bet · GN01FöU2 · 2000-03-14 00:00:00 — Men kan det också vara så attden väldigt hierarkiska strukturen inom Försvarsmakten är ett problem i denhär typen av frågor? Kategorierna är fortfarande väldigt mycket åtskilda frånvarandra i många sammanhang, och det gör att t.ex. rapporteringssystemetinte fungerar, som det uttrycktes. Är det möjligt med en plattare organisationinom Försvarsmakten?Anders W , Försvarshögskolan:I fråga om lämpligheten av platta organisationer måste man vara mycketförsiktig. Det är inte antalet hierarkiska nivåer som påverkar hastigheten iinformationsflödet. Det handlar om attityder, inställning osv. hos de indivi-der som sitter på de olika hierarkiska nivåerna. Snarare än om plattheten iorganisationen handlar det om viljan hos de individer som befolkar organi-sationen att ta tag i problemen.Jag vill peka på en sak i sammanhanget, nämligen lojaliteten mot det övri-ga kollektivet av officerare. Ska jag lämna ut en kollega till mig som jag hargått tillsammans med på Officershögskolan och på och varitute i fält med, därför att en kvinnlig fänrik framför klagomål? Jag tror att detypen av frågor är viktigare än den hierarkiska strukturen.Eva Flyborg, riksdagsledamot:Jag tror att det ligger en hel del i det som och den senastetalaren sade. Det gäller att få upp informationen på högre nivåer, så att Frankoch andra är medvetna om vad som sker. Man bör olja upp maskineriet, såatt även de här signalerna släpps fram, vilket inte har skett hittills.Möjligtvis kan man också fundera över om det finns något sätt att förkortainformationsvägarna. Det är inte var dag som en kvinnlig värnpliktig fårchansen att tala med eller , men man kanmöjligtvis fundera över att inom Försvarsmakten ha mentorskap för slumpvisutvalda värnpliktiga osv. för att dagligdags få uppgifter om vad som händer,något som inte är kanaliserat genom olika nivåer i Försvarsmakten. Det blirdirektrapporter om hur det ser ut. Det är något som ni möjligtvis själva kanfundera på.Frank , Försvarsmaktens högkvarter:Först om platta organisationer: Inte heller jag tror att det är någon organisa-tionsfråga utan en fråga om hur vi förmedlar order och uppdrag, för att an-vända militära termer. Vi lever med något som kallas uppdragstaktik, därman ger ganska övergripande uppdrag ned i systemet, och sedan ska deutföras där nere. Man ska i princip inte komma tillbaka annat än om det gårfullständigt åt pipan. Jag tror att det har utformats ett rapporteringssystemsom är lite stelbent.Vi är även inom Försvarsmakten på väg in i ett mediesamhälle när detgäller våra militära informationer och möjligheten att utbyta information påbred front inom alla nivåer. Det slog mig direkt när gjorde sittinlägg att e-posten alltid står öppen för var och en. Man behöver inte skickapapper via hierarkier utan kan använda e-postadressen. Så nog finns detmöjligheter att kommunicera.Ordförande , riksdagsledamot:En kort reflexion. Mycket av den problematik som vi har diskuterat här i dagskulle jag vilja hänföra till en mycket lång kulturellt betingad tradition. Oavsett om det bara är fråga om acceptans eller om beteenden som vi verkligenvill motverka sitter mycket i väggarna. Många kvinnor, oavsett om de ärvärnpliktiga, genomgår sin grundläggande officersutbildning eller har kom-mit på vägen i officerskarriären, väljer att sluta. Kvinnorna gör detstörre utsträckning än vad unga män väljer att göra. Jag tror att detta är väl-digt nära kopplat till den här kulturella frågan.Alldeles oavsett om de har blivit utsatta för oönskade beteenden eller inteär jag övertygad om att många kvinnor känner sig annorlunda. Kvinnan kankänna sig som en främmande fågel, som en som inte riktigt är som de andra.Därmed upplevs nog motvind eller uppförsbacke ganska tydligt av en delenskilda, trots att arbetsmiljön kanske är utmärkt och trots att yrkets attrak-tionskraft inte lämnar något övrigt att önska. Lösandet av en av mänsklighe-tens kanske svåraste uppgifter, att med livet som insats verka