yttr · GM05AU2y · 1999-01-01 00:00:00 — Utskottet lämnar här en redovisning av det aktuella arbetsmarknadsläget. Redovisningen baseras på statistik för arbetsmarknadsläget som har publicerats av AMS. Motsvarande statistik från är inte tillgänglig när detta yttrande beslutas. AMS månadsstatistik för visar att utvecklingen på arbetsmarknaden var fortsatt stark under månaden. var drygt 228 000 personer öppet arbetslösa, vilket motsvarar av arbetskraften. Det är en minskning med drygt 18 000 och 14 000 . Arbetslösheten är lägre bland kvinnor, , än bland män, . Antalet deltagare i arbetsmarknadspolitiska program minskar. uppgick antalet till 178 000 vilket motsvarar av arbetskraften. Det är 15 000 färre än och drygt 3 000 färre än . Summan av antalet arbetslösa personer och antalet personer i arbetsmarknadspolitiska program, det s.k. obalanstalet, har alltså minskat. Det motsvarade av arbetskraften och är den lägsta noteringen . Utvecklingen på arbetsmarknaden för de unga fortsätter att vara gynnsam, konstaterar AMS. var 57 000 ungdomar i åldern antingen arbetslösa eller i program, vilket är 15 000 färre än och 3 000 färre än föregående månad. nyanmäldes 44 500 lediga platser till arbetsförmedlingarna. Det är drygt 6 500 fler än men 4 500 färre än . Enligt AMS förklaras detta med att det var färre arbetsdagar än till följd av påsken samt på grund av att inströmningen av semestervi kariat och ferieplatser nu avtar. De lediga platserna i form av tillsvidareanställningar var nästan 4 000 fler än . Flest nya platser tillkom inom offentlig tjänstesektor. Inom hälso- och sjukvård och social omsorg anmäldes 9 700 platser, vilket är 2 300 fler än . Nästan 9 000 platser anmäldes inom undervisningssektorn, 2 500 fler än . Antalet långtidsarbetslösa, dvs. personer som varit kontinuerligt öppet arbetslösa eller, om personen är , , var 11 000 mindre jämfört med . Jämfört med var antalet nästan oförändrat. För ungdomar i åldern har långtidsarbetslösheten mer än halverats och uppgick till 3 500 personer, ungefär lika många som . varslades drygt 2 800 personer om uppsägning, vilket är 500 fler än men 2 500 färre än . av de som varslades var anställda inom tillverkningsindustrin. SCB:s statistik över arbetsmarknadsläget är som nämnts ännu inte tillgänglig. Vid en jämförelse av SCB:s statistik för kan utskottet emellertid konstatera att sysselsättningen ökat och arbetslösheten minskat. De sysselsatta var ca 106 000 fler än . Den årliga ökningen av antalet helårssysselsatta har varit större än 55 000 . För att uppnå sysselsättningsmålet behöver antalet sysselsatta öka med ca 55 000 . I en uppföljning som utförts inom arbetsmarknadsutskottets kansli 1999 har syftet varit att studera hur arbetsförmedlingen påverkas av verksamhetsmål för . Uppföljningen har gjorts i form av intervjuer med cheferna för fyra arbetsförmedlingar på olika håll i . Studien har dokumenterats i en promemoria som bifogats protokollet från utskottets sammanträde (Hur påverkas arbetsförmedlingen av verksamhetsmål för ? Fallstudier vid fyra arbetsförmedlingar. Ekonomisk politik, mål för arbetslöshet och sysselsättning Läget på arbetsmarknaden har successivt förbättrats. Den ekonomiska utvecklingen är god, vilket redovisats i vårpropositionen. Den reguljära sysselsättningen ökar, arbetslösheten minskar, inflationen är praktiskt taget obefintlig och räntenivåerna ligger även vid en europeisk jämförelse mycket lågt. Sammantaget leder den ekonomiska utvecklingen enligt utskottets uppfattning till goda förutsättningar för att åstadkomma en varaktigt högre sysselsättning och att pressa ner arbetslösheten. Med ökad sysselsättning och med utbildning, rehabilitering och andra aktiva åtgärder kommer personer som förhindras att arbeta och därför är beroende av sociala bidrag och ersättningar för sin försörjning att kunna återgå till arbete. En politik med denna inriktning måste drivas under en följd av år om den skall kunna få fullt genomslag. Det är mot denna bakgrund som de mål, som i