bet · GN01SoU14 · 2000-05-18 00:00:00 — Avtalen ligger på mellantre och . Upphandlingsunderlagen är alltså viktiga för landets trafikhu-vudmän. Detta gör att det är ganska många intressenter involverade i defrågor som handlar om tillgänglighet: lokala och regionala politiker, buss-och taxiföretag, tågföretag samt anställda i de här olika företagen. Detta är estort område att informera om. Det handlar mycket om attitydfrågor - om attpåverka många individers attityder. Det handlar också mycket om att genom-föra utbildning för dessa intressenter. Inom lokal- och regionaltrafiken ärdetta alltså en stor fråga.När det gäller ekonomin betalar vi resenärer av kostnadernaför lokal och regional kollektivtrafik. Resten kommer från ägartillskott, dvs.skattepengar från kommun och landsting. Det finns förstås vissa regionalaskillnader, men för att få en uppfattning om detta kan jag säga att i ett nor-mallän betalar kommun och landsting ungefär lika mycket för färdtjänst ochsjukresor som man betalar i underskott för länets hela linjetrafik.Vad gör vi nu för att öka tillgängligheten till den lokala och regionala kol-lektivtrafiken? Vi fäster naturligtvis stor uppmärksamhet på upphandlings-frågorna och på att förändra informationsflödet till och från resenärer. ta frågan med låggolvsbuss. I ett län, , finns det enbart låg-golvsfordon fr.o.m i den lokala och regionala kollektivtrafiken. Det blirockså en mycket snabb ökning av den anropsstyrda trafiken, dvs. servicelin-jer och flexlinjer. Det innebär att tillgängligheten ökar. Man skaffar alltbättre informationssystem till fordonen. Informationsfrågan är viktig för attupplysa resenärerna om vilka resmöjligheter de har.Trafikhuvudmannen satsar alltså mycket stora belopp för att öka tillgäng-ligheten genom att skaffa låggolvsfordon, genom att öka informationen ochgenom att öka utbildningen.Enligt förslaget i propositionen ska tillgängligheten till transportsystemetfortlöpande förbättras, och beaktas vid all planering och upphandling avinfrastruktur, färdmedel, trafik och övriga tjänster. Vi hälsar detta med till-försikt. Vi har ett nära samarbete och en samverkan med landets kommuneroch landsting samt med de statliga myndigheter som verkar inom området,framför allt vägverk och banverk. Men vi tycker trots allt att samarbetet kanöka ytterligare, främst vad gäller kommunerna.Nästa förslag innebär att målet är att kollektivtrafiken bör vara tillgängligför funktionshindrade . Vi tror att med den takt man har itillgänglighetsfrågorna just nu kommer detta mål att vara uppfyllt på de allraflesta ställen i landet.Man talar i propositionen om en trafikslagsövergripande planering. En så-dan ska genomföras, och kollektivtrafik med stort utbud och resande skaprioriteras. Vi har naturligtvis ingenting alls emot att man gör denna typ avgenomgångar. En trafikslagsövergripande planering är alltid bra. Det finns enny statlig myndighet som hanterar de här frågorna, nämligen Rikstrafiken.Det föreslås också en översyn av de lagar och regler som finns. Det ställervi självfallet upp på som branschorganisation. Vi deltar med liv och lust iden verksamheten.Enligt förslaget kommer vi att få en sektorsansvarig myndighet, somkommer att göra en redovisning av utvecklingen . Det ställer vi na-turligtvis också upp på, och är positiva till.Enligt förslaget kommer också de regler som finns att gås igenom. Mankommer att göra en bristanalys av de problem som finns kvar , och ävenen plan med förslag till åtgärder. Självfallet ställer vi våra resurser till fögande för detta också.Det finns ett förslag i propositionen där man talar om att med hänvisningtill statsbidraget på till anpassning av lokal och regionakollektivtrafik så bedömer regeringen att stora delar avdenna trafik bör kunna vara tillgänglig . Vi hoppas att detta ärmöjligt. Vi satsar de resurser som vi har och som vi med hjälp av kommuneroch landsting kan få fram. Vi tror dock inte att det är möjligt att man är fär-dig och kan få den totala tillgängligheten i lokal