yttr · GM05KU2y · 1999-01-01 00:00:00 — Strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i /99 KU2y Till socialutskottet har berett möjlighet att yttra sig över proposition 1997/98:182 Strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i jämte motioner i de delar som har samband med utskottets beredningsområde. begränsar sitt yttrande till frågan om inkorporering av konventionen. FN:s konvention om barnets rättigheter antog konventionen om barnets rättigheter. undertecknade konventionen och den trädde för svenskt vidkommande i kraft sedan den godkänts av (prop. 1989/90:107, bet. 1989/90:SoU28). Några lagstiftningsåtgärder vidtogs inte i samband med godkännandet. Enligt regeringen hade en granskning av konventionsbestämmelserna lett till slutsatsen att svensk rätt och praxis till sin allmänna syftning stod i god överensstämmelse med dessa bestämmelser, men att man kunde vara tveksam om huruvida svensk rätt eller praxis i alla detaljer överensstämde med konventionens krav. Den bedömning som i sådana fall måste göras blev i viss utsträckning beroende av vilka allmänna principer man ville lägga till grund för tolkningen av konventionens bestämmelser. Man måste hålla i minnet att konventionen var avsedd att tillämpas på ett världsomfattande plan och således på rättssystem och andra förhållanden av mycket skiftande art. På grund härav måste konventionen enligt regeringen tolkas så, att den får en rimlig mening inom ramen för ett nationellt system. Vidare framhölls att artiklarna i många fall var utformade så att det fanns utrymme för lämplighetsbedömningar beträffande de åtgärder som staterna skall vidta. sätter barnets behov i centrum. Staterna skall säkerställa att ett barn inte, mot deras vilja, skiljs från sina föräldrar, om ett åtskiljande inte är nödvändigt för barnets bästa. Konventionen innehåller olika slag av rättigheter, dels de rättigheter som traditionellt kan hänföras till kategorin medborgerliga och politiska rättigheter, dels ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter med ett särskilt barnperspektiv. Därutöver tar konventionen särskild hänsyn till barnets utsatthet och sårbarhet, vilket kommer till uttryck i de rättigheter, som syftar till att ge barnet ett skydd mot övergrepp och utnyttjande. Rättigheterna har delvis olika karaktär. Vissa rättigheter är absoluta och skall förverkligas omgående av alla stater oavsett utvecklingsnivå (medborgerliga och politiska rättigheter), medan förverkligandet av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna är beroende av den enskilda statens resurser. Konventionen innehåller fyra grundläggande principer som skall vara styrande för tolkningen av övriga artiklar, men som också har en egen självständig betydelse. Dessa är principen om förbud mot diskriminering (artikel 2), principen om barnets bästa (artikel 3), principen om rätten till liv och utveckling (artikel 6) och principen om rätten att uttrycka sina åsikter (artikel 12). gav som sin mening regeringen till känna att det borde genomföras en bred översyn av om svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med bestämmelser (bet. 1995/96:SoU4). Genom beslut av regeringen tillsattes med uppgift att klarlägga hur anda och innebörd kommer till uttryck i lagstiftning och praxis. redovisade resultatet av sitt arbete bl.a. i betänkandet Barnens bästa i främsta rummet - FN:s konvention om barnets rättigheter förverkligas i (SOU 1997:116). Kommittén övervägde frågan om borde inkorporeras i svenskt rättssystem eller om den valda vägen med s.k. transformering är att föredra. Kommittén kom till slutsatsen att inte föreslå en inkorporering. innehåller enligt kommittén många relativt vaga formuleringar och ett icke obetydligt inslag av målsättningsartiklar som siktar till ett gradvist genomförande och är svåra att direkt tolka av en domstol. När det gäller jämförelsen med angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna hänvisade kommittén bl.a. till att den skiljer sig från genom att den inte innehåller de ekonomiska och sociala rättigheter som är svåra att ge tyngden av absoluta normer. har också ett större inslag av bestämmelser om gradvist genomförande inom ramen för statens resurser. tolkas dessutom av en domstol som är gemensam för konventionsstaterna, varigenom det har utvecklats en omfattande rättspraxis på området. För ett land med så omfattande