bet · GN01FöU2 · 2000-03-14 00:00:00 — Ingen visste med säkerhet om det somvar nödvändigt verkligen fick plats och om de nödvändiga färgerna fannstillgängliga.Utredningen som ligger till grund för regeringens proposition uppvisarbetydande brister beträffande beskrivning, men också tillämpning, av användutredningsmetod, bl.a. annat beträffande tillämpningen av uppdragsgivarens- regeringens - riktlinjer. Vidare brister utredningen vad gäller dokumenta-tion av det underlag som ligger till grund för slutsatser och rekommendatio-ner till beslut, vilket i sin tur innebär att man inte kan avgöra om beslutsre-kommendationen baseras på fakta eller på subjektiva värderingar.Den av regeringen sänkta planeringsramen har kraftigt ökat besparingskra-ven. Den, redan genom tidigare påtvingade sparåtgärder, instabila planering-en har förvärrats och osäkerheterna har ökat. Ett stort antal förband skallläggas ner för att ekonomin skall gå ihop. Vid en närmare granskning avpropositionen och det underlag som ligger till grund för regeringens förslagblir man betänksam. Uppenbarligen har man beräknat hur mycket man sparardå man lägger ner ett förband men glömt bort de följdeffekter som uppstår.Det är ju helt uppenbart att ingen verksamhet är så unik och isolerad att denbara kan läggas ner utan konsekvenser för den kvarvarande organisationen.Det som saknas är den positiva tanken. Vilken organisation behövs och vadkostar det att driva den verksamhet i Försvarsmakten som är efterfrågad?Redan när propositionen avlämnades stod det klart att egentligt ekono-miskt underlag för förslaget saknades. Regeringen valde i stället att luta sigmot det material som Försvarsmakten presenterade -efternågra månaders snabbutredning. Detta underlag har ÖB i försvarsutskottetredovisat såsom behäftat "med stora osäkerheter avseende basfakta". Grun-den för höstens proposition var alltså en grovt tillyxad, i huvudsak schabloni-serad, bedömning av vad som kunde tänkas rymmas inom den ekonomiskaram som och Socialdemokraterna, med Vänsterns och Miljöpartietsgoda minne, kom överens om redan i februari förra året.Den framtida grundorganisationen uppskattas i regeringens förslag kosta1 mer , för att därefterlångsiktigt kosta mer . Alla redovisningar i propo-sitionen har gjorts utgående från ÖB:s majschablon 1999. Med andra ord harendast en avvikelsebudget i förhållande till detta underlag presenterats förriksdagen. Vilka siffror som finns bakom regeringens förslag har däremotinte redovisats. I stället gavs Försvarsmakten, som propositionenlades, i uppdrag att till redovisa vad den föreslagna organi-sationen och ambitionen skulle kosta. Någon grundläggande redovisning avkostnaderna för den framtida krigs- och grundorganisationen finns med andraord inte att ta ställning till.De redovisningar som försvarsutskottet fått ta del av har inteskapat större klarhet. Vid Försvarsmaktens redovisning av arbetsläget den 22februari gavs inget sifferunderlag utan en prognos avseende fördelningenmellan dels verksamhet, dels materialanskaffning - båda helt frikoppladefrån frågan om innehåll och ambitionsnivå. Det slutliga och till regeringeninlämnade budgetunderlaget från ger heller ingen ledning i dettaavseende. Vad gäller materielanskaffning och ledningssystem har utskottetfått en redovisning av Försvarsmaktens arbetsläge - helt utan regeringensställningstaganden. Vad som blir det egentliga resultatet av ett riksdagsbesluti enlighet med regeringens förslag svävar alltså i okunnighet om.Låt oss redovisa några exempel. I det förslag som förväntas taställning till anges behovet av officerare avlönade av Försvarsmakten till8 900 och av civilanställda till 6 550. I Försvarsmaktens budgetunderlag avden redovisas minimibehovet till 1 450 officerare och 700 civilan-ställda utöver det regeringen redovisat. Det innebär att dagsnoteringen vadavser behovet av yrkesofficerare överstiger propositionens med drygt 16%samtidigt som behovet av antalet civilanställda är högre. Dettaantal