bet · GN01AU5 · 2000-02-15 00:00:00 — Utgångspunkten är att förslagen inteskall begränsa parter-nas möjligheter och ansvar. I flera sammanhangbetonas att det är parterna som har ansvaret för avtalslösningar. I dettaligger att parterna även har an-svaret för fördelningen av löneutrymmet.Utskottet vill starkt understryka att det inte är fråga om att göra någraingrepp i lönestrukturen.När och kritiserar den svenska lönebild-ningen för att brista i flexibilitet, vara dåligt anpassad till utbud ochefterfrå-gan och inte tillräckligt decentraliserad och individualiserad,att alltför lite belöna kompetens och utbildning m.m. angriper de i självaverket den modell som vuxit fram i i ett samspel mellan staten ochparterna, där parter-na tagit huvudansvaret för lönebildningen och dessresultatet. Det är svårt att undvika reflektionen att dessa partieregentligen efterlyser mer av statlig styrning eftersom de inte tycksacceptera det som den svenska lönebild-ningsmodellen resulterat i.Det skall inte förnekas att en god ekonomisk utveckling även vad gällerarbetsmarknaden kan nås genom skilda slag av lönebildningssystem. T.ex. harEuropas länder och lagar, institutioner och procedurer på arbets-marknaden som avsevärt skiljer sig från vårt system och även sinsemellan.Det är också välkänt att lönespridningen på många håll i vår omvärld äravsevärt större än i . Vad och tycksbortse från är traditionernas och de inarbetade samverkansformernas betydel-se för om resultatet av lönebildningsprocessen skall accepteras avorganisa-tionerna på arbetsmarknaden, av företagen, löntagarna ochallmänheten. Lönebildningssystemet måste uppfattas som legitimt. Bristerdet i legitimitet kan det leda till kompensationskrav, som i slutändanmedför att den totala löneutvecklingen hamnar för högt för att desamhällsekonomiska målen skall nås. En annan och lika viktig aspekt pålegitimiteten är att resultat som upp-fattas som fördelningspolitisktorimliga kan leda till arbetskonflikter, rivalitet mellanlöntagarkategorier och allmän social oro.Både och visar i sina motioner i viss mån ettannat förhållningssätt till lönebildningsfrågorna än vad propositionen geruttryck för. Båda partierna för lönepolitiska resonemang om vilka principersom skall vara vägledande vid lönesättningen. De framhåller att utbildning,förkovran och kompetens måste löna sig bättre. talar förvinstdelningssystem, bättre löneutveckling i bristyrken och störreflexibilitet i ungdomslönerna. Propositionen avstår från värderingar avdetta slag, vilket utskottet ser som konsekvent om man vill upprätthållaansvarsfördelningen mellan staten och arbetsmarknadens parter. Utskottetinstämmer med rege-ringen i att det bör vara parternas sak att fördelalöneutrymmet, att avgöra hur goda arbetsinsatser och kompetens skallpremieras m.m. Här skall staten vara neutral.Frågan om på vilken nivå lönebildningen bör skeModeraternas och avvikande förhållningssätt kommer tilluttryck även när de anger på vilken nivå de anser att lönerna bör bestäm-mas - båda anser att lönebildningen bör ske mer decentraliserat än i dagför att man därmed skall kunna ta större hänsyn till individuellaförhållanden. I detta ligger inte bara att partierna därmed förespråkar engenerellt mer mark-nadsmässig lönebildning. De uttalar sig också om sådantsom enligt utskot-tets mening bör ankomma på parterna att ta ansvar för.Utskottet, som i och för sig kan konstatera att utvecklingen går mot avtalsom är mer anpassade till lokala förhållanden, anser att parterna börtilltros förmågan att avgöra var lönebildningen bör ske för att ge ettacceptabelt resultat. Även här bör alltså staten vara neutral.Utskottet kan konstatera att även tar upp frågan om var löne-bildningen bör ske, men från delvis andra utgångspunkter. menaratt den ursprungliga tanken att skydda den svagare parten, den anställde,förfelats genom att organisationerna fått för stort inflytande.Lönebildningen, och även arbetsrätten, bör enligt partiet utformas så attden enskilde arbetsta-garen och arbetsgivaren