bet · GN01SoU13 · 2000-04-26 00:00:00 — Psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård I betänkandet behandlas proposition 1999/2000:44 Psykiatrisk tvångsvårdoch rättspsykiatrisk vård samt 14 motionsyrkanden med anledning av propo-sitionen. I betänkandet behandlas också tre motionsyrkanden från allmännamotionstiden 1998.Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till ändringar i tvångs-vårdslagstiftningen. Förslagen innebär bl.a. att ett tillstånd till vistelseutan-för sjukvårdsinrättningen (permission) alltid skall tidsbestämmas. Permissionskall kunna ges för visst tillfälle, vissa återkommande tillfällen, eller närsärskilda skäl föreligger, för . För att permission skall kunnamedges ställs krav på att det står i överensstämmelse med vårdplanen. Dentidigare möjligheten att ge permission till vårdtidens slut avskaffas.Utskottet tillstyrker också att de tvångsåtgärder innan beslut om intagning,som vidtas med stöd av allmänna regler om ansvarsfrihet i 24 kap.brottsbalken, regleras genom särskilda bestämmelser i lagen (1991:1128) ompsykiatrisk tvångsvård (LPT) respektive lagen (1991:1129) om rättspsykia-trisk vård (LRV).Utskottet ställer sig också bakom de föreslagna åtgärderna för att öka före-komsten av stödpersoner. Likaså tillstyrker utskottet att ett förordnande omstödperson skall kunna kvarstå efter det att tvångsvården harupphört.Utskottet anser att det är av största vikt att frågan om vilka befogenheterenligt LPT och LRV som bör tillkomma de läkare som till följd av entrepre-nadavtal utför tjänster åt ett landsting utan att vara anställda av landstingetutreds närmare. Utskottet anser att det är oklart och därför behöver belysasvilken betydelse begreppet "allmän tjänst" kan ha i denna och i andra situa-tioner av betydelse i sammanhanget. Regeringen bör därför enligt utskottetsuppfattning skyndsamt återkomma till i denna fråga. Utskottetföreslår ett tillkännagivande.Utskottet föreslår en något förändrad lagtext i förhållande till regeringensförslag när det gäller frågan om permission för häktade m.fl. vid vård enligtlagen om rättspsykiatrisk vård. Bestämmelsen har utformats med 13 § lagen(1976:371) om behandling av häktade och anhållna m.fl. som förebild. Vida-re föreslår utskottet en redaktionell förändring av den i propositionen före-slagna bestämmelsen om nämndemäns medverkan i kammarrätt i mål enligtLRV.Även i övrigt tillstyrker utskottet propositionens förslag. Lagändringarnaföreslås träda i kraft den 1 juli 2000.I betänkandet finns tio reservationer och ett särskiltyttrande. I proposition 1999/2000:44 Psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vårdföreslår regeringen () - efter hörande av Lagrådet - attriksdagen antar regeringens förslag till1. lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård,2. lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård,3. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar.Lagförslagen återges i bilaga 1. Motioner väckta med anledning av propositionen1999/2000:So20 av m.fl. (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om prioritering av trygghet och rättssäkerhet för de anhöriga, vård-personal och allmänheten i stort,2. att hos regeringen begär förslag om tidsangivelse avseendeminsta strafftid för brottslingar som döms till sluten psykiatrisk vård, ienlig-het med vad som anförts i motionen,3. att avslår propositionen i den del den gäller möjligheter förhäktade m.fl. att vistas utanför sjukvårdsinrättningen, i enlighet med vad somanförts i motionen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om upphörande av tvångsvård i samband med utvisning, avvisningeller utlämning,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om chefsläkares rätt att överklaga domstolsbeslut,6. att hos regeringen begär förslag som så långt möjligt undvikersärbehandling av allmänt anställda läkare vad beträffar psykiatriska vårdin-tyg.1999/2000:So21 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bältesanvändning,2. att