utgår dessutom från en värnpliktsvolym på 17 000 värnpliktiga - sam-tidigt som regeringen i propositionen redovisar sin ambition att utbilda18 000 värnpliktiga. För utlandsstyrkan är endast avsatt 200 officerare, utanatt regeringen för den skull kopplat denna volym till någon ambitionsnivå.Om sjö- och flygstyrkor skall ersätta en del av oförmågan att sätta upp till-räckligt stora markförband är den siffran endast en mindre del av behovet. har vi regelmässigt befäl i utlandsstyrkan. Med den långsiktigaambitionsnivån på 2 000-2 500 personer i utlandsstyrkan krävsavsevärt fler yrkesofficerare. Sammantaget uppgår de årliga differenserna påpersonalsidan till miljardbelopp.Hur avvikelserna i förhållande till den ursprungliga - ej siffersatta - planenskall hanteras har redovisats för utskottet. Det skall bl.a. ske genom att an-slaget för materielanskaffning minskas. Den nödvändiga omstruktureringenförsenas med andra ord ytterligare. De moderna lednings- och informations-system som är kärnan i idén om det nya försvaret riskerar att få stryka påfoten om inte andra förnyelsebehov plockas bort ur materielplanerna. Ettexempel är det fria utrymme för på 5,2 miljarder - av totalt 68,7 miljarder förmaterielanskaffning -"okända" anskaffningsbehov som finns i planernaför 2005-2009. Om personalbehovet är av ungefär den omfattning som redo-visats för utskottet så intecknas ett utrymme som bara det är avsevärt störreän detta "fria utrymme".Successivt har nytt underlag presenterats. Det har då blivit allt mer uppen-bart att den första ansatsen inte var tillräckligt väl avstämd. Hur skall manannars tolka den tillkommande verksamheten och den sakta men säkertökande kostnaden. Inriktningen mot fyra flygflottiljer blev fem och två mari-na baser blev fyra. Koncentration till garnisoner blev i stället ett ökat antalsolitärer. Det är således helt uppenbart att det behövs en större grundutbild-ningsvolym och fler befäl för att lösa alla angivna uppgifter. Det behövsockså en större materiell bas.Det går inte att bedöma vilken organisatorisk volym som långsiktigt rymsinom den ekonomiska ramen. Inte heller går det att ur underlaget läsa utvilken långsiktig organisation som behövs för att uppfylla målsättningen förFörsvarsmakten, än mindre att bedöma kostnaden för denna. De grundläg-gande värderingarna som genomfördes är bortglömda. Där-med kan regeringen inte presentera en långsiktigt bärande organisation förFörsvarsmakten, en organisation som är i balans mellan uppgifter och eko-nomiska resurser.Den långsiktiga utvecklingen motiveras med hjälp av ekonomisk planering inärtid (= budgetering) i stället för en övergripande analys av behov och för-mågor och vad detta ställer för krav på det framtida försvaret. Kostnaden föromstruktureringen blir ett imaginärt förband. Därigenom blir den långsiktigainriktningen och organisationen av Försvarsmakten svagare och mindre änvad som borde vara möjligt oberoende av årlig ekonomisk ram.Det är viktigt att i planering och uppföljning särskilja den årliga driften,dvs. kostnader för utbildning, beredskap, underhåll samt vidmakthållande avden befintliga organisationen från den framtida utvecklingen, dvs. moderni-sering, nyutveckling och anskaffning av nya system och förband. Detta syn-sätt leder till en naturlig uppdelning av beslut i två delar.Den ena delen är beslutet om beredskap, uppgifter och förmåga i den be-fintliga organisationen som omfattar , dvs. storlek ochkostnad för den årliga driften inklusive underhåll och vidmakthållande. Hurdetta sedan genomförs, genom att vidmakthålla och utnyttja den befintligaförsvarsorganisationen, är ett ansvar för respektive myndighet.Den andra delen är beslut som omfattar kommande investeringar, och and-ra långsiktiga bindningar inklusive kostnader för t.ex. avveckling, sett i ettlängre tidsperspektiv. Förslag till förändringar och investeringar lämnas avmyndigheterna. Dessa senare beslut behöver inte vara knutna till besluten omdriftkostnader.Det