bet · GO01MJU3 · 2000-11-09 00:00:00 — Enskogsägares avverkningsanmälan kan komma att prövasenligt båda lagarna med olika utgång som följd.Sådana oklarheter kan komma att drabba skogsbrukethårt till nackdel för skogsvården och därmed ocksåsvensk ekonomi, menar motionärerna.I motion MJ765 (s) framförs uppfattningen attmiljöskadeförsäkringen i sin nuvarande form visatsig vara i det närmaste verkningslös. Motionärernaanser det angeläget med en skyndsam utvärdering avbestämmelserna härom.Allemansrätten, strandskyddet, m.m.I motionerna MJ311 (c) yrkande 3, MJ701 (c), MJ705(m) yrkande 1, MJ736 (m) yrkande 7 och N238 (kd)yrkande 7 behandlas frågan om missbruk avallemansrätten i kommersiellt syfte. Samtligamotioner framhåller vikten av att ägaren ges rättatt neka kommersiellt utnyttjande av marken.Frågan om strandskyddet tas upp i ett flertalmotioner. I motionerna MJ708 (m) och Bo419 (m)yrkande 3 framförs uppfattningen att skyddet förstränderna inte skall vara generellt utan inrättasförst sedan det konstaterats att marken är värd attbevara. Enligt motionerna N277 (kd) yrkande 5 samtN279 (kd) yrkande 8 bör i stället möjligheterna tilldispens från strandskyddet öka. Samma uppfattninguttrycks i motion MJ732 (kd) (yrkande 1) som docktillägger att kommunerna borde vara de myndighetersom bäst kan bedöma frågan om dispens frånstrandskyddet (yrkande 2). Motion MJ761 (s)uttrycker samma uppfattning i dessa hänseenden.Enligt motionerna Bo401 (c) yrkande 1 och MJ794 (s)bör dagens regler kompletteras med en möjlighet tilllokal anpassning av strandskyddet. Motionärerna tillmotionerna MJ758 (s), MJ777 (c) och MJ779 (s) anseratt lättnader i regelverket borde kunna göras iglest befolkade områden.Straff, sanktioner, m.m.Centerpartiet anser i motion Ju905 (c) yrkande 33att straffbestämmelser avviker frånannan straffrättslig lagstiftning genom attmiljöbalken inte skiljer på om brottet begåttsuppsåtligen eller av oaktsamhet i straffhänseende,vilket annars är det normala. Av denna anledninganser att en översyn bör göras avreglerna i miljöbalken.I motion MJ734 (s) yrkande 2 förordas en kraftigskärpning av bötesbeloppen för nedskräpning enligt29 kap. 7 § . Motionären anser att syftetuppnås genom att i straffskalan ange ett minstabötesbelopp om 1 000 kr.Enligt motionerna MJ718 (c) yrkande 18 och Ju905(c) yrkande 34 utgör rekvisitet ringa brott i 29kap. 11 § ett hinder motmiljöbrottsbekämpningen. Om vissa i miljöbalkenuppräknade brott är att anse som ringa döms intetill ansvar. Eftersom rekvisitet inte är definieratskapar det osäkerhet om gränsen för vad som ärstraffbart. Detta resulterar enligt motionärerna iatt åtal på felaktiga grunder läggs ner. Reglerna i20 kap. om åtalsunderlåtelse tordeenligt motionärerna vara tillräckliga, varförrekvisitet ringa brott bör utmönstras urmiljöbalken.Enligt motionerna MJ718 (c) yrkande 19 och Ju905(c) yrkande 35 ligger den maximalamiljösanktionsavgiften på en alltför låg nivå. Utanatt ange en högsta nivå anser attavgiften skall höjas.