle särbehandlas.Sveriges ambassad i håller sigkontinuerligt underrättad om , och statsminister berördeockså Vanunu under sina samtal i samband med sittbesök i delar motionärernas oro och konstateraratt utrymmet för omvärldens agerande är begränsat inationella angelägenheter men menar att det ärbetydelsefullt att noga följer falletVanunu. Det är viktigt att säkerställa att Vanunubehandlas i enlighet med de grundläggandeinternationella som harratificerat. De mekanismer som finns inom FN ärinriktade på teman eller landinsatser och inte påenskilda fall, vilket gör det svårt för attta upp Vanunus fall i FN.Israel har inte anslutit sig till det fakultativaprotokollet till FN:s konvention om medborgerligaeller politiska rättigheter som ger möjlighet tillett individuellt klagomålsförfarande.Därmed anser utskottet motion 1999/2000:U617 (mp)yrkandena 1 och 2 besvarad.11. AlgerietI flerpartimotion 1999/2000:U621 (v, kd, c, fp, mp)konstateras att i många länder fortsätter brottenmot de mänskliga rättigheterna utan omvärldensinsyn. Våldet i har pågått utanatt omvärlden reagerat, konflikten har inte enskommit upp på dagordningen i FN:s kommission för demänskliga rättigheterna. De åtgärder som presidentBouteflika vidtagit har bl.a. omfattat amnestier,men inte fört med sig ett slut på konflikten.Motionärerna menar att det internationellasamfundet aktivt måste stödja de fredskrafter somfinns i . Folkomröstningen i september 1999och ansträngningarna att få med militanta muslimer idemokratiseringsarbetet är lovvärda initiativ ochförhoppningsvis början till en positiv utveckling. Iyrkande 4 krävs att i FN, EU och andrainternationella forum verkar för att en delegationges möjlighet att besöka och undersöka våldet iAlgeriet och andra länder där brott mot mänskligarättigheter begås.Utskottets övervägandenUtskottet konstaterar att FN:s generalsekreterarehar tagit initiativ till att tillsätta en grupp av"eminent persons" med uppdrag att besöka Algerietför att sammanställa en rapport om MR-situationen ilandet. Ett första besök genomfördes under juli1998. Gruppen mötte en rad företrädare för denalgeriska regeringen, representanter för medier ocholika religiösa organisationer. Generalsekreterarenbedömde besöket som en framgång och ett steg i rättriktning. stöder aktivt gruppens fortsattaarbete.Sverige har också i säkerhetsrådet och inom ramenför arbete i uppmärksammatMR-situationen i . Det är utskottets meningatt det är viktigt att i det internationellasamfundet visa en öppenhet i dialogen med allaparter i . borde det vara ettalgeriskt egenintresse att visa öppenhet motomvärlden.Utskottet har inhämtat att EU och enskilt,liksom många andra länder inom EU-kretsen,uppmärksamt följer utvecklingen i . Förnärvarande sonderas vilka möjligheter det finns attförmå att mer villigt samarbeta med detinternationella samfundet om att nå ett slut på detpolitiska våldet. har också tagit initiativtill att stödja direkta kontakter mellan de civilasamhällena i de bägge länderna; bl.a. besökteutskottets ordförande . Algeriskaparlamentariker har på liknande sätt uttrycktintresse av att besöka Sverige.Med vad som ovan anförts anser utskottet motion1999/2000:U621 (v, kd, c, fp, mp) yrkande 4besvarad.12. VästsaharaI flerpartimotion 1999/2000:U624 (v, s, m, kd, c,fp, mp) konstateras att i och med som FN:s generalsekreterare nåddes iHouston en överenskommelse mellan Polisario ochMarocko om hur en folkomröstning skall gå till.Registreringen av röstberättigade planerades varaklar . Denna procedur är emellertid ännuinte slutförd på grund av marockanskobstruktionspolitik.Enligt den uppgörelse som gjordes i 1998skulle en internationell truppstyrka också röja deminfält som finns i . Till största delenskulle den bestå av pakistanska och svenskaminröjare. Även detta arbete förhalades av denmarockanska regeringen. Den svenska minröjarstyrkansarbete försenades genom att de marockanskamyndigheterna förhindrade att den svenska truppenfick sin utrustning i tid.Identifieringsprocessen har försenats men inleddespå nytt . senareoffentliggjordes den första provisoriska vallängden.