yttr · GM05MJU2y · 1999-01-01 00:00:00 — Kommunerna har inte längre det formella ansvaret för tidningar eller förpackningar som hushållen har sorterat ut för bortforsling av ansvariga producenter. Återvinningsmålen enligt producentansvaret varierar från till . Regeringen har dock beslutat om att öka kraven . Utskottet vill även erinra om uppdrag att till regeringen redovisa en utvärdering av producentansvaret. På utskottets förslag arbetar även revisorer med en granskning av avfallshantering och återvinning. Enligt vad utskottet erfarit har miljöministern tagit initiativ till diskussioner med materialbolagen, , Kommun förbundet och om bl.a. dessa problem. De frågor som är föremål för diskussioner är information till hushållen, samarbetet mellan kommunerna och materialbolagen samt utveckling av nya system och ny teknik. Ett möte ägde rum och ett nytt möte för fortsatta diskussioner skall äga rum . I den nu aktuella propositionen uttalar regeringen dessutom sin avsikt att följa upp och utvärdera hur det nuvarande systemet för avfallsbeskattning kommer att fungera. I det fall behov föreligger kommer regeringen att därefter ta initiativ till förändringar av systemet. Utskottet utgår från att de frågor som tas upp i motion Sk31 (mp) kommer att beaktas i det arbete som pågår på området. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionen i aktuell del lämnas utan vidare åtgärd. Regeringen föreslår att avfallsskatten skall tas ut efter en nettodeponimetod. Detta innebär att skatt tas ut för i princip allt avfall som förs till en skattepliktig avfallsanläggning. Skyldigheten att betala skatt skall inträda då avfallet förs in till avfallsanläggningen. För avfall som förs ut från avfallsanläggningen skall avdrag medges. Vissa behandlingsformer som bedrivs inom anläggningen skall undantas från skatt. Vad gäller avfall som deponeras vid anläggningar där huvudsakligen annan verksamhet än avfallshantering bedrivs, skall skyldigheten att betala skatt inträda när avfallet uppkommer. I fråga om sådant avfall som förs ut från anläggningen skall enligt propositionen avdrag inte medges för lak- och reningsvatten. Avdrag skall inte heller medges för gas som bildats vid nedbrytning av organiskt avfall som förs ut från en avfallsanläggning (deponigas). Redovisningsperioden för avfallsskatten föreslås vara kalenderkvartal. Samma regler som för övriga punktskatter skall gälla beträffande möjligheten att utnyttja avdrag som överstiger skattens bruttobelopp för en redovisningsperiod. Avdragsrätt även för deponigas begärs i tre motioner. Enligt motion Sk28 (v) skulle en avdragsrätt utgöra ett incitament för användning av deponigas som energikälla och medföra minskade emissioner från deponierna (yrkande 5). Enligt motion Sk29 (mp) bör besluta om sådan ändring i förslaget till lag om skatt på avfall att skatteavdrag får göras för gas som har bildats vid nedbrytning av organiskt avfall och som har samlats upp för användning till energiutvinning (yrkande 2). I motion Sk30 (kd) begärs ändring av förslaget om skatt på avfall så att avdragsrätt skall gälla för deponigas som förs ut från avfallsanläggningar (yrkande 4). Utskottet tillstyrker regeringens förslag att avfallsskatten skall tas ut efter den nettodeponimetod som beskrivs i propositionen. Utskottet tillstyrker vidare att lagen konstrueras så att vissa behandlingsformer som bedrivs inom anläggningen skall undantas från skatt. Vad gäller avfall som deponeras vid anläggningar där huvudsakligen annan verksamhet än avfallshantering bedrivs tillstyrker utskottet att skyldigheten att betala skatt skall inträda när avfallet uppkommer. I likhet med regeringen anser utskottet att avdrag inte skall medges för lak- och reningsvatten. Gas som bildats vid nedbrytning av organiskt avfall (deponigas) Organiskt avfall utgör grunden till huvuddelen av de miljöproblem som en deponi ger upphov till under sin driftstid. Avfallet bidrar även i hög grad till de framtida problemen. I de deponier som innehåller organiskt avfall sker en nedbrytning av avfallet varvid s.k. deponigas bildas. Deponigasen består till stor del av metan men även av koldioxid och spårämnen. Det allvarligaste miljöproblemet med utsläpp av metangas är dess bidrag till växthuseffekten. Det bör påpekas att metan är en av de gaser som omfattas av Kyotoprotokollet. De större avfallsanläggningarna har deponigasuttag av kommersiella skäl. Mindre anläggningar som av samma skäl inte har deponigasuppsamling kan i vissa fall ha uppsamling som villkor för miljötillståndet. 