hos regeringen begär en översyn av hur bältesanvändningoch elchocksbehandling används över landet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förbud mot bältesanvändning eller elchocksbehandling på barnoch ungdomar ,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om sekretess för stödpersoner inom psykiatrin,5. att beslutar att vård och läkemedel under psykiatrisk tvångs-vård och rättspsykiatrisk vård skall vara avgiftsbefriade,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om stödpersoners rätt att närvara vid alla möten om den tvångsvårda-de så önskar,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av ökad forskning runt nya psykofarmaka med färresvåra biverkningar,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att den som skrivs ut från psykiatrisk tvångsvård eller rättspsyki-atrisk vård skall vara garanterad ett fungerande boende.Motioner väckta under allmänna motionstiden 19981998/99:So260 av m.fl. (v) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inriktning av lagen om psykiatrisk tvångsvård.1998/99:So364 av och () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom en översyn av lagen om psykiatrisk tvångsvård (LPT).1998/99:So460 av m.fl. (mp) vari yrkas23. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att personer som tvångsvårdas skall ha fri vård och fria läkeme-del.Ärendets beredning i utskottetJustitieutskottet har beretts möjlighet att yttra sig över propositionen jämtemotioner i de delar som har samband med justitieutskottets beredningsområ-de. yttrande återfinns i bilaga 3. Propositionen i huvuddragI propositionen lämnas förslag på förändringar av lagen (1991:1128) ompsykiatrisk tvångsvård (LPT), lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård(LRV) samt lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Flertaletav förslagen syftar till att stärka rättssäkerheten, främst för patienterna menäven för vårdpersonalen.Förslagen innebär att ett tillstånd till vistelse utanför sjukvårdsinrättningen(permission) alltid skall tidsbestämmas. Permission skall kunna ges för vissttillfälle, vissa återkommande tillfällen, eller när särskilda skäl föreligger,. För att permission skall kunna medges ställs krav på att detstår i överensstämmelse med vårdplanen. Den tidigare möjligheten att gepermission till vårdtidens slut avskaffas.Vidare lämnas, beträffande övergång från frivillig vård till tvångsvård(konvertering), förslag om tvåläkarprövning samt skärpt domstolsprövning.Detta innebär att samtliga beslut om konvertering skall prövas i sak av all-män förvaltningsdomstol.De tvångsåtgärder innan beslut om intagning som vidtas med stöd avallmänna regler om ansvarsfrihet i 24 kap. föreslås reglerasgenom nya bestämmelser i respektive LRV.När det gäller förutsättningarna för att besluta om tvångsvård med stöd avLPT föreslås mindre förändringar avseende frågan om samtycke till vårdsamt vissa språkliga justeringar. Några förändringar i sak föreslås dock inte.Det lämnas vidare förslag om att sakkunnig skall förordnas i förvaltnings-domstol vid muntlig förhandling om det inte är uppenbart obehövligt. Slutli-gen lämnas förslag för att öka förekomsten av stödpersoner, samt för att ettsådant förordnande skall kunna kvarstå efter det att tvångsvårdenhar upphört.De förändringar i lagstiftningen som föranleds av regeringens förslag före-slås träda i kraft den 1 juli 2000.IntagningsförfarandetPropositionenRegeringen föreslår att närmare regler skall införas om det fysiska tvång somfår användas för att hålla kvar patienter och upprätthålla ordningen vid fri-hetsberövanden enligt LPT eller LRV.I propositionen anförs att användningen av tvångsåtgärder innan beslutfattas om intagning för psykiatrisk tvångsvård har uppmärksammats som ettproblem, eftersom det har ansetts oundgängligen nödvän-digt att tillgripa sådana åtgärder, som det inte finns ett uttryckliglagstöd i LPT eller LRV för åtgärderna.För närvarande