och regional trafik redan år2003. I vårt resonemang utgår vi då från att förutsättningarna förkollektivtrafiken inte försämras ytterligare i grunden.I dag finns det minst tre parallella offentligt finansierade transportsystem:den vanliga linjetrafiken, färdtjänst och sjukresor samt skolskjutsar. En mertillgänglig linjetrafik måste rimligen minska trycket på särlösningar, dvs.färdtjänst och sjukresor. Vi ser alltså med tillförsikt på att det finns en lagsom öppnar och ger möjligheter för kommuner att utöka samarbetet med sinatrafikhuvudmän när det gäller färdtjänsten och att överlåta uppgifter tilltrafikhuvudmännen. Detta skapar nämligen incitament för trafikhuvudman-nen att åstadkomma en anpassad linjetrafik. finns det en frivilliglösningsom innebär att denna förändring går ganska långsamt i vissa kommuner. Vitycker nog att det borde ha funnits en lagstiftning redan från början.Sammanfattningsvis kan vi säga att SLTF naturligtvis deltar i och lämnarsynpunkter på de föreslagna översynsarbetena. Vi tycker att de 1,5 miljardersom statsmakterna har ställt till förfogande , dvs. de budgeterade med-len, skulle kunna användas än fram - minstfram t.o.m. 2004.Vi tycker inte om de neddragna resurserna till Kommunikationsforsk-ningsberedningen för forskning inom kollektivtrafikområdet. Vi ser en storfara i att man försämrar förutsättningarna för att skaffa information om kol-lektivtrafiken.Allmänt tycker vi dessutom att man ska avskaffa momsen på kollektivtra-fik för att ge oss resurser att utöka tillgängligheten till kollektivtrafiken.Sammanfattningsvis vill jag säga något om åtgärderna. Vägen till och frånhållplatsen måste absolut förbättras. Det måste ske en mycket tydligare ochbättre samplanering med kommunerna när det gäller den fysiska planeringen.Vi har en del fundamentala problem med låggolvsfordon. De har mindrekapacitet än normalstora bussar. Det krävs alltså fler fordon för att utförasamma transportarbete. Det finns bekymmer med att kombinera gods- ochpersontransporter. Det är svårare i låggolvsfordon, och det ger en försämradlastförmåga. Den förändring som sker i bussparken , i och med att manskaffar fler låggolvsfordon, innebär att de "vanliga bussarna" ska säljas. Mendet finns ingen fungerande andrahandsmarknad för dessa fordon i Sverige.Både ni och vi vill ha fler bilister som åker med kollektivtrafik. För attlocka dessa resenärer måste vi anpassa tjänsten efter målgruppen bilresenärervad gäller standard, restid och åtkomlighet. Snabbhet är då en fråga om stan-dard.Sammanfattningsvis ser SLTF som organisation mycket positivt på de allraflesta av regeringens förslag. Vi ser också positivt på den utvärdering somregeringen just nu genomför när det gäller de regelverk som vi har i vårt landför närvarande. Tack så mycket!Ordföranden: ! Ordet går då till och utvecklingschefHans C. . Varsågod!Hans C. : Fru ordförande! Ledamöter av socialutskottet och övrigadeltagare! Tack för att jag fick möjlighet att komma hit! Vår verkställandedirektör hade mer än gärna varit här, och hade detockså planerat i agendan. Men som det kan vara uppstår det ibland någotförhinder som är näst intill omöjligt att ändra på.Vi representerar, precis som fastighetsägarna, denna fråga mer i ett per-spektiv av tillgänglighet av lokaler. Huruvida lokalerna tillmäts att varaoffentliga lokaler för offentliga tillställningar, eller om man de facto åsyftalokaler inkluderande butikslokaler är en fråga som är väldigt viktig att dis-kutera.Vi har i i princip ungefär 70 000 butikslokaler. Vissa av dem finnsi gamla fastigheter, och vissa av dem i nya fastigheter. Vissa planeras förstunden. Det beräknas bli en tillväxt under på ungefären miljon kvadratmeter handelsyta i . kommer att liggai externa lägen. Det har sina rutiga och randiga skäl att man väljer att läggasig i externa lägen. Det ena är en tillgänglighetsfaktor - på gott och ont na-turligtvis för olika grupper. Det andra är att det börjar bli alltför dyrt attskapa större handelsytor i citylägen. Citylägen