1992/93:179, bet. 1992/93:JoU19) beslutade att metangasutsläppen från avfallsupplag skall minskas . Detta mål kan i princip uppnås dels genom minskning av deponeringen av organiskt avfall, dels genom ökad uppsamling av deponigas från deponierna. En ändrad hantering av organiskt avfall genom successiv övergång till rötning, omhändertagande av gasen, förbränning eller kompostering torde ge en betydande minskning av metanutsläppen. Enligt beslut kommer ett förbud mot deponering av utsorterat brännbart avfall att införas . gäller ett generellt förbud mot deponering av organiskt avfall (prop. 1996/97:172, bet. 1997/98:JoU7). Genom EG:s antagna direktiv om deponering av avfall kommer krav att ställas på att i princip alla deponier skall samla upp och utnyttja eller fackla deponigasen. Enligt utskottets mening innebär det arbete som bedrivs såväl nationellt som inom EU att kraftfulla styrmedel finns och kommer att finnas i syfte att öka uttaget av deponigas. Mot den bakgrunden delar utskottet till viss del regeringens uppfattning att en möjlighet till avdrag för avfallsskatt skulle ha mindre betydelse som stimulans för åtgärder på området. Utskottet är inte nu berett att frångå regeringens förslag att avdrag inte skall medges för deponigas som förs ut från avfallsanläggningar. Utskottet vill emellertid i detta sammanhang erinra om uttalande i samband med att förbud infördes mot deponering av brännbart och organiskt avfall (bet. 1997/98:JoU7 s. 14). Som framgår av betänkandet ansågs det viktigt att kommunerna gavs möjlighet att utarbeta lokalt och miljömässigt lämpliga lösningar, att forskning om och utveckling av återvinningsmetoder för såväl energi som nä ringsämnen inte försvåras samt att miljömässigt godtagbara behandlingsmetoder för nyttiggörande av deponigasen underlättas. Utskottet kan för sin del inte utesluta att regeringens förslag såvitt avser deponigasen kan leda till en utveckling som är svår att förena med den allmänna målsättning som ställt sig bakom enligt angivna betänkande. Utskottet anser därför att regeringen bör återkomma till med förslag som syftar till att användningen av deponigas för energiutvinning stimuleras. Vad utskottet anfört med anledning av motionerna Sk28 (v) yrkande 5, Sk29 (mp) yrkande 2 och Sk30 (kd) yrkande 4 bör ges regeringen till känna. Skattenivå och fastställande av skatten Regeringen föreslår att skatten skall utgå med per ton och bestämmas på grundval av vägning. Om tillförseln sker i mindre omfattning eller det av annan anledning finns särskilda skäl får skatten bestämmas på annan grund än vägning. I motion Sk29 (mp) begärs förslag till ändring i lagen om skatt på avfall så att skatteuttag kan göras efter två olika skattesatser. Dessa bör bestå av en normalskattesats om per ton och en enhetlig lågskattenivå i stället för skattebefrielse på flertalet av de verksamheter som regeringen vill undanta från skatt (yrkande 4). Motionärerna i motion Sk28 (v) varnar för konsekvenserna av en viktbaserad avfallsskatt som ensidigt belastar avfall som går till deponering. Motionärerna anser att mängderna avfall som förbränns vid befintliga och nya sopförbränningsanläggningar sannolikt kommer att öka kraftigt och därmed också de totala utsläppen av miljögifter (yrkande 2). Utskottet gör samma bedömning som regeringen att en rimlig ambitionsnivå är att uppnå en halvering av det avfall som deponeras. Enligt beräkningar (SOU 1996:139) kommer på grund av olika styrmedel kostnaden för deponering per