i strid, kräveren förbandsanda, en identitet, en gemenskap på alla olika nivåer, och dengemenskapen är av lång historisk tradition ganska ensidigt manlig. De storafältherrar och militärteoretiker som vi stundom citerar och har som förebilderär alla män. För de flesta både värnpliktiga och officerare finns det inte förebilder och föredömen av något annat kön än det manliga.Trots att de reflexioner som jag har gjort i det hänseendet skulle kunna pe-ka på att det är fråga om en väldigt långsiktig förändringsprocess, tror jagändå att vi kan se ljus i tunneln kanske framför allt i ett hänseende, nämligeni värnpliktsutbildningen. Den börjar på nytt , och det finns där möj-lighet att på ett helt annat sätt än när det gäller den 40-åriga officerskarriäbryta kulturen genom en ordentligt insats på de olika förbanden. Jag tror attdet där går att ändra attityder och strukturer på ett helt annat sätt än vad soär möjligt i systemet som helhet. Det är kanske ett metodiskt anslag somFörsvarsmakten borde fundera på i det här hänseendet. De värnpliktiga somrycker in är ju i en bemärkelse oskrivna blad, och deras attityder ochbeteenden formas av den miljö som de kommer in i.Vi går över till nästa punkt. ska få chansen att kommamed sina synpunkter.Ulrik , Officersförbundet:Också från är med här . Mycket är sagt, men det finns faktiskt en hel del till att säga. Uppgiftenatt få bukt med sexuella trakasserier inom försvaret är en uppgift inte bara föFörsvarsmakten. Vi i arbetstagarnas organisationer känner oss i lika hög graddelaktiga i detta arbete. Officerskåren och aspiranterna är medlemmar i . Vi ska företräda våra medlemmar, och vi kan aldrig accepterasexuella trakasserier.Försvarsmakten är en kompetensorganisation med ledarskap som adels-märke. Därför skäms man onekligen när SCB:s rapport nu har blivit offent-lig. Det som där redovisas var inte det som man lärde sig , ochdet är inte vad vi lär ut . Man får inte glömma hur chockade vi blev närrapporterna från polisområdet kom på löpsedlarna. Sexuella trakasserierenligt den gamla definitionen har förekommit i och enligt den nyadefinitionen i av fallen. pratar vi om . Det här stämmerverkligen till eftertanke.Från förbundets sida ser vi det som oerhört värdefullt att tala om Försvar-smakten som en kompetensorganisation. och tagit upp kompetensen och plikten. Jag kommer att lägga in en litenbrasklapp, som jag hoppas ska leda till eftertanke. I runt tal hälften av befolkning utgörs av kvinnor. Försvarsmakten kan som kompetensorga-nisation aldrig låta bli att försöka rekrytera över hela kompetensområdet. får en tredjedel av den manliga befolkningen göra värnplikten. Antaletmän och kvinnor som kan göra värnplikten ligger i storleksordningen100 000 , medan 15 000 får göra den. Hur många procent av dagensungdomar har kompetensorganisationen möjlighet att sökakompetens från?Vi får dessutom inte glömma att försvaret är en mycket viktig angelägen-het. Jag ska inte här och tala om vilken uppfattning vi har i fråga omallmän värnplikt, pliktsystem och mönstringsplikt, men det är en folkförank-ringsfråga som inte berör utan många fler. Kvinnor i försvaret fårinte ses som en klassfråga eller könsfråga utan som en kompetensfråga. Vimåste få ta del av den kompetens som kvinnliga värnpliktiga står för. Kvin-norna måste åtminstone få möjlighet att mönstra. Det är oerhört värdefullt.Vi pratar om sexuella trakasserier. En minoritet av Försvarsmaktens yrkes-officerare och aspiranter är kvinnor. Så är det , och det kommer attvara så inom överskådlig framtid, men vi kan, som sagt, aldrig acceptera attkompetensorganisationen har en sådan avtappning av de fåkvinnor som söker sig till yrket. Man måste gå till botten med detta. Vi är härpå samma våglängd som Försvarsmakten. Ett åtgärdspaket måste sättas in,och vi måste direkt prioritera frågan. Prioritering har blivit ett skällord, eftersom allt är prioriterat, men vi kan aldrig acceptera det här. Vi grävvår grav om vi inte tar tag i det. av