Övriga frågorI motionerna MJ239 (s) och MJ517 (m, kd, c) framförsyrkanden om att koncessioner för äldre anläggningarför omhändertagande och destruktion av riskavfallskall omprövas vid all förändring av verksamheten.Enligt motion MJ752 (v) yrkande 5 bör miljö- ochhälsoskyddsfrågorna garanteras en egen förvaltning ikommunerna. Yrkandet motiveras med att detvisserligen i anges att driften skallhållas skild från kontrollen men att det inte finnsnågot uttryckligt förbud mot att ha sammanslagnaorganisationer med oklara roller. Det vore enligtmotionen lämpligt att garantera det kommunalamiljöarbetets integritet i samband med översynen avmiljöbalken.I motion T210 (kd) framställs yrkande omlagstiftning för terrängfordon (yrkande 5) och omatt för- och nackdelarna med registreringsnummer påsådana fordons drivmattor skall utredas (yrkande 6).Enligt motionen skulle det underlätta för polisenatt övervaka de ofta mycket stora områden därskoteråkning är förbjuden. Möjligheten attidentifiera skotrar skulle dessutom enligt motionenunderlätta räddningstjänstens arbete. Enligt motionMJ713 (mp) bör märkning av drivmattorna på skotrarinföras på försök. Detta bl.a. för att öka polisensmöjligheter att bekämpa tjuvjakt på rovdjur.Utskottets övervägandenAllmänna frågorEnligt 5 kap. får regeringen för vissageografiska områden eller för hela landet meddelaföreskrifter om kvaliteten på mark, vatten, lufteller miljön i övrigt, om det behövs för attvaraktigt skydda människors hälsa eller miljön ellerför att avhjälpa skador på eller olägenheter förmänniskors hälsa eller miljön(miljökvalitetsnormer). Ett åtgärdsprogram skallupprättas bl.a. om det behövs för att enmiljökvalitetsnorm skall uppfyllas. Frågan om ettåtgärdsprograms rättsverkningar som åsyftas i motionMJ255 (fp) yrkande 15 behandlades av utskottet redani samband med propositionen om införande avmiljöbalken (bet. 1997/98:JoU20 s. 60 f.). Utskottetanförde då att det av propositionen framgår attåtgärdsprogrammen är bindande för myndigheter ochkommuner på det sättet att de är skyldiga attsäkerställa att normerna uppfylls och att dessamyndigheter för övrigt också vanligtvis skallupprätta åtgärdsprogrammen. Utskottet anförde vidareatt normerna och åtgärdsprogrammen indirekt får enstyrande verkan på verksamhetsutövarna genom de åt-gärder myndigheter och kommuner vidtar videxempelvis tillståndsprövning och tillsyn. Utskottetdelade därför regeringens ståndpunkt attåtgärdsprogrammen inte bör vara direkt bindande förenskilda på annat sätt än att de beslut sommyndigheter fattar utifrånåtgärdsprogrammen blir bindande. Utskottet vill isammanhanget framhålla att det iMiljöbalkskommitténs uppdrag ligger att följa uppsystemet med miljökvalitetsnormer och analysera dessgenomslagskraft samt vid behov lämna förslag tillförändringar. Mot bakgrund av det anförda anser sigutskottet inte berett att nu vidta några åtgärdermed anledning av motionen.Miljökvalitetsnormerna skall enligt miljöbalkenange de föroreningsnivåer eller störningsnivåer sommänniskor kan utsättas för utan fara för olägenheterav betydelse eller som miljön eller naturen kanbelastas med utan fara för påtagliga olägenheter. Ibetänkandet över propositionen om miljöbalk påpekadeutskottet (s. 59) att det knappast är möjligt attverkställa en norm som innebär att t.ex. ett visstantal exemplar av en vild djurart skall finnas inomett visst angivet geografiskt område. Däremotinnebär bestämmelserna att en miljökvalitetsnorm kanange den högsta eller lägsta förekomsten avorganismer i yt- och grundvattnet, vilket kan tjänatill ledning för bedömning av tillståndet i miljön,s.k. Sådana indikatorer kan därförvara ett värdefullt instrument i miljöarbetet. Detkan dessutom i en norm anges den högsta eller lägstaförekomsten i mark, yt- och grundvatten, luft ellermiljön i övrigt av kemiska