ton avfall att öka från ca till per ton för företagen och till ca per ton för hushållen. För hushållen tillkommer även mervärdesskatt. Förutom av skatten påverkas kostnaderna av de högre miljökrav som kommer att ställas på avfallsanläggningarna. Utredningen bedömer att en kostnad på denna nivå kommer att innebära en kraftfull styrning från deponering mot ökad återvinning och ökat energiutnyttjande. För att åstadkomma en halvering av det avfall som deponeras krävs enligt regeringens bedömning, till vilken utskottet ansluter sig, en skatt i nivå med den som föreslås, alltså per ton. Som regeringen anför finns inget behov av att differentiera skattesatsen för olika avfallsslag. Vid en framtida utvärde ring av skattens konsekvenser kan dock frågan åter bli aktuell. Det anförda innebär att utskottet tillstyrker regeringens förslag om skattenivå och avstyrker motion Sk29 (mp) yrkande 4. Som utskottet tidigare framhållit kan en avfallsskatt utgöra ett ekonomiskt incitament att behandla avfallet på ett från miljö- och resurssynpunkt bättre sätt än deponering och göra återanvändning, återvinning och andra behandlingsmetoder lönsamma. bör skatten också kunna bidra till att avfallsmängderna minskar. I likhet med regeringen anser utskottet att skatten skall vara viktbaserad. Utskottet avstyrker motion Sk28 (v) yrkande 2 och hänvisar i övrigt till de uttalanden som görs i det föregående om uppföljningen av avfallsskattens effekter. Allmänna utgångspunkter för skattefrihet Enligt regeringens förslag skall utgångspunkten för skattefrihet för vissa avfallsslag vara att det för dessa inte finns några miljömässigt acceptabla alternativ till deponering och att möjligheterna att minska avfallsmängderna genom processförändringar, val av råvara etc. är avsevärt begränsade. Skattens styreffekt skulle således i dessa fall vara mycket liten. Utvecklingen på området skall kontinuerligt följas i syfte att möjliggöra en omprövning av de beviljade fallen av skattebefrielse. I motion Sk29 (mp) framförs invändningar mot regeringens allmänna utgångspunkter för skattebefrielse. Enligt motionärerna kan det inte avgöras vilken teknikutveckling som är möjlig på lång sikt, och det är en omfattande uppgift att följa denna utveckling. Mot den bakgrunden är en, i motionen inte närmare angiven, lågskattesats att föredra framför skattebefrielse (yrkande 5). Enligt motion Sk28 (v) måste även förbränning av avfall beskattas så att återanvändning blir lönsam (yrkande 1). Förbränning av blandat restavfall kan inte anses som förenligt med målsättningarna om ett uthålligt och resursbevarande samhälle (yrkande 6). Skatten bör vara minst lika hög för avfallsförbränning som för konventionell deponering. För att stimulera avfallsminimering, materialåtervinning och biologiska behandlingsmetoder bör skatten införas för dessa behandlingsformer (yrkande 4). I motion Sk29 (mp) begärs förslag till komplettering av lagen om skatt på avfall så att avfall till förbränning omfattas av skatteplikten. Härigenom skulle enligt motionärerna incitament skapas för styrning av flödena till energiutvinning. Förbränning av osorterat hushållsavfall skulle motverkas och kompostering främjas (yrkande 1). Även motionären bakom motion Sk31 (mp) anser att lagförslaget måste få en sådan utformning att ökad förbränning undviks. En konsekvensanalys bör göras innan avfallsskatten införs (yrkande 1). Enligt motion Sk30 (kd) bör en inventering göras av de avfallsslag som saknar alternativ till deponering (yrkande 2). Deponering av avfall innebär som regeringen framhåller en icke önskvärd belastning av miljön. Införande av en avfallskatt är enligt utskottets mening ett av flera sätt att från statsmakternas sida tydliggöra denna värdering. För den allt övervägande delen av såväl det konventionella som det branschspecifika avfallet bör skatten kunna utgöra ett verksamt styrmedel mot minskad deponering. Detta kan ske genom att avfallet återanvänds eller återvinns för materialutnyttjande eller för energiändamål. Skatten