ungdomar ska vi ta ut, menvilka får vi om det rapporteras att utsätts för sexuella trakasserier? Motbakgrund av honnörsord som ledarskap etc. är detta allvarligt.Jag vill också något kommentera språkbruket. Jag trodde att det skulle de-batteras mer här , men jag diskuterade det ändå med kaffepausen. Vi får negativa rapporter utifrån landet om språkbruketbland de värnpliktiga men tyvärr även bland mina kolleger yrkesofficerare.Jag har en gång på en militärskola lärt mig att man aldrig får anföra sig självsom exempel, men ska jag ändå göra det. Jag har blivit lärd att man skaleda sitt förband med tecken, signaler och kommandon. Använde man tidiga-re en svordom blev man tillrättavisad. förekommer ett fruktansvärtspråkbruk. Vi från anser att det är ett fattigdomsbevis omman måste använda kraftuttryck bestående av svordomar och runda ord. Detmiserabla språkbruket är mycket allmänt förekommande. Det gäller inteenbart Försvarsmakten. Detta hittar vi i skolan, i hemmen, och påalla arbetsplatser. Detta måste vi definitivt ta tag i. Det är ingen nyhet.Men våra kvinnliga officerare som ska finna sin identitet, sin fackmanna-kompetens, ha goda förebilder innan de ska göra karriär iFörsvarsmakten, möts av runda ord och svordomar. Vi skickar ut fel signaler.Språkbruket är en av de första frågorna vi måste ta tag i. Man bemöts oftamed "att det inte är så allvarligt menat, man måste ha glimten i ögat". Men,mina damer och herrar, det är betraktaren som avgör hur budskapet uppfattas- inte omvänt, som tur är.Ordförande , riksdagsledamot:Tack så mycket, , för de mycket tänkvärda orden.Eva Flyborg, riksdagsledamot:Det var välgörande att få höra inställning i dessa frågorklart och tydligt framförd. Vi i utskottet har noterat att det är så i fråga omspråkbruket, även om vi inte har upprepat alla runda ord . Vi känner tillvilka de är och hur de används. Språkbruket som möter oss är en viktigaresignal än vad vi har varit medvetna om. Det kan bara finnas ett sättatt komma till rätta med detta, nämligen att Försvarsmakten, dvs. officerarna,klargör att sådant inte får förekomma. Det är lätt att säga, men svårare attgenomföra. Det är den vägen vi måste gå. Mycket börjar vid vad som accep-teras, vad olika saker kallas, hur kamrater och officerare får benämnas. Dettaär svårt att åstadkomma men mycket viktigt att börja arbeta med.Anna Lilliehöök, riksdagsledamot:Med anledning av föredragning vill jag ställa en frågariktad till representanter. Detta är naturligtvis inte enbartproblem för försvaret. Det är lätt att ställa sig och lyssna på språkbruket påskolgårdar osv. Självklart för man med sig språket. Detta är en viktig kultur-fråga. Risken är att det är svårt att komma åt detta och att en motsatsställninskapas. Man kan som värnpliktig vara van vid både det ena och det andra,och så kommer plötsligt en officerare och talar om att det där får man integöra. Hur ser ni på detta? Hur får man i gång en process så attdet blir bättre? Språket är något man har med sig från andra håll.Jag har en annan fråga i samma riktning. Hur många kvinnor sitter i värn-pliktsriksdagen och hur många i ? Det kan vara intressant isammanhanget.Jakob , Värnpliktsrådet:Språkbruket är en del av personalhanteringen. Visst går det att angripaspråkbruket. Men det är också viktigt att gripa an problemet i det breda, ihela personalhanteringen. Om officeren har en sund inställning till sina värn-pliktiga och sin omgivning, använder han också ett vårdat språk. En kombi-nation är det bästa.De värnpliktiga har naturligtvis tankar och idéer. Men jag vill återigentrycka på att officerarna är här, om någonstans, föredömen och måste agerapå ett föredömligt sätt. De lägger ribban på var språkbruket kommer atthamna någonstans - vad som tolereras, hur råa skämten får vara osv.Vad gäller , eller som det numera heter Värnpliktskongres-sen, fanns det ungefär fem kvinnor av totalt 100 ombud. I förra Värnpliktsrå-det satt det en kvinna, ingen. Vi har en valberedning vid varje kongresssom