bet · GN01SoU14 · 2000-05-18 00:00:00 — Motionärerna tycker att ett viktigtpolitiskt krav är införandet av en värdighetsgaranti för de psykiskt handikap-pade.I motion So450 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande ompsykiatrireformen (yrkande 7). Motionärerna anser att rehabiliteringsinsat-serna liksom samverkan mellan kommun och landsting bör förbättras samti-digt som brukar- och frivilligorganisationerna bör få ett ökat stöd för sinainsatser.Bakgrund och tidigare behandlingUtskottet behandlade motioner om psykiatrireformen senast i betänkande1998/99:SoU11. Här ges en bred genomgång av utvecklingen under senareår, se s. 19-26. Utskottet anförde i sin bedömning följande:Psykiatrireformen försenades starkt i inledningsskedet. Utskottet kan nukonstatera att ett stort antal sociala projektverksamheter startat och att 85 %av kommunerna genomfört eller håller på att genomföra inventeringar avmålgruppen. senaste årsrapport bekräftar det stora behovetav stödinsatser inom framför allt områden som arbete, daglig sysselsättning,sociala kontakter och fritid. Psykiskt funktionshindrade behöver ett flexibelt,individuellt och icke tidsbundet personalstöd som snabbt kan mobiliseras närakuta behov uppstår. Styrelsen pekar också på att reformens framgång kom-mer att avgöras av om och psykiatrin stöder varandra utifrånsina kunskapsområden.Flera motionärer tar upp viktiga frågor kring psykiatrireformens intentio-ner. Utskottet välkomnar därför regeringens förslag om att avsätta medel förinförande av personliga ombud för psykiskt funktionshindrade. Det personli-ga ombudet skall företräda den enskilde och samordna insatserna från olikasamhällsorgan. Uppgiften kan vara att hjälpa till i kontakter med myndighe-ter, att bistå med upprättande av en individuell vård- och serviceplan, attkartlägga vård- och servicebehov, att arbeta uppsökande och att se till att denenskilde får del av den vård som han eller hon har rätt till. Utskottet hartidigare tillstyrkt utvecklingsmedel till åtgärder för hemlösa. I det samman-hanget betonade utskottet också de värdefulla insatser som frivilligorganisa-tionerna gör för att stödja och hjälpa de hemlösa. Utskottet vidhåller att nyametoder och arbetssätt behöver utvecklas när det gäller stöd till hemlösa.Socialstyrelsen fortsätter att följa upp psykiatrireformen. Slutrapportenkommer senare denna vår. Utskottet utgår från att regeringen noga följerutvecklingen och återkommer till om det behövs. Något initiativfrån sida behövs inte nu.De då aktuella motionerna avstyrktes. m, kd och fp var för sig. )redovisar i sin slutrapport och valfrihet (följer upp och utvärderar 1999:1) erfarenheterna från psykiatireformen. Irapporten påtalar styrelsen bl.a. att det finns problem både med utformningenav lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och kommu-nernas tillämpning av densamma. Antalet människor med psykiska funk-tionshinder som ges stöd enligt LSS är ytterst begränsat och svarar enligtSocialstyrelsen inte mot de verkliga behoven som finns. Socialstyrelsenkonstaterar också att mellan 20 000 och 25 000 personer med psykiskt funk-tionshinder - omkring hälften av målgruppen - saknar adekvat sysselsättninganpassad till deras funktionshinder.Socialstyrelsen har givit ut Allmänna råd SOSFS 1998:8 (S) om kvalitets-system inom omsorgerna om äldre och funktionshindrade. Här fastslås attkommunerna bör fastställa en övergripande inriktning och policy för verk-samhetens kvalitet. Vidare bör kommunerna säkerställa att det i varje verk-samhet finns ett ändamålsenligt kvalitetssystem för att fortlöpande styra,följa upp, utveckla och dokumentera kvaliteten. Kommunerna bör ocksåklargöra vem eller vilka som har ansvar för kvalitetssäkrings- och kvalitets-utvecklingsarbetet. Vidare framhålls att kommunerna bör säkerställa attdessa allmänna råd även tillämpas för verksamhet som kommunen genomavtal har överlämnat till enskild att utföra samt för sådan enskild verksamhetfrån vilken kommunen upphandlar tjänster