parlamentariska inflytandet i det arbete som förbereder försvarsbeslu-ten behöver stärkas. Den nuvarande ordningen med en tjänstemannaleddförsvarsberedning bör ersättas av en parlamentariskt ledd kommitté samtidigtsom beredningskompetensen förbättras i såväl utskott som departement. ovan anfört bör som sin mening ge regeringen till känna.Vi anser att utskottets hemställan under 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande den försvarspolitiska beslutsprocessenatt med bifall till motion 1999/2000:Fö20 yrkande 9 ochmed anledning av 1999/2000:Fö11 yrkande 2, 1999/2000:Fö15 yrkan-de 2, 1999/2000:Fö20 yrkande 2, 1999/2000:Fö25 yrkande 2,1999/2000:Fö27 yrkande 2, som sin mening ger regeringen till kännavad som anförts ovan om en ny modell för försvarsplanering,3. Vissa försvarsekonomiska frågor (mom. 3), , och (alla m) anför:Finansieringen av internationella insatser sker helt riktigtöver utgiftsområdena 5 och 7 samt av andra uppdragsgivare, t.ex. FN. Dettainnebär att finansieringen av insatser internationellt regleras när dessa ge-nomförs utanför den långsiktigt tilldelade kostnadsramen för verksamhetensutveckling inom landet. För Försvarsmaktens del skulle detta innebära attden långsiktiga årliga kostnadsramen enbart skulle omfatta de nuvarandeanslagen A 1 och A 3 medan kostnaderna för de direkta insatserna finansie-rades över ett annat anslag. Det ligger utanför Försvarsmaktens befogenheteratt själv besluta om internationella insatser. Därmed kan Försvarsmakten isin planering ej ta ansvar för att det ekonomiska utrymmet medger framtidabeslut om insatser. För att Försvarsmakten skall kunna svara upp mot sådanaframtida beslut måste en orimligt stor andel av ramen reserveras förkommande beslut. Det skapar en stor osäkerhet och försvårar den långsiktigaplaneringens kvalitet. Med tanke på de tillkommande insatser som beslutasav riksdag och regering bör ekonomiska resurser ställas till regering-ens disposition på särskilt anslag för de pågående och möjliga framtida beslutom insatser som bedöms som rimliga. Däremot är det naturligt att de kostna-der som är knutna till att Försvarsmakten upprätthåller anbefalld beredskapinkluderar kostnader för att i hålla förband i beredskap för interna-tionella insatser. Detta bör som sin mening ge regeringen till kän-na. Motion Fö20 yrkande 16 bör bifallas.Vi anser att utskottets hemställan under moment 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande vissa försvarsekonomiska frågoratt med bifall till motion 1999/2000:Fö20 yrkande 16och med avslag på motionerna 1999/2000:Fö28 yrkande 9 och1999/2000:U417 yrkandena 3 och 4 ger regeringen till känna vad somanförts ovan om finansieringen av Försvarsmaktens internationella in-satser,4. Vissa försvarsekonomiska frågor (mom. 3)() anför:Den omfattande nedrustning som skett i vår omvärld sedan det kalla krigetsslut har skapat ett gynnsamt säkerhetspolitiskt läge. Militärutgifterna harhalverats i och de har minskat med i . Att rege-ringen endast klarar att föreslå en minskning av militärutgifter på beror bl.a. på oförmågan att minska anskaffningen av nya vapensystemsom inte behövs.Regeringen föreslår ett fullföljande av köpet av de begagnade stridsvag-narna Leopard 121/122 för över 9 000 miljoner, ett fullföljande av korvett-båtar för nära 8 000 miljoner, för 10 000 miljoner, samt ettfullföljande av för . Samtligadessa vapensystem motiverades då de beställdes av ett hot som inte längrefinns. Inget av dem duger för att skydda oss mot de alltmer sannolika icke-militära hoten. De utgör i stället en grotesk felprioritering av landets skattemedel och ett industripolitiskt stöd, dock med försvarsbudgetens pengar. Detfinns ingen anledning att med skattemedel stödja just vapenindustrin somgenom sin oförmåga att hantera överkapacitet naturligtvis får problem.Utskottet bör sålunda ställa sig bakom den inriktning som förordas av Miljö-partiet i motion U417 yrkande 4, som bör bifallas av . Regeringenbör sålunda planera för väsentligt