får större inflytande. Menpartiet påpekar att det i huvudsak är i avtal mellan parterna somdessa frågor skall lösas. Utskottet finner det något svårt att bemöta dennaallmänt hållna argumenta-tion som inte anger några exempel på vilka reglersom skulle behöva ändras. Allmänt sett syftar kollektivavtalen till enenhetlig reglering av anställnings-villkoren. Med kollektivavtalet skapasett slags rättsordning på arbetsmark-naden som skall förhindra godtycke.Avtal som träffas kollektivt ger dess-utom en bättre överblick av detsamlade utfallet än en serie individuella avtal. Detta talar tillkollektivavtalets fördel i ett samhällsekonomiskt per-spektiv. Utskottetvill dock framhålla att det inte finns något allmänt förbud motindividuella anställningsvillkor. Om ett kollektivavtal gäller för anställ-ningsförhållandet är det avgörande i stället vad kollektivavtalet i sigsjälvt innebär i frågan om möjligheten att träffa individuella avtal.Utvecklingen går snarare mot ett ökat handlingsutrymme för de enskildaparterna och de lokala kollektivavtalsparterna än motsatsen.Folkpartiet kopplar ihop den ovan berörda frågan om lönestrukturen med dekonkreta förslagen såtillvida att partiet menar att en central medlings-funktion inte gärna kan ha någon uppgift att fylla på det området.Utskottet kan ge partiet rätt i så måtto att syftet med förslagen ipropositionen främst är att åstadkomma en lönebildning som i sin helhetskapar samhällsekonomisk balans. Om ambitionen i stället hade varit att iförsta hand förändra lö-nestrukturer och relativa löneförhållanden skulleförslagen ha sett annorlunda ut. I den mån lönestrukturer bör angripas avjämställdhetsskäl eller därför att de är diskriminerande är det intemedlingsfunktionen i sig som står i fokus utan andra delar av propositionensåsom förbättringarna av lönestatistiken och kompletteringen avforskningsdatabasen - till vilket utskottet återkommer nedan - liksomgivetvis den särskilda lagstiftningen på dessa områden.Lönebildningens roll för inkomstfördelning, tillväxt m.m.Lönebildningen har en grundläggande uppgift att medverka i fördelningen avinkomsterna i ekonomin, både mellan arbete och kapital och mellan olikagrupper och individer i löntagarkollektivet. Denna inkomstfördelandeuppgift är komplicerad och kontroversiell eftersom flertalet har lönen somden enda eller viktigaste inkomstkällan. Samhällets fördelningspolitiskaambitioner kan teoretiskt tillgodoses inom själva lönebildningsprocesseneller inom de offentliga skatte- och transfereringssystemen. Moderaternaoch Kristdemo-kraterna riktar som framgått inte bara in sig motlönebildningen som sådan utan även mot strukturella faktorer som skatterna,arbetslöshetsförsäkringen och regelverket kring kollektivavtal ocharbetsmarknadskonflikter. Modera-terna tar också särskilt upp de s.k.reservationslönerna, dvs. den lägsta lön som en person är beredd attacceptera i en viss anställning. Dessa partiers ståndpunkter skulletillspetsat kunna sammanfattas så att det huvudsakliga problemet är attvarken lönebildningen eller den förda politiken skapar till-räckligt storlönespridning, i föreställningen att lönespridning är förutsätt-ningen förden nödvändiga tillväxten.Kristdemokraterna kritiserar även propositionen för att den skulle gå förbilönebildningens betydelse för dynamik och tillväxt m.m. Utskottet kan inteinstämma i den kritiken. Tvärtom framhålls sambandet mellan en väl funge-rande lönebildning och målet om en god och uthållig tillväxt. En annan sakär hur man vill definiera en väl fungerande lönebildning, och på denpunkten skiljer det sig mellan utskottet och Kristdemokraterna.Inte minst detta ärende illustrerar den grundläggande skillnad som finnsmellan utskottet och flera av oppositionspartierna i synen påfördelningspoli-tiken i vid bemärkelse. Utskottet finner emellertid inteskäl att i detta sam-manhang gå närmare in på och bemöta de synpunkter påden ekonomiska politiken och andra strukturella förhållanden somoppositionspartierna tar upp. Skälet är att förslagen