Överklagningsärenden skall vara behandlade tillfebruari . inleds den s.k.övergångsperioden med att den slutgiltigaröstlängden offentligörs och repatrieringen avflyktingar och deras närmaste släktingar påbörjas.Repatrieringen av flyktingar beräknas vara avslutadden , varefter folkomröstningskampanjenbörjar. Ett referendum planeras äga rum den 31 juliår 2000.I och med att övergångsperioden och repatrieringeninleds ändras FN-styrkornas mandat. Styrkan kommeratt utökas från 200 till 1 850 personer. Även depolisiära insatserna planeras att utökas i sambandmed att repatrieringen inleds. Man kommer inte baraatt övervaka vapenvilan utan även stödjademobilisering och tillbakadragande. Motionärernamenar i yrkande 1 att i FN bör verka för attförstärka FN:s insatser under den svåra och känsligarepatrieringsperioden, folkomröstningen ochdemilitariseringen av Västsahara.Erfarenheter visar att de folkomröstningar somvarit mest framgångsrika har varit de som föregåttsav lång valövervakning. Det bästa exemplet ärSydafrika där valövervakare från och andraländer fanns på plats före valet.Motionärerna menar att det i finns ettstarkt och brett stöd för ett demokratisktVästsahara. bör göra allt för attfolkomröstningen genomförs på ett korrekt sätt ochatt går en trygg och demokratisk framtidtill mötes. bör genom sitt agerande i FN ochandra internationella organisationer verka för attfå fram så många och erfarna valobservatörer sommöjligt från dessa organisationer ( yrkande 2).Det är viktigt att agerar för ett fortsattinternationellt stöd för demilitarisering och föruppbyggnad av ett demokratiskt . Stödettill handlar inte bara om valövervakning.Motionärerna menar i yrkande 3 att även börge stöd till den befolkning som skall förflyttasfrån och andra länder för att anpassa sigtill ett normalt liv i hemlandet. Det kommer bl.a.att behövas stöd till skolor och sjukhus och tilluppbyggnaden av ett civilt samhälle.Utskottets övervägandenDet görs från svensk sida betydande insatser på dethumanitära området i . Ett antalfrivilligorganisationer är verksamma för attunderlätta för de många flyktingar som sedan långtid vistas i läger. Det sammanlagda biståndet frånSverige till västsahariska flyktingar uppgick 1998till i storleksordningen . Detsvenska stödet har kanaliserats via internationellaoch enskilda organisationerI motion 1999/2000:U624 (v, s, m, kd, c, fp, mp)noteras att den försenings- och förhalningspolitiksom den marockanska regeringen bedrivitinte bådar gott inför den kommande folkomröstningen.FN har konstaterat attfolkomröstningen i är längre från ettgenomförande . bör på alla sätt,inte minst inom FN, verka för att folkomröstningenäger rum under år 2000.Utskottet konstaterar att regeringen har förklaratsig positiv till att sända valobservatörer närfolkomröstningen om framtid äger rum.Behovet av valobservatörer kommer att bli stort.Sverige bör verka för att valövervakningen planerasoch påbörjas före valet och i FN och EUverka för att många och erfarna valobservatörerbereds tillfälle att delta. har givitkontinuerligt stöd åt FN:s ansträngningar attimplementera fredsplanen och den s. k.Houstonöverenskommelsen samt åt strävandena att setill att en folkomröstning i Västsaharafrågan ägerrum i enlighet med planen. Detta stöd har tagit sigpraktiskt uttryck i svenskt deltagande i Minursogenom civilpolis- och minröjningsinsatser.Utskottet har också understrukit vikten av attUNHCR ges möjligheter att gå vidare iförberedelserna för flyktingåtervändande, vilket ärspeciellt viktigt då det gäller registrering avröstberättigade. På svenskt initiativ har därför EUuttalat sin oro över att den tidtabell som lagts ini fredsplanen inte kommer att hållas och att enlösning av Västsaharafrågan därmed sätts i fara.Utskottet förutsätter att regeringen ävenfortsättningsvis tydligt agerar för attfolkomröstningen skall kunna genomföras enligttidigare fastställd tidsram.Motion 1999/2000:U624 (v, s, m, kd, c, fp, mp)yrkande 2 anses därmed besvarad.Utskottet har inhämtat att FN har förlängt Minursosmandat och att - när folkomröstningen tillslut kan genomföras - har planerat för deltagande ivalövervakning och efter självavaldagen. Annan övervakning, såsom skedde i falletSydafrika, kan lämpligast ske med hjälp avfrivilligorganisationer. Forum Syd har t.ex.presenterat ett konkret projektförslag och anhållitom medel för att utföra sådan övervakning underförutsättning att den godkänns av FN.Sida har haft en preliminär diskussion om stöd tillVästsahara efter folkomröstningen. Då det inte gåratt förutse hur området kommer att styras iframtiden - full självständighet eller autonomi inomMarocko - kan ingen noggrannare planering göras idagsläget.Med detta anser utskottet motion 1999/2000:U624 (v,s, m, kd, c, fp, mp) yrkandena 1 och 3 besvarad.13. och EritreaI motion 1999/2000:U623 (v) konstateras att krigetmellan och är destabiliserande förregionen. Efter ett långt krig för och enlång period av interna oroligheter varförhoppningarna stora att de båda länderna skullekunna leva fredligt och med ömsesidigt utbyte. Detnya kriget har emellertid kostat tusentalsmänniskoliv och stora ekonomiska tillgångar har gåttförlorade på båda sidor. Vissa bedömare menar attkriget har medfört att den etiopiske presidentengenom kriget har lyckats ena det tidigare splittradeEtiopien. finns det organisationer ochrörelser som befinner sig i stark opposition mot denetiopiska regeringen, bl.a. , oromofolketsbefrielseorganisation.Motionärerna menar i yrkande 1 att i FN ochi andra internationella organisationer bör arbetaför att ge stöd till kampen för fred mellan Etiopienoch och medverka till att de båda ländernaskall kunna gå vidare på en väg av gemensamkulturell och ekonomisk utveckling.I yrkande 2 krävs att i sina kontakter medden etiopiska regeringen skall verka för attEtiopien upphör med sin deportationspolitik averitreaner och i stället skapar möjligheter för deförvisade eritreanerna att återvända och verka somtidigare i Etiopien.Utskottets övervägandenKonflikten Etiopien-EritreaUtskottet konstaterar att den humanitära situationeni både och är mycket allvarlig ochatt häftiga strider, med stora lidande förcivilbefolkningen, återigen blossat upp mellan debåda länderna. Konflikten har medfört uppkomsten avungefär en halv miljon internflyktingar i de bäggeländerna. Därutöver har genomförtomfattande deporteringar av i landet bosattaeritreaner. I ett svar på en riksdagsfråga om krigetmellan och noteradeutrikesministern att deporteringarna alltjämt pågår.Sverige har tagit uppdeporteringarna i samtal med etiopiskaregeringsföreträdare. Även EU har i uttalanden ochdemarcher behandlat frågan och betonat att bådaparter måste följa internationell humanitär rätt ochreglerna om mänskliga rättigheter. Utskottet menaratt i sin roll som en betydande bi- ochmultilateral biståndsgivare måste utöva detinflytande detta kan ge.Utskottet konstaterar att den afrikanskaenhetsorganistationens (OAU) ansträngningar attfinna en fredlig lösning på konflikten mellanEtiopien och resulterat i en fredsplan sombestår av tre olika dokument: ramavtalet,modaliteterna för ramavtalets genomförande och detekniska arrangemangen. har förklarat sigkunna acceptera alla tre dokumenten. Etiopienaccepterar endast ramavtalet och modaliteterna.Medlingsprocessen under OAU:s ledning fortsätter föratt finna en för bägge parter acceptabel lösning påkonflikten. Utskottet menar att arbetet med endemarkering av gränsen mellan de båda länderna börges hög prioritet.FN:s säkerhetsråd, EU och stödjer allaOAU:s medlingsförsök. Det råder enighet om att OAUäven framgent bör ha ledningen i fredsprocessen ochatt inga nya parallella förhandlingsspår förnärvarande bör igångsättas som kan försvåra OAU:sfortsatta medlingsansträngningar.Sverige har, bilateralt och genom FN, sedankonflikten haft en kontinuerlig kontakt medregeringsrepresentanter från båda länderna. Vidsamtalen och biståndsförhandlingarna med de bäggeländerna