produkter ellerbiotekniska organismer. Det kan exempelvis röra sigom halten av svavel- och kvävedioxid, syrehalteneller Ph-värdet. Många av de förutsättningar somkrävs för biologisk mångfald kan således reglerasgenom miljökvalitetsnormer. Mot bakgrund av detanförda och vad som ovan redovisats omMiljöbalkskommitténs pågående arbete avstyrkerutskottet motion MJ718 (c) yrkande 5.Såsom inledningsvis anförts ingår iMiljöbalkskommitténs uppdrag att redovisa deerfarenheter som gjorts av miljöbalkenshänsynsregler och hur fått genomslag iden praktiska tillämpningen liksom andra frågor somrör uppföljningen av de centrala instrumenten ibalken. I uppdraget ligger dessutom att närmarestudera de kostnadsmässiga konsekvenserna avmiljöbalkens tillämpning för de tillståndssökandeoch andra inblandade, avgiftssystemet ochgränsdragningen mellan skatt och avgift vidmyndighetsutövning. Utskottet finner därför attmotionerna MJ705 (m) yrkande 2, MJ710 (c), MJ728(m), MJ743 (m) yrkande 8, MJ749 (m) och MJ783 (s) iavvaktan på betänkande inte börföranleda något ställningstagande av isjälva sakfrågan. Vad avser de motioner sombehandlar miljö- och kemikalieavgifter kanemellertid tilläggas att dessa avgifter skall täckaen myndighets kostnader för verksamheten enligtmiljöbalken, den s.k. självkostnadsprincipen (prop.1997/98:45, del 1 s. 516). Något överskott skallenligt propositionen däremot inte uppkomma.Kemikalieutredningen (M1998:09) har fått itilläggsuppdrag (dir. 2000:41) att göra en översynav kemikalieinspektionens verksamhet ochfinansiering. Uppdraget skall redovisas den 31december 2000.När det gäller förhållandet mellan ochskogsvårdslagen framgår av propositionen angåendeföljdlagstiftning till m.m. (1997/98:90)att båda lagarna skall gälla parallellt i denbemärkelsen att regler om vad som skall iakttas vidutövandet av verksamheten kan finnas i bådemiljöbalken och i skogsvårdslagen. Miljöbalkensmålparagraf, allmänna hänsynsregler ochmiljökvalitetsnormer utfärdade med stöd avmiljöbalken är tillämpliga på skogsmark ochskogsbruk, dvs. Därav följer enligtpropositionen (s. 244) att föreskrifter som meddelasmed stöd av skogsvårdslagen skall vara förenliga medde allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. ochatt de skall främja uppfyllandet av miljöbalkensmål, sådant det kommer till uttryck i 1 kap. 1 §miljöbalken. Föreskrifterna får emellertid inteheller motverka att miljökvalitetsnormer som harutfärdats enligt 5 kap. uppfylls.Förhållandet att en verksamhet kan omfattas av fleraolika regelverk är inte ovanligt. Enverksamhetsutövare är ofta skyldig att iakttareglerna i olika lagstiftningar. När tvåbestämmelser som är tillämpliga på samma fråga ledertill olika resultat och bestämmelserna alltså äroförenliga, måste en bedömning göras av vilkenbestämmelse som skall tillämpas. Utskottet anfördevid behandlingen av propositionen (bet.1997/98:JoU25, s. 9 f.) att av allmännalagvalsprinciper följer i förevarande fall att dedetaljerade föreskrifterna om miljöhänsyn iskogsvårdsförfattningarna skall tillämpas. Utskottetdelade därvid regeringens uppfattning såsom den komtill uttryck i propositionen att någon uttryckligreglering inte behövdes, eftersom den valdametodiken med tillräcklig tydlighet knyter an tillallmänt erkända lagvalsprinciper. Utskottetavstyrkte därför en motion med innebörden att enreglering härav skulle ske. I propositionen (s. 245)anförde regeringen