skall också styra mot minskad uppkomst av avfall som inte kan utnyttjas på de angivna sätten. Med utgångspunkt från dagens kunskaper om processtekniker, återvinningsmöjligheter m.m. kommer skatten emellertid inte att kunna få någon styrande effekt för vissa avfallsslag. Det gäller såväl uppkomsten av avfall som möjligheten att finna acceptabla alternativ till deponering för annat än marginella delar av det uppkomna avfallet. I dessa fall får deponering anses som den för tillfället miljömässigt bästa lösningen. Utskottet delar regeringens uppfattning att skattebefrielse skall gälla för sådana avfallsslag. Utvecklingen inom området för avfallshantering är emellertid dynamisk. I propositionen uttalar regeringen sin avsikt att noga följa utvecklingen och kontinuerligt pröva i vad mån förutsättningar för skattebefrielse alltjämt föreligger. Om det vid denna prövning skulle föreligga behov av en differentierad skattesats förutsätter utskottet att regeringen på nytt kommer att ta frågan under övervägande. Med det anförda och med hänvisning till utskottets ställningstagande ovan om en enhetlig skattesats avstyrker utskottet motion Sk29 (mp) yrkande 5. Deponering är det helt dominerande sättet att ta hand om avfallet. Ett av de viktigaste målen för dagens avfallspolitik är därför att minska mängden avfall som deponeras. Alternativen är då återanvändning, materialåtervinning, materialutnyttjande eller förbränning med energiutvinning. Som utskottet anfört ovan utnyttjas vid samtliga anläggningar för avfallsförbränning energin till för värmeproduktion, och tre av anläggningarna har dessutom elproduktion. Den sammanlagda årliga produktionen uppgår till ca värme och el och förbränningen sker vid tekniskt sett moderna anläggningar. Enligt regeringens bedömning kommer förbränningen av avfall att öka . Det bör emellertid noteras att den föreslagna avfallskatten förväntas medföra att brännbara fraktioner, som deponeras, kommer att omhändertas genom förbränning. Genom stimulans av sorteringsåtgärder, helst vid källan, kan dessutom en effektiv sortering och därmed ett homogent avfall åstadkommas. Det anförda innebär att utskottet delar regeringens uppfattning att det inte finns skäl att låta avfall som går till förbränningsanläggningar omfattas av en avfallsskatt. Som regeringen anför kan frågan dock komma att behöva analyseras på nytt . I det fall förbränningen skulle öka på ett omotiverat sätt förutsätter utskottet att regeringen på nytt överväger frågan om införande av en avfallsskatt även på förbränning. Utskottet tillstyrker således regeringens förslag och avstyrker motionerna Sk28 (v) yrkandena 1, 4 och 6, Sk29 (mp) yrkande 1 och Sk31 (mp) yrkande 1. Som utskottet anfört ovan kommer regeringen att följa teknikutvecklingen för de avfallsslag för vilka det saknas godtagbara alternativ till deponering. Enligt utskottets mening torde syftet med motion Sk30 (kd) yrkande 2 i allt väsentligt bli tillgodosett inom ramen för detta arbete utan något uttalande om en inventering i enlighet med motionsyrkandet. Skattebefrielse för vissa anläggningar och behandlingsmetoder m.m. Lagen skall inte gälla för anläggningar där deponering sker uteslutande av ett eller flera av följande avfallsslag, nämligen 1. jord, grus, lera, skiffer, kalkstoft, kalksten eller annan sten, 2. bergrester från gruvindustriell verksamhet eller 3. avfallssand från gruvindustriell verksamhet och avfall från vattenrening vid sådan verksamhet samt järnhaltigt avfall från rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets. Vidare föreslås att anläggningar där radioaktivt avfall deponeras undantas från skatteplikt. Enligt regeringens förslag skall avfallsskatt inte betalas för material som är avsett att användas för driften av avfallsanläggningen eller som förs in till anläggningen utan direkt samband med avfallshanteringen. När det gäller vissa behandlingsformer föreslår regeringen att avfallsskatt inte skall betalas för avfall som är avsett att inom en anläggning behandlas genom 