dagligt tal benämns sysselsättningsmålet respektive arbetslöshetsmålet, har tillskapats. Utskottet betonar vikten av att dessa mål ligger fast. Sysselsättningsmålet innebär att andelen av befolkningen i åldrarna som har arbete skall uppgå till . Innebörden av arbetslöshetsmålet är att den öppna arbetslösheten skall nedbringas till . De båda målen skall enligt utskottets uppfattning ha avgörande betydelse när det gäller att välja inriktning på den ekonomiska politiken. Utvecklingen måste följas noga så att ytterligare åtgärder vid behov kan sättas in för att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten. Länsarbetsnämnderna har tagit fram översikter över arbetsmarknaden i respektive län. Dessa bildar underlag för den nationella prognos över arbetsmarknadsläget som AMS utarbetar och som kommer att publiceras . Länsarbetsnämnderna bedömer i sina prognoser att sysselsättningstillväxten kommer att vara stark och att ökningstakten fortfarande kommer att vara god , även om den mattas av. ökar utbudet av arbetskraft, bl.a. genom att färre personer deltar i arbetsmarknadspolitiska program respektive . Det gynnsamma arbetsmarknadsläget leder också till en del avhopp från utbildningar. Det bör dock påpekas att det är regionala skillnader i fråga om sysselsättningstillväxten. I länsarbetsnämndernas prognoser görs bedömningen att obalanstalet, dvs. summan av antalet öppet arbetslösa och antalet personer i arbetsmarknadspolitiska program, minskar. Optimismen när det gäller arbetsmarknadsläget är fortsatt god bland företag och organisationer. Småföretagen är mer optimistiska än de stora företagen. På en rad håll rapporteras problem med brist på utbildad och yrkeserfaren arbetskraft. Det gäller i likhet med tidigare bl.a. sjuksköterskor, läkare, lärare, ingenjörer, tekniker och dataspecialister samt i tilltagande utsträckning också personal inom byggbranschen. Nyckeln till fortsatt framgång i den ekonomiska politiken ligger enligt arbetsmarknadsutskottets uppfattning i att en allmän sysselsättningstillväxt kan ske utan att det uppstår s.k. flaskhalsar, dvs. hinder mot expansion, eller överhettning och utan att stora grupper utestängs från arbetsmarknaden. Arbetsmarknaden präglas alltmer av både arbetskraftsbrist och omfattande arbetslöshet. Variationerna är betydande på olika delarbetsmarknader, såväl regionalt som bransch- och yrkesmässigt. Därför är det angeläget att den regionala och lokala friheten är stor när det gäller att fatta beslut om arbetsmarknadspolitiska insatser. En sådan utveckling underlättas av de regelförenklingar som aviseras i vårpropositionen. Det är enligt utskottets uppfattning av särskild vikt att resurser finns tillgängliga för utsatta grupper. Möjligheterna till en positiv utveckling på arbetsmarknaden för arbetshandikappade - exempelvis övergångar från arbete inom till arbete med lönebidrag på den reguljära arbetsmarknaden - får inte hindras av brist på lönebidragsmedel. Förbättring av arbetsmarknadens funktionssätt Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att det i vårpropositionen redovisas en rad förslag respektive planerade åtgärder som syftar till att ta till vara de möjligheter som dagens gynnsamma ekonomiska utveckling erbjuder. Genom insatser på olika områden skall arbetsmarknadens funktionssätt förbättras så att sysselsättningen kan öka utan att inflationsdrivande flaskhalsar uppstår. Insatserna är bl.a. inriktade på att minska det arbetsmarknadspolitiska regelverket samt att se över arbetsmarknadsutbildningens organisation och effektivitet. Vidare skall försöksverksamhet med bristyrkesutbildning genomföras (bristyrke är ett yrke där det kan skönjas viss knapphet i utbudet av arbetskraft). Regeringen avser också att förhandla med SwIT-yrkes-utbildning om att utöka antalet elevplatser i det nationella programmet för IT-utbildning. I regeringens lista över åtgärder för att effektivisera arbetsmarknaden finns också förslag om att arbetsförmedlingen skall få medel för stärkt platsförmedling