vidare att i likhet med vad somavsågs gälla för 12 kap. 6 § kommerSkogsvårdsstyrelsen att vara tillsynsmyndighet inomdet område som regleras i skogsvårdsförfattningarna,även om ingripandet stöder sig på de allmännahänsynsreglerna i 2 kap. . Utskottet hardärför framfört uppfattningen att detta börunderlätta möjligheten att åstadkomma en enhetligheti tillämpningen på det skogliga området (bet.1997/98:JoU20, s. 45). Mot bakgrund av det anfördaoch det förhållande att det i Miljöbalkskommitténsuppdrag ligger att utvärdera hur tillsynen enligtmiljöbalken fungerar, finner utskottet att motionMJ309 (kd) yrkande 1 inte bör föranleda någraåtgärder från sida.Miljöskadeförsäkringen inrättades och äravsedd att täcka person-och sakskador samt renaförmögenhetsskador i de fall den skadelidande harrätt till skadestånd men inte kan få skadeståndetbetalt eller rätten att kräva ut skadeståndet gåttförlorad eller det inte kan utredas vem som äransvarig för skadan. Det är således den som ärskadeståndsskyldig som i första hand skall betalaersättningen. Försäkringen täcker inte skador påmiljön. I och med införandekompletterades miljöskadeförsäkringen med en sane-ringsskadeförsäkring. Enligt vad utskottet inhämtatstod inledningsvis ett konsortium av svenska försäk-ringsbolag för miljöskadeförsäkringen. Efter år 1999är det emellertid ett internationellt försäkringsbo-lag som står för försäkringen. Eftersomförsäkringsersättning endast utgår då någon ansvarigför skadan inte kan krävas, torde utbetalning aversättning för gamla miljöskador komma att bliaktuellt allteftersom möjligheten att krävaskadevållaren preskriberas. Det bör tilläggas attEG-kommissionen i sin vitbok om ersättning för mil-jöskador (KOM [2000] 66 slutlig) föreslår ett ramdi-rektiv med grundläggande minimikrav som i efterhandkan kompletteras. Direktivet föreslås gälla, utöverperson- och sakskador även betydande miljöskador,förorenade områden och skador på den biologiskamångfalden i vissa förutbestämda områden, det s.k.Natura 2000-nätet. Miljöskador, med undantag förskador på den biologiska mångfalden, och sak- ochpersonskador bör leda till ansvar endast om deförorsakas av en farlig eller potentiellt farligverksamhet som regleras i EG-lagstiftningen.Utskottet finner mot bakgrund av vad som anförts attdet inte föreligger skäl för en sådanutvärdering som efterfrågas i motion MJ765 (s).Allemansrätten, strandskyddet, m.m.Frågan om allemansrätten och dess omfattning hartidigare behandlats av utskottet bl.a. i betänkande1999/2000:MJU6. Enligt 2 kap. 3 § skallen verksamhetsutövare eller den som vidtar en åtgärdockså vidta de försiktighetsmått som behövs för attförebygga, hindra eller motverka att verksamheteneller åtgärden kan medföra skada eller annanolägenhet för människors hälsa eller miljön. Ibetänkandet hänvisade utskottet till den fleragånger tidigare framförda uppfattningen att det inteär aktuellt att generellt reglera allemansrätten,bl.a. på grund av att det skulle vara förenat medsvårigheter att generellt och exakt angeallemansrättens innebörd (s. 7). Det bör dock i sammanhangetpåpekas att regeringen med stöd av 12 kap. 6 §miljöbalken kan meddela föreskrifter omanmälningsplikt för vissa verksamheter - bl.a.organiserat friluftsliv - som kan påverka na-turmiljön. Med det anförda avstyrks motionerna MJ311(c) yrkande 3, MJ701 (c), MJ705 (m) yrkande 1, MJ736(m) yrkande 7 och N238 (kd) yrkande 7.Enligt 