ska se till att det blir ett bra värnpliktsråd som kan samarbeta. Valbered-ningens uppgift är att sätta samman en grupp som har förutsättningar för attarbeta tillsammans. Naturligtvis är kvinnorna en del i detta. valde valbe-redningen ett annat förslag, som antogs av kongressen.Ordförande , riksdagsledamot:Den gemensamma diskussionen och frågestunden som återstår kommer jagatt låta gå i ett. Jag utlyser inte någon särskild gemensam diskussion. Alla defrågor som vi har väntat med till slutet är välkomna även nu.Charlotte Isaksson:Jag har en fråga till angående frågan om kompetensen i ställetför kön och klass. Jag uppfattade dig så. Jag håller med om detta. Men vimåste ändå våga lyfta fram att detta är en könsfråga. Det handlar till stor delom kön. Jag undrar om mina egna reflexioner är korrekta i fråga om detdåliga språkbruket och den tråkiga jargongen. Den fanns där till och med närjag började . Det är verkligen fråga om kön, inte bara dåligt språk-bruk. De mest negativa uttrycken är starkt förbundna med det kvinnligakönet, och de som är lite häftigare och positiva i någon mening är förbundnamed det manliga könet. Har du också märkt det?Ulrik , Officersförbundet:Jag håller helt med om det sista sade. Jag ska ge ett för-tydligande om manligt och kvinnligt. Vad jag egentligen ville säga är att denkvinnliga delen av befolkning naturligtvis har en kompetens somFörsvarsmakten vill ta del av. Det får inte ställas kvinna mot man, utan det ärkompetens mot kompetens. Kvinnor och män har en kompetens som är vär-defull för Försvarsmakten. Men vi kan inte från sidaställa upp på att Försvarsmakten ska tillämpa ett kvoteringssystem, dvs. ta inen kvinna på grund av att vederbörande är kvinna. Vi vill ha kompetensensom kvinnan har in i Försvarsmakten.Charlotte Isaksson:Jag håller till viss del med dig. Men är det viktigt att lyfta fram adetta är helt beroende av vem som bestämmer vilken kompetens det ska varafråga om. På något sätt svänger vi oss med begreppet kompetens, både inomoch utom försvaret, och tror att vi menar samma sak - men egentligen blirdet inte så. Det är från situation till situation upp till den som bedömer detenskilda fallet.Det är oerhört viktigt att - precis som tidigare var inne på -definiera rätt och fel värderingar. Det är lätt att säga att vi ska ha rätt värringar. Men vilka värderingar är rätt? Det är oerhört viktigt.Ulf R , Försvarsmaktens högkvarter:Amanda Agestav tog upp frågan om språkbruk och bilder. Jag hävdar medutgångspunkt i mina erfarenheter från Försvarsmakten att dethandlar om ledarskap. Det är vi officerare som bestämmer vad som är tolera-belt respektive inte tolerabelt på logementen, på väggarna och i språkbruket.Problemet är att de värnpliktiga jag hade förmånen att utbilda 1976hade värderingar och språkbruk med sig in i sin värnpliktstjänstgöring somvar avsevärt vackrare, bättre, mer kultiverat, än de jag möter . De yngstaofficerarna, både män och kvinnor, är faktiskt en produkt av det språkbruk,de kulturella värderingar, som just nu finns hos de värnpliktiga killarna ochtjejerna. De med de andra värderingarna - de med de enligt min uppfattningsundare värderingarna - blir färre och färre och befinner sig längre och läng-re bort från verksamheten. På så sätt blir det en stegvis uttömning, en stegvisförändring till det sämre.Jag har sett tillräckligt - både mäns och kvinnorsspråkbruk i officersrollen - som också får mig att blekna. Det är till syvendeoch sist ledarskap som bestämmer vad som sitter på logementsväggen ochvad som sägs i korridoren. Men resan blir svårare och svårare att genomföramot en sund inriktning, med hänsyn tagen till att klientelet - ursäkta uttryck-et - som kommer in blir sämre och sämre.Johannes , Civilpliktsrådet:Under förmiddagen har det sagts saker för att lösa problemet med bredarerekryteringsbas, att kvinnor ska bli en naturlig del av totalförsvaret, att helsamhällets kompetens ska tillvaratas, osv. Försvarsmakten presenterar ettåtgärdspaket i