tillgrips tvångsåtgärder innan beslut om intagning förtvångsvård har fattats med stöd av allmänna bestämmelser om ansvarsfrihet i24 kap. . I fall av påbörjat eller överhängande brottsligt angrepppå person eller egendom föreligger rätt till nödvärn, t.ex. när den som skallundersökas för vårdintyg utsätter läkaren för våld. I klara nödsituationer ärdet därutöver möjligt att insätta medicinsk behandling som är nödvändig medhänsyn till den undersöktes psykiska eller somatiska tillstånd samt att tillgripa andra tvångsåtgärder.När en patient har kommit till en vårdinrättning med vårdintyg eller närvårdintyg därefter har utfärdats får han enligt 6 § LPT, efter beslut av tjänstgörande läkare, kvarhållas i högst räknat från ankomsten förprövning av frågan om intagning för tvångsvård. Det finns då enligt 24 kap.2 § laga befogenhet att använda tvång för att kvarhålla patientenoch för att upprätthålla ordningen.Regeringen anför att tillämpningen av ansvarsfrihetsreglerna i 24 kap.brottsbalken innefattar uppenbara svårigheter, eftersom de endast angerallmänna grunder för det tvång som får användas med laga befogenhet. Avde granskningar som JO och har gjort av psykiatrisk verk-samhet framkommer att tillämpningen av bestämmelsen om kvarhållnings-rätten i 6 § LPT innefattar en uppenbar risk för att patienter utsätts för kränning av de grundlagsskyddade fri- och rättigheterna. Detta beror framför alltpå att det i LPT inte anges vilka tvångsåtgärder som får användas för atthindra patienten att lämna vårdinrättningen och för att upprätthålla ordningenoch vilka förutsättningar som då skall vara uppfyllda.Det är enligt regeringens uppfattning otillfredsställande att LPT och LRVinte innehåller föreskrifter om när patienten t.ex. får ges behandling ellerspännas fast vid akuta faresituationer som uppstår innan beslut har fattats omintagning och att hälso- och sjukvårdspersonalen i stället tillgriper tvångsåt-gärder med stöd av nödvärns- eller nödrätten. Regeringen anser därför attfrågan om befogenheten att använda tvång för att kvarhålla patienter och föratt upprätthålla ordningen bör regleras närmare i LPT för att stärka rättssä-kerheten. En sådan regel bör ge rätt att använda tvång för att tillgodose sä-kerheten i vården. Den bör ange förutsättningar inte bara för användningenav fysiskt tvång utan även för användningen av andra tvångsåtgärder. Enreglering av särskilda tvångsåtgärder, t.ex. tvångsbehandling och fastspän-ning med bälte eller liknande anordning, som får användas vid utövande avkvarhållningsrätten bör således också ske i en sådan bestämmelse. Medbeaktande av de höga rättssäkerhetskrav som måste tillgodoses vid intagningför psykiatrisk tvångsvård anser regeringen att tvångsbehandling och andratvångsåtgärder i undantagsfall skall få vidtas med stöd av LPT och LRV iakuta situationer som uppstår innan behörig läkare har fattat beslut om intag-ning. Tvångsåtgärder skall dock få vidtas med stöd av LPT och LRV förstsedan patienten med laga rätt hålls kvar på en sjukvårdsinrättning för pröv-ning av frågan om intagning för tvångsvård.Regeringen betonar att sjukvårdshuvudmännen har ett vittgående ansvarför att organisera hälso- och sjukvården på ett sådant sätt och att ha sådanarutiner att intagningsbeslut kan fattas efter det att patienten har an-kommit till sjukvårdsinrättningen. Vidare betonar regeringen att de nu före-slagna förändringarna på intet sätt får uppfattas som att området för tvångs-åtgärder nu utvidgas. I stället är det endast en fråga om att, i de enstaka un-dantagsfall som tvångsåtgärder innan beslut om intagning kan bli aktuella,tillgodose rättssäkerhetskrav genom att ge både patienter och vårdpersonalfasta riktlinjer.