bet · GN01SoU9 · 2000-03-22 00:00:00 — I motion So208 av () begärs etttillkännagivande om förebyggande insatser för ätstörningar (yrkande 1).Förhållandet till mat och regelbundna måltider är mycket viktigt för att före-bygga sjukdomen. Maten i skolan måste vara god och serveras på fasta tideroch miljön i skolbespisningen skall vara trivsam. Hemkunskapen har enviktig roll eftersom unga människor behöver kunskap om näringsbehov ochen grundkunskap för att skaffa sig en bra matkultur. I yrkande 2 begärs etttillkännagivande om forskning. Motionären anför att det behövs satsningarpå forskning om förebyggande insatser mot ätstörningar, vilka faktorer somutlöser problemen och uppgifter på hur många kvinnor och män som ärdrabbade. Motionären påtalar vidare att det är viktigt att de patienter somdrabbas av anorexi och bulimi har rätt att välja den vårdform de önskar (yr-kande 3).Tidigare behandling, pågående arbeteI betänkande 1998/99:SoU10 Hälso- och sjukvårdsfrågor m.m. gavs en bredredogörelse för beslut om riktlinjer för prioriteringar inom hälso-och sjukvården vartill hänvisas (s. 73-74 i betänkandet).Regeringen har tillkallat en delegation (Prioriterings-delegationen, S 1997:20) med uppgift att bl.a. sprida information och kun-skap om riktlinjerna för prioriteringar i hälso- och sjukvården och de etiskavärderingar som ligger till grund för dessa. Delegationens arbete skall varaslutfört senast vid utgången av år 2000.Motionsyrkanden om vård och behandling av olika sjukdomar behandladessenast av utskottet i ovan nämnda betänkande 1998/99:SoU10. Utskottetanförde i sin bedömning bl.a. att utskottet ställt sig bakom riktlinjer för pririteringar inom hälso- och sjukvården, vilka inte låter sig förenas med någon"lista" där vissa sjukdomar generellt prioriteras före andra. De aktuella mo-tionerna avstyrktes. följde utskottet (rskr. 1998/99:198); (res. m,kd, c, fp, mp).Utskottet behandlade i det av godkända betänkande 1998/99:SoU6(s. 44 f) ett par motionsyrkanden om patientavgifter inom barnsjukvård.Utskottet anförde att enligt 26 § hälso- och sjukvårdslagen får vårdavgiftertas ut enligt grunder som eller kommunen bestämmer i den månannat inte är föreskrivet och att återinförande av patientavgifterna inombarnsjukvården således inte är en fråga för . Utskottet erinrade isammanhanget om att antagit riktlinjer för prioriteringar inomhälso- och sjukvården. (Ej res. )Regeringen har godkänt en överenskommelse mellanstaten och landstingen/regionerna om viss ersättning till hälso- och sjukvår-den . I överenskommelsen anförs att i och med att sjukhus upphör med särskilda insatser för överviktiga,finns anledning att stimulera och vidareutveckla insatser inom landstingen pådetta område, särskilt vad avser kompetens- och kunskapsutveckling. Vidareframgår av överenskommelsen att staten på grundhärav utger ett bidrag om till landstingen för attanvändas för kompetenshöjning eller andra insatser som bedöms lämpliga.I budgetpropositionen (prop. 1999/2000:1, utgiftsområde 9 s. 31) anförs bl.a.följande:Socialstyrelsen och fick i uppdrag attutreda en rad frågor kring anorexi och bulimi. Detta är sjukdomar som iförsta hand drabbar unga personer. I regleringsbrevet för fick ett ytterligare uppdrag att se om utvecklingen hade förändratsnär det gäller anorexi och andra ätstörningar. Uppdraget har redovisats irapporten liv av vikt - . I rapporten framgår att det är myck-et svårt att bedöma hur vanligt det är med ätstörningar. Tillgängliga studiertyder på en ökning av antalet personer med bulimi, medan omfattningen avanorexi förefaller vara relativt sedan ca 25 år.Enligt uppgift har rapporten liv av vikt - överlämnats tillNationella folkhälsokommittén (S 1995:14). Kommittén avser enligt uppgifti betänkandet SOU 1999:137 att överlämna sitt slutbetänkande till regeringenunder hösten 2000.Nationella folkhälsokommittén har publicerat debattskriften- en förklaringsmodell till neurosomatiska sjukdomar. Iskriften behandlas bl.a. fibromyalgi och frågor om