barnrättslig lagstiftning som finns det enligt kommittén inte mycket att vinna på att ge status av nationell lag. Viktigare är en ordentlig genomgång av att lagarna stämmer överens med konventionens anda. Kommittén såg också en risk med att en inkorporering av skulle lägga över tolkningsansvaret alltför mycket på domstolarna med en risk för snäv juridisk tolkning. Kommittén menade att tolkningen av bör göras politiskt av , som därvid kan stifta de lagar som krävs för att rättigheterna i bäst skall slå igenom. gjorde en analys av hur förhållandena för svenska barn och ungdomar inom olika områden motsvarar åtagandena enligt , och konstaterade att svensk lagstiftning i huvudsak stämmer överens med åtagandena i . De justeringar som behövde göras var av mindre omfattning. I en reservation (c, v och mp) anfördes att konventionen borde inkorporeras. I proposition 1997/98:182, som bygger på ovan redovisade betänkande, föreslår regeringen att godkänner den av regeringen föreslagna strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter. I denna strategi ingår bl.a. att skall vara ett aktivt instrument och genomsyra allt statligt beslutsfattande som berör barn. Barnkonsekvensanalyser skall göras vid statliga beslut som berör barn. Barnper-spektivet skall i lämplig omfattning finnas med i utredningsdirektiv. Statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn skall för att kunna stärka sin barnkompetens och sina kunskaper om erbjudas utbildning och fortbildning. verksamhet och organisation skall ses över i syfte att stärka dess roll i genomförandet av . Barnstatistiken skall utvecklas. I samhälls- och trafikplaneringen skall barns och ungdomars inflytande och delaktighet utvecklas. Målsättningen är att konventionen och dess intentioner skall finnas med i allt beslutsfattande som rör barn. Kommuner och landsting bör därför erbjuda sin personal fortbildning om och även inrätta system för att kunna följa hur barnens bästa förverkligas i det kommunala arbetet. Förverkligandet av i är enligt propositionen en ständigt pågående process, som måste hållas levande. Arbetet med att förankra synsättet i konventionen är långsiktigt. skall vara ett verktyg i arbetet med att gradvis förbättra barnens villkor. Det handlar om att ändra attityder, förhållningssätt och arbetssätt i olika verksamheter och på olika nivåer i samhället. På vissa punkter behöver också lagar, regler och praxis förändras. Frågan om inkorporering av i svensk rätt tas upp i motion 1998/99:So7 av m.fl. (v). I motionen hemställs att hos regeringen begär en förnyad prövning av en inkorporering av i svensk rätt enligt vad i motionen anförts om den direkta tillämpningen i domstolar och hos myndigheter (yrkande 2). Motionärerna anser att det är viktigt att inkorporera konventionen för att göra implementeringen effektivare än vad som är fallet om transformeringstekniken används. En inkorporering skulle medföra att blir automatiskt tillämplig hos svenska domstolar och myndigheter. I motionen hänvisas också till att - trots tidigare motstånd - varit inkorporerad utan att några särskilda problem uppkommit i rättstillämpningen. Vidare framhålls att inkorporerats i och , där den haft stor betydelse i enskilda fall. Motionärerna hänvisar också till att EG-direktiven kan tillämpas direkt. Risken för att domstolarna skulle göra alltför snäva tolkningar av kan enligt motionen motverkas genom nationella bestämmelser som går längre än konventionen när det gäller att förverkliga barnets rättigheter. Metoden att efterhand genomföra lagändringar kan enligt motionen aldrig bli heltäckande eftersom nya situationer och problem ständigt kommer att uppstå. antagande att i huvudsak väl återspeglas i svensk lagstiftning kan relativt snart visa sig förhastat. kommer nya diskrepanser mellan den nationella lagstiftningen och att dyka upp. Den enda möjligheten att få fullt genomslag i svensk rätt för är enligt motionärerna att inkorporera den. Frågan om inkorporering av i svensk rätt togs under /95 upp i flera motioner, som behandlades hos socialutskottet. redovisade i ett yttrande (1995/96:KU2y) till socialutskottet de två olika metoder - transformering och inkorporering - som i kommit till användning för att införliva konventioner med svensk rätt. Vid transformering omarbetas den internationella överenskommelsen eller de delar som saknar motsvarighet i svensk rätt till svensk