även . Ändringar föreslås i flyttbidraget i syfte att stimulera yrkesmässig och geografisk rörlighet. Vidare är medel beräknade för att införa ett förstärkt anställningsskydd för arbetslösa med långa inskrivningstider på arbetsförmedlingen. Flera olika former av insatser kommer att göras för att stärka invandrarnas ställning på arbetsmarknaden. Det gäller bl.a. försöksverksamhet för att finna nya former för förmedling av arbete till arbetslösa invandrare. De angivna exemplen på åtgärder för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och därmed gagna tillväxten illustrerar spännvidden i vårpropositionens förslag. Det är mot denna bakgrund svårt att förstå kritiken i flera partimotioner där det sägs att vårpropositionen redovisar få konkreta åtgärder för ökad sysselsättningstillväxt. Bristen på konkretion är något som kännetecknar oppositionspartiernas motionsförslag när det gäller sysselsättningsfrämjande åtgärder. Vad som är karakteristiskt för dessa är framför allt föreställningen att generella åtgärder inom andra politikområden samt drastiska nedskärningar av anslagen inom arbetsmarknadsområdet (utgiftsområdena 13 och 14) skall leda till en positiv arbetsmarknadsutveckling. Utskottet återkommer senare till detta i anslutning till behandlingen av utgiftstak och utgiftsområden i avsnitt 3. Något om förmedlingens verksamhet riktad mot olika kategorier av arbetssökande Arbetsmarknadspolitikens tre övergripande mål är att hålla vakanstiderna nere för lediga platser, att minska långtidsarbetslösheten och att motverka långa tider utan reguljärt arbete. Detta innebär att verksamheten å ena sidan skall underlätta matchning på arbetsmarknaden och att den å den andra skall ha uppgifter av fördelningspolitisk karaktär. Betoningen på tillväxt i arbetsmarknadspolitiken har successivt ökat och kommer tydligt till uttryck verksamhetsmål för . skärpta krav på snabb och effektiv tillsättning av lediga platser samt prioritering av den yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildning har volymmålet slopats. Verksamhetsmålen innebär vidare att antalet långtidsarbetslösa respektive långtidsinskrivna skall pressas ner till lägre nivåer än 1998. (Långtidsinskrivning kan förenklat uttryckt sägas vara ett mått på rundgång mellan arbetslöshet, arbetsmarknadspolitiska åtgärder och kortare perioder av arbete). Det är nödvändigt att arbetsmarknadspolitiken klarar denna avvägning mellan å ena sidan att främja tillväxt och matchning och å den andra att underlätta för utsatta grupper att få en plats på arbetsmarknaden. Utskottet återkommer till detta i samband med sina överväganden om arbetslöshetsförsäkringen. Den uppföljning som gjorts inom arbetsmarknadsutskottets kansli genom intervjuer med arbetsförmedlingar och som nämnts ovan visar att verksamhetsmålen har stort inflytande på arbetsförmedlingarnas verksamhet. De kvantifierade målen bryts ned till varje enskild förmedling. som länsarbetsnämnden mäter fortlöpande måluppfyllelsen i ett särskilt rapporteringssystem. Verksamhetsmålen påverkar därmed den dagliga verksamheten vid förmedlingen. Det pågår en snabb utbyggnad av olika former av självservice för att underlätta matchningen mellan arbetssökande och arbetsgivare. Det finns s.k. kundarbetsplatser med kunddatorer på alla arbetsförmedlingar. Arbetsgivare och arbetssökande har full åtkomlighet dygnet runt till Arbetsförmedlingen Internet via . Där finner man bl.a. Platsbanken, Sökandebanken, Vikariebanken, Feriebanken samt Bild & Konstnärsbanken. Nya tjänster tillkommer successivt. Nästan var femte Internetanvändare i åldern besökte arbetsförmedlingens Internettjänster . Totalt rörde det sig om 343 000 besök av enskilda användare i alla åldersgrupper under månaden. Utöver detta har många använt sig av Internettjänsterna via de kunddatorer som finns på förmedlingarna. Efterfrågan på förmedlingsservice via Internet fortsätter att öka starkt och väntas vid slutet av året ha väsentligt större omfattning än . Många av de