för att fullgöra skyldigheter enligtsocialtjänstlagen som rör omsorger om äldre och funktionshindrade.Frågan om kvalitetssäkring inom de kommunala verksamheterna har be-handlats i betänkandena /2000:SoU7 (s. 16-24) och 1999/2000:SoU8(s. 38-41) vartill hänvisas.Socialtjänstutredningen föreslår i sitt slutbetänkande Socialtjänst i utvecklinSOU 1997:97 en förstärkt tillsyn över . För en beskrivning avförslaget se betänkande 1999/2000:SoU8.I budgetpropositionen 1999/2000:1 anförde regeringen angående vården avoch omsorgen om psykiskt störda att den ansåg det nuvarande tillståndet ochutvecklingen oroande och att den har uppdragit åt Nationella folkhälsokom-mittén att överväga vilka åtgärder som kan vidtas för att minska den psykiskaohälsan. Vidare anfördes att regeringen angett psykiatrin som ett av de prio-riterade områdena inom hälso- och sjukvården . Regeringenaviserade vidare att den avsåg att återkomma till med förslag omatt permanenta insatsen personligt ombud.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att psykiatrin är ett av de områden som regeringenangett som prioriterat vid fördelningen av de åtta miljarderna från för-svarsuppgörelsen. Regeringen har vidare aviserat att den senare i vår kom-mer att presentera en nationell handlingsplan för utveckling och förnyelse avhälso- och sjukvården. Handlingsplanen skall enligt vad utskottet erfarit bl.a.innehålla en satsning på primärvården, äldrevården och psykiatrin. Utskottetanser att regeringens förslag bör avvaktas. Motionerna So450 (c) yrkande 7och So482 (kd) yrkande 17 avstyrks därmed.Motion So272 (v) tar upp behovet av kvalitetspolicy och kvalitetssäkringav kommunala insatser när det gäller psykiskt funktionshindrade. Vad gällerkvalitetssäkringen av de kommunala verksamheterna kan utskottet konstateraatt givit ut allmänna råd angående detta. Socialtjänstutred-ningen har i sitt slutbetänkande föreslagit en förstärkt tillsyn över social-tjänsten. Utredningsbetänkandet har remissbehandlats. Utskottet anser attregeringens kommande förslag på området bör avvaktas. Motionen avstyrksdärmed.HjälpmedelsfrågorMotionerI motion So18 av m.fl. (m) begärs tillkännagivande om bristan-de genomblickbarhet och helhetsperspektiv inom hjälpmedelsverksamheten(yrkande 4). Enligt motionärerna är problemet med dagens hjälpmedelsför-sörjning att de offentliga huvudmännen i princip har monopol. Detta är kost-nadsdrivande på grund av frånvaron av konkurrens. De samlade kostnadernaoch prioriteringarna på hjälpmedelsområdet kännetecknas också av en när-mast obefintlig transparens.I motion So32 av m.fl. (m) begärs att hos regeringenbegär förslag om införande av en hjälpmedelsgaranti (yrkande 12). Enligtmotionärerna skulle en hjälpmedelsgaranti öka valfriheten för den enskildeoch därutöver främja utbudet av olika former av hjälpmedel. Den konkretautformningen av garantin måste bli föremål för särskild utredning där nog-granna analyser och avvägningar görs. Till hjälpmedelsgarantin skall ävenföras nuvarande statliga anslag för hjälpmedel, t.ex. bilstödet. Enligt motio-närerna ryms kostnaderna för garantin inom de nuvarande ramarna ochmycket talar för att garantin kommer att minska det offentligas kostnader,som utbudet av hjälpmedel och valfrihet ökar. I stort likalydandeyrkanden framförs i motionerna So18 yrkande 5 och i motion So413 yrkande19 av m.fl. (m).I motion So33 av de () yrkas att hosregeringen begär en översyn vad avser vuxnas hjälpmedel samt förslag tillsådan ändring i hälso- och sjukvårdslagen att hjälpmedelsbeslut kan överkla-gas (yrkandena 4 och 5). Teknikutvecklingen går snabbt och det finns t.ex.ny uppspelningsutrustning för digitala talböcker. Enligt motionärerna måstesådan utrustning ses som hjälpmedel.I motion So240 av de och (bådam) yrkas tillkännagivande om behovet av en lagändring i hälso- och sjuk-vårdslagen. Motionären anför att landstingens beslut om hjälpmedel i daginte går att överklaga genom förvaltningsbesvär. Det man kan göra är attpåtala sitt missnöje för , som är tillsynsmyndighet.I motion So44 av m.fl. (kd) begärs tillkännagivande omen utredning om hjälpmedel (yrkande 7). Enligt motionärerna klagar mångafunktionshindrade med andra hjälpmedel än för skola över att hjälpmedel ärså dyra och att man inte får de hjälpmedel man behöver. Motionärerna anseratt en utredning bör tillsättas angående bl.a. synen på hjälpmedel, avgifter födessa och användningen av dem.I motion So488 av m.fl. (kd) begärs tillkännagivande omIT-tekniken i tjänst för personer med funktionshinder (yrkande 13 delvis).Motionärerna anför att IT-utvecklingen är särskilt angelägen för personermed funktionshinder. Den tekniska utvecklingen har lett till att det finnshjälpmedel som ger högre livskvalitet för personer med handikapp. Vidareyrkas tillkännagivande om komplettering av 3 a § hälso- och sjukvårdslagen(yrkande 19). Barns och vuxnas behov av hjälpmedel för att kompensera ettfunktionshinder skiljer sig åt i flera avseenden. Som exempel kan nämnashjälpmedel för att stimulera barnets utveckling. Hjälpmedel för utvecklingbeviljas numera inte.I motion So327 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande omhjälpmedelsgaranti (yrkande 7). Motionärerna anför att långa väntetider föratt erhålla hjälpmedel eller få dem reparerade innebär svårigheter för funk-tionshindrade att verka i samhället. Enligt motionärerna borde en hjälpme-delsgaranti med normer för väntetider för utprovning och reparationsarbetefastställda till rimliga tidsgränser kunna genomföras. Vidare yrkas ett till-kännagivande om IT-hjälpmedel (yrkande 8). Enligt motionärerna bör enöversyn att sjukvårdshuvudmännens förskrivning av IT-hjälpmedel göras.Det bör även övervägas om det behövs särskilt stöd för anpassning av IT-produkter. Motionärerna menar vidare att det är angeläget att utreda en lag-reglering av tillgänglighet inom IT-området och därvid även utreda upphovs-rättens inverkan på tillgängligheten för läshandikappade.I motion So40 av m.fl. (fp) begärs tillkännagivande om enutökad vårdgaranti som även omfattar rätten till tekniska hjälpmedel (yrkan-de 10). Motionärerna anför att väntetiden för den som är i behov av hjälpme-del kan vara oacceptabelt lång. Det leder därför till en onödiginskränkning i möjligheterna att leva ett självständigt liv. I motion So321 avLars m.fl. (fp) (yrkande 5) framförs ett likalydande yrkande.I motion So321 av m.fl. (fp) begärs tillkännagivande omökad konkurrens på hjälpmedelsområdet (yrkande 8). Motionärerna anför atten ökad konkurrens på hjälpmedelsområdet kan vara ett sätt att höja kvalite-ten och att kapa köerna. Inom t.ex. hörselvården skulle man i högre utsträck-ning än vad som sker kunna upphandla tjänster från privata entrepre-nörer. Vidare yrkas ett tillkännagivande om att datorer skall ingå i hjälpme-delsförteckningen (yrkande 9).I motion So41 av () begärs tillkännagivande om problemenmed att de olika huvudmännen brister i samverkan runt de funktionshindra-des situation samt om behov av fungerande vårdkedjor (yrkandena 6 delvisoch 7). Enligt motionärerna ligger stora svårigheter i att olika huvudmänansvarar för olika kostnadsområden vad gäller funktionshindrade. Regering-en bör ytterligare utreda hur kommunikationerna mellan olika huvudmänskall förbättras och hur de kan öka sin samarbetsnivå. Regeringen bör ocksåutreda hur man kan skapa fungerande vårdkedjor där brukaren står i centrum.Bakgrund m.m.I samband med handikappreformen infördes fr.o.m. en nyparagraf, 3 a §, i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) där landstingensskyldighet att erbjuda bl.a. hjälpmedel för funktionshindrade tydliggörs.Socialstyrelsen har - mot bakgrund bl.a. av att projekt överlämnat sin slutrapport - i sin rapport för en hjälpme-delsgaranti för personer med funktionshinder () gjort densamlade bedömningen att det inte finns realistiska förutsättningar attinföra en nationell hjälpmedelsgaranti. Förutsättningarna att införa någonform av hjälpmedelsgaranti på torde vara mer gynnsamma omreella åtgärder