är svåra att jobba med när detgäller yteffektivitet, och framför allt när det gäller att kunna hålla en rimlikostnadsnivå. Det gäller naturligtvis även dem som äger fastigheten, meninte minst dem som hyr den.Först vill vi självfallet säga att vi är i grunden positiva till att man politijobbar med att skaffa en nationell policy. Det gäller inte bara handikappfrå-gor, utan näst intill alla frågor som har ett samhällsperspektiv och berör allaoss medborgare. Vad vi möjligtvis känner ett mått av oro för är att man ifrågan om handikappolitiken å ena sidan möjligtvis överskattar möjligheter-na, å andra sidan underskattar kostnaden för genomförandet. Jag vill än engång påpeka att jag nu talar om tillgängligheten.Den ambition man har när det gäller att öka tillgängligheten är någontingsom detaljhandeln egentligen har jobbat med : Alla kunder ärviktiga kunder, och alla kunder är välkomna så långt man nu någonsin kanerbjuda dem tillträde. (Bild 2)Det handlar om att ge alla kundgrupper ett värdigt bemötande och möjlig-heter till alternativa valmöjligheter. Detaljhandelsföretagen är verksamma iolika miljöer och väljer ofta alternativa etableringslägen för att kunna tillgodose just olika kundkategorier. Vissa butikslägen fungerar exempelvis mind-re bra för barnfamiljer med barnvagnar eller, för den delen, för handikappa-de. Många företag inom detaljhandeln har därför valt flera olika etablerings-lägen i en stad för att kunna tillgodose så stor del av marknaden som möjligt.Med andra ord finns det valmöjligheter för alla kundgruppermed olika behov och tillgänglighetskrav.Detaljhandelns strävan är i grunden att erbjuda så låga eller konkurrens-kraftiga priser som möjligt. En faktor som påverkar den möjligheten är buti-kernas fasta kostnader. När vi säger fasta kostnader pratar vi om personal ochlokalhyra. Lokalhyran är en ganska stor del. Beroende lite grann på vilkenbransch man pratar om, kan man säga att den är av den totala om-sättningen. Om vi tar ett klädföretag som säljer för somett exempel, så har de en hyresnivå och en hyreskostnad som ligger på nå-gonstans av den omsättningen. Det är naturligtvis utbudoch efterfrågan som styr hyresnivåerna. Men finns det, som Fastig-hetsägareförbundet nämnde tidigare, reglerat i kontrakten vem som bär kost-nad och ansvar för myndighetskrav, lokalens anpassning för ändamål osv.Möjligtvis finns det ett mått av oro här som gäller de befintliga lokalerna.Det är dem som vi fokuserar på. Det som nyproduceras är ju ganska lätt att iförväg bestämma eller påverka utformningen av. Men när det gäller de gamlalokalerna, som i mångt och mycket hyrs just av detaljhandeln, ser vi en oroför att de investeringar som förväntas, eller som kanske via lagstiftningkommer att krävas, kan bli så höga att fastighetsägaren, för att han överhuvud taget ska kunna ha en rimlig avkastning på fastigheten, flyttar överkostnaden på hyresgästen. Hyresgästen måste naturligtvis i sin tur försökatjäna sina pengar också, varpå prisbilden i den butiken eller branschen kantänkas påverkas i viss omfattning. Med andra ord vill vi påstå att denna typav reglerade krav kommer att påverka prisbilden i svensk detaljhandelorättvist. (Bild 3)För detaljhandeln utgör ofta lokalens utformning ett konkurrensmedel. Detska vara kul att handla, heter det. Det märker man när man går runt i vilkenstad man än är i i - börjar man se alltmer udda lösningar idetaljhandelsbutiker. Man jobbar ofta med butiker i halvplan, och man hittarlösningar och olika sätt att visa sina varor på. Jag vill påstå att även för fosom inte är rörelsehindrade, om vi ska ta dem som exempel, kan det iblandvara besvärligt att få tag på de varor man är intresserad av. (Bild 4)Vi tror att butikerna, och framför allt de som äger butikerna, harförstått värdet av att öka servicen mot kunderna oberoende av om de har etthandikapp eller inte. Det är egentligen på den vägen som vi skulle vilja an-gripa frågan - genom att få svensk detaljhandel att öka sin servicegrad och sevarje kund