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens uppfattning att det är otillfredsställande att var-ken LPT eller LRV innehåller föreskrifter om i vilken mån hälso- och sjuk-vårdspersonalen får använda tvång innan beslut om intagning har fattats. Föratt stärka rättssäkerheten bör därför befogenheten att använda tvång för attkvarhålla patienter och för att upprätthålla ordningen regleras närmare i LPToch LRV. Som regeringen anfört bör tvångsåtgärder få vidtas med stöd avLPT och LRV först sedan patienten med laga rätt hålls kvar på en sjukvård-sinrättning för prövning av frågan om intagning för tvångsvård. Utskottet villbetona att någon utvidgning av befogenheten att använda tvång inte är av-sedd. Avsikten är endast att i LPT och LRV reglera personalens befogenheternär det gäller användning av tvång i stället för att vara hänvisad till brotts-balkens regler om straffrihet.Utskottet tillstyrker förslaget till ändring i 6 § LPT och 5 § LRV samt för-slagen till 6 a och 6 b §§ LPT.Förutsättningar för tvångsvårdPropositionenAllvarlig psykisk störningRegeringen anför att en förutsättning för vård enligt LPT liksom skallvara att patienten lider av en allvarlig psykisk störning.Regeringen erinrar om att i förarbetena till den nuvarande lagstiftningen(prop. 1990/91:58, s. 96) anförde dåvarande departementschefen bl.a. attsyftet med tvångsvården skulle inriktas på patientens eget behov av behand-ling och omvårdnad men däremot inte på hur den psykiska störningen tog siguttryck. Departementschefen anförde vidare att det emellertid inte var möj-ligt att hävda en alldeles strikt gräns mellan patientens vårdbehov och skyd-det för närstående och andra, eftersom det vid bestämmande av den psykiat-riska tvångsvårdens ansvarsområde inte kunde utelämnas situationer dåpsykiatriska störningstillstånd gav upphov till aggressivitet mot människor iomgivningen. Samhällsskyddet fick inte eftersättas utan krävde särskilt be-aktande i den psykiatriska tvångsvården.Vidare påtalar regeringen att bedömningen av om en psykisk störning ärallvarlig måste ske utifrån både störningens art och grad. Med art avses typenav störning och med grad omfattningen av det ingrepp i personligheten somstörningen förorsakar. Vissa psykiska störningar, t.ex. schizofreni, får alltidanses allvarliga till sin art men behöver däremot inte vara allvarliga till singrad och kan ha ett tämligen lindrigt förlopp. Andra psykiska störningarsåsom depressioner är inte lika allvarliga till sin art, utan här måste bedöm-ningen av graden på störningen vara av avgörande betydelse. I samband medprövningen av om allvarlig psykisk störning föreligger måste hänsyn tas tillväxlingar i tillståndet och risken för återfall, om vården och behandlingenavbryts för . Den psykiska störningen är att anse som allvarlig så längepåtaglig risk föreligger för att de psykiska symtomen återkommer, om be-handlingsinsatserna avbryts. I enstaka undantagsfall kan detta innebära attden fortlöpande medicinska bedömningen resulterar i att vården sträcker sigöver avsevärd tid.Regeringen anför att det framför allt är risken för att patientens liv skallvara i fara eller för att patientens hälsa allvarligt skall försämras som skallvara avgörande när behovet av tvångsvård skall bedömas. Vid bedömningenav patientens vårdbehov måste man sålunda pröva i vad mån risk föreliggerför hans eller hennes liv eller hälsa, om vård inte kommer till stånd på ensjukvårdsinrättning där psykiatrisk tvångsvård får ges. Vårdbehovet skall intekunna tillgodoses på något alternativt sätt och vårdbehovets oundgänglighetskall prövas inte endast med utgångspunkt i det psykiska störningstillståndetutan också med hänsyn till patientens levnadsförhållanden och hans ellerhennes relationer till omgivningen. Kan den allvarligt psykiskt störde pati-enten få tillräckligt stöd i sin egen hemmiljö med hjälp av någon anhörigeller kommunens socialtjänst får tvångsvård inte ges.Regeringen påtalar vidare att merparten av den kritik som riktats mot LPTavser att lagens kriterier för att tvångsvård skall få ske är alltför restriktiEnligt regeringen bör man dock i detta sammanhang väga in att de psykisktsjuka inte har samma förmåga som andra grupper att