lägre utgifter för materielanskaffning.Detta bör ge regeringen till känna.Jag anser att utskottets hemställan under moment 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande vissa försvarsekonomiska frågoratt med bifall till motion 1999/2000:U417 yrkande 4 ochmed avslag på motionerna 1999/2000:Fö20 yrkande 16,1999/2000:Fö28 yrkande 9 och 1999/2000:U417 yrkandena 3 ger re-geringen till känna vad som anförts ovan om minskade utgifter förmaterielanskaffning,5. Försvarsmaktens operativa förmåga (mom. 5), , och (alla m) anför:Under förutsättning av avslag på reservation 1 i moment.Vi anser att propositionen saknar grund i en trovärdig säkerhetspolitisk be-dömning. I sin analys av den internationella utvecklingen drar regeringenfelaktiga slutsatser. Därmed drar regeringen också fel slutsatser för densvenska försvarspolitiken. Förutom att propositionen står och stampar i enförlegad syn på roll i europeisk säkerhetspolitik saknas dels förut-sättningar för den modernisering av det svenska försvaret som behövs för attkunna hantera olika väpnade aktioner som är tänkbara mot vårt land, delsmöjligheter för ett väsentligt utökat svenskt deltagande i internationellafredsinsatser med militära resurser.Det hot som regeringen beskriver och de konsekvenser som detta kan fåför stämmer inte överens med de förslag om ett nytt försvar somregeringen lagt fram och de krav på samverkan som ett sådant försvar kankomma att innebära. De förhastade och drastiska nedskärningar som rege-ringen föreslår, kan inte motiveras utifrån den nuvarande svårförutsägbarasäkerhetspolitiska situationen i . Varken den grundläggande osäker-heten kring framtida utveckling eller EU:s snabbt framväxandekrishanteringsförmåga och de krav som därvid ställs på försvar, hartillåtits påverka förslagen. Inte ens det nya kriget i , nyförsvarsdoktrin med en tydligt förändrad syn på utnyttjandet av kärnvapenoch tydliga uttalanden om en ökad satsning för att slutföra den långsiktigaomställningen av försvaret, tycks betyda något. Vi undrar hur tydliga signa-lerna skall vara för att den framtida inriktningen av försvaret skall omprövas.Den alltför låga ambitionsnivån avser inte enbart förmågan att möta hotmot . Det handlar lika mycket om ansvar för att kunna med-verka till en tryggad utveckling av frihet och fred i världen. möjlig-heter att aktivt bidra till fred och säkerhet genom krishantering i såväl nä-rområdet som längre bort urholkas eftersom basen för att verka med förbandutomlands mer än halveras. Möjligheterna till ökade insatser undergrävs dåde föreslagna nedskärningarna dessutom leder till problem dels med att beva-ra en allsidig svensk militär kompetens, dels med att kunna rekrytera till-räckligt med personal.Vi anser att grunden skall vara att Försvarsmakten kan försvara landet motinvasion och ockupation samt att beredskapen för detta kan anpassas tillsituationen i omvärlden. Detta ger också de kunskaper och färdigheter sombehövs för att landets militära enheter skall bli lämpade för att hävda svensktterritorium och svenska intressen i närområdet samt för att i samverkan medandra nationers resurser bidra till fred och säkerhet i vår omvärld. Härförkrävs förmåga till väpnad strid. Utan en väldokumenterad operativ förmåga(med erforderliga militära resurser) för att försvara landet blir landets militra resurser heller inte efterfrågade internationellt.Försvarsmakten skall sålunda kunna upptäcka och ingripa mot kränkningarsamt kunna skydda svenska intressen, om nödvändigt med vapenmakt, påsvenskt mark- och sjöterritorium samt i luftrummet och på omgivande havs-områden.Landets totala resurser behöver kunna utnyttjas samordnat och oberoendeav organisations- och funktionstillhörighet. I detta sammanhang är det därförviktigt att landets militära resurser kan ställas till civila myndigheters förfgande i deras myndighetsutövning. Det bör i detta sammanhang även över-vägas om inte militära enheter kan ges myndighetsuppgifter, utom sådanasom kan