i propositionen tarsikte på sådant som mera hänger samman med och kan ha betydelseför lönebildningen. Det handlar om att öka förutsättningarna för en samsynmellan olika delar av arbetsmarknaden, att stärka spelreglerna vidförhandlingar, att bättre fak-taunderlag skall finnas tillgängligt och attskapa ömsesidig öppenheten med ökat informationsutbyte m.m. Utskottet nöjersig med att konstatera att Mo-deraternas och kritiksnarare siktar in sig på analysen av problemen i den svenska lönebildningenän på de konkreta förslag som läggs fram i propositionen.Avslutande synpunkterUtskottet kan avslutningsvis i detta avsnitt konstatera att tillväxten iden svenska ekonomin är hög. Utvecklingen på arbetsmarknadenär stabil. Detta talar inte för att och harnågon särskilt stark grund för sin uppfattning om de strukturella problemeni den svenska ekonomin. De problem som ändå finns rör som utskottet ser detfrämst de regionala obalanserna, kompetensbehoven på en föränderlig ar-betsmarknad och den strukturella lönediskrimineringen. För att komma tillrätta med detta krävs andra politiska instrument än vad dessa oppositions-partier förespråkar.Sammanfattningsvis avstyrker utskottet med det anförda motionerna A6 (yrk.1, 2, 4-7), A8 (yrk. 1), A10 (yrk. 1 och 2), A254 (yrk. 24) och Sk692 (yrk.24).4 Inrättande av m.m.PropositionenGenom ett medlingsinstitut skapas bättre förutsättningar för att tillvaratasamhällsintresset i lönebildningen som de avtalsslutandeparternas ansvar betonas och resurserna för konfliktlösning stärks.Lönebildningen skall kunna fungera både i tider av hög arbetslöshet och närtillväxten är stark. Utgångspunkten är den ovan beskrivnaansvarsfördelningen mellan parterna och staten.Uppgiften för det medlingsinstitut som föreslås bli inrättat den 1 juni2000 skall vara att medla i arbetstvister och verka för en väl fungerandelönebild-ning (46 § medbestämmandelagen). roll är attaktivt medverka till att lösa sådana tvister och till att tvisterna kanlösas utan stridsåtgärder. Institutet skall säkerställa att det finnstillgång till kompetenta medlare, skiljemän och andra utomstående som kanmedverka till att intres-setvister löses. Det skall ha en god överblick avförhållandena på arbets-marknaden i och i omvärlden och hakompetens i jämställdhets- och diskrimineringsfrågor. Uppgiften är meralångtgående än den som skall dock inte ges uppgif-ter på områden som parternahar ansvar för och där det inte är sannolikt att allmänintresset skullegagnas av ett statligt agerande.Genom nya regler i medbestämmandelagen anges att skall- genom överläggningar med parter eller på annat sätt informera sig omkommande eller pågående avtalsförhandlingar (47 § första stycket); dettainnebär ett förtydligande och en mer uttalad möjlighet för institutet attagera-- kunna förelägga en part vid vite att komma till överläggningar (52 §första stycket)-- ge parterna råd och upplysningar om förhandlingar och kollektivavtal (47§ andra stycket).-I förhållande till vad som gäller för möjlighet att agera tidigare och på fler sätt. Genommöj-ligheten att kalla parterna till överläggningar inför kommande ellerpågående avtalsförhandlingar stimuleras parterna att komma i gång i så godtid att nya avtal kan träffas innan de gamla löpt ut.En part som träffat kollektivavtal skall på begäran, och ytterst vid vite,till-ställa en kopia av kollektivavtal som träffats omlöner och allmänna anställningsvillkor (47 § tredje stycket).Ett beslut av om vitesföreläggande mot en part att kommatill överläggningar eller att tillställa institutet ett kollektivavtalskall inte kunna överklagas, men när talan förs vid Arbetsdomstolen omutdöman-de av vitet skall domstolen även kunna bedöma vitets lämplighet (52§ tredje och fjärde styckena resp. 53 § andra och tredje styckena).Utan att lägga fram några konkreta förslag om detta anser regeringen attMedlingsinstitutet därutöver bör- verka för att parterna upprättar tidsplaner för avtalsförhandlingar somsyftar till att nya avtal sluts innan föregående