utifrån de önskemål som kunden själv representerar. Det handlarinte om att skapa en situation där en person känner sig förödmjukad genomatt bli erbjuden hjälp. Man ska snarare se det som att om jag som kund blirerbjuden hjälp ska jag uppfatta det som någonting positivt. Jag tror att vi harmycket att lära när det gäller just service i svensk detaljhandel. Det kan vi sinte minst i jämförelse med utländsk detaljhandel, där servicebegreppet haren något högre nivå. Den biten får vi helt enkelt jobba med.Vi måste också självfallet sträva efter att ändra attityderna i samhället såatt det blir mer naturligt att hjälpa varandra. Det handlar om medmänsklig-het, och det handlar om sättet att bemöta varandra. (Bild 5)Det är också viktigt att den typ av åtgärder som är aktuell blir kostnadsef-fektiv. Vi ser det lite grann som att det kan uppstå en risk om man tar hjälpav ett nationellt krav där formulerar förändringen i lagstiftningen -som i det här fallet blir - och detta sedan hanteras avden kommunala och regionala myndigheten. Då blir det lätt så att det merhandlar om en regelfråga än om att skapa vettiga förändringar. För oss skulledet kännas ganska meningslöst om det uppstår dyra investeringar för atttillgodose en av flera kundgrupper som vi har, när vi i stället skulle vilja seatt man använder pengar för att utöka teknikutvecklingen. Jag avser då dehjälpmedel som personer med olika handikapp har möjlighet att nyttja ochanvända.Summan av kardemumman är att vi alla naturligtvis vill hjälpa varandra,och att alla kategorier är lika viktiga. Men vi borde kanske tänka till en gångtill innan vi sätter lagstiftningsstämpel på alltihop. Tack så länge!Ordföranden: ! Då går ordet till och direktör . Varsågod!Eva : Fru ordförande! Utskottsledamöter och övriga deltagare! Vitycker att detta är en principiellt sett mycket viktig proposition. Vi tycker adet är positivt att insatser görs för att öka tillgängligheten, för att förbättbemötandet och för att alla samhällssektorer ska genomsyras av handikapp-perspektivet. Det är åtgärder som är mycket angelägna, och här har vi alla ettansvar. Vi tycker att det är bra att tillgänglighetsperspektivet ska beaktas vistatlig upphandling, att det blir ett utökat stöd till alternativ telefoni ochmöjligheter för funktionshindrade att delta i kulturlivet. Detta är områden sominstitutet arbetar med, och vi tycker att det är mycket positivt att det blirökade insatser och ökad uppmärksamhet.Institutet deltar t.ex. i ett stort nordiskt projekt som går ut på att göra mu-seerna i tillgängliga. Vi samarbetar också med omen stor utställning av framtidens teknik med fokus på funktionshindrade. Denska invigas , och den kommer att bli Tekniska museets största utställningnågonsin.En viktig demokratifråga tycker vi är att myndigheters information blirtillgänglig för de funktionshindrade. Detta är frågor som institutet har arbetamed, och här finns mycket att göra. Vi bidrar gärna med råd och stöd för attförverkliga detta mål.Det är också viktigt med en översyn av hjälpmedelsfrågorna i utbildning-en. Enligt propositionen har en rad förhållanden ändrats i grunden, och därförär det angeläget med en översyn. Inte minst har den tekniska utvecklingenpåverkat det hela. Datorn har ju nu också blivit ett vanligt personligt hjälp-medel i skolan. För många studerande är bra hjälpmedel en nödvändig förut-sättning för att de ska kunna klara utbildningen på lika villkor som andraelever.Det som man lite saknar i propositionen är resonemang om hjälpmedlensstora betydelse för delaktighet och jämlikhet. Det finns ett starkt sambandmellan tillgänglighet och hjälpmedel. De är beroende av varandra, och bådaär lika viktiga. Det behövs såväl generella lösningar som speciallösningar förmänniskor med funktionsnedsättning. En person som inte kan gå behövert.ex. såväl en rullstol som en tillgänglig miljö. För en person som hör dåligträcker det inte med teleslinga - han eller hon behöver också en bra hörappa-rat. För att en blind person ska kunna använda