bet · GO01KU9 · 2000-12-05 00:00:00 — Förandra personkategorier gäller frågannärmast om det är möjligt attavtalsvägen avstå från rättigheter somtryckfrihetsförordningen ger och omskadestånd och andra påföljder kaninträda vid kontraktsbrott genomuppgiftslämnande för offentliggörandeutan att detta kolliderar med reglerna itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen. Övervägandeskäl har ansetts tala för att avtaladetystnadsplikter generellt tar övermeddelarfriheten (prop. 1986/87:151 s.117-119).Frågan om att utvidga meddelarfrihetenutanför myndighetsområdet har fleragånger varit föremål för utredning ochövervägande.Yttrandefrihetsutredningen (SOU1983:70) lämnade förslag om enutvidgning av meddelarfriheten.Regeringen (prop. 1986/87:151) valdedock att inte föra fram förslaget.Konstitutionsutskottet (bet. KU1987/88:36) ansåg att det fanns skäl attutvidga meddelarfriheten att i principgälla förhållandet även utanför denoffentliga sektorn. Enligt utskottet vardock det material som förelåg i ärendetinte tillräckligt. Utskottet ansåg attregeringen i stället borde se till attfrågan blev föremål för utredning.Meddelarskyddskommittén (SOU 1990:12)föreslog en grundlagsreglering om rättför enskilda inom företag ochorganisationer att lämna uppgifter, somomfattas av avtalad tystnadsplikt, förpublicering utan att drabbas av straffeller andra rättsföljder. Regeringen(prop. 1990/91:64) konstaterade attförslaget mött starkt motstånd blandremissinstanserna och fann att det intevar möjligt att föra fram frågan om envidgad insyn inom den privata sektorntill grundlagsstiftning i samband med1991 års riksdagsval.Konstitutionsutskottet (bet.1990/91:KU21) ansåg att det varangeläget att öka insynen i det privatanäringslivet och i de storaorganisationerna. Vilken väg manlagstiftningstekniskt skulle gå varenligt utskottet en komplicerad fråga.Också utskottet kunde konstatera att detinte hade varit möjligt att föra framfrågan om ett förstärkt meddelarskydd påden privata sektorn inför riksdagsvaletår . Liksom regeringen ansågutskottet att frågan borde ägnasfortsatt uppmärksamhet.Kommunala förnyelsekommittén drog, isitt slutbetänkande Förnyelse avkommuner och landsting (SOU 1996:169),följande slutsatser.Offentlighetsprincipens tillämpning ikommunala företag är inskränkt iförhållande till vad som gäller påmyndighetsområdet. Reglerna har dockinte varit i kraft tillräckligt längeför att det skall gå att dra någragenerella slutsatser om utfallet.Utvecklingen bör följas kontinuerligt.Yttrande- och meddelarfriheten förkommunalt anställda har påverkatsnegativt under 1990-taletsförnyelsearbete och neddragningar. Detkrävs insatser i form av utbildning ochuppföljning för att komma till rätta medde problem som visat sig. - Reglerna omhandlingsoffentlighet har inte alltidtillämpats tillfredsställande. Även pådetta område behöver insatser göras föratt åstadkomma en varaktig förbättring.- Kommittén har inte funnit anledningatt föreslå någon lagändring rörandeoffentlighetsprincipen utan anser att deproblem som finns kan åtgärdas genomutbildnings- och informationsinsatser.Demokratiutredningen ansåg, ibetänkandet En uthållig demokrati!Politik för folkstyrelse (SOU 2000:1), det angeläget att utvidgaoch förstärka meddelarskyddet så att detgäller även för privatanställda,eftersom offentlig finansiering avprivat verksamhet blir vanligare - t.ex.inom sjukvård eller miljöfarligverksamhet. Utredningen menade attdemokratiska värderingar och etiskaprinciper är lika viktiga när andraaktörer övertar offentligfinansieradverksamhet.Enligt 5 § lagen (1975:1339) omJustitiekanslerns tillsyn fårJustitiekanslern () som särskildåklagare väcka åtal motbefattningshavare som har begåttbrottslig gärning genom att åsidosättavad som åligger honom i tjänsten elleruppdraget. Att inte tillräckligtskyndsamt pröva en begäran om att få tadel av allmänna handlingar är attbetrakta som tjänstefel enligt 20 kap.1 § BrB (se NJA 1993 s. 216).Om en befattningshavare