vidtas för att korta väntetiderna till hjälpmedelsförsörjningenEtt annat krav är att sjukvården får tillgång till väntetidssystem som gör detmöjligt att avläsa och följa upp på vilka indikationer som patienter sätts upppå väntelistan till en hjälpmedelsenhet. ser emellertid svårig-heter att utforma en hjälpmedelsgaranti så att den står i överensstämmelsemed beslut om prioriteringar i hälso- och sjukvården. Då hjälp-medel är en integrerad del av habilitering och rehabilitering inom hälso- ochsjukvården anser att problemen med väntetider och köpro-blematik inom hjälpmedelsområdet bör betraktas på samma sätt som inomövriga områden inom hälso- och sjukvården. Enligt bör detfortsatta arbetet med att nå fram till en långsiktigt hållbar lösning på köpro-blematiken inom området hjälpmedel för personer med funktionshindersålunda inriktas på samma områden som de som lyfte fram irapporten om behandlingsgarantin beträffande sjukvårdens köproblematik:- kapacitetsförstärkning- bättre valmöjligheter och information- utveckling av uppföljningssystem- behandlingsindikationer och prioriteringar- samverkan inom välfärdssektornSocialstyrelsen konstaterar att varje enskilds hjälpmedelsbehov bör kunnatillgodoses på bästa sätt inom rimlig tid. För att belysa detta ger Socialstyresen i sin rapport till regeringen en kort översikt över vissa områden somsärskilt bör beaktas beträffande hjälpmedel för funktionshindrade, med hän-visning till ett utkommet meddelandeblad (nr 21/99). Här framhållsbetydelsen av att den enskildes hela livssituation analyseras och att hjälp-medlet relateras till andra åtgärder. Vidare framhålls att habilitering ochrehabilitering samt tillhandahållande av hjälpmedel skall planeras i samver-kan med den enskilde och att planerade insatser skall framgå av planen,vilken skall utgå ifrån den enskildes egna mål, behov och intressen. Slutligenpåpekas att en noggrann uppföljning av hur den enskilde får sina hjälpme-delsbehov tillgodosedda kan vara ett naturligt verktyg i det kvalitetsarbete,som åligger all hälso- och sjukvårdspersonal inom både landsting och kom-muner.Socialminister har i svar på interpellation 1999/2000:332 omöverklagning av hjälpmedelsbeslut anfört bl.a. följande. - - -handikapputredning prövade frågan om en rättighets- eller skyldig-hetslagstiftning på hjälpmedelsområdet. Utredningen pekade bl.a. på svårig-heterna att avgränsa vilka hjälpmedel som skulle omfattas av en rättighets-lagstiftning och att det skulle krävas en förteckning över alla de hjälpmedelsom skulle ingå.Erfarenheterna från tidigare användning av hjälpmedelsförteckningar visaratt de riskerar att hämma förskrivningen av nya produkter. Handikapputred-ningen konstaterade att en rättighetslagstiftning skulle omfatta närmare enhalv miljon människor. Eftersom ekonomin ännu inte möjliggör en vo-lymökning av både de stora gruppernas önskemål om fler och bättre hjälp-medel och en satsning på mindre och eftersatta grupper, riskerar en rättig-hetslagstiftning med möjligheter att överklaga beslut också att konserveraojämnheter mellan olika gruppers tillgång till hjälpmedel. Med hänsyn till debeskrivna riskerna valde därför den dåvarande regeringen i stället att göra ettförtydligande i hälso- och sjukvårdslagen i samband med handikappreformen1994.I samband med förtydligandet i hälso- och sjukvårdslagen gjordes ett för-sök till definition av hjälpmedel för den dagliga livsföringen samt hjälpmedelför vård och behandling. Som exempel på hjälpmedel för den dagliga livsfö-ringen nämns i propositionen (1992/93:159) Om stöd och service till vissafunktionshindrade bl.a. hjälpmedel för att kunna tillgodose grundläggandebehov som att klä sig, äta eller sköta sin hygien samt kunna förflytta sig.Detta ska enligt propositionen gälla oavsett om den enskilde själv eller medhjälp av någon annan ska utföra uppgiften. Som hjälpmedel för vård ochbehandling nämns bl.a. medicinsk-tekniska produkter samt hjälpmedel somkompenserar förlust av en kroppsdel eller kroppsfunktion som