framförasina synpunkter.Enligt regeringen uppkommer emellertid fråga om man bör ge ökade möj-ligheter att ingripa med psykiatrisk tvångsvård när den psykiska störningentar sig uttryck i t.ex. hot och trakasserier av anhöriga och andra i den sjukesomgivning. I 3 § sista stycket LPT föreskrivs att vid bedömning av patien-tens vårdbehov skall även beaktas om patienten till följd av sin psykiskastörning är farlig för annans personliga säkerhet eller fysiska eller psykiskahälsa. När det gäller de situationer då det har framförts att "ribban" förtvångsvård av en patient ligger för högt med avseende på patientens tillståndär bedömningen om tvångsingripande skall ske en avvägning mellan patien-tens rätt till integritet och hans eller hennes behov av vård.En utgångspunkt för den bedömningen måste enligt regeringens meningvara att ett ingripande med tvång endast skall vara en yttersta åtgärd för attbereda en sjuk person vård. Enligt regeringen har inte tillräckliga skäl fram-kommit för att, med inskränkande av patientens integritet, ökamöjligheten till tvångsvård för den här typen av patienter. Regeringen avserdock att undersöka frågan ytterligare och överväga möjliga åtgärder i ettbredare perspektiv.Heldygnsvård på sjukvårdsinrättningI propositionen föreslås en begreppsmässig ändring avseende det rekvisit förtvångsvård som tar sikte på vårdbehovet. I 3 § första stycket 2 LPT användsbegreppet "intagen på en sjukvårdsinrättning för heldygnsvård". Regeringenpåtalar i detta sammanhang att kriteriet att vården av en patient endast kantillgodoses genom att patienten är intagen på en sjukvårdsinrättning förheldygnsvård har kritiserats för att vara missvisande när det är fråga ompatienter som har permission. Vidare konstaterar regeringen att ett annatbegrepp, nämligen "kvalificerad psykiatrisk dygnetruntvård" används i lagen(1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård,när det gäller kommunernas betalningsansvar för medicinskt färdigbehandla-de patienter.Enligt propositionen är det av stor vikt att man i lagstiftning så långt det ärmöjligt använder enhetliga begrepp. Övervägande skäl talar därför enligtregeringen för att den bestämmelse i LPT som reglerar patientens vårdbehovbör utformas så att patienten på grund av sitt psykiska tillstånd och sinapersonliga förhållanden i övrigt skall ha ett oundgängligt behov av psykia-trisk vård, som inte kan tillgodoses på annat sätt än genom att patienten geskvalificerad psykiatrisk dygnetruntvård. Förslaget innebär inte någon sakligförändring av det kriterium som gäller beträffande patientens vårdbehov.Samtycke till vårdI propositionen föreslås att samtyckesrekvisitet förändras på så sätt atttvångsvård får ges endast om patienten motsätter sig vård eller om det tillföljd av patientens psykiska tillstånd finns grundad anledning att anta attnödvändig vård inte kan ges med patientens samtycke. Den föreslagna lydel-sen innebär enligt propositionen att det liksom i vissa fall skall varmöjligt att besluta om tvångsvård även om patienten inte motsätter sig vård.På samma sätt som gäller enligt nuvarande lag avses patienter som till följdav sin psykiska störning över huvud taget inte kan uttala någon uppfattning ifrågan. Vidare avses patienter med allvarlig psykisk störning som vid uppre-pade tillfällen varit intagna för tvångsvård på grund av att de inte frivilligthar kunnat sköta sin behandling på ett tillfredsställande sätt. Finns det grun-dad anledning att anta att en patient efter påbörjande av vårdenkommer att avbryta vården om den ges frivilligt kan man också besluta omtvångsvård. Avsikten med lagändringen är således att ge ökade möjligheteratt beakta patientens tidigare agerande och därigenom uppnå att patienten fården vård han behöver. I propositionen understryks att utgångspunkten även ifortsättningen skall vara att man så långt det är möjligt respekterar patienteninställning i vårdfrågan.