fyra steg som beräknas vara färdigt . Paketet ska tryggaden bredare rekryteringsbasen, dvs. att kvinnor ska bli en naturlig del ochhela samhällets kompetens ska tas till vara.Vi i ser en annan lösning på problemet. Så sent som hade vi Civilpliktskongress. Där krävde civilpliktiga att denkönsbundna plikten ska avskaffas. Man ska mönstra både killar och tjejer. Påså sätt ska hela samhällets kompetens tillvaratas. På så sätt blir det också sodet står i lagen, nämligen att totalförsvaret ska vara en angelägenhet för helasvenska folket - inte bara den manliga delen. berörs bara män av total-försvaret. Det är bara män som behöver mönstra. Om kvinnorna tas in skapasen bättre folklig förankring. Vi har skrivit en rapport som släpptes underkongressen, Släpp in kvinnorna i försvaret. Jag har den här om någon villkika på den. Vårt förslag till lösning på problemet är att göra kvinnor i för-svaret snarare till regel än undantag. Så kan detta problem lösas.Karin Wegestål, riksdagsledamot:Jag har väntat på denna diskussionen om kvotering. Det har ganska storbetydelse hur gruppsammansättningen ser ut, dvs. om det finns en eller tvåkvinnor i en stor grupp män är kvinnorna avvikare. De är i en situation somaldrig är enkel. På något sätt måste vi komma ifrån det.Pliktsystemet har alltid varit viktigt för det svenska försvaret. För attkomma ifrån den avvikande situationen måste grupperna bli mer jämnstora.Det är inte så länge sedan det i var ovanligt med kvinnliga politiker.Då trodde väl alla att det var en naturregel att män blev politiker. Det finnsdirekta beslut eller riktlinjer på att det ska finnas lika många kvinnor sommän i beslutande organ. Därför oroar det mig att tillsätter ettvärnpliktsråd utan en enda kvinna. Även med få kvinnor finns det ett sym-bolvärde att det finns både män och kvinnor. Jag är medveten om att detta ärsvårt. Allt styrs av olika faktorer. Det är en intressant och viktig fråga förframtiden att diskutera.Jag sitter också i . Frågan om att öppna en grundutbild-ning för alla eller ett mönstringsförfarande för alla innebär att man måstediskutera om det ska vara en plikt för vissa. Det är stimulerande och roligt atdiskussionen lever. Vi klarar inte allt i denna pliktutredning. Frågan väntarpå sin tur.Anders W , Försvarshögskolan:Jag vill hänga på inlägg, nämligen att det är ytterst ledarska-pet som avgör vilka bilder som sitter på logementsväggarna. Det är oerhörtviktigt. Men ledarskapet ska också ha sin förankring på ÖB-nivå. Det är populärt med ÖB:s grundsyn i olika sammanhang. Ifråga om kvinnlig personal i Försvarsmakten saknas det en uttalad grundsynfrån ÖB:s sida, dvs. varför det ska finnas kvinnor i Försvarsmakten. Så längeden inte finns, finns det utrymme för godtycke på lokal nivå i agerandet t.ex.när det gäller pornografiskt material, skärmsläckare och porrfilmer.Kvoteringsfrågan är också intressant. Det går att fundera kring om dekvinnliga värnpliktiga ska samlas mer än . De riskerar att bli små en-skilda symboler spridda över hela landet. Det är inte fråga om kvinnopluto-ner, men under ett visst år kan kvinnliga värnpliktiga kanske rekryteras tillvissa förband. Det blir en större mängd kvinnor vid ett visst förband. De kanbörja etablera egna nätverk. Då finns det en större stomme för rekrytering avkvinnliga officerare på det förbandet det året.Per , SEKO-Försvar:Det har varit intressant att lyssna till framför allt beskrivningen av försvaresom en organisation som i hög grad är beroende av den samlade kompetensoch kvalitet som finns hos personalen.I fråga om sexuella trakasserier går det att välja ett litet annat perspektiv.Det går att se ur ett produktionsperspektiv. När organisationen med alla deresurser och den kompetens som finns ska åstadkomma en av riksdagenfastställd produktion, hur ska en sådan företeelse som sexuella trakasserierbetraktas. Enligt min uppfattning skulle det kunna ses som en direkt produk-tionsstörning. Man skulle alltså kunna se det som ett sätt att sabotera