arbetssökande vid arbetsförmedlingen hittar arbete eller anställning på egen hand tack vare möjligheterna till självservice. Andra behöver begränsade insatser i form av råd, enklare vägledning eller kanske en kortare arbetsmarknadsutbildning. Bland de arbetssökande finns också en grupp som behöver mer stöd i form av vägledning, motivationsskapande åtgärder och andra insatser. Till denna grupp hör självfallet bl.a. långtidsarbetslösa och långtidsinskrivna. Genom att främja egen aktivitet bland dem som har förutsättningar för detta blir det möjligt för arbetsförmedlare och vägledare att ägna mer tid åt sökande som har behov av omfattande individuellt stöd. Det förstärkta anställningsstöd för arbetslösa med långa inskrivningstider på arbetsförmedlingen som föreslås i tilläggsbudgeten resp. vårbudgeten är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som riktas till långtidsinskrivna i den nämnda gruppen av arbetssökande. Utskottet ser för sin del positivt på förslaget, vilket också framgår av avsnitt 3 i detta yttrande liksom av utskottets yttrande 1998/99:AU3y Tilläggsbudget - Utgiftsområdena 13 och 14. Det måste ses som värdefullt att vinna erfarenheter av en arbetsmarknadspolitisk åtgärd av denna karaktär. I ett konjunkturläge liknande dagens med stor efterfrågan på arbetskraft bör möjligheterna vara som störst att pressa ner långtidsarbetslösheten genom att erbjuda den arbetsgivare som anställer långtidsinskrivna ett stöd som innebär minskade lönekostnader vid anställning. För en arbetslös med lång inskrivningstid skall det förstärkta anställningsstödet ses som ett inslag i en individuell handlingsplan där den långsiktiga målsättningen är att den arbetslösa skall få ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Verksamhetsmålen för arbetsförmedlingarna innebär att det ställs stora krav på insatser för att minska antalet långtidsinskrivna. görs betydande insatser på förmedlingarna för att på olika sätt underlätta för långtidsinskrivna att få en förankring på arbetsmarknaden. Det kommer att finnas behov av information till och dialog med arbetsgivare om det föreslagna stödet. Med stödet får arbetsförmedlaren ett ekonomiskt instrument i sin hand vid diskussioner med arbetsgivare om möjligheterna att anställa en långtidsinskriven person. Utskottet förutsätter att regeringen dels ser till att åtgärden snabbt kommer i praktisk användning på förmedlingarna så att det gynnsamma konjunkturläget kan utnyttjas, dels noga följer upp stödformen. Som framgått utgör det nya anställningsstödet ett selektivt stöd till utsatta individer. Såväl , som förespråkar i stället kostsamma generella stöd till alla arbetsgivare i form av sänkta arbetsgivaravgifter och/eller skatter, bl.a. i syfte att gynna sysselsättningen och minska arbetslösheten. Trots att förslaget om förstärkt anställningsstöd innebär kreditering på arbetsgivares skattekonto riktar partierna kritik mot förslaget. föreslår i sin partimotion att ett marginellt sysselsättningsstöd skall införas. Utskottet berör förslaget i yttrande 1998/99:AU3y. I detta sammanhang kan dock utskottet konstatera att den stödform som förordar har stora likheter med ett förslag som presenterats av tre FIEF-forskare under benämningen marginellt expansionsstöd (Massarbetslöshetens karaktär och vägarna till full sysselsättning, , Per och , för ekonomisk forskning, ). I avsnitt 3 i detta yttrande återkommer utskottet till förslaget om marginellt sysselsättningsstöd. Arbetslöshetsförsäkring för omställning och trygghet När det gäller motionsförslagen om ändringar i arbetslöshetsförsäkringen vill utskottet erinra om att grunden för en långsiktigt stabil arbetslöshetsförsäkring har lagts i och med beslutet om en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring (prop. 1996/97:107, bet. AU13, rskr. får i runda tal 850 000 personer ersättning från försäkringen. Dess utformning har således direkt betydelse för ett mycket stort antal individers och hushålls ekonomi. Detta ställer krav på noggranna