1. kompostering eller reaktorbaserad rötning, 2. förbränning, 3. användning för tillverkning av fast lagringsbart bränsle. Avfallsskatt skall dock betalas för de rester som uppstår efter genomförd behandling. Några särskilda undantagsregler för sorteringsverksamhet införs inte. I motion Sk29 (mp) yrkande 3 begärs avslag på 6 § 2 b och c i regeringens lagförslag, dvs. skattebefrielse för avfall som behandlas genom förbränning och användning för tillverkning av fast lagringsbart bränsle (yrkande 3). Enligt motion Sk30 (kd) bör förslaget om skatt på avfall avseende 6 § 2 ändras enligt följande (yrkande 5): Avfallsskatt skall inte betalas för 2. avfall som är avsett att inom en anläggning behandlas genom a) kompostering eller reaktorbaserad rötning, b) förbränning, c) användning för materialåtervinning eller tillverkning av fast lagringsbart bränsle, d) avvattning eller rening av flytande avfall där det avskilda eller renade vattnet inte deponeras inom anläggningen. Avfallsskatt skall dock betalas för rester som uppstår efter genomförd behandling enligt första stycket 2. Enligt motion Sk28 (v) skall skatt inte tas ut för avfall som går till biologisk energiutvinning (yrkande 3). I motion Sk29 (mp) föreslås att de restprodukter som enligt lagförslaget föreslås få avdrag i deklarationen, dvs. avfall från vattenrening vid gruvindustriell verksamhet, järnhaltigt avfall från rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets och radioaktivt avfall, bör beskattas med normalskatt (yrkande 8). I motionen yrkas också avslag på 3 § 2 i förslaget till lag om skatt på avfall, dvs. skattebefrielse för radioaktivt avfall (yrkande 6). De restprodukter som enligt lagförslaget föreslås undantas från lagens tillämpningsområde skall beskattas. Avfall som är avsett att behandlas genom förbränning bör beskattas enligt en särskild, högre skattesats medan avfall som är avsett att användas för tillverkning av fast lagringsbart bränsle bör beskattas med s.k. lågskatt (yrkande 7). Som regeringen anför är avsikten med den föreslagna avfallsskatten att den endast skall belasta avfall som deponeras eller förvaras . För att inte anläggningar som bedriver såväl deponering som annan behandling skall missgynnas, bör vissa behandlingsformer vara föremål för skattefrihet. Utskottet delar regeringens uppfattning att de behandlingsformer som bör komma i fråga är kompostering, reaktorbaserad rötning, förbränning och tillverkning av fast lagringsbart bränsle. Gemensamt för dessa behandlingsformer är att avfallet minskar väsentligt i vikt. Dessutom resulterar dessa behandlingar, förutom förbränning, regelmässigt i en produkt som anläggningarna finner avsättning för. Av utskottets uttalande ovan (s. 14) framgår att utskottet delar regeringens uppfattning att det inte finns skäl att låta avfall som går till förbränningsanläggningar omfattas av en avfallsskatt. Frågan kan dock komma att behöva analyseras på nytt . I det fall förbränningen skulle öka på ett omotiverat sätt förutsätter utskottet att regeringen på nytt överväger frågan om införande av en avfallsskatt även på förbränning. Utskottet tillstyrker således regeringens förslag och avstyrker motion Sk29 (mp) yrkandena 3 och 7. Som utskottet anfört ovan (s. 11 f.) är en viktig aspekt vid utformandet av ett uppbördssystem för avfallsskatt att säkerställa att systemet inte bidrar till att motverka användningen av miljömässigt bra behandlingsmetoder för vissa avfallsslag i stället för deponering. Genom att komplettera nettodeponimetoden med uttrycklig skattebefrielse för vissa behandlingsformer kan enligt utskottets mening sådana oönskade effekter undvikas. Regeringens förslag om en redovisningsperiod för avfallsskatten innebär ett avsteg från den kalendermånad som genomgående gäller för övriga punktskatter. Även om avfallsskatten får ses som ett viktigt styrmedel för att åstadkomma en snabbare genomströmning av det avfall som återvinns, kan en redovisningsperiod om en månad, vilket framhålls i propositionen, innebära