7 kap. 15 § får regeringen ellerberörd myndighet förordna att ett strandområde, somuppenbart saknar betydelse för att tillgodosestrandskyddets syften, inte skall vara omfattat avstrandskydd. När det gäller rätten till undantagfrån strandskyddsbestämmelserna anförde utskottet isamband med behandlingen av propositionen ommiljöbalken (1997/98:JoU20 s. 75 f.) att denna möjlighet borde vara likarestriktiv som förutsattes vidstrandskyddsbestämmelsernas tillkomst (prop.1974:166 s. 197, JoU 1974:52). De överväganden somgjordes i proposition 1993/94:229 om ettdifferentierat strandskydd ansåg utskottet inte togtillräcklig hänsyn till behovet av att skyddafriluftslivet och naturmiljön. Frågan om att bevarastränder bör ses i ett långsiktigt perspektiv; attett område nu är av mindre intresse för något avstrandskyddets syften behöver inte innebära attområdet kommer att vara ointressant i framtiden.Utskottet gör ingen annan bedömning.Motionerna MJ708 (m), MJ732 (kd) yrkandena 1 och 2,MJ758 (s), MJ761 (s), MJ777 (c), MJ779 (s), MJ794(s), Bo401 (c) yrkande 1, Bo419 (m) yrkande 3, N277(kd) yrkande 5 samt N279 (kd) yrkande 8 avstyrks.Straff, sanktioner, m.m.Motionerna MJ734 (s) yrkande 2 och Ju905 (c) yrkande33 syftar till att skärpa straffen för vissamiljöbrott. I direktiven till (dir. 1999:109) anges emellertid att kommittén bl.a.skall uppmärksamma den straffrättsliga regleringen imiljöbalken. Kommittén skall därvid beakta delsRiksåklagarens avgivna rapport vari anges förslag tillåtgärder, dels uppdrag om en nationellmiljöbrottsstrategi (bet. 1997/98:JuU1). Ikommitténs uppdrag ligger dessutom att följa denstraffrättsliga tillämpningen av . Iavvaktan på resultatet av detta arbete anserutskottet att motionerna bör lämnas utan åtgärd. Meddet anförda lämnas också motionerna MJ718 (c)yrkande 18 och Ju905 (c) yrkande 34 utan vidareåtgärd.I uppdrag ligger också attutvärdera effektiviteten i systemet medmiljösanktionsavgifter och samspelet mellantillsynsreglerna, sanktionsavgifterna och destraffrättsliga reglerna samt föreslå de ändringarav regelverket som kan behövas. De yrkanden somCenterpartiet framfört om en höjning av den högstamiljösanktionsavgiften i motionerna MJ718 (c)yrkande 19 och Ju905 (c) yrkande 35 bör därför inteheller de medföra någon åtgärd. Det böremellertid i sammanhanget påpekas att vid införandetav bestämmelserna det högsta beloppet förmiljösanktionsavgiften på initiativsattes till . Jordbruksutskottetanförde därvid att om rättelse inte skett inom dentid som ett första beslut om sanktionsavgiftomfattar, kan tillsynsmyndigheten fatta ytterligarebeslut. Utskottet påpekade dessutom att den somöverträder bestämmelserna i riskerar attdrabbas av såväl miljösanktionsavgift som straff(bet. 1997/98:JoU20 s. 130).Övriga frågorMotionerna MJ239 (s) och MJ517 (m, kd, c) tar bådasikte på Konvex anläggning i (Falköpingskommun) som enligt motionerna har permanenttillstånd att omhänderta och destrueraslakteriavfall. Enligt motionerna skiljer sigverksamheten från den som avsågs i den ursprungligakoncessionen, varför krav ställs på att allförändring av verksamheter som Konvex börunderställas samma prövning och åläggas samma kravsom vid nyanläggning. Det beslut att avslåföretagets ansökan om tillstånd att få bearbetastörre volymer animaliskt avfall meddelat äröverklagat till regeringen och bereds för närvarandeav (). 