innebära tvång eller våld mot enskilda inom svenskt territorium.Vi anser vidare att utvecklingen mot ökad interoperabilitet inte bara är engrundläggande förutsättning för internationella insatser, utan också en förut-sättning för försvarets operativa förmåga att försvara landet. Denna utveck-ling - internationaliseringen av försvaret - bör fortsätta och fördjupas samti-digt som sjö- och flygstridskrafter inte får undantas. Alla militära enhetermåste kunna delta i fredsframtvingande operationer. Om dessa är av störreeller mindre omfattning är oväsentligt. Det måste vara det säkerhetspolitiskabehovet och de krav som den euroatlantiska säkerhetsordningen ställer, somavgör ett svenskt deltagande.Sverige bör ta ledningen i arbetet med den gemensamma brigad som denordiska länderna har beslutat att organisera. Med tanke på vårt närområdesmarina karaktär är det ett naturligt steg att också skapa en internationellsjöstyrka. En sådan gemensam sjöstyrka skulle ge en tydlig signal om viljanatt ta gemensamt ansvar. bör vad gäller en sjöstyrka erbjuda sig attbidra med en flottiljledning.Vi anser att utskottets hemställan under moment 5 bort ha följande lydelse:5. beträffande Försvarsmaktens operativa förmågaatt med bifall till motion 1999/2000:Fö20 yrkande 4 ochmed avslag på proposition 1999/2000:30 yrkande 1 och motionerna1999/2000:Fö28 yrkande 8, 1999/2000:Fö29 yrkandena 1 och 2,1999/2000:Fö212 yrkandena 6, 8 och 9, 1999/2000:Fö311 samt1999/2000:U416 yrkande 5 som sin mening ger regeringen till kännavad som anförts ovan,6. Stöd till internationell minröjning (mom.6)och (båda v) samt ()anför:Det som utskottet anfört i betänkandet visar att förmågan till internationellminröjning prioriteras högt, liksom samverkan härom med andra länder. Detsatsas också betydande medel inom detta område. Eftersom behovetav minröjning runt om i världen är utomordentligt stort anser vi att de nuva-rande insatserna inte är tillräckliga. Ytterligare medel inom försvarsramenbör därför enligt vår mening avsättas för detta ändamål. Härav följer attutskottet borde tillstyrka motion Fö7 (v) yrkande 1.Vi anser att utskottets hemställan under moment 6 bort ha följande lydelse:6. beträffande stöd till internationell minröjningatt med bifall till motion 1999/2000:Fö7 yrkande 1 ochmed anledning av motionerna 1999/2000:Fö323, 1999/2000:Fö328samt 1999/2000:Fö331 yrkandena 1, 3 och 4 som sin mening ger rege-ringen till känna vad som anförts ovan,7. revisorers förslag om anpassningen avtotalförsvaret (mom. 7), , och (alla m) samt och (båda kd) anför:Vi anser att det är svårt att vid någon viss tidpunkt avgöra om en inträffadhändelse är inledningen till en allvarlig kris, en svår påfrestning på samhälleett krig eller bara en vardaglig händelse som kan hanteras på normalt sätt.Det är bara historikerna som efteråt kan sätta etiketter på det inträffade. I dhistoriska belysningen analyseras om rätt eller fel åtgärd vidtagits. Mångaexempel ur historien visar att beslutsfattare hade tillgång till adekvat infor-mation men att man inte ville tro på de konsekvenser som informationenpekade mot. Önsketänkande har sålunda alltför ofta dominerat beslutsfattan-det. Varje reellt beslut fattas utgående från bristande information och mot enokänd framtid.Analyserna av förhållandena under visar att den svenskaberedskapen inte nådde full effekt förrän efter krigets slut. Detta berodde intpå att det saknades medel utan främst på att politikerna inte beslutadeom att rusta upp det svenska försvaret. Våra säkerhetspolitiska erfarenheterunder det senaste kvartsseklet visar detta mycket tydligt. taladevår säkerhetspolitik om en fortsatt avspänning i . Ingen anade då att1980-talet skulle domineras av undervattensoperationer och kapprustning.1980-talets försvarsutredningar försökte att se lite längre. Ingen förutsåg dåmurens fall eller att skulle domineras av krig på och attsvenska förband skulle ställas under Natobefäl.Våra erfarenheter pekar entydigt på att beslut om en upprustning