amalgam.Socialstyrelsen har lämnat en rapport om prioriteringar isjukvården (1999:16).Utskottets bedömningRiksdagen har ställt sig bakom de av regeringen i proposition 1996/97:60föreslagna riktlinjerna för prioriteringar inom hälso- och sjukvården (bet.1996/97:SoU14, rskr. 1996/97:186). Riktlinjerna bygger på tre etiska grund-principer som skall ligga till grund för prioriteringar inom hälso- och sjuk-vården. Dessa är- människovärdesprincipen som innebär att alla människor har lika värdeoch samma rätt oberoende av personliga egenskaper och funktioner i sam-hället,- behovs-solidaritetsprincipen som innebär att resurserna bör fördelas efterbehov, samt- kostnadseffektivitetsprincipen som innebär att det vid val mellan olikaverksamheter eller åtgärder bör eftersträvas en rimlig relation mellan kostna-der och effekt, mätt i förbättrad hälsa och förhöjd livskvalitet.Riktlinjerna skall fungera som vägvisare och stöd för alla vårdgivare ochkliniskt verksamma. Landstingen, kommunerna och andra vårdgivare hardock det slutliga ansvaret; det är de som skall fördela sina resurser utifrån sekonomi och hur det ser ut inom det egna området. Riktlinjerna exemplifie-ras med fyra breda prioriteringsgrupper. Prioriteringsgrupp I avser bl.a. vårdav livshotande akuta sjukdomar och vård av svåra kroniska sjukdomar. Prio-riteringsgrupp II avser prevention och habilitering/rehabilitering. Priorite-ringsgrupp III avser vård av mindre svåra akuta och kroniska sjukdomar.Prioriteringsgrupp IV avser vård av andra skäl än sjukdom eller skada.Den av regeringen tillkallade Prioriteringsdelegationen har till uppgift attbl.a. sprida information och kunskap om riktlinjerna för prioriteringar i häl-so- och sjukvården och de etiska värderingar som ligger till grund för dessa. Isitt arbete skall delegationen föra en dialog med och genomföra aktiviteter pålokal nivå i samarbete med de lokala etiska kommittéer som har i uppgift attbl.a. Utskottet kommer attträffa företrädare för Prioriteringsdelegationen för att få information omdelegationens erfarenheter hittills.Utskottet delar den inställning som framförs i flera motioner om vikten avatt riktlinjerna för prioriteringar inom hälso- och sjukvården fungerar somvägvisare och stöd för alla vårdgivare och kliniskt verksamma. Utskotteterinrar om att ett enigt socialutskott gjorde detta ställningstagande våren1997 när den ovan nämnda propositionen behandlades. I detta sammanhangfyller Prioriteringsdelegationen en viktig uppgift. Delegationen skall enligtsina direktiv ge särskild uppmärksamhet åt bl.a. äldre människor. Likasåskall delegationen bedöma om vissa grupper drabbats på bekostnad av andra.Vidare vill utskottet erinra om att i överenskommelsen mellan staten ochlandstingen för ersättningar för har särskilda medel avsatts till arbetmed stöd till kunskaps- och verksamhetsutveckling inom hälso- och sjukvår-den. Medlen skall bl.a. användas till utvecklingsarbete rö-rande behandlingsindikatorer och prioriteringar. Enligt utskottets uppfattningbör inte ta något initiativ med anledning av motionerna So206 (fp),So234 (m), So262 (fp) yrkande 2 och So320 (kd) yrkande 10. Motionernaavstyrks.I flera motioner framhålls vikten av insatser mot olika sjukdomar. Utskot-tet vill återigen framhålla att utredningsarbete som rör vissa av dessa sjuk-domar pågår inom t.ex. av medicinsk me-todik (SBU). Vidare kan nämnas att stöder fleraav de forskningsområden som tas upp i motionerna. Vissa av de aktuellasjukdomarna har dessutom redan behandlats eller kommer att behandlasinom ramen för arbete.Utskottet behandlar ett flertal motioner från den allmänna mo-tionstiden om insatser mot olika sjukdomar. Utskottet har tidigare regelmäs-sigt uttalat att utskottet inte ställer sig bakom motionskrav om att satsningarbör göras på enskilda sjukdomar eller om att vården av dessa bör organiseraspå visst sätt. Att bedöma sådana frågor är enligt utskottet i första hand enfråga för sjukvårdshuvudmännen. Som ovan anförts har utskottet ställt sigbakom riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården. Dessa rikt-linjer låter sig inte förenas med någon "lista" där vissa sjukdomar generelltprioriteras före andra. Utskottet vidhåller denna bedömning. bördärför inte ta något initiativ med anledning av motionerna So204 (fp) yrkan-dena 1-4, So208 (c) yrkandena 1-3, So242 (fp), So289 (c), So302 (v), So327(c) yrkande 9, So329 (mp) yrkande 1, So350 (s), So376 (kd), So397 (kd),So401 (kd), So426 (v) yrkande 2, So442 (s) yrkande 2, So452 (s) yrkandena1 och 2, So457 (c) yrkande 1, So458 (c), So467 (c) yrkandena 2-5, So477(mp, s, m, kd, c, fp), So484 (kd) yrkandena 1-3, So488 (kd) yrkande 8 ochSo493 (kd) yrkande 5. Motionerna avstyrks.Kvinnors hälsaI motion So331 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande omvad i motionen anförts om behovet av kompetensutveckling för alla yrkes-kategorier inom vård och omsorg (yrkande 2). Motionärerna anför att det vidyrkesmedicinska enheten vid har utarbetats del-rapporter om olika aspekter på kvinnors hälsa. I flera av yrkesenhetens del-rapporter talas det om behovet av utbildningsinsatser. Utbildningarna skallvara riktade till både professionella inom vården och kvinnorna själva. Enligtmotionärerna bör utbildningarna innehålla tre komponenter: kunskap, själv-kännedom och inlevelseförmåga. Det är viktigt att alla yrkeskategorier inomvård och omsorg erbjuds denna kompetensutveckling, anförs det. Vidarebegär motionärerna ett tillkännagivande om vad i motionen anförts om stra-tegier för samverkan i frågor som rör kvinnors hälsa (yrkande 4). Motionä-rerna anför att det framgår av samlad forskning att kvinnor ser sig och sinasymtom i ett livssammanhang. Olika perspektiv måste mötas för att synliggö-ra kvinnors hälsa och ohälsa. Samverkan inom sjukvården mellan ett medi-cinskt perspektiv och ett omvårdnadsperspektiv, mellan enheter som psyki-atri och primärvård och kvinnlig och manlig personal behövs. Vidare krävssamverkan mellan sjukvård, skola, försäkringskassa, arbetsförmedling ochfrivilliga verksamheter.I motion So467 av och (c) begärs ett tillkän-nagivande om vad i motionen anförts om att kvinnors sjukdomar och sym-tom måste tas på lika stort allvar som mäns (yrkande 1). Motionärerna anföratt kvinnor som "mår dåligt" ofta presenterar en symtombild som ej passar ini det traditionella diagnos- och klassifikationssystemet som finns inom sjuk-vården. Bemötande bör ske utifrån ett kvinnoperspektiv, dvs. att kvinnan ärnorm och förklaringar och behandlingar ges utifrån de premisserna.I motion So322 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivandeom vad i motionen anförts om att upprätta en handlingsplan för en jämställdhälso- och sjukvård (yrkande 24). Motionärerna anför att utredningen ombemötande av kvinnor och män inom hälso- och sjukvården lade fram sittbetänkande . I betänkandet rapporterades om såväl väsentligakunskapsluckor som brister i vården. Regeringen har visserligen i någrasammanhang tagit upp en del av de förslag som utredningen lade fram mennågot helhetsgrepp för att besvara de olika frågor som ställs har inte tagits.Motionärerna anser att regeringen bör lägga fram en handlingsplan över hurhälso- och sjukvården för kvinnor och män skall utformas så att den blir iordets rätta bemärkelse jämställd. Ett liknande yrkande framställs i motionA807 av m.fl. (fp) (yrkande 26).I motion So243 av () begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförts om tvärvetenskapligt samarbete angående kvinnor ochsmärta. Motionären anför att kvinnor med smärtor från rörelseapparatenutgör en betydande del av de långtidssjukskrivna i . Enligt motionä-ren innebär bristen på samordning och samsyn på smärttillstånd i nuvaranderehabilitering stora variationer i hantering, bemötande och behandling, tillnackdel för patienterna. Samordning av forskningsresultat och tvärveten-skaplig metodutveckling skulle höja kvaliteten i vården för denna stora pati-entgrupp, anför motionären.I motion So370 av och () begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om bättre samordning av forsk-ningsresultat och tvärvetenskaplig metodutveckling för att öka kvaliteten ivården för kvinnor med smärta. Motionärerna anför att andelen kvinnor medsmärtor från utgör en betydande del av de långtidssjuk-skrivna i och att bristen på samordning och samsyn på smärttillståndi vår nuvarande rehabilitering lämnar utrymme för stora variationer i hante-ring, bemötande och behandling, till nackdel för patienterna. Enligt motionä-rerna är detta ett av vår tids stora könsrelaterade folkhälsoproblem. Kunskapfinns inom området, men har ingen tagit det övergripande ansvaret,något som kräver ett tvärvetenskapligt samarbete över klinikgränser ochinstitutionsgränser. Samordning av forskningsresultat och tvärvetenskapligmetodutveckling skulle höja kvaliteten i vården för denna stora patientgrupp,anför motionärerna.Tidigare behandling, pågående arbeteFrågor om kvinnors hälsa har behandlats av utskottet desenaste åren, se bl.a. betänkandena /98:SoU12 och 1998/99:SoU10.Utskottet anförde i det sistnämnda betänkandet bl.a. följande.Utskottet vidhåller sin uppfattning att det är angeläget att kvinnors särskildahälsoproblem uppmärksammas. Utskottet vill också erinra om det s.k. gen-derprogram för social välfärd som driver. Genom dettaprogram skall all verksamhet inom ansvarsområdentillföras ett genderperspektiv. Det innebär att förslag och verksamhet alltidanalyseras utifrån båda könens behov och förutsättningar. Utskottet erinrarvidare om att beslutat om lagändringar som sammanfatt-ningsvis innebär att patientens ställning och inflytande stärks (1998/99:SoU3Stärkt patientinflytande m.m., rskr. 1998/99:54). Härutöver kan nämnas att iöverenskommelsen mellan staten och landstingen 1999 förinsatser för att stärka patientens ställning (den s.k. Dagmaröverenskommel-sen) har parterna enats om en satsning på att ytterligare stärka patientensställning inom svensk hälso- och sjukvård. Det skall bl.a. ske genom att ökavårdens tillgänglighet och patienternas inflytande och delaktighet. Utskottetvill också hänvisa till det arbete som pågår inom Nationella folkhälsokom-mittén. Kommittén skall med utgångspunkt i det övergripande målet en godhälsa för alla, med särskild betoning på att minska skillnader i hälsa mellangrupper i befolkningen och med hjälp av vetenskapligt baserad kunskap omfolkhälsoproblem och hälsoutveckling, lämna förslag till framåtsyftande målför hälsoutvecklingen samt föreslå vilka åtgärder som skall prioriteras.Kommittén kommer i sitt fortsatta arbete att behandla bl.a. frågor om köns-skillnader och kvinnors hälsa. m, v, fp, mp)startade utvecklingsprogrammet Gender-program för social välfärd. Av det handlingsprogram som bifogades beslutetom genderprogram framgår bl.a. att utvecklingsprogrammets övergripandemål är att stimulera såväl det egna departementet som dess kommittéer ochmyndigheter att utveckla sin verksamhet med hjälp av genderperspektiv.Syftet med programmet är att höja effektiviteten och kvaliteten i verksam-heterna så att resurserna utnyttjas effektivt, att kvinnor och män får tillgångtill god vård och service på lika villkor och att personalens resurser tas tillvara på bästa sätt.Genderprogrammet för social välfärd lämnade en lägesrap-port, Från sidovagn till huvudfåra Ds 1999:64.Nationella folkhälsokommittén har publicerat debattskriften- en förklaringsmodell till neurosomatiska sjukdomar. Iskriften behandlas bl.a. fibromyalgi. Kommittén lämnade vidare i december1999 delbetänkandet Hälsa på lika villkor - andra steget mot nationellafolkhälsomål SOU 1999:137. I betänkandet påtalas bl.a. att psykiska ochpsykosomatiska besvär ökar - särskilt hos kvinnor i arbeten med låga utbild-ningskrav (s. 95). Kommittén avser att lämna sitt slutbetänkande under hös-ten 2000.