överväganden innan förändringar görs i försäkringen. Sedan den nya försäkringen trädde i kraft har frågor utretts om bl.a. deltidsbegränsning och indexering av högsta och lägsta dagpenningnivå. pågår enligt vad utskottet erfarit remissbehandling av betänkandet DELTA Utredningen om deltidsarbete, tillfälliga jobb och arbetslöshets-ersättning (SOU 1999:27) och av rapporten av högsta och lägsta dagpenningnivå i arbetslöshetsförsäkringen (Ds 1999:10). Förutom den fördelningspolitiska betydelsen har arbetslöshetsförsäkringen också till uppgift att underlätta omställning från arbetslöshet till arbete. Den skall således samverka med övriga delar av arbetsmarknadspolitiken. Försäkringen skall, inom ramen för ekonomisk trygghet och rättssäkerhet för den enskilde, stimulera de arbetslösa att snabbare få arbeten med nya yrkespositioner och på så sätt underlätta och främja omställning på arbetsmarknaden. Därför innebär utförsäkring ett misslyckande såväl för den arbetslösa individen som för arbetslinjen i arbetsmarknadspolitiken. Utskottet vill instämma i regeringens markering när det gäller tolkningen av arbetslinjen i relation till risken för utförsäkring. Det är, som framhålls i propositionen, alltså angeläget att arbetsförmedlingarna fortsättningsvis prioriterar långtidsarbetslösa och långtidsinskrivna, t.ex. vad gäller deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, så att inte verksamhetsmål, regelförenklingar och minskade åtgärdsvolymer leder till ökad utförsäkring. Försäkringens betydelse för arbetsmarknadens funktionssätt är också utgångspunkt för verksamheten i en arbetsgrupp som har tillsatts inom för att se över regeltillämpning m.m. inom arbetslöshetsförsäkringen vad gäller kraven på omställning. Som redovisas i propositionen skall gruppen, mot bakgrund av att det ställs ett grundläggande krav på att stå till arbetsmarknadens förfogande om man skall ha rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen, lämna förslag till preciseringar av reglerna på en rad punkter. Det gäller bl.a. pendlingsavstånd, byte av yrkesområde, byte av bostadsort, acceptabel lönenivå etc. Arbetsgruppen skall också analysera och lägga fram erforderliga förslag när det gäller arbetsförmedlingarnas kontrollfunktion och tillsynen av försäkringen. Gruppens förslag skall redovisas . Trots ekonomisk kris, hög arbetslöshet och budgetsanering finns det inga tydliga tendenser till en ökad spridning i ekonomisk standard mellan personer som bor i olika delar av landet. Inte heller har befolkningsomflyttningen lett till detta. Detta visar en analys av den regionala inkomstfördelningens utveckling som återfinns i vårpropositionen (bilaga 3, Fördelningspolitisk redogörelse). har dock de regionala skillnaderna när det gäller arbetsmarknad och befolkningsutveckling ökat alltmer, enligt en nyligen publicerad rapport från AMS (Arbetsmarknaden och befolkningen - utvecklingen i ett regionalt perspektiv, Ura 1999:4). Sammantaget förefaller de ökande regionala skillnaderna i sysselsättning och den tilltagande obalansen mellan storstad och glesbygd inte ha lett till några tydliga tecken på ökade regionala inkomstklyftor. Rimligen bör arbetslöshetsförsäkringens utformning vara en del av förklaringen till detta. Försäkringen bygger på en solidarisk fördelning av arbetslöshetens kostnader mellan olika delar av landet och mellan olika branscher och yrkesgrupper med stora skillnader när det gäller risken för arbetslöshet. Den har och bör även ha en tydlig fördelningspolitisk inriktning. När det gäller försäkringens finansiering har utskottet vid ett flertal tillfällen närmare redovisat sina synpunkter på denna, senast i betänkandena /99:AU1 resp. AU7. Utskottet återkommer också till frågan i avsnitt 3 i detta yttrande. Många länsarbetsnämnder framhåller i sina avlämnade bedömningar av arbetsmarknadsläget att lågutbildade personer kommer att ha fortsatta svårigheter på arbetsmarknaden trots hög efterfrågan på arbetskraft. rapporterar som nämnts länsarbetsnämnder