verk-samheten. Som följd får man inte den kompetens i organisationen som manbehöver, och de människor som redan finns i organisationen blir inträngda,tillknäppta och invalidiserade av företeelsen.Det skulle gagna det hela bra om samtliga förbandschefer rent allmänt ha-de värderingen att sexuella trakasserier är betydligt allvarligare än människorsom medvetet saboterar materielen på förbandet. Det är också ett sätt attuttrycka värderingar.Jakob , Värnpliktsrådet:Jag vänder mig kort till . Jag redogjorde för hur Värnpliktsrå-det väljs. Jag hoppas att du är nöjd med den redogörelsen.Jag vill kommentera frågan om produktion. Vi tycker att det är föråldratoch mot våra principer att tala om produktion av värnpliktiga. Det är ettdåligt ordval. Krav från att få in fler kvinnor i försvaret harformulerats i Värnpliktsprogrammet: Kvinnor får information om samt in-bjudan till mönstring vid samma ålder som män. Det torde vara en åtgärdsom kan vidtas före värnpliktsutbildningen och följaktligen före mönstring-en.Gösta , Försvarsmaktens högkvarter:Jag har en reflexion efter förmiddagen kopplad till meningsutbytet mellanordföranden och före pausen.Vi har diskuterat hela bredden av det som bättre skulle kunna benämnasjämställdhet och arbetsmiljö snarare än det som de flesta människor lägger ibegreppet sexuella trakasserier. Det ämnesområdet är förvisso svårt, och detämnesområdet är förvisso långsiktigt svårt att komma till rätta med. Jagtyckte att inlägg var oerhört viktigt. Det handlar om helhetspers-pektivet, hur vi ser på våra medarbetare och hur vi ser på våra möjligheter attfungera.Det är viktigt, när vi nu närmar oss slutet , att denmer individuellt betingade delen, frågan om de egentliga trakasserierna, ärlätt att hantera. För alla normala människor är det fruktansvärt lätt att säga"Nej!" är en gräns. Den gränsen passerar man inte. De individer som inteförstår den gränsen ska inte efter övergripande diskussionglömmas bort. De individerna måste vi hantera. Vi får inte förlora det indivi-duella perspektivet, trots att den långsiktiga lösningen är lika viktig.Lars , Jordbruksdepartementet:Jag hade förmånen att få vara med när rapporten presenterades den 9 sep-tember. Jag gjorde då en del reflexioner. Framför allt är det bra att fråganlyfts upp på bordet.Men vi ska inte vara så historielösa - apropå inlägg om1976. Jag var en av män, dvs. jag gjorde värnplikten . Sedanhar det varit ständiga återbesök i olika skepnader. Vi ska inte glömma bortatt diskuterades pennalism och kamratförtryck. Med kvinnligaofficerare och kvinnliga värnpliktiga blir logementskulturen tydligare. Enfråga i ett bredare personalperspektiv är vilka sorts människor vi vill ha attsköta uppgiften, som värnpliktiga och som yrkesofficerare. Det är värde-grunden totalt sett. Det är lätt att säga att det var bättre . Men det varinte. En ung man 1976 skulle aldrig ha kunnat gå med en poesibok i fickan.Värnpliktsrådet visade en overheadbild där kön kopplades samman medrasistiska uttryck osv. Detta fokus måste vara med. Jämställdheten prioriterasi dag. Åtgärdsplanen är bra. Men vi måste ha en dimension. Vid repetitions-utbildningar som jag har deltagit i dyker det upp unga herrar med snaggat håroch konstiga symboler på sina civila kläder. Vi måste se detta i ett bredarepersonalpolitiskt perspektiv. Vilka människor vill vi sätta att försvara landetRunar , riksdagsledamot:Bara en reflexion om språkbruksoffensiven. Det stora problemet med trakas-serierna ligger där. Skolläraren och skolledaren i mig frågar när jag ser allauniformerade här: Varför syns ni så sällan i skolsystemet? Jag vet inte hurmånga lärardagar och studiedagar jag har varit med om under , men jaghar aldrig sett en officer i militärkläder i skolan som har talat om vad de harlärt sig.Det låter ungefär likadant på ett logement som niondeklassare har låtit un-der mina . Någonstans har man lärt sig denna vokabulär. Det vore braom samarbetet mellan skolsystemet och Försvarsmakten kunde byggas ut.