yttr · GM05KU3y · 1999-01-01 00:00:00 — Löftet att den svenska offentlighetsprincipen inte skulle rubbas vid ett inträde i EU har inte infriats. Ett minimikrav är enligt motionärerna att regeringen regelbundet redovisar vilka handlingar som helt eller delvis bedömts vara sekretessbelagda av hänsyn till EU och dess medlemsstater. Det är enligt motionärerna bra att öppenheten nu ges fördragsmässig status i Amsterdamfördraget, trots att det inte handlar om att införa en offentlighetsprincip av svenskt snitt. En svaghet är att handlingsoffentligheten begränsas till rådet, kommissionen och parlamentet. Domstolen och andra institutioner borde också omfattas av de grundläggande öppenhetsreglerna. De borde också utsträckas till de hundratals kommittéer som verkar inom kommissionen, till Coreper, de ständiga representanternas kommitté, inklusive dess undergrupper samt till förlikningsförfarandet mellan parlamentet och rådet. Också i motion U507 av m.fl. (fp) understryks vikten av ökad öppenhet (yrkande 6). För att invånarna i medlemsländerna skall få ett förtroende för EU måste ansvar, närhet, öppenhet och mångfald vara grundprinciperna för all maktutövning. Kravet på öppenhet innebär att EU måste tillämpa en offentlighetsprincip. Detta innebär t.ex. att när ministerrådet sammanträder som lagstiftare skall debatterna och besluten vara offentliga. I yttrande till utrikesutskottet om Amsterdamfördraget (yttr. 1997/98:KU9y) behandlades flera motioner om öppenhet och insyn i EU:s institutioner. delade regeringens uppfattning att förhandlingsresultatet när det gällde öppenhet för unionsmedborgarna var mycket tillfredsställande ur svensk synvinkel. Utskottet ville dock understryka vikten av att de tillämpningsregler rådet skall utarbeta från fördragets undertecknande verkligen motsvarar intentionerna att offentlighet skall vara huvudregel och sekretess bara gälla i undantagsfall. Utskottet såg med tillfredsställelse att regeringen avsåg att göra offentliga register till en huvudfråga när tillämpningsreglerna skall utarbetas. Enligt vad inhämtat hade ett arbete inletts i rådet i syfte att upprätta ett diarium över rådets icke hemligstämplade handlingar, vilka skall vara sökbara på Internet. Diariet kommer troligen att inrymma 20 000 titlar. hade vidare inhämtat att det i förstainstansrätten pågick ett mål om huruvida de s.k. kommitologikommittéerna är delar av kommissionen och därmed omfattas av kommissionens regler om handlingars offentlighet. Det fanns anledning att anta att den rättsakt som utarbetas kommer att tjäna som förebild för andra EU-institutioner och för EU-organen. fann motionsyrkandena tillgodosedda med det anförda. utfärdade en resolution om öppenhet inom Europeiska unionen. I resolutionen understryks vikten av ökad öppenhet. Främjandet av öppenhet sägs inte enbart vara en fråga om allmänhetens tillgång till handlingar utan måste även inbegripa andra områden som ökad öppenhet i samband med EU-sammanträden, ökad användning av Internet, ökad klarhet och enkelhet hos EU-texter, bibehållande av flerspråkighet inom EU:s institutioner och förbättring av kvaliteten på EU:s informationskampanjer. Handlingar bör ges en mer exakt definition och inkommande handlingar och handlingar som härrör från en institution bör omfattas av reglerna. Offentliga register bör upprättas vid alla EU:s institutioner. Ett förenklat klassificeringssystem för hemliga handlingar behövs och undantagen bör definieras strängare. Varje begäran som inte besvarats bör anses beviljad. Vice statsminister har i lämnat information från regeringen om förberedelserna för ordförandeskap i EU . Regeringen avser att utnyttja det utrymme som finns för att sätta prägel på ordförandeskapet och EU-samarbetet. Fem prioriteringar skall därvid göras, bl.a. gäller det en union anpassad till medborgarnas krav och önskemål, sysselsättningsfrågorna, samt fördjupning av relationerna mellan EU och omvärlden. Den första prioriteringen som redovisades var att regeringen vill bidra till en öppnare, modernare och mer jämställd union. Genom Amsterdamfördraget har man kommit en bit på väg med ökad öppenhet och insyn i EU-institutionernas arbete. Den händelseutveckling som ledde fram till kommissionens avgång har understrukit betydelsen av detta. Det är enligt regeringen uppenbart att vårt synsätt omfattas av alltfler. ser med tillfredsställelse att frågan om öppenhet och insyn i EU-institutionernas arbete är en prioriterad fråga för det svenska ordförandeskapet. utgår från att regeringen redovisar för hur arbetet med frågan utvecklas. Mot bakgrund av att regeringen sålunda uttryckligt tagit ställning för öppenhet och insyn i EU-institutionerna som en prioriterad fråga under det svenska ordförandeskapet saknas anledning för att göra ett tillkännagivande till regeringen i detta avseende. Utskottet anser således att motion U508 (mp) yrkande 3 bör avstyrkas. gör ingen annan bedömning än motionärerna om det angelägna i att verkar för en högre grad av öppenhet och insyn i EU:s institutioner efter en modell liknande den svenska. Enligt mening saknas dock anledning att förutsätta annat än att regeringen målmedvetet arbetar för utökad öppenhet och insyn i EU:s institutioner på alla nivåer. Enligt mening behövs således inte något tillkännagivande till regeringen i detta avseende. anser därför att även motionerna K210 yrkande 4 (mp), U506 yrkandena 2 och 7 (v) samt U507 yrkande 6 (fp) bör avstyrkas. anser också att motion U9 yrkande 8 (mp) om att regeringen skall återkomma till med proposition kring utformningen av EU:s offentlighetsprincip bör avstyrkas. Enligt mening är frågan av sådan art att den i stället bör bli föremål för information till och samråd i . I detta sammanhang kan nämnas att justitieministern skriftligen informerade om genomförandet av Amsterdamfördragets bestämmelser om handlingsoffentlighet, bl.a. redovisades den ovan beskrivna princippromemoria som utarbetats i och överlämnats till EU:s institutioner. Gemenskapslagstiftningens kvalitet och subsidiaritetsprincipen Skrivelsen (avsnitten 39.14 och 7.2.2) I förklaring 39 i bilagan till Amsterdamfördragets slutakt uppmanade regeringskonferensen , rådet och kommissionen att i samförstånd lägga fast riktlinjer för att förbättra gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet och att följa dessa riktlinjer när de granskar förslag eller utkast till gemenskapslagstiftning, som de vidtar de interna organisatoriska åtgärder som de anser nödvändiga för att säkerställa att riktlinjerna tillämpas på ett riktigt sätt. Ett interinstitutionellt avtal har slutits om gemensamma riktlinjer för gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet. Riktlinjerna, som inte är rättsligen bindande, består av 22 kortfattade punkter. Punkterna syftar till att ge vägledning så att gemenskapens rättsakter skall utformas på ett klart, enkelt och exakt sätt. Det förutsätts att riktlinjerna skall åtföljas av handledningar med närmare anvisningar om hur lagstiftningen bör utformas. Dessa handledningar skall varje institution besluta om för egen del. Från svensk sida har ambitionen varit att medverka till så långtgående riktlinjer som möjligt för att höja gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet. De antagna riktlinjerna innebär enligt skrivelsen att man kommit ett stycke på väg även om mycket fortfarande återstår. Det behövs en möjlighet att luckra upp den s.k. punktregeln som innebär att en mening på källspråket måste motsvaras av en mening på alla de språk som texten översätts till. För svenskans del leder punktregeln ofta till långa och komplicerat byggda meningar som varit svåra att översätta och sedan blir svåra att läsa och förstå. Genomförande och effektiv tillämpning har alltmer kommit i fokus på den inre marknaden. Kommissionen har med anledning av detta tagit fram ett meddelande om hur genomförande och tillämpning kan effektiviseras mer. Bland annat påtalas vikten av att regler måste vara tydliga och enkla samt att bättre lagstiftning är ett viktigt inslag beträffande ekonomisk tillväxt och sysselsättning. Det informella samrådet mellan medlemsstater och med gemenskapens institutioner framställs som särskilt viktigt. Arbetet med en förenklad lagstiftning på den inre marknaden (SLIM) har fortsatt i enlighet med intentioner som fastställdes . har varit positivt till arbetet i SLIM-grupperna, men har vid ett flertal tillfällen framfört att arbetet måste koncentreras till ekonomiskt viktiga områden. I motion U505 av m.fl. (c) begärs att frågan om decentralisering och enklare regler prioriteras under det svenska ordförandeskapet (yrkande 6 delvis). bör arbeta för att få bort onödig byråkrati och för att göra närhetsprincipen till en bärande och fungerande princip i EU:s arbete. Subsidiaritetsprincipen måste bli ett levande verktyg inom unionen. Regeringen bör överväga att ta initiativ till en fullständig genomgång av och gemenskapslagstiftning för att pröva om de motsvarar en konsekvent tillämpning av subsidiaritetsprincipen. Arbetet med att slå samman direktiv och inriktningen att i större utsträckning arbeta med ramdirektiv bör intensifieras. Frågan om att upprätta en normhierarki som tydliggör olika beslutsnivåers ansvar och den detaljeringsgrad som respektive nivå bör hålla sig till bör på allvar diskuteras i Europasamarbetet. Normhierarkin bör kombineras med en kompetenskatalog. bör enligt motionärerna ta nya initiativ för att främja subregionalt samarbete, interregionalt samarbete och för att stärka regionernas roll i . m.fl. (fp) tar i motion U507 också upp subsidiaritetsprincipen (yrkande 4). Enligt motionärerna skall EU endast ägna sig åt frågor där de lokala, regionala och nationella nivåerna inte räcker till. EU:s beslutsmaskineri måste vara effektivt, men EU måste också ägna sig åt rätt frågor. finns det frågor där beslutsmöjligheterna är för små, och det finns frågor där möjligheterna att besluta är för stora. Det behövs mer samarbete inom områdena gränsöverskridande miljöförstöring, internationell brottslighet och den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. De flesta exemplen på onödiga beslut på EU-nivå härrör från den gemensamma jordbrukspolitiken. bör i allt arbete i EU vara pådrivande för att unionsnivån bara skall användas när den nationella nivån inte är tillfyllest för att lösa problemen. Ett sätt att åstadkomma detta är en kompetenskatalog som anger på vilka nivåer besluten skall fattas. I motion K319 av (m) begärs att spelar en mer pådrivande roll i arbetet med att reformera onödig, otidsenlig och oönskad EG-rättslig lagstiftning. Han hänvisar till personuppgiftslagen som ett exempel på olycklig lagstiftning till följd av ett EG-direktiv. Enligt artikel 3b andra stycket i EG-fördraget skall på de områden där gemenskapen inte är ensam behörig, i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen, den vidta en åtgärd endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför, på grund av den planerade åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå. Gemenskapen skall inte vidta någon åtgärd som går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen i fördraget. Till EG-fördraget finns numera fogat ett protokoll om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna (C.7). Där anges att gemenskapens åtgärder skall begränsas till frågor som har gränsöverskridande aspekter eller som inte i tillräcklig utsträckning hanteras på nationell nivå. Gemenskapen skall endast lagstifta i den mån det är nödvändigt, och de åtgärder som gemenskapen vidtar skall lämna så mycket utrymme som möjligt för beslut på nationell nivå. Gemenskapens institutioner skall noga pröva om och motivera varför åtgärder skall vidtas på gemenskapsnivå. Regeringen bedömde i proposition 1997/98:58 Amsterdamfördraget att protokollet i sak inte förändrar innebörden av artikel 3b om subsidiaritetsprincipen i EG-fördraget. Att principerna för tillämpning nu kom till uttryck i ett protokoll till EG-fördraget innebär emellertid att det blir rättsligt bindande för institu tionerna och att det skall ligga till grund för prövning. I detta hänseende innebär det nya protokollet enligt regeringen ett stärkande av principernas ställning. Statskontoret har på regeringens uppdrag kartlagt och analyserat hur svenska myndigheter genomför EG-direktiv och kompletterar EG-förordningar med myndighetsföreskrifter. I uppdraget ingick bl.a. att belysa de svenska erfarenheterna av medverkan i olika EU-initiativ som syftar till förbättra utformningen av EG:s rättsakter. Enligt Statskontorets rapport 1999:7 Regelförenkling i och EU har kommissionen tagit flera nya initiativ och vidareutvecklat pågående insatser för att förbättra och göra reglerna mer effektiva. EU:s arbete med regelförbättring rör emellertid inte enbart kommissionen. I arbetet medverkar även rådet, nationella förvaltningar och olika samhällsorganisationer. Statskontorets studier visar att de svenska erfarenheterna av EU:s arbete med regelförbättring i allmänhet är goda, men att det också finns vissa brister. Det är enligt Statskontoret viktigt att på ett aktivt sätt deltar i och påverkar EU:s arbete med regelförbättring. Den särskilda statssekreterargrupp som inrättats med ett särskilt ansvar för arbetet med regelförenkling bör i samarbete med berörda delar av utarbeta svenska riktlinjer för att utveckla arbetsmetoder och målsättningar i EU:s arbete med regelförbättring. Enligt Statskontoret bör under det svenska ordförandeskapet följa upp och vidareutveckla de initiativ som kommissionen och andra medlemsstater har tagit för att förbättra . avstyrkte i yttrande 1997/98:KU9y om Amsterdamfördraget en motion (m), vari framhölls att EU borde eftersträva ett så okomplicerat regelsystem som möjligt. Utskottet utgick från de i yttrandet redovisade åtgärderna, särskilt antagandet av protokollet om tillämpningen av subsidiariets- och proportionalitetsprinciperna, kommer att leda till ett effektivare unionssamarbete och till att beslut fattas där de hör hemma och därmed till minskad byråkrati. gör inte nu någon annan bedömning. förutsätter vidare att de synpunkter som framförs i Statskontorets ovan redovisade rapport kommer att beaktas i . Något tillkännagivande till regeringen är enligt inte påkallat och utskottet avstyrker motionerna U505 yrkande 6 i denna del (c), U507 yrkande 4 (fp) samt K319 (m). Svenska språkets ställning i EU-arbetet Skrivelsen (avsnitt 40.2.1) Regeringen framhåller att som ny medlemsstat med ett litet språk har gått igenom en relativt bekymmersam inledningsfas när det gäller tillgången till och kvaliteten på tolkning och översättning. Läget har stabiliserats men svenskan är, tillsammans med de båda andra nordiska språken, de EU-språk som tilldelas minst resurser hos institutionerna. Det gäller främst tolkning vid möten i rådet och i kommissionen. Som exempel kan nämnas att det tolkas till och från svenska vid av alla möten som äger rum inom ramen för rådets verksamhet medan andra länder har mycket högre grad av tolkservice. Kontakter med de berörda institutionerna har visat att man där arbetar med att förbättra servicen för de små språken men att allmänna budgetrestriktioner försvårar deras möjligheter att göra avvägningar och prioriteringar när det gäller behov av tolkning i olika situationer. Inför det svenska ordförandeskapet har en särskild handlingsplan för att förbättra tolkservicen till och från svenska utarbetats av kommissionens konferenstolktjänst. Planen skall ses över varje halvår fram till ordförandeskapet och översynen kommer att ske i samråd med svenska myndigheter. En svensk språkpolicy fastlades 1996 i ett cirkulär med riktlinjer för hur de som företräder i olika EU-forum skall förhålla sig i situationer då en fullgod tolk- eller översättningstjänst inte erbjuds av EU:s institutioner. Riktlinjerna har utvärderats och med anledning av utvärderingen och inför det svenska ordförandeskapet blir det aktuellt för regeringen att bedöma om åtgärder behöver vidtas för att skärpa tillämpningen av den svenska språkpolicyn. I motion U9 av m.fl. (mp) begärs att regeringen redan nu skall vidta åtgärder för att stärka det svenska språkets ställning i EU (yrkande 10). Regeringens redovisning av det svenska språkets ställning i EU-arbetet ger vid handen att det förekommer brister när det gäller tolkning till det svenska språket. Som regeringen framhåller är svenskans ställning som ett av de officiella EU-språken av stor principiell betydelse för . konstaterar att berörda institutioner arbetar med att förbättra servicen för de små språken och att kommissionens konferenstolktjänst utarbetat en särskild handlingsplan för att förbättra tolkservicen till och från svenska inför det svenska ordförandeskapet . Regeringen har i skrivelsen förklarat att det med anledning av utvärderingar som gjorts och inför det svenska ordförandeskapet blir aktuellt att bedöma om åtgärder behöver vidtas för att skärpa tillämpningen av den svenska språkpolicyn. delar motionärernas synpunkt att det är angeläget att stärka det svenska språkets ställning i EU. förutsätter dock att regeringen fortlöpande i samband med den halvårsvisa översynen av konferenstolktjänstens handlingsplan och i förberedelsearbetet för det svenska ordförandeskapet följer frågan och vidtar de åtgärder som behövs för att förbättra det svenska språkets ställning. tillkännagivande till regeringen i denna fråga inte nödvändigt och utskottet avstyrker motion U9 yrkande 10 (mp). I motion U506 av m.fl. (v) begärs att skall arbeta för att lobbyister inom EU registreras och kontrolleras (yrkande 1). Frågan om registrering av lobbyister behandlades i betänkande arbetsformer (bet. 1997/98:KU27). I betänkandet redovisades regleringen av lobbyverksamhet i olika länder. utredningsenhet hade inventerat förhållandena i medlemsländernas parlament och av denna inventering framgick att de flesta parlament inte hade några bestämmelser om intressegruppers aktiviteter. var det enda land som hade formella regler. I hade i praktiken införts en form av kontroll över lobbying och i hade två intressegrupper för