7 § regeringsformen får inte bestämmahur förvaltningsmyndighet i särskilt fall skallbesluta i ett ärende. Utskottet yttrar sig därförinte över den anläggning som motionerna avser. Detbör emellertid i sammanhanget påpekas attjordbruksministern i ett interpellationssvar tillriksdagen (prot. 1999/2000:87, 13 §, s. 31 f.)uttalade att en sådan typ av verksamhet som bedrivsi skall följa gällande bestämmelser påområdet och bedrivas på ett sådant sätt att bl.a.närboende inte utsätts för allvarliga olägenhetersamt att verksamhetens påverkan på miljön i annatavseende begränsas till acceptabel nivå.Jordbruksministern framhöll dessutom som sinuppfattning att det är nödvändigt att utarbeta enhelhetslösning i fråga om omhändertagande avanimaliskt avfall, som tar hänsyn till såvälsmittskydds- som miljöaspekter. I frågesvar den 4augusti 2000 (prot. 200/01:1, s.107 f.) uppgavjordbruksministern att hon träffat företrädare förberörda myndigheter och animalieproduktionensorganisationer för att diskutera hur hanteringen avdet animaliska avfallet skall tillgå i underhänsynstagande till såväl smitt- sommiljöskyddsaspekter. Hon betonade därvid att detytterst är de enskilda djuruppfödarnas samt slakte-rianläggningarnas ansvar att se till att detanimaliska avfallet omhändertas på ett sätt som är iöverensstämmelse med gällande lagstiftning. Enligtjordbruksministern är näringen införstådd med dettaoch har ambitionen att med stöd av berördamyndigheter lösa de problem som föreligger.Utskottet föreslår med det anförda att motionernalämnas utan vidare åtgärd.Det är enligt 3 kap. 9 § kommunallagen (1991:900)kommunfullmäktige som beslutar om nämndernasorganisation och verksamhetsformer utom såvitt avserkommunstyrelsen som är obligatorisk. Den nuvaranderegleringen lämnar således utrymme för en uppdelningav ansvarsområdena inom kommunen som kan innebäraatt en intressekonflikt kan uppstå i exempelvis etttillsynsärende enligt . Det är därförangeläget att nämndernas organisation ochverksamhetsformer inom en kommun utformas så attkonflikter av den sort som beskrivs i motion MJ752(v) yrkande 5 inte uppstår. haremellertid i uppdrag att inhämta myndigheters,organisationers och enskildas erfarenheter av hurtillsynen fungerar och de allmänna hänsynsreglernasroll i sammanhanget. De praktiska erfarenheterna avdenna fråga torde därför komma att få sin belysninginom ramen för kommitténs arbete. Med det anfördafinner utskottet att motionen inte bör föranledanågon åtgärd.Bestämmelserna i 1 § terrängkörningslagen(1975:1313) anger att regeringen får föreskriva attkörning med motordrivet fordon inom fjällområdetskall vara förbjudet. För tillsyn häröver fårregeringen eller den myndighet regeringen bestämmerutse naturvårdsvakter (3 a §). Om körningen inom ettvisst område, vilket även kan omfatta andra delar avlandet, kan medföra olägenhet från naturvårds-synpunkt får regeringen eller den myndighetregeringen bestämmer även förbjuda eller meddelaföreskrifter för sådan körning (3 §). Frågan ominförande av krav på märkning av snöskotersdrivmatta har varit föremål för förslag bl.a. iRikspolisstyrelsens rapport för översyn avskotertrafiken (RPS 1993:5) som lämnades tillKommunikationsdepartementet i november 1993.Rapporten lämnades sedermera över tillMiljödepartementet och remissbehandlades tillsammansmed Skoterkörning på jordbruks- och skogsmark -kartläggning och åtgärdsförslag (SOU 1994:16) ochmed rapporten i naturen (Ds 1994:36).Utarbetade