har åsidosattvad som åligger honom i hans tjänst ochfelet kan beivras genom disciplinärtförfarande får JK, enligt 6 §, göraanmälan till den som har befogenhet attbesluta om disciplinpåföljd. Anser JKdet vara påkallat att befattningshavareavskedas eller avstängs från sin tjänstpå grund av brottslig gärning eller groveller upprepad tjänsteförseelse, får JKgöra anmälan härom till den som harbefogenhet att besluta om sådan åtgärd.Av 14 § lagen (1994:260) om offentliganställning framgår att en arbetstagare,som uppsåtligen eller av oaktsamhetåsidosätter sina skyldigheter ianställningen, får meddelasdisciplinpåföljd för tjänsteförseelse.Disciplinpåföljderna är varning ochlöneavdrag. Disciplinpåföljd fårmeddelas bara om arbetstagaren inom tvåår från förseelsen skriftligen harunderrättats om vad som anförs mot honom(17 §). När en åtgärd har vidtagits föratt åtal skall väckas mot enarbetstagare får arbetsgivaren, enligt18 § första stycket, inte inleda ellerfortsätta ett disciplinärt förfarandemed anledning av vad som har föranlettåtgärden. Om en gärning har prövats istraffrättslig ordning, får ettdisciplinärt förfarande inledas ellerfortsättas bara om gärningen, av någonannan orsak än bristande bevisning, intehar ansetts vara något brott. Disciplinpåföljd får, enligt 19 § förstastycket, inte meddelas efter det attarbetstagarens anställning har upphörteller uppsägning har ägt rum.Lagen (1998:814) med särskildabestämmelser om gaturenhållning ochskyltning (LGS) tillkom medmiljöbalken. I lagen sammanfördes vissabestämmelser från de numera upphävdalagarna renhållningslagen (1979:596) ochnaturvårdslagen (1964:822), vilka inteansågs passa in i . Enligt 9§ LGS skall affisch eller annantillfällig anordning utomhus för reklam,propaganda eller liknande ändamål tasbort efter uppsättandetav den som ansvarar för anordningen, ominte myndighet medgett annat. Paragrafenmotsvarar i sak 22 § tredje stycketnaturvårdslagen. I förarbetena till denbestämmelsen (prop. 1974:166) uttaladeföredragande statsråd att det varangeläget att komma till rätta medolägenheterna av tillfällighetsreklam,eftersom det förekom alltför ofta eller mindre trasiga affischer sattkvar avsevärd tid efter det att dentilldragelse som affischen avsåginträffat. Statsrådet föreslog därföratt det vid straffansvar skulle åliggaden som utomhus anbringat eller låtitanbringa sådan tillfällighetsreklam attavlägsna den inom fyra veckor.Den som uppsåtligen eller av oaktsamhetbryter mot 9 § LGS kan dömas till böter(14 §). Kommunen får vid äventyr av vitebesluta om de förelägganden och deförbud som behövs i ett enskilt fall föratt lagen eller föreskrifter meddelademed stöd av lagen skall efterlevas. Blirett föreläggande eller förbud inteåtlytt får kommunen låta vidta åtgärderpå den ansvariges bekostnad (12 §).Tidigare riksdagsbehandlingVåren 1995 avstyrkte utskottet en motiondär det begärdes att meddelarskyddetskulle utvidgas till att gälla utanförden offentliga sektorn. Utskottetuttalade att det var angeläget att ökainsynen i det privata näringslivet och ide stora organisationerna, men attfrågan lagstiftningstekniskt var mycketsvår att lösa med hänsyn till de olikamotstående intressen som gjorde siggällande. Enligt utskottet var detmöjligt att resultatet av arbetet i dendå tillsatta (Fi 1995:02) skullekunna ge vissa uppslag som förde fråganframåt. Utredningens arbete borde därföravvaktas (bet. 1994/95:KU14).Våren 1999 behandlade utskottet enmotion med motsvarande yrkande som imotionerna 1999/2000:K201 och2000/01:K211. Utskottet uttalade då attsvensk yttrandefrihetslagstiftninguppfyller kraven i den europeiskakonventionen om skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggandefriheterna och FN:s konvention ommedborgerliga och politiska rättigheter.Utskottet var inte berett att föreslånågon ändrad lagstiftning med anledningav den då aktuella motionen, varför denavstyrktes (bet. 1998/99:KU22).Justitieutskottet behandlade olikafrågor om vittnesskydd (bet.1999/2000:JuU23). I betänkandetredovisade justitieutskottet ett antalåtgärder som vidtagits isyfte att förbättra situationen förvittnen och målsägande i domstol, bl.a.att straffet för övergrepp 1997 och att ytterligareskärpningar är att vänta, attDomstolsverket på regeringens uppdragfinansierat en försöksverksamhet medvittnesstöd samt att det pågår enförsöksverksamhet med användning avvideoteknik i rättegång. Videoteknikenanvänds exempelvis i fall då vittnen pågrund av rädsla eller fruktan för sinsäkerhet inte anser sig kunna inställasig i rättssalen. Vidare framhölljustitieutskottet att regeringen gettRikspolisstyrelsen i uppdrag attutarbeta ett nationellt handlingsprogramför skydd av vittnen. I betänkandetavstyrkte justitieutskottet motioner omförstärkt vittnesskydd m.m. medmotiveringen att ytterligare åtgärderinte var påkallade.Pågående utredningsarbeteI budgetpropositionen redovisarregeringen att en särskild utredaregivits i uppdrag att se över yttrande-och meddelarfrihet för anställda iverksamheter med anknytning till detallmänna (Ju 2000:R). 2000/01:1volym 2 utgiftsområde 1).Regeringen upplyser i propositionenockså att en kampanj kommer attgenomföras för att öka kunskapen ochmedvetenheten i samhället och bland deanställda i förvaltningen omoffentlighetsprincipen och dess roll föröppenhet och demokrati. Arbetet skallpågå och ledasav en ordförande samt ettoffentlighetsråd med företrädare förbl.a. stat, kommun och landsting. -Målet med kampanjen, som benämns ÖppnaSverige, är att göra till ettföredöme internationellt samt att allamedborgare, särskilt chefer ochanställda i offentlig sektor, skall hagod kunskap omoffentlighetslagstiftningen. ÖppnaSverige skall stimulera till en breddiskussion om regleringen ute påarbetsplatserna och strävar efter att såmånga organi-sationer som möjligt skalldelta i öppenhetsarbetet. Kampanjen harnyligen tillsammans med ordförandena iSvenska och samt statsrådet gått ut med ett upprop till depolitiska och administrativa ledningarnai offentlig sektor att delta i arbetet.Utskottets bedömningMotionerna 1999/2000:K356 yrkande 1 (mp)och 2000/01:K292 (v) angåendeinformation om yttrandefriheten får iallt väsentligt anses tillgodoseddagenom den inledda kampanjenÖppna . Motionerna avstyrks.Även motionerna 1999/2000:K222 (m) och2000/01:K210 (m) om skydd föryttrandefriheten får huvudsakligen ansestillgodosedda genom . Likasåkommer de frågor som tas upp i motion2000/01:Kr341 yrkande 9 (c) om skydd föroffentlighetsprincipen att höra till detsom kommer att behandlas i den pågåendekampanjen. Därtill kommer attJustitiekanslern enligt utskottetsmening redan har vittgående befogenheteratt ingripa när offentlighetsprincipenträds för när. Motionen avstyrks.Enligt vad regeringen redovisar ibudgetpropositionen har ensärskild utredare givits i uppdrag attse över yttrande- och meddelarfrihet föranställda i verksamheter med anknytningtill det allmänna. den 1 maj 2001.Demokratiutredningens förslag attutvidga meddelarskyddet så att detgäller även för privatanställdaremissbehandlas för närvarande.Utskottet finner inte skäl att föregripadessa arbeten. Motionerna 1999/2000:K266(v) och 1999/2000:K250 (v) omoffentliganställdas respektiveprivatanställdas yttrandefrihetavstyrks.Utskottet har tidigare ,, gjort bedömningen attsvensk yttrandefrihetslagstiftninguppfyller kraven i den europeiskakonventionen om skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggandefriheterna och FN:s konvention ommedborgerliga och politiska rättigheter.Utskottet vidhåller den inställningen.Motionerna 1999/2000:K201 (m) och2000/01:K211 (m) om yttrandefrihet föralla avstyrks.I motion 2000/01:K363 (v) tas frågan omideella föreningars yttrandefrihet upp.Lagen (1998:814) med särskildabestämmelser om gaturenhållning ochskyltning bygger på en balansgång mellanmöjligheterna att sprida information omolika tilldragelser m.m. ochmöjligheterna att komma till rätta medolägenheter - t.ex. nedskräpning - avsådan