författningstext. Inkorporering innebär att det i lag eller annan författning föreskrivs att konventionens bestämmelser direkt gäller i . Utskottet hade tidigare (bet. KU 1984/85:5 och yttr. 1984/85:4y) uttalat att båda metoderna fick anses godtagbara från konstitutionell synpunkt. Det fick avgöras från fall till fall vilken metod som skulle användas. Utskottet hade dessutom tidigare uttalat (bet. 1989/90:KU18) att om en konvention saknar svensk autentisk text bör huvudregeln vara att transformationsmetoden används. I yttrandet hänvisade också till fri- och rättighetsutredning (SOU 1975:75), som pekat på att texterna i konventioner om mänskliga rättigheter är svåröverskådliga och svårtillgängliga och ofta bygger på en terminologi som varken är enhetlig eller anpassad till svensk lagstiftningsteknik. Utskottet underströk att inkorporeringen av angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna bl.a. motiverats med att den intog en sådan särställning bland konventionerna om mänskliga rättigheter att den i inkorporeringshänseende borde behandlas på annat sätt än övriga konventioner (prop. 1993/94:117 s. 34, bet. 1993/94:KU24). I yttrandet till socialutskottet framhöll vidare att det saknades anledning att gå ifrån den av utskottet tidigare intagna ståndpunkten att konventioner om mänskliga rättigheter i allmänhet inte kan anses lämpade för direkt tillämpning av svenska domstolar och myndigheter. Vad gäller FN:s konvention om barnets rättigheter saknades skäl att anse att den - såsom - intar en särställning i inkorporeringshänseende. Utskottet var därför inte berett att förorda en inkorporering. Utskottet ville däremot framhålla att det är av väsentlig betydelse att det sker en fortlöpande kontroll av att svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med konventionens bestämmelser. I en avvikande mening (v och mp) begärdes en utredning med uppgift att lägga fram ett förslag om inkorporering av . delade inställning att inte nu borde inkorporeras utan införlivas med svensk rätt genom transformering. För detta talade inte enbart skäl utan även - som framfört till socialutskottet - att barnen härigenom torde få det bästa skyddet (bet. 1995/96:SoU4, s. 9). står fast vid sin tidigare bedömning att bör införlivas i svensk rätt genom transformering. kan inte som för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna anses inta en sådan särställning att den bör införlivas i svensk rätt genom inkorporering. En inkorporering av skulle innebära att tolkningsansvaret skulle läggas på svenska domstolar och myndigheter. anfört innehåller många relativt vaga formuleringar och ett icke obetydligt inslag av målsättningsartiklar som siktar till ett gradvist genomförande och är svåra att direkt tolka av domstolar eller myndigheter. anser att tolkningen av bör göras av för att rättigheterna i skall slå igenom på ett sätt som ger barnen det bästa skyddet. avstyrker således motion 1998/99:So7 yrkande 2. I beslutet har deltagit: Per (), (), Pär- Axel (), (), (), (), (), (), (), (), (), Per (), (), () och (). () och Per () anser att avsnittet under rubriken bedömning bort ha följande lydelse: Enligt mening bör inkorporeras i svensk rätt. Implementeringen i svensk rätt blir då effektivare än om transformeringsmetoden används. Genom en inkorporering blir direkt tillämplig hos svenska domstolar och myndigheter och den enskilde får en möjlighet att göra konventionen gällande där. Visserligen innehåller bestämmelser av målsättningskaraktär men det finns också bestämmelser som är tekniskt och rättsligt detaljerade. Det finns enligt mening all anledning att behandla på samma sätt som angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Det kan förutsättas att domstolar och myndigheter, liksom när det gäller och även delar av EG-rätten, kan tolka konventionstexten trots att någon särskild anpassning inte gjorts till svenska förhållanden och svenskt språkbruk. En inkorporering undanröjer den påtagliga risken för att införlivandet inte blir heltäckande. Inget hindrar att eller regeringen vid sidan av inkorporeringen beslutar om föreskrifter som går längre än konventionstexten och därmed motverkar risken för att konventionen tolkas alltför snävt av domstolar och myndigheter. Enligt behövs inkorporering för att barnen skall få det bästa skyddet enligt konventionen. Motion 1998/99:SoU7 yrkande 2 tillstyrks således.