avtalsperiod löper ut ochatt tidsplanerna även kan samordnas när så är lämpligt-- samråda med parterna om de samhällsekonomiska förutsättningarna förförhandlingarna samt-- tillvarata och upprätthålla den breda samsyn som finns på arbetsmark-naden om den konkurrensutsatta sektorns lönenormerande roll och, när så ärlämpligt, verka för giltighetsperioder för kollektivavtalen som be-främjaren väl fungerande lönebildning och att förhandlingarna inom internationelltkonkurrensutsatta avtalsområden avslutas först om det förs parallellaförhandlingar; dock måste i sin verk-samhet beakta andrasektorers behov av att uppnå balanserade lö-nestrukturer exempelvis i syfteatt motverka rekryteringsproblem och lönediskriminering.-Genom att tidsplaner för förhandlingarna och yrkanden läggs på bordetminskar osäkerheten om hur andra sektorer kommer att agera, vilket enligtregeringens bedömning bör underlätta för parterna att komma fram till ettavtal.Samrådet med parterna innebär inte att skall verka fören samordning av avtalens materiella innehåll. Syftet är i stället attförsöka skapa en samsyn om de samhällsekonomiska förutsättningarna förförhand-lingarna. Underlaget för diskussionerna är de rapporter omlöneutveckling m.m. som regeringen anser att institutet bör publicera varjeår. Tre expertråd bör inrättas med uppdrag i fråga om lönestatistik,samhällsekonomi resp. avtalsförhandlingar.MotionerModeraterna yrkar i motion A6 avslag på förslaget om att inrätta en ny med-lingsmyndighet. Partiet ser en uppenbar risk för statlig inkomstpolitik iför-slaget, som enligt motionen innebär att institutet tilldelas dubblaroller. Det föreslagna medlingsväsendet skulle motverka en fri ochdecentraliserad lönebildning och undergräva parternas tilltro tillmedlingsväsendet som just medlare (yrk. vill i ställetbevara Statens förlikningsman-naexpedition som föreslås byta namn tillMedlingsinstitutet från (yrk. skallinte tilldelas någon normbildande roll eller något övergripande ansvar förlönebildningen (yrk. 13 delvis).Kristdemokraterna ställer sig i motion A8 i huvudsak bakom förslaget om ettmedlingsinstitut. Inrättandet av ett institutet får dock inte leda tillstatlig inkomstpolitik. Parterna måste även fortsättningsvis hahuvudansvaret för lönebildningen. Det bör övervägas om inte institutetskulle kunna samverka med någon annan myndighet för att minska deadministrativa kostnaderna (yrk. 2).Centerpartiet har ingen invändning mot att det inrättas ettmedlingsinstitut men anser att ytterligare åtgärder behövs.Folkpartiet anser enligt sin motion A10 att det i och för sig är bra om med-lingsfrågorna ges större tyngd för att förbättra lönebildningen, menuppdra-get för är oklart. Regeringens förslag ger enligtvad som sägs i motionen intryck av att innebära både en kraftfullåtgärd och ingen förändring alls. Risk finns enligt attMedlingsinstitutets uppdrag tolkas som ett klartecken för statliginkomstpolitik. Med hänvisning till att en väl fungerande lönebildning ärviktig accepterar partiet ett nytt medlingsinstitut. Verksamheten bör dockutvärderas efter nästa löneförhand-lingsomgång (yrk. harinvändningar mot att institutet skall kunna använda sig av vitesmöjlighetför att kalla en part till överläggning för information om t.ex. tidsplanerför förhandlingarna (52 § första stycket). Parterna bör själva kunna lösaproblemet med fördröjda förhandlingar. Mo-tionen efterlyser en klararelinje och ser det som en självklarhet att parterna frivilligt informerarmyndigheten. Partiet invänder också mot vad som sägs i propositionen omgiltighetsperioder för kollektivavtalen och tidsordningen för förhandlingarpå olika avtalsområden. Detta kan enligt motionen i sig bära fröet tilltvångsmässigt samordnade förhandlingar. Skall institutet alls kunnaaccepteras bör det inte ha någon möjlighet att tvångsmässigt samordnaförhandlingarna (yrk. 4).Utskottets ställningstagandeUtskottet kan konstatera att det endast är som yrkar avslag påpropositionen i denna del. , förslaget, men med vissa förbehåll.Moderaternas