tillfällighetsreklam. Utskottetförutsätter att regeringen följer hurlagstiftningen tillämpas och vidtar deåtgärder som kan visa sig nödvändiga.Utskottet är inte berett att nu föreslånågra ändringar i lagstiftningen.Motionen avstyrks därför.InternetMotionerI motion 1998/99:T809 av () begärs attriksdagen som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omcensur på Internet (yrkande 2).Motionärerna anser att bör haett system med ansvariga utgivare förelektroniska anslagstavlor och olikaInternettjänster. Vidare menarmotionärerna att diskussionsforum ochhemsidor måste behandlas på samma sättsom vanliga tidningar och TV ellerradio. Dock måste lagstiftningenanpassas för det elektroniska mediet.Enligt motionärerna kan däremot censurav Internet inte komma i fråga.Införande av censur anser motionärernaskulle vara samma sak som att öppna allabrev och paket som skickades med vanligpost eller att avlyssna telefonsamtal.I motion 1999/2000:K272 av () begärs attriksdagen som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts ombegränsning av vissa hemsidor påoffentliga datorer. Motionärerna menaratt det är rimligt att söka finnatekniska lösningar för att de yngstabarnen, när de använder datorer ioffentlig miljö, inte skall riskera atthamna på sidor med innehåll som inte ärförsvarbart ur en allmän moralisksynpunkt, t.ex. sidor med pornografieller narkotikaförsäljning. Möjligen gårdet enligt motionärerna att finnabegränsningsmöjligheter i deprogramvaror man använder sig av.I motion 1999/2000:K330 av . (s) begärs att som sinmening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om Internet.Motionärerna anför att bruket avInternet måste omgärdas med en heltannan kritisk hållning än vad som gällermedier i allmänhet, eftersom ingenextern part kan kvalitetssäkrainnehållet. Motionärerna menar att maninte kan tillåta gränsöverskridandemedier/Internet att spridavåldshandling, rasism, pornografi ochbarnpornografi samt att man inte kantillåta bristande respekt mot vuxnamänniskor, barn och djur. Regeringen börenligt motionärerna agera bådenationellt och internationellt för attmotverka att Internet används i brutala,ovärdiga sammanhang. Vidare ansermotionärerna att regeringen bör inledaett långsiktigt strategiskt arbete isamma syfte med olika aktörer, därfrivillig- och föräldraorganisationermed inriktning på barn och ungdomar börha en självskriven plats.I motion 1999/2000:T705 av . (fp) begärs att som sinmening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om grundlagsskydd förelektroniska medier (yrkande 3). Att ettsådant skydd inte finns är enligtmotionärerna att hänföra till att dessamedier inte var utvecklade vid den tidenyttrandefrihetsgrundlagen skrevs.Motionärerna menar att det är angelägetatt yttrandefrihetsgrundlagenkompletteras med grundlagsskydd förelektroniska medier. Regeringen bör föreordinarie riksdagsval 2002 återkommatill med förslag till ändringi yttrandefrihetsgrundlagen, ansermotionärerna.I motion 2000/01:K341 av . (c) begärs ett tillkännagivandetill regeringen om vad i motionen anförsom att utsträcka den reellayttrandefriheten till nya medier(yrkande 2). Motionärerna anför att detfria ordet inte är skyddat påindividuell nivå av yttrandefrihets- ochtryckfrihetsgrundlagarna. Bland annatdetta förhållande menar motionärerna hargjort det möjligt att inskränkayttrandefriheten på Internet.Möjligheten att individualiserayttrandefriheten genom att utsträckaskyddet för det fria ordet till attomfatta enskilda individer bör enligtmotionärerna därför prövas, förslagsvissom ett tilläggsdirektiv tillOffentlighets- och sekretesskommittén.BakgrundEnligt 1 kap. 10 §yttrandefrihetsgrundlagen är grundlagentillämplig på sådana tekniskaupptagningar som sprids till allmänheteni genom att spelas upp, säljaseller tillhandahållas på annat sätt.Yttrandefrihetsgrundlagens föreskrifterom radioprogram skall, enligt 1 kap.9 §, tillämpas när en redaktion för entryckt periodisk skrift eller förradioprogram, ett företag