t.ex. proteseroch ortoser.Bra hjälpmedel är för många en förutsättning för ett oberoende liv. Hjälp-medlen underlättar det dagliga livet och ökar tillgängligheten till omgivning-en. Det är därför en skyldighet för samhället att tillhandahålla dem som harbehov väl fungerande och individuellt anpassade hjälpmedel, även omhjälpmedlen inte är en överklagningsbar rättighet.Kostnader för hjälpmedel ingår inte i den statliga assistansersättningen va-re sig det gäller personliga hjälpmedel eller arbetshjälpmedel.Kommunerna och landstingen har genom ochLandstingsförbundet försökt att enas om ett gemensamt synsätt på ansvaretför hjälpmedel till personer med personlig assistans utifrån de definitionersom gjordes i propositionen. Deras ståndpunkt presenterades i skriftenHjälpmedelsansvarets fördelning mellan landsting och kommuner. De anseratt om den enskilde till följd av ett funktionshinder är i behov av en lyft i sbostad som används av personalen eller en individuellt anpassad rullstol somkörs av personal ska dessa betraktas som individuella hjälpmedel. Arbetsgi-varens ansvar bör endast avse sådan utrustning som behövs för att förebyggaohälsa bland personalen.Regeringen avser inte att göra några nya förändringar i hälso-och sjukvårdslagen, utan förutsätter att landstingen och kommunerna följerden överenskommelse de gjort om ansvarsfördelningen. Regeringen har docki propositionen (1999/2000:79) Från patient till medborgare - en nationellhandlingsplan för handikappolitiken aviserat att en särskild utredare bör seöver hjälpmedelssituationen för studerande med funktionshinder. Jag kom-mer att följa utvecklingen på övriga områden inom hjälpmedelsverksamhetenoch om det finns skäl återkomma i frågan.Regeringen har i propositionen 1999/2000:86 Ett informationssamhälle föralla anfört bl.a. följande vad gäller IT som hjälpmedel för funktionshindrade.Det finns ett stort antal personer med olika funktionshinder där hjälpmedel iform av rätt datorutrustning och tjänster som kräver anslutning med högnätkapacitet skulle kunna underlätta vardagen och innebära både höjd livs-kvalitet för den enskilde och sänkta kostnader för kommunala och andrastödinsatser. Med bredband kan det t.ex. bli naturligt med telefonsamtal påteckenspråk genom att kvaliteten i bildtelefonin blir bättre. Personer medrörelsehinder kan snabbare få information om tillgängliga platser och tjänsterav olika slag. Nya tjänster och tillämpningar kan bidra till att överbryggakommunikationsklyftor mellan personer med funktionshinder och andra.Samtidigt finns en risk för att nya kommunikationsmönster och ny teknik kaninnebära att personer med funktionshinder ställs utanför utvecklingen ochsåledes inte har möjligheter att ta del av de positiva effekterna som t.ex.tjänster som kräver hög kapacitet i näten kan medföra. Nya tjänster ochavancerade produkter inom IT-området måste därför göras tillgängliga ochanvändbara för alla. En generell tillgänglighet är samhällsekonomiskt lönsamoch bör eftersträvas. En satsning från statens sida bör på olika sätt innehållaåtgärder som säkerställer en sådan utveckling.Riksdagen (trafikutskottet) behandlar propositionen (kommande betänkande1999/2000:TU9, Ett informationssamhälle för alla) under våren 2000.Socialutskottet har i yttrande 1999/2000:SoU7y Ett informationssamhälle föralla anfört bl.a. följande i sin bedömning.Utskottet erinrar om att regeringen i proposition 1999/2000:79 Frånpatient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitikentagit upp frågeställningar och farhågor på ett sätt som i stor utsträckninganknyter till vad som anförs i motion T24 (kd) yrkande 16. I propositionenkonstateras nämligen att regeringen just nu förbereder en omfattande sats-ning på IT-området. Syftet är att skapa en god och bred användning av ITsom gynnar både producenter och konsumenter och som ökar välfärd ochlivskvalitet. För t.ex. personer med funktionshinder kan den nya IT-tekniken,rätt använd, skapa nya och ökade möjligheter att ta del av samhällets