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens bedömning att förutsättningarna för tvångsvårdinte bör förändras. Även i fortsättningen bör således en förutsättning för vårdenligt LPT och LRV vara att patienten lider av en allvarlig psykisk störning.Begreppet "intagen på en sjukvårdsinrättning för heldygnsvård" som an-vänds för att ange patientens vårdbehov har, som regeringen påpekat, kritise-rats för att vara missvisande när fråga är om patienter som har permission.Härtill kommer att ett annat begrepp, nämligen "kvalificerad psykiatriskdygnetruntvård" används i lagen (1990:1404) om kommunernas betalnings-ansvar för viss hälso- och sjukvård. Så långt det är möjligt bör enligt utskot-tets uppfattning enhetliga begrepp användas i lagstiftning. Utskottet anserdärför att begreppet "kvalificerad psykiatrisk dygnetruntvård" bör införas i3 § första stycket 2 LPT.Även när det gäller frågan om samtycke till vård instämmer utskottet i deöverväganden som regeringen gjort. Huvudregeln om att patienten skallmotsätta sig nödvändig vård för att ett beslut om tvångsvård skall få fattasbör således kvarstå. Liksom bör denna huvudregel kompletteras medbestämmelser som möjliggör tvångsvård i vissa situationer när patienten intedirekt motsätter sig vård. Som regeringen anfört bör samtyckesregeln utfor-mas så att tvångsvård får ges endast om patienten motsätter sig vård ellerlämnar ett samtycke som inte garanterar nödvändig vård.Utskottet tillstyrker förslagen till ändring i 3 § första stycket 2 och 3 LPToch 4 § första stycket 3 LRV.Övergång från frivillig vård till tvångsvård (konvertering)PropositionenMed konvertering avses att en patient som är intagen på en sjukvårdsinrätt-ning för psykiatrisk vård i frivillig form förs över till psykiatrisk tvångsvårI propositionen anförs att det finns starka skäl både för och emot konverte-ring. Som skäl mot konvertering kan anföras att det är principiellt felaktigtatt det för den som har sökt frivillig vård senare skall kunna fattas beslut omtvångsvård, vilket innebär att den enskilde inte har någon möjlighet att lämnavårdinrättningen.Det som talar för att en konverteringsmöjlighet bör föreligga är enligt pro-positionen att det uppkommer svårigheter om en person som genomgår fri-villig psykiatrisk vård och är mycket svårt psykiskt sjuk beslutar sig för attlämna vårdinrättningen. Behandlande läkare blir då tvungen att skriva ut densvårt psykiskt sjuke patienten till kanske helt oordnade förhållanden. Det ärinte heller tillfredsställande att skriva ut en patient och när han lämnat sjukhusområdet på nytt omhänderta honom och se till att vårdintyg skrivs, någotsom förekom innan det fanns någon möjlighet till konvertering. Detta förfa-ringssätt är kränkande för patienterna och pekar på att det finns situationerdär läkaren och vårdpersonalen anser att det är helt nödvändigt med fortsattvård av patienten.Regeringen anser därför att vid en avvägning av de skäl som anförts föroch mot konvertering övervägande skäl talar för att en konverteringsmöjlig-het bör föreligga. En bestämmelse om konvertering måste emellertid gegarantier för högt ställda rättssäkerhetskrav och att största möjliga hänsyn tatill patientens integritet. Regeringen föreslår därför att beslut om konverte-ring skall fattas av chefsöverläkaren sedan vårdintyg utfärdats av annanläkare på vårdinrättningen (tvåläkarprövning). Kravet på domstolsprövningskärps, genom att ett konverteringsbeslut alltid skall underställas länsrättensprövning och prövas i sak av länsrätten. Länsrätten skall vid sin prövning avkonverteringsbeslutet i vissa fall kunna underlåta att hålla muntlig förhand-ling. Övriga rekvisit för att tillåta konvertering kvarstår oförändrade.Utskottets bedömningUtskottet anser att möjligheten att låta frivillig vård övergå till tvångsvård(konvertering) bör behållas. Det är emellertid angeläget att en bestämmelseom konvertering ger garantier för högt ställda rättssäkerhetskrav och attstörsta möjliga hänsyn tas till patientens integritet.