föryrkesmässig framställning av tekniskaupptagningar eller en nyhetsbyrå medhjälp av elektromagnetiska vågor påsärskild begäran tillhandahållerallmänheten upplysningar direkt ur ettregister med upptagningar för automatiskdatabehandling. Det gäller dock inte omden mottagande kan ändra innehållet iregistret.Termen tekniska upptagningar fördes ini yttrandefrihetsgrundlagen den1 (prop. 1997/98:43, bet.1997/98:KU19 och 1998/99:KU4, rskr.1997/98:214 och 1998/99:2). Detta harstor betydelse föryttrandefrihetsgrundlagens tillämplighetpå nya former av upptagningar avinformation (nya fysiska databärare).Tekniska upptagningar utgör i dettasammanhang en samlingsterm förupptagningar som innehåller text,stillbilder, rörliga bilder eller ljudoch som kan läsas, avlyssnas eller påannat sätt uppfattas endast med tekniskahjälpmedel. Ändringen medför att även cd-romskivor och datordisketter med endasttext eller stillbilder omfattas avyttrandefrihetsgrundlagen. En bok somges ut endast i form av en cd-romskivaomfattas sålunda avgrundlagsregleringen.I lagstiftningsärendet väcktes ett parmotioner om just teknikberoendet. I enmotion yrkades att hosregeringen skulle begära en utredning omoch förslag till en teknikoberoende,generell yttrandefrihetsgrundlag eftermönster av bl.a. den europeiskakonventionen om skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggandefriheterna. I en annan motion yrkadesdäremot att skulle geregeringen till känna att det trycktaordet har en speciell ställning inomopinionsbildningen och samhällsdebattenoch att det därför är viktigt att slåvakt om tryckfrihetsförordningenssärställning. Konstitutionsutskottetavstyrkte yrkandet som rörde en generellyttrandefrihetsgrundlag. framgick det av propositionenatt regeringen var väl medveten omfrågans stora principiella betydelse.Utskottet uppgav vidare att man utgickfrån att regeringen ser till att dennaoch sammanhängande frågor övervägs ilämpligt sammanhang. Även yrkandet omett tillkännagivande om det trycktaordets särställning avstyrktes.Utskottet instämde i och för sig i attdet tryckta ordet har en speciellställning i den fria opinionsbildningenoch samhällsdebatten men underströksamtidigt att regeringen inte föreslagitnågot som tunnar ut tryckfriheten (bet.1997/98:KU19).Lagen (1998:112) om ansvar förelektroniska anslagstavlor antogs avriksdagen (bet.1997/98:JuU11, rskr. Medelektronisk anslagstavla förstås i lagenen tjänst för förmedling av elektroniskameddelanden. Lagen innebär att den somtillhandahåller en elektroniskanslagstavla skall ha uppsikt över den.Tillhandahållaren skall vidare varaskyldig att lämna användare av tjänstenviss information och att ta bort vissaslag av straffbara meddelanden. Omtillhandahållaren inte lämnarföreskriven information eller om hanförsummar sin skyldighet att ta bortvissa meddelanden kan han straffas.Den 16 april 1998 tillkallade regeringenen parlamentarisk kommitté,Offentlighets- och sekretesskommittén(Ju 1999:06, dir. 1998:32), med uppgiftatt bl.a. göra en översyn avbestämmelserna om allmänna handlingarsoffentlighet i syfte att vidgamöjligheterna föroffentlighetsprincipens tillämpning i IT-samhället. Kommittén skall redovisa sittarbete i denna del senast den 31december 2000.Regeringen beslutade den 4 februari 1999att en parlamentariskt sammansattkommitté skall analysera behovet av ochförutsättningarna för en mer teknikoberoende grundlagsreglering avyttrandefriheten (Ju 1999:01, dir.1999:8). Utvecklingen inominformationstekniken har enligtdirektiven gått snabbt sedanyttrandefrihetsgrundlagen trädde i kraftår . De medier som omfattas avyttrandefrihetsgrundlagen harfortlöpande utvecklats. Nya fysiskabärare av information har tillkommit ochtillkommer alltjämt. De blirtillgängliga och användbara för i stortsett alla. skapas enligtdirektiven nya medel för kommunikationmed hjälp av elektromagnetiska vågor.Till bilden hör också en fortgåendeinternationalisering.Den snabba utvecklingen gör detnödvändigt att kontinuerligt bevaka