de tillgängliga webbsidornabehövs det såväl en dator som en punktskriftsdisplay och ett skärmläsnings-program. Hjälpmedelsverksamheten har ändrats och utvecklats i takt med attvi alla blir allt äldre och vill leva ett aktivt liv, att mer sjukvård bedrivshemmet och att tekniken erbjuder allt större möjligheter att kompenserafunktionsnedsättningar.Vi tycker också att det är mycket positivt att det skapas ett tillgänglig-hetscenter, och att de här frågorna får ökad uppmärksamhet. Det handlarbåde om fysisk miljö och om tillgänglighet till tjänster, produkter och IT. Dethandlar också om tillgänglighet för många handikappgrupper. Här finns i dagmycket kunskap, men kunskapen är alltför dåligt spridd. Den behöver spridastill alltfler, för det är många som behöver den här kunskapen.Det är också viktigt att tillgänglighetsfrågorna kommer in i olika utbild-ningar, t.ex. i arkitekt- och designutbildningarna. Det behövs också merforskning på området, inte minst med tanke på den nya teknikens möjlighe-ter, som ännu inte är fullt utnyttjade.Som framgår av propositionen arbetar institutet också med tillgänglighet,eftersom det finns ett nära samband mellan tillgänglighet och hjälpmedel.Det har vi gjort alltsedan starten för sedan.Vi har redan inlett en diskussion med och detnya tillgänglighetscentrumet om hur vi ska kunna samarbeta. I t.ex. den boksom institutet har utarbetat, Bygg ikapp handikapp, finns alla regler, godaexempel m.m. sammanfattade som gäller för att man ska kunna få en till-gängligare miljö. Vi har också utarbetar riktlinjer för hur man ska få till-gängligare webbsidor.Sammanfattningsvis tycker vi att det är en mycket positiv proposition. ska göra allt vi kan för att förverkliga intentionerna i propositionen.Ordföranden: Då går ordet till HSO, ordförande . Varsågod.Berndt : Fru ordförande, utskottsledamöter och övriga deltagare! FrånHSO:s sida ser vi handlingsplanen i handikappfrågor som ett mycket viktigtideologiskt instrument. Det är framför allt mot bakgrund av själva ansatsen iskrivningarna.Här beskrivs funktionshindrade medborgare med rättigheter och skyldig-heter som andra medborgare. Så har det inte varit tidigare. Vi beskrivs intesom patienter som i stort bara behöver vård och omsorg.Det synsätt som präglar propositionen är mycket viktigt. Jag hoppas attframtida statliga regeringsdokument kommer att präglas av det synsättet.Handikappfrågor är inte en fråga för vård och omsorg och inte enbart enfråga för . Det är en fråga för alla samhällsfunktioner.Alla blir berörda av handikappfrågorna , och också rätt så ofta.Det är alltså det synsättet som vi tycker är väldigt viktigt. Därför är propo-sitionen också väldigt viktig.Vi ser det också som viktigt att myndigheterna får ett ansvar att göra sininformation, lokaler och verksamhet tillgängliga och att en tidsplan sätts fördetta. En döv eller hörselskadad ska kunna ha samma tillgång till myndig-hetsinformation. En synskadad ska också ha samma tillgång som en hörandeoch seende.Generella insatser på detta område minskar naturligtvis behovet av indivi-duella insatser. Det är väldigt viktigt. Det är inte bara kostnader. Det finnsockså områden där man kan spara genom att undvika individuella specifikainsatser.Så till ansvars- och finansieringsprincipen. Vi inom handikapprörelsentycker att det är en mycket viktig princip. Det går nämligen inte att skapa etttillgängligt enbart med statsbidrag. Då kan frånvaron av ett statsbi-drag vara anledning till att inte skapa tillgänglighet. Därför är ansvars- ochfinansieringsprincipen viktig, dvs. att kostnaderna ska bäras av den verksam-het som bedrivs. All verksamhet ska anpassas för funktionshindrade.Däremot kan statsbidrag vara viktiga för ett utvecklingsarbete för att skapametoder för tillgänglighet. Här saknas dock även i propositionen en hel delav möjligheter till ett utvecklingsarbete och att skapa förutsättningar.Vi hörde här tidigare att det måste vara kul att gå och handla. Det tyckerjag också. Det ska vara kul. Men det ska