tas inomen mindre tidsrymd än . torde det inte varamöjligt att organisera nya typer av förband, utveckla nya förmågor ellerutveckla och anskaffa nya materielsystem. Försvarsmakten har i sitt underlagkonstaterat samma sak. Detta måste hållas i åtanke när försvaret ges en nyinriktning.Varje första beslut om en anpassningsåtgärd är till sin natur reagerande.Såväl politiker som myndigheter måste vara beredda på detta. Det innebär atten kontinuerlig uppföljning av möjligheterna till omvärldsanpassning av detsvenska försvaret är en naturlig del av anpassningsdoktrinen och vilket in-flytande detta får på svenskt deltagande i t.ex. internationella rustningsbe-gränsningsavtal.Sverige kommer inte att vara ensamt om, eller ens först med, att förstärkaden egna försvarsförmågan. Nationella hänsyn kommer att få företräde föreomsorgen om andra stater. Därmed kommer en ökad konkurrens att uppståom för detta ändamålet strategiska resurser. Denna begränsning blir än störremed en minskande inhemsk vapenindustri som i allt större utsträckning dess-utom internationaliseras.Insatsorganisationens beredskap och möjlighet till anpassning måste konti-nuerligt utvecklas i samklang med förändringarna i omvärlden. Denna ut-veckling utgör ett viktigt ingångsvärde för beslut om Försvars-maktens utveckling.Riksdagen bör i budgetpropositionen får en skrivelse som redogörför omvärldsutvecklingen och därpå baserat behov av anpassning. Tydligtskall bl.a. redovisas hur insatsorganisationen, beredskapen och den långsikti-ga anpassningen utvecklas.Vi anser att utskottets hemställan under moment 7 bort ha följande lydelse:7. beträffande revisorers förslag om anpassningenav totalförsvaretatt med anledning av revisorers förslag 1-6och motionerna 1999/2000:Fö24 yrkande 5, 1999/2000:Fö28 yrkande26, 1999/2000:Fö32 yrkande 2 samt med bifall till motionerna1999/2000:Fö1 och 1999/2000:Fö212 yrkande 7 som sin mening ger regeringentill känna vad som anförts ovan.8. Försvarsmaktens krigsförband (mom. 8), , och (alla m) anför:Under förutsättning av avslag på reservation 1 i moment 1.Det mobiliserande försvaret måste omstruktureras så att det även innehålleren del som kan användas , ett insatsförsvar, utan att förmågan attförsvara mot nu och aktuella militära angrepp går förlo-rad. Försvaret måste också ha en inbyggd förmåga till anpassning till föränd-ringar i omvärlden så att verkliga möjligheter skapas att aktivt använda för-svaret som en del i den dagliga säkerhetspolitiken.Försvar mot väpnade angrepp av begränsad karaktär med strategiska in-satsstyrkor bör vara målbilden för vår förmåga i närtid. Den insatsorganisa-tion som behövs kan vara relativt liten, som beredskap och kvalitetparadoxalt nog måste vara högre än i dag.Insatsorganisationen måste träna förband och befäl till högsta möjliga nivåför att utveckla taktik och stridsteknik i större utsträckning än . Samöv-ningar, erfarenhetsutbyte och utbildning måste kunna ske internationellt. uppgifter räknas också försvaret av storstadsområden(, och ).Förbanden skall vara så utbildade och utrustade att en rimlig andel av demsnabbt kan delta i internationella insatser. Ledningsförband för två multina-tionella förband tillskapas, en brigadledning för en nordisk brigad och enflottiljledning för en internationell sjöstyrka.Den framtida organisationen skall ges följande inriktning:Markstridsförbanden organiseras i tio brigader vid ett lika stort antal rege-menten men med en större differentiering än dagens. En förbandsomsättningi dessa bataljoner ger ytterligare tio bataljoner i krigsorganisationen. kan sedan genom avkastning av dessa ytterligare tiobataljoner organiseras. Den sista och fjärde bataljonen per brigad kan utbil-das och organiseras i ett något längre perspektiv. Artilleri- och luftvärns-funktionerna stärks i paritet med den övriga förbandsvolymen. För ledningav brigaderna organiseras två divisionsstaber (fördelningsstaber) varav denena avser faktisk ledning av förband i främst norra .