utbudav varor, tjänster, information m.m. och underlätta kommunikationen männi-skor emellan. Men , anförs det, finns det en risk för att nya kommu-nikationsmönster och ny teknik kan innebära att funktionshindrade personerställs utanför utvecklingen och således inte har möjligheter att ta del av depositiva effekterna som t.ex. bredbandstekniken kan medföra. Det konstate-ras vidare att frågor om synskadade och deras tillgång till information påInternet är ett område som bör ses över närmare. Det poängteras att nyatjänster och produkter inom IT-området måste göras tillgängliga och använd-bara för alla. En generell tillgänglighet är samhällsekonomiskt lönsam ochbör eftersträvas. Staten har här en viktig roll när det gäller att påverka tillkarna av nya system och produkter och att styra utvecklingen i mer tillgäng-lig riktning. En satsning från statens sida på t.ex. bredbandsinfrastruktur börpå olika sätt innehålla åtgärder som säkerställer en sådan utveckling. I propo-sitionen görs bedömningen att det är viktigt att funktionshindrade personersbehov beaktas tidigt i en kommande satsning inom bredbandsområdet.Socialutskottet ställer sig bakom dessa bedömningar. Motionsyrkandet är iallt väsentligt tillgodosett. - - -Regeringen bidrar till finansieringen av IT-programmed () genom Allmänna arvsfon-den. Fyra områden stöds:En utbildningssatsning och försöksverksamhet för att stimulera funktions-hindrades kunskap om och användning av IT.Ett brett upplagt program för att stödja projekt som skall bidra till utvecklinoch förnyelse av IT-användningen inom olika samhällssektorerEn informationskampanj för att öka medvetenheten om betydelsen av IT förfunktionshindrade och äldre. Målgruppen är främst beslutsfattare men ocksåallmänhet.En analys av konsekvenserna av funktionshindrades användning av driver tillsammans med , hör-selskadade och språkstörda barn (DHB), och Ungdomar (RBU), ,Ungdomar och Vuxna (FUB), () och () ett projekt rörandehjälpmedel och hjälpmedelsförsörjning för barn med funktionshinder. Pro-jektets mål är att i och prövaoch bygga upp en barnhjälpmedelsverksamhet där barns behov skall varastyrande och där man också kan få möjlighet att pröva verksamhet och hyraför speciella tillfällen. Stor vikt skall läggas vid information om verksamhe-ten. Stöd till projektet ges från Allmänna arvsfonden.Utskottets bedömningUtskottet delar bedömning att det inte finns realistiskaförutsättningar att införa en nationell hjälpmedelsgaranti. Motionerna So18(m) yrkande 5, So32 (m) yrkande 12, So40 (fp) yrkande 10, So321 (fp) yr-kande 5, So327 (c) yrkande 7 och So413 (m) yrkande 19 avstyrks därför.Utskottet konstaterar att många landsting har svårig-heter med att tillgodose de enskildas hjälpmedelsbehov inom rimlig tid.Enligt utskottet måste arbetet med att lösa köproblematiken på hjälpmedels-området fortsätta och intensifieras. kan därvid an-vändas som utgångspunkt för landstingens hjälpmedelsarbete och Socialsty-relsen bör som tillsynsmyndighet följa utvecklingen och vid behov vidtaåtgärder. Utskottet förutsätter också att regeringen mycket noga följer ut-vecklingen på alla hjälpmedelsområden och vidtar de åtgärder som behövsför att förbättra de funktionshindrades situation. Motionerna So18 (m) yr-kande 4, So33 (m) yrkande 4, So44 (kd) yrkande 7 och So321 (fp) yrkande 8avstyrks.Det som tas upp i motion So41 (mp) yrkandena 6 delvis och 7, behovet avsamverkan mellan olika vård- och omsorgsgivare, har uppmärksammats iflera sammanhang. Samordningsproblem har tyvärr funnits under lång tid.Utskottet anser det därför glädjande att en särskild utredare tillkallats meduppgift att beskriva och analysera de problem som finns vid samverkanmellan landstingens hälso- och sjukvård och kommunernas vård- och omsorgpå områden där det finns behov och intresse att samverka. Utredaren skallvidare lämna förslag till lösningar som förbättrar möjligheterna till samver-kan mellan kommuner och landsting på dessa områden (dir. 1999:42). Upp-draget skall redovisas .