huvudinvändning enligt motion A6 hänför sig till den up-penbara risk för statlig inkomstpolitik som de ser i ett Medlingsinstitutav den modell som regeringen föreslår. De anser som framgått att Statensför-likningsmannaexpedition bör finnas kvar i sin nuvarande form men bytanamn till Medlingsinstitutet.Med anledning av att ett antal remissinstanser uttryckt liknande tankar harregeringen i propositionen betonat att förslaget om ett Medlingsinstitutinte kommer att innebära något ökat inslag av statlig inkomstpolitik.Utgångs-punkten för förslagen som rör är den ovanbeskrivna an-svarsfördelningen mellan parterna och staten. Det framhållssärskilt i propo-sitionen att inte skall ges uppgifterpå områden som par-terna har ansvar för. Även utskottet anser att detta börunderstrykas särskilt.Som utskottet uppfattar motion handlar den mest om att partietser en risk för att institutet skulle motverka den fria och decentralise-rade lönebildning som partiet ser som önskvärd. Utskottet anser inte attdet finns skäl att som göra en koppling mellan institutet ochdess uppgifter och den nivå som kollektivavtalen träffas på. Tvärtomupprepar regeringen i flera sammanhang att det är parterna som avgör denfrågan.Medlingsinstitutets uppgift är att verka för en väl fungerande lönebildning. Institutet skall på olika sätt underlätta för parterna att tasamhällsekonomiska hänsyn, men inte självt gripa in i lönebildningen. Ikonsekvens med uppfatt-ningen att parterna har det fulla ansvaret förrelativlönerna läggs det därför inte fram något förslag om att institutetskall verka för en samordning av avtalens materiella innehåll. Det handlari stället om att skapa öppenhet och att öka informationsutbytet mellanolika delar av arbetsmarknaden. Institutet tillhandahåller förbättradinformation och fördjupade analyser och förser på det sättet parterna medett bättre beslutsunderlag i deras förhandlingar. Insti-tutet skall samrådaoch föra diskussioner med parterna om förutsättningar och tänkbara utfallför att på så sätt förbättra dialogen och samspelet mellan olikaavtalsområden.Moderaterna beskriver detta tidiga agerande som att Medlingsinstitutetskulle försöka "ta ett grepp" om löneförhandlingarna. För utskottet är detmer korrekt att beskriva det så att institutet skall försöka få enöverblick av arbetsmarknaden och därmed kunna verka för ökad samsyn ocheffektivare förhandlingar så att onödiga konflikter undviks till följd av t.ex. bristande information.Med den syn som utskottet har på uppgifter kan ut-skottet inte dela farhågor att parternas tilltro tillinstitutets uppgift som medlare skulle undergrävas. Utskottet vill hänvisatill vad som sägs i propositionen om medlingsuppgiftens karaktär avförtroendeuppdrag. En viktig grund för förtroendet är att medlaren ärfristående och inte agerar på någon annans uppdrag. I konsekvens med dettaföreslår regeringen att medlingsverksamheten huvudsakligen skall bedrivasav externa medlare. Det sägs också att institutet bör knyta till sig etttillräcklig stort antal personer som kan åta sig medlingsuppdrag så attparterna får möjlighet att välja mel-lan olika medlare även under enanhopning av parallella konflikter. Det ligger i sakens natur att medlaren,i avsaknad av starka befogenheter, måste ha förmåga att komma medkonstruktiva uppslag som kan bidra till en fram-gångsrik lösning av tvisten. Detta förutsätter båda parternas förtroende.Sammanfattningsvis finner utskottet att de argument som framföri motion A6 mot det föreslagna inte har bärkraft.Följaktligen bör partiets yrkande om avslag på propositionen i denna delavslås av . Detta innebär att även yrkande om ettalternativt medlingsinstitut med motsvarande uppgifter som den nuvarandeFörlikningsmannaexpeditionen bör avslås (A6 yrk. 11-13, det senare delvis).Med anledning av vad anfört om att inrättandet av ettmedlingsinstitut inte får leda till statlig inkomstpolitik hänvisarutskottet till vad som sagts ovan. Det förtjänar att upprepas attpropositionen inte syftar till ett ökat inslag