att det råder brist på utbildad eller erfaren arbetskraft. Tecknen på en polarisering på arbetsmarknaden är tydliga. Utskottet anser att åtgärder måste sättas in för att motverka denna utveckling. Utskottet delar regeringens uppfattning i finansplanen att den mest effektiva sysselsättningspolitiken är den som genom att stärka arbetskraftens kompetens och kunskapsnivå stimulerar tillväxt och sysselsättning samt motverkar arbetslöshet. Arbetsmarknadsutbildningen är en av hörnstenarna inom arbetsmarknadspolitiken och utgör ett nödvändigt komplement till det mer generellt inriktade . Den utredning som tillsätts av regeringen med uppgift att se över arbetsmarknadsutbildningens organisation och effektivitet blir också betydelsefull i sammanhanget. Arbetsmarknadsutbildningen måste i högre grad bidra till en effektiv matchning mellan efterfrågan och utbud på arbetskraft. Arbetsmarknadspolitiken har successivt fått en mer tillväxtfrämjande inriktning. Det har bl.a. inneburit att utrymmet för yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning har ökat. Antalet deltagare i sådan utbildning har stigit kraftigt . Av den uppföljning av hur arbetsförmedlingen påverkas av verksamhetsmål för som gjorts inom utskottskansliet och som nämnts ovan framgår att de intervjuade förmedlingscheferna är uttalat positiva till den ökade tonvikten på arbetsmarknadsutbildning. Inställningen bygger framför allt på att denna form av insatser är inriktade på att förbättra de arbetslösas förutsättningar att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Förslagen från , om utbildning med anknytning till arbetslivet sammanfaller till vissa delar men visar också betydande olikheter. Enigheten synes stanna vid förslag om att medel skall avsättas på personliga utbildningskonton för framtida kompetenshöjning. Om den närmare utformningen finns ingen samstämmighet, liksom inte heller om arbetsmarknadsutbildningens inriktning. Utskottet ser för sin del positivt på att större tyngd ges åt yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Enligt utskottet är det vidare mycket tillfredsställande att regeringen i propositionen aviserar att ett system med stimulans för kompetensutveckling i arbetslivet skall genomföras med början . Satsningen är beräknad till 400 miljo ner kronor samt vardera av . Stimulansen förutsätter finansiering från arbetsgivarna inom ramen för en trepartssamverkan. konstaterade arbetsmarknadsutskottet i betänkandet 1998/99:AU1 att det pågår en intensiv debatt om hur man får till stånd en bättre lönebildning. Utskottet kan konstatera att debatten är minst lika intensiv . Utredningen om ett förstärkt förlikningsmannainstitut har lagt fram sitt slutbetänkande Medling och lönebildning (SOU 1998:141) och remissbehandlingen av betänkandet är avslutad. Sammantaget har utredningens överväganden och de diskussioner som förs i frågan inom och mellan arbetsmarknadens parter, forskare och en rad andra debattörer visat på komplexiteten i lönebildningen. Det kan konstateras att förutsättningar för lönebildningen ges i den samlade ekonomiska politiken, dvs. skatte- och transfereringssystemen, arbetsmarknads- och utbildningspolitiken samt arbetsrätten inklusive lagstiftningen om konflikter och medling. Det avgörande och direkta inflytandet över lönebildningen finns dock hos arbetsmarknadens parter i och med att de beslutar om de regler som styr avtalsförhandlingar och avtalsinnehåll. Det är viktigt att parterna axlar detta ansvar. Som framgår av vårpropositionen avser regeringen att lägga fram en proposition om regelverket för lönebildningen . En av jämställdhetspolitikens viktigaste uppgifter är, som betonar i sin motion, att avskaffa de löneskillnader som bara kan förklaras av kön. Utskottet, som instämmer i uppfattning, har i betänkandet 1998/99:AU6 Vissa frågor om jämställdhet utvecklat sina synpunkter i frågan. Som framgått avser regeringen att i budgetpropositionen för presentera en handlingsplan för att motverka sådana löneskillnader.