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin uppfattning att det är angeläget att kvinnors särskildahälsoproblem uppmärksammas. I detta sammanhang vill utskottet återigenhänvisa till det s.k. genderprogram för social välfärd som Socialdepartemen-tet driver. Som ovan anförts är syftet med programmet att höja effektivitetenoch kvaliteten i verksamheterna så att resurserna utnyttjas effektivt, att kvinnor och män får tillgång till god vård och service på lika villkor och att per-sonalens resurser tas till vara på bästa sätt. Vidare kan nämnas att det avöverenskommelsen mellan staten och landstingen om ersättningar till hälso-och sjukvården för framgår att parterna enats om en långsiktig sats-ning på att stärka patientens ställning inom svensk hälso- och sjukvård. Be-hovet av att förbättra vårdens tillgänglighet och att öka patienternas inflytande och delaktighet betonas särskilt. har ocksåbehandlat frågor om kvinnors hälsa. Kommittén avser att avsluta sitt arbeteunder . Slutligen vill utskottet hänvisa till att regeringen avser ai presentera en nationell handlingsplan för utveckling och förnyelseav sjukvården. Enligt vad utskottet erfarit kommer bl. a. frågor om bemötan-de av kvinnor och män inom hälso- och sjukvården att behandlas inom ra-men för handlingsplanen.Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning avmotionerna So322 (fp) yrkande 24, So331 (v) yrkandena 2 och 4, So467 (c)yrkande 1 och A807 (fp) yrkande 26.Utskottet har redan tidigare intagit ståndpunkten att inte ställa sig bakommotionskrav om att vissa satsningar bör göras på enskilda sjukdomar eller attvården av dessa bör organiseras på visst sätt. Motionerna So243 (fp) ochSo370 (s) avstyrks därför.Frågor om organdonationI motion So436 av () begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförts om en snar utredning om ersättningsfrågor till levandedonatorer av organ eller vävnader. Motionären anför att det sedan en längretid framförts önskemål om att det skall finnas tydliga riktlinjer för ersättnintill levande givare av organ. Dagens praxis utgår från Landstingsförbundetsrekommendation . Enligt denna rekommendation bör mottaga-rens hemlandsting betala ut ersättning till donatorn för inkomstbortfall somej kan betalas ut av , samt eventuella merkostnader i sam-band med utredning och operation. Eftersom organdonation är en frivilligsjukvård har många mött tveksamhet från sin arbetsgivare när detgäller att betala sjuklön för detta. I några av landets landsting finns en meruttalad praxis för ersättning till även efter den s.k. sjuklöneperio-den. I de flesta landsting lämnas dock ersättning först efter viss förhandling.Med tanke på organdonatorers stora insats för samhällets sjukvård bör detfinnas ett lagligt stöd för dem att erhålla full ersättning gällande förloradinkomst och merkostnader i samband därmed. Ett liknande yrkande fram-ställs i motion So285 av ().Tidigare behandling, pågående arbeteLagen (1995:831) om transplantation m.m. trädde i kraft , seproposition 1994/95:148 och 1994/95:SoU21. Utskottet behandlade i betän-kande 1994/95:SoU21 ett motionsyrkande om att hos regeringenborde begära förslag till ett enhetligt ersättningssystem för donator. Utskotteanförde att någon erinran inte kan riktas mot att en donator får ersättning förvissa kostnader, t.ex. för resor och uppehälle och förlorad arbetsförtjänst.Motionsyrkandet om ett enhetligt ersättningssystem avstyrktes eftersom detansågs vara en fråga för sjukvårdshuvudmännen. följde utskottet(rskr. 1994/95:381). (Ej res. )Från har inhämtats att förbundet vid ett par tillfällenuppvaktat i frågan om ersättning till levande donatorer.Från har inhämtats att departementet till Socialstyrelsenoch har översänt en skrivelse från Landstingsförbun-det för yttrande . Förbundet yrkar i skrivelsen attregeringen vidtager erforderliga åtgärder för att tillgodose behovet av enstabil och förutsebar finansiering av sjuklön till personer som ger transplan-tat.Utskottets bedömningUtskottet vill betona att det har stor förståelse för de synpunkter som motio-närerna framför. Transplantation har numera blivit en närmast etablerad delav sjukvården. Många svårt sjuka människor får genom