också vara kul att gå och handlatillsammans med andra människor med andra förutsättningar. Man ska intebara behöva gå och handla med friska, gående, seende och hörande. Man skaäven kunna gå och handla med den stora grupp människor som inte har deförutsättningarna.Så till förbud mot domstolstrots. Domstolstrotset är den yttersta formen fördet kollektiva samhällets dåliga bemötande av människor. Det är också för-ödande för lagmoralen i landet. Varför kan vissa kommuner, och för dendelen också landsting, trotsa lagen när jag som privatperson inte får trotsalagen? Vi tror heller inte att kommunerna vill trotsa lagen. Vi kan bara kon-statera att de gör det. Det är den enskilde funktionshindrade människan somblir lidande av detta.Vi ser också att det är lite lagtext i propositionen. Vi behöver en skärpningav lagen, inte bara . Vi har exempelvis haft en kollektiv-trafiklag som det inte har hänt särskilt mycket på detområdet. Det saknas också sanktioner i propositionen. Vad händer om sam-hället inte är tillgängligt ?Fastighetsägarna sade här att man skulle kunna ha information och infor-mera mer om behovet av tillgänglighet och hur man skapar tillgänglighet. Vihar prövat detta med mycket dålig framgång. Jag tror, liksom fastighetsägar-na säger, att man skapar tillgänglighet med mycket enkla medel. Med eninformation skulle det naturligtvis gå bättre. Men det räcker inte enbart medinformation.Flera områden saknas dock i handlingsplanen. Diskriminering av funk-tionshindrade beskrivs, men regeringen tar inte steget fullt ut och låter utre-daren av diskrimineringsfrågor granska om brist på tillgänglighet också skavara diskriminerande och därmed straffbart.Det finns ett antal områden där funktionshindrade diskrimineras isamhället. Det är inte bara brist på tillgänglighet. Det är frånvaron av rättenatt teckna en privat försäkring, att försäkra dig och de anhöriga i fall duskulle dö och över huvud taget att kunna skydda dig ekonomiskt. Det saknas.Vi skulle vilja se att diskrimineringsfrågorna belystes mer.Funktionshindrades avgifter berörs över huvud taget inte. Det är dyrt,ibland mycket dyrt, att vara funktionshindrad. Här fanns en avgiftsutredningsom lades fram . Den har inte föranlett regeringen att vidta någraåtgärder. Jag tror att situationen har förändrats sedan den utredningen. Detskulle behövas en ny genomlysning av hur mycket avgifter som funktions-hindrade har inom olika områden: färdtjänst, social hemtjänst, sjukvård,läkemedel m.m.Man tar också upp frågan om habilitering och rehabilitering hos barn ochungdomar men nämner ingenting om vuxenrehabilitering. Då talar jag intebara om rehabilitering tillbaka till arbete utan även om rehabilitering tillbaktill ett värdigt liv. Det saknas tyvärr i propositionen.Sammanfattningsvis är detta ett mycket viktigt ideologiskt dokument. Detär samhällets ansvar att formulera en offensiv handikappolitik. Den här han-dikapplanen ser vi som början på en process. Det är en process som vi inomhandikapprörelsen måste vara med och aktivt delta i och föra framåt. Tack.Ordföranden: för det. Då går ordet till DHR och förbundsordförandeBritt . Varsågod.Britt : Fru ordförande! Jag representerar DHR, . Vi är organisation för rörelsehindrade. Det är utifrån erfaren-heten att leva med rörelsehinder i vårt samhälle som vi driver vår intressepo-litik, och det är utifrån den aspekten vi har granskat den nationella planen.Att jag nu sitter nedanför podiet i stället för på podiet ger en mycket klarbild av det utanförskap som vi ställs inför. Att inte ens i demokratins ytterstspelrum, , kunna delta på lika villkor är en mycket skrämmandebild av utanförskapet; att vi ständigt måste acceptera särlösningar.I dag finns tekniken och möjligheten att göra samhället tillgängligt. Mångaländer har hunnit mycket längre än . Det är insikten om och attityder-na till oss som lever med rörelsehinder som styr utvecklingen. Ses vi som,som vi har hört här, fördyrande element i samhället, eller ses vi som fullvär-diga medborgare?