av statlig inkomstpolitik.De enskilda förslagen har avvägts så att de inte skall utgöra ingrepp isådant som är parternas ansvar. Enligt utskottets mening innebärpropositionen ett välkommet klargörande av roll-fördelningen mellan statenoch parterna. När det gäller motionens synpunkter om samlokalisering m.m.vill utskottet hänvisa till att sådana frågor bör kunna överlämnas tillregeringen eller till institutet självt att avgöra. Utskot-tet avstyrkermotion A8 (yrk. 2 delvis).Folkpartiet, som accepterar förslaget om ett medlingsinstitut men samtidigtuppfattar att uppdraget är oklart, invänder som framgått mot att institutetskall kunna använda vite för att kalla till överläggningar för information(52 § första stycket) och ser detta som ett exempel på bristande klarhet.Utskottet kan hålla med om att det bör vara en självklarhet attparterna frivilligt informerar institutet eller hörsammar en kallelse frånmyndigheten. Utskottet utgår från att denna vitesmöjlighet bara skallbehöva tillgripas i mycket speciella undantagsfall och kan därför inte somFolkpartiet se vites-möjligheten som att blandar sig igällande avtal om för-handlingsordningar. invänder också motatt institutet skulle ha möjlighet att tvångsmässigt samordnaförhandlingarna. Utskottet har ingen annan uppfattning i den frågan och kankonstatera att något sådant förslag inte läggs fram. Tvärtom sägs det ipropositionen att en utifrån påtvingad samordning av avtalsperioderna inteär önskvärd. Liksom regeringen anser utskottet dock att det kan vara avvärde att med parterna om hur de olikaavtalens giltighetstider och slutdatum bör utformas. Det är fråga om ettsamråd som inte syftar till att alla förhandlingar skall föras parallellteller att alla avtalsperioder skall vara lika långa eller löpa ut sammadatum. Syftet med samrådet är i stället att åstadkomma ökad öppenhet ochbättre överblick, så att onödiga konflikter inte behöver uppstå.Vad slutligen gäller yrkande om en utvärdering av efter nästa löneförhandlingsomgång kan utskottet konstateraatt regeringen enligt vad som sägs i propositionen (s. 44) anser att enutvär-dering av verksamheten bör ske . Utskottet instämmer iregering-ens uppfattning att institutet bör ha stor frihet att verka inomde ramar som fastställts och självt välja sina arbetsformer. får par-ternas förtroende är helt avgörande. Genom enutvärdering kan de praktiska erfarenheterna samlas ihop som mankan få en bild av parternas syn på sätt att fullgörasitt uppdrag i praktiken. Utskottet värdesätter därför att en utvärderingsker . Utskottet bedömer att en treårsperiod kan vara lagom,men anser inte att det finns skäl att nu binda sig exakt för när dennautvärdering skall ske. Motion A10 (yrk. 3 och 4) avstyrks i den mån deninte tillgodosetts med det anförda.5 Regler vid avtalsförhandlingar och konflikt5.1 Medling m.m.PropositionenFörhandlingsledare eller medlare mellan parter som förhandlarEfter samtycke från parter som förhandlar om kollektivavtal skall kunna utse en eller flera förhandlingsledare eller medlare(47 a §). På det sättet skall institutet kunna bistå parterna effektivare ideras förhandlingsarbete. Institutet kan stimulera parterna attintensifiera förhand-lingarna innan avtalen löper ut, vilketminskar risken för konflikter. Enligt nuvarande regler skall förlikningsmanutses först om stridsåtgärd hotar eller har påbörjats.Tvångsmedling vid risk för stridsåtgärderOm bedömer att det i en tvist finns risk förstridsåtgärder eller om sådana redan har påbörjats, får institutet utse eneller flera medlare även utan samtycke från parterna (47 b § första stycket). I propositionen framhålls att en stridsåtgärd i regel även berör tredjeman. Samhället har därför en uppgift att bevaka följderna.Medlarens uppgifterMedlaren skall försöka få till stånd en överenskommelse mellan parterna ochskall för det ändamålet kalla parterna till förhandling eller vidta någonannan lämplig åtgärd. För att främja en god lösning av tvisten kan medlarenlägga fram egna förslag till överenskommelse.