transplantation ettförlängt liv och en bättre livskvalitet. Transplantation är således en angelägebehandlingsform inom sjukvården.Frågan om ersättning till levande organdonatorer bereds iRegeringskansliet. bör därför inte ta något initiativ i frågan. Mo-tionerna So285 (s) och So436 (s) är i huvudsak tillgodosedda.Alternativa behandlingsmetoderI motion So330 av m.fl. (c) anförs att en öppenhet för alter-nativa behandlingar inom den ordinarie sjukvården och under kontrolleradeformer minskar riskerna för att människor skadas av oseriösa och farligabehandlingar utanför läkarvetenskapens kontroll (yrkande 14). Vidare begärsi yrkande 15 att av medicinsk metodik(SBU) får i uppdrag att intensifiera arbetet med att utvärdera alternativabehandlingsmetoder för att klarlägga deras vetenskapliga värden.I motion So486 av m.fl. (c) begärs ett tillkännagivan-de om vad i motionen anförts om behovet av analyser av de sociala ochekonomiska effekterna av alternativa behandlingsmetoder (yrkande 1). Mo-tionärerna anför att den resurssnåla alternativmedicinen kan avlasta denordinarie sjukvården inom flera områden. I yrkande 2 begärs en förändringav lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Motionä-rerna anför att legitimerad personal i princip måste avlegitimera sig föratt kunna arbeta med alternativmedicinska metoder. En lagstiftning bordeinföras som innebär att personalen i samarbete med patienten skulle kunnakomplettera den vanliga behandlingen med en alternativmedicinsk behand-ling. Motionärerna begär vidare i yrkande 3 ett tillkännagivande om behovetav forskning om alternativmedicin och framhåller i samband därmed attandra länder har en betydligt mer generös inställning till alternativmedicin änSverige. Enligt motionärerna behövs en infrastruktur inom forskningen ochriktade resurser bör avsättas för att bygga upp ett och föratt möjliggöra egna forskningsprojekt (yrkande 4). Slutligen begär motionä-rerna att en utredning om alternativa behandlingsmetoder tillsätts (yrkande6). I detta sammanhang bör reglerna för behandling av barn ses över samtregler för utbildning och behörighet för alla terapeuter. Utredningen bör haett betydande inslag av representanter för alternativmedicinen.Tidigare behandlingUtskottet behandlade motioner om alternativa behandlingsmetoder senast ibetänkande 1998/99:SoU10 (s. 84). Utskottet anförde att attityden till fleras.k. alternativa behandlingsmetoder, dock inte alla, har förändrats under desenaste decennierna. Vidare betonade utskottet att kunskaper inom alterna-tivmedicin behövs både för att kunna bedöma effekter och vinster och för attutröna eventuella skador och biverkningar. Utskottet anförde också att detförutsatte att ansökningar om medel till forskning rörande alternativmedicinoch komplementära behandlingsmetoder skulle behandlas i en positiv anda.Motionerna avslogs (res. c, mp).Från av medicinsk metodik, SBU, harinhämtats att SBU vid utarbetandet av sina rapporter även utvärderar s.k.alternativa behandlingsmetoder.Utskottets bedömningUtskottet vill återigen framhålla att attityden till flera s.k. alternativa be-handlingsmetoder, dock inte alla, har förändrats under de senaste decennier-na. Vidare vill utskottet på nytt betona att kunskaper inom alternativmedicinbehövs både för att kunna bedöma effekter och vinster och för att utrönaeventuella skador och biverkningar. Utskottet anser inte att bör tanågot initiativ i anledning av motionerna So330 (c) yrkandena 14 och 15.Även motion So486 (c) yrkandena 1 och 6 avstyrks.Enligt utskottets uppfattning saknas anledning att ändra lagen (1998:531)om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Motion So486 (c)yrkande 2 avstyrks därför.I motion So486 (c) yrkandena 3 och 4 behandlas frågor om forskning rö-rande alternativmedicin och komplementära behandlingsmetoder. Utskottetvidhåller sin inställning att det får förutsättas att ansökningar om medel tillforskning på området behandlas i en positiv anda. bör inte tanågot initiativ i frågan.