ochanpassa regelverken på området.Införandet av termen tekniskaupptagningar i yttrandefrihetsgrundlagenkan enligt direktiven förväntas att påett tillfredsställande sätt möta dentekniska utvecklingen när det gällerupptagningar med sådana yttranden somyttrandefrihetsgrundlagen är avsedd attskydda. Det som behöver utredas ärsåledes i första handyttrandefrihetsgrundlagens tillämplighetpå ny kommunikation med hjälp avelektromagnetiska vågor, dvs. påinformationsöverföringar som sker påannat sätt än genom att fysiskadatabärare transporteras mellanavsändare och mottagare. Det som harsagts hindrar enligt direktiven inte attvissa justeringar kan behöva göras isåväl tryckfrihetsförordningen somyttrandefrihetsgrundlagen för attreglerna skall anpassas tillutvecklingen på informationsteknikensområde. Kommittén, som antagit namnetMediegrundlagsutredningen, skallredovisa sitt uppdrag senast den 31december 2000.I regeringens skrivelse 1999/2000:137Barn - här och , Redogörelse förbarnpolitiken i med utgångspunkti FN:s konvention om barnets rättigheterbehandlas bl.a. frågan om skydd av barnfrån skadligt innehåll i medierna.Regeringen anför i skrivelsen bl.a.följande.Under det svenska ordförandeskapet i EUvåren 2001 har regeringen beslutat attarrangera ett expertseminarium mednamnet Barn och unga i det nyamedielandskapet. Mötet kommer attfokusera på frågor som rör hur barnskall skyddas från skadligtmedieinnehåll. Bland annat kommer TV,Internet samt dator- och TV-spel attbehandlas.Seminariet ligger i linje med det redanpågående arbetet inom EU med att skapaen acceptabel skyddsnivå för barn i ettmedielandskap kännetecknat avglobalisering, snabb teknikutvecklingoch framväxt av nya system för mediedistribution. Informationen flyter alltfriare över nationsgränserna. I takt medatt medieutbudet ökar blir också riskenatt barn får tillgång till skadligt medieinnehåll större. Globaliseringen ochteknikutvecklingen visar på behovet avatt, vid sidan av nationelllagstiftning, förstärka insatserna föratt skapa dialog med branscherna,etablera internationella nätverk samtförebygga skadeverkningar genomkunskapsinsamling ochinformationsspridning.Inom EU är medvetenheten och enighetenom att det nya medielandskapet krävernya metoder för att skydda barn stor.Under år 1998 antog ministerrådet delsen rekommendation (Rådets rekommendationnr 98/560/EG av )om skydd av minderåriga och denmänskliga värdigheten i audiovisuellatjänster och informationstjänster, delsen handlingsplan (ochrådets beslut nr 276/1999/EG av den 25januari 1999) för att främja en säkrareanvändning av Internet.Rekommendationen, vars effekter skallutvärderas , omfattar allaaudiovisuella tjänster ochinformationstjänster som görstillgängliga för allmänheten, oavsettspridningssätt. Det rör t.ex. tjänstervia Internet men även radio- och TV-sändningar. Medlemsstaternarekommenderas bl.a. att "främjainrättandet på frivillig grund" avsjälvreglerande nationella system.Våldsskildringsrådet, som är enkommitté under , ficki tilläggsdirektiv i december 1998ansvaret för att informera branschernaom rekommendationens innehåll, följabranschernas självreglerande arbete ochfungera som deras stöd ochsamtalspartner i frågor som rör skydd avbarn i media. Insatserna riktar sig ävenmot datorspelsbranschen varsorganisation till julhandeln år1999 införde en gemensam åldersmärkningav spelprodukter med våldsinslag som endirekt följd av rekommendationen.Även handlingsplanen syftar till attfrämja branschens självreglering. har avsatts förbranschprojekt som syftar till bättreövervakning av innehållet på Internet,bl.a. genom s.k. hot-lines ochutvecklandet av filtreringsverktyg somger föräldrar och skolpersonal möjlighetatt välja bort innehåll som ansesolämpligt för barn. Information ochmedvetandegörande insatser tilldelasockså medel.Utskottets bedömningMediegrundlagsutredningen har i uppdragatt analysera behovet av ochförutsättningarna för en merteknikoberoende grundlagsreglering avyttrandefriheten.