rapporter och betänkanden samtremissyttranden lämnades över tillMiljövårdsberedningen som fåttregeringens uppdrag att göra en samlad analys avmiljösituationen i landets fjällområden och lämnaförslag till åtgärder för en hållbar utveckling.Beredningen lämnade betänkandetHållbar utveckling i landets fjällområden (SOU1995:100). Betänkandet låg sedermera till grund förregeringens proposition Hållbar utveckling i landetsfjällområden (prop. 1995/96:226). Regeringen avstodemellertid från att i propositionen lämna förslagtill sådan märkning som avses i motionerna MJ713(mp) och T210 (kd) yrkande 6. Produktionen avskotrar omfattas av flera internationella fabrikat.Det torde därför enligt utskottets mening ipraktiken vara förenat med svårigheter attupprätthålla krav på märkning av drivmattorna. Han-deln med skotrar omfattas dessutom av EG-rätten, somanger principen om varors fria rörlighet. Att iSverige kräva märkning av importerade skotrar tordedärför kunna komma att bedömas som ett otillåtethandelshinder. I sammanhanget bör dock påpekas attlänsstyrelserna i , , Västerbottensoch har i uppdrag att tilloch med till redovisaåtgärder för reglering av färdseln med terrängfordoni fjällen, inklusive kommunernas arbete medinrättande av regleringsområden. Redovisningen skallutgöra underlag för en samlad utvärdering. Vidarehar enligt regleringsbrev den 22december 1998, nr 29, i uppdrag att göra en samladredovisning och utvärdering av lokalt och regionaltarbete med regleringen av färdseln med fordon i desvenska fjällen. Uppdraget skall redovisas senastden . Utskottet avstyrker motionernaMJ713 (mp) och T210 (kd) yrkande 6. Med det anfördaavstyrks jämväl motion T210 (kd) yrkande 5.Den allmänna miljöpolitikenBakgrundI lade regeringen fram miljöpropositionenSvenska miljömål - Miljöpolitik för ett hållbartSverige (prop. 1997/98:145). I propositionenföreslogs bl.a. en ny struktur för arbetet medmiljömål. Propositionen behandlades i utskottettillsammans med skrivelsen Hållbara -uppföljning och fortsatta åtgärder för en ekologiskthållbar utveckling (skr. 1998/99:5) samt en radföljdmotioner och motioner från den allmännamotionstiden (1998/99:MJU6). antog därvid15 nationella miljökvalitetsmål för det fortsattamiljömålsarbetet.Regeringen har härutöver presenterat en radpropositioner med koppling till hållbar utveckling.Som exempel härpå kan nämnas Hållbart fiske ochjordbruk (prop. 1997/98:2), Uppföljning avskogspolitiken (prop. 1997/98:158) och skrivelsen Konsumenterna och miljön - enhandlingsplan för hållbar utveckling (skr.1997/98:67).Hur arbetet med att nå en ekologiskt hållbarutveckling fortskrider redovisas numera årligen.Senast gjordes detta genom skrivelse 1999/2000:13Hållbara - uppföljning av åtgärder för enekologiskt hållbar utveckling. Den behandlades avutskottet i betänkande 1999/2000:MJU6.Vid behandlingen av miljömålspropositionen (prop.1997/98:145) uppdrog åt regeringen attlämna förslag till delmålen för de nationellamiljökvalitetsmålen. Regeringen hade redan i sambandmed propositionen tillkallat en parlamentariskberedning med uppgift att göra en samlad översyn avvilka delmål som behövs för att de nationellamiljökvalitetsmålen, med undantag förmiljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan, skallkunna nås inom en generation (dir. 1998:45). , som antog namnet ,skulle i samverkan med berörda myndigheter kartläggaoch analysera behovet av delmål.