har betonat betydelsen av enfredlig lösning av konflikten.EtiopienAlltjämt finns stora brister vad gäller respektenför de mänskliga rättigheterna i Etiopien.Arresteringar av journalister och oliktänkandeförekommer. Oppositionen, som har svårigheter attverka och som alltmer har kommit att marginaliseras,har i hög grad bojkottat genomförda val.Ingen substantiell dialog förekommer för närvarandemellan regering och opposition. Domstolarna är svagaoch överbelastade. Ett stort antal f.d.regeringstjänstemän sitter fängslade sedanmaktskiftet 1991 utan att ha fått sin sak prövadinför domstol. Under konflikten med harEtiopien deporterat ett stort antal eritreaner påett sätt som inte står i överensstämmelse medinternationell rätt. har ratificerat deviktigaste internationella , bl.a.den om ekonomiska och sociala rättigheter samt denom medborgerliga och politiska rättigheter.Det finns ett växande intresse hos myndigheternaför att tillvarata barnens rättigheter. Etiopienlever upp till rapporteringskravoch ambitionen är att se över existerande lagar föratt anpassa dessa till de krav barnkonventionenställer.Det finns ett stort behov av en oberoende instansför granskning av myndigheternas agerade.Inrättandet av en och en MR-kommissionhar diskuterats ingående under de senaste åren.Utkast till lagstiftning föreligger och deföreslagna lagtexterna tyder på att ämbetenaåtminstone formellt kommer att ges betydandesjälvständighet.EritreaNågon egentlig demokratisering har ännu inte ägt rumi sedan självständigheten 1992.Regeringspartiet är alltjämt det enda existerandepolitiska partiet. Konstitutionen föreskriver attfria val skall genomföras men president- ochparlamentsval har emellertid ännu inte hållits. Ennationell har tillsatts med uppgiftatt utarbeta en vallag som anger regler förrepresentation och politiskt deltagande.Den antagna konstitutionen garanterargrundläggande medborgerliga och politiskarättigheter. Konstitutionen föreskriver vidarerätten att bilda politiska partier, dock inte påetnisk eller religiös grund. saknasen fri press och fria politiska partier samtoberoende organisationer för mänskliga rättigheter.Rättsväsendet är outvecklat och det råder brist påvälutbildad domstolspersonal. Ett antal personerhålls arresterade utan åtal eller rättegång.För fristående organisationer är utrymmet att verkamycket begränsat. uppmanades de flestainternationella frivilligorganisationer att lämnalandet men gavs tillåtelse attåteruppta sin verksamhet. Konflikten med Etiopienhar gjort behovet av stöd från internationellafrivilligorganisationer stort. Ramarna för derasverksamhet är emellertid snävt angivna.Utskottet har inhämtat att , som endaafrikanska land, inte skrivit på den afrikanskastadgan om mänskliga rättigheter och folkensrättigheter. Inte heller har undertecknatprotokollet till stadgan om inrättandet av enafrikansk MR-domstol.Med detta anser utskottet motion 1999/2000:U623 (v)yrkandena 1 och 2 besvarade.14. Republiken (Kongo-Brazzaville)I motion 1999/2000:U628 (kd) konstateras att ex-president tog makten med våldunder 1997, strax före det andra demokratiskapresidentvalet i Republiken . harstridigheter rasat och de mänskliga rättigheternahar kränkts. Oberoende bedömare pekar som skyldigaut såväl den senast demokratiskt valde presidenten,, som den nu av några få statererkände Sassou Nguesso och ,Brazzavilles förre borgmästare. Dessa tre och derasprivatarméer har skövlat RepublikenKongo. förstörs landet av rivaliseranderövarband och småarméer och hundratusentalsmänniskor är på flykt i sitt eget land.I augusti 1999 fördes en dialog mellan olikapolitiska aktörer, främst genom franska kontakter,och en fredsplan presenterades för parterna.Förhoppningarna om en fredlig utveckling har dockgrusats.Motionärerna menar att har stått oberoendei förhållande till de stridande parterna ikonflikten och att genom EU och FN aktivtbör verka för vapenstillestånd och dialog mellan destridande parterna för att uppnå en varaktig fred iKongo-Brazzaville (yrkande 1).