att många utövare av deponeringsverksamhet drabbas av en viss eko Med valet av en nettodeponimetod kan detta bli aktuellt främst för de anläggningar där det bedrivs verksamhet med material som i avvaktan på avsättningsmöjligheter lagras på anläggningen. Den föreslagna innebär däremot betydligt ökade möjligheter till skatteavdrag för material som förs ut från anläggningen för t.ex. återvinning. Med det anförda avstyrker utskottet motion Sk30 (kd) yrkande 5 delvis. I propositionen föreslår regeringen att skatten skall baseras på avfallets befintliga tillstånd och inte på dess torrvikt. Skälen till detta är, förutom kontrollproblem, även miljöhänsyn. Vattenmängder i avfallet medför att lakvattenproduktionen kommer i gång tidigare och blir större. Lakvattnet bidrar även till sättningar i deponin, vilket försvårar sluttäckningsarbetet. För att dessa effekter skall kunna undvikas anser utskottet i likhet med regeringen att vattnet bör skiljas ut före deponeringen. Därmed torde även avfallsvolymerna för deponering minska. Ett avdrag för skatt vid utförsel av reningsvatten skulle enligt utskottets mening motverka en önskad styrning mot avvattning av avfallet före deponering. Det anförda innebär att utskottet tillstyrker regeringens förslag och avstyrker motion Sk30 (kd) yrkande 5 delvis. Vid anläggningar där deponering sker uteslutande av vissa avfallsslag är det av miljöskäl ofta lämpligt att slam och annat avfall som uppstår efter genomförd rening av vattnet från den gruvindustriella verksamheten och sådant järnhaltigt avfall som uppkommer från rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets deponeras tillsammans med avfallssanden. Skälet härtill är att metallerna i slammet är desamma som i avfallssanden och till stor del binds genom samdeponering. Utskottet delar regeringens uppfattning att det avfall som tas om hand på detta sätt därför skattemässigt bör behandlas på samma sätt som avfallssand och alltså inte beskattas. När det gäller deponering av radioaktivt avfall erinrar utskottet om att säkerhetskrav och liknande frågor regleras i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet och i strålskyddslagen (1988:220). Mot bakgrund av den särreglering som gäller för detta avfallsslag bör avfallsskatt inte tas ut i dessa fall. Härutöver vill utskottet erinra om att bestämmelser om finansieringen av kostnaderna för omhändertagande av kärnkraftens restprodukter återfinns i lagen (1992:1537) om finansiering av framtida kostnader för använt kärnbränsle. Reaktorinnehavarna betalar en särskild avgift för detta ändamål till staten och avgiftsmedlen förvaltas av Kärn-avfallsfonden. Det anförda innebär att utskottet tillstyrker regeringens förslag i denna del och avstyrker motion Sk29 (mp) yrkandena 6 och 8. När det gäller frågan om rötning delar utskottet regeringens uppfattning att endast den mer utvecklade reaktorbaserade rötningen bör komma i fråga för undantag från skatten. Förutom energiutvinning resulterar denna metod i en slutprodukt i form av jordförbättringsmedel som kan avyttras, detta till skillnad från t.ex. bioceller som i stort liknar vanlig deponering och där det i dagens läge är tveksamt om avfallet någonsin kommer att lämna anläggningen. För det fall att andra rötningsmetoder än reaktorbaserad rötning kan visa sig medföra slutprodukter som regelmässigt lämnar anläggningarna kan dessa tas med bland undantagen. Utskottet utgår från att regeringen noga följer utvecklingen på området och vid behov prövar förutsättningarna för skattebefrielse även för andra biologiska behandlingsmetoder. Med hänvisning härtill avstyrks motion Sk28 (v) yrkande 3. Skattebefrielse för vissa konventionella avfall m.m. Regeringen föreslår att förorenad jord från marksanering skall skattebefrias. Även muddermassor från sanering och fördjupning av vattenområden skall befrias från skatt, liksom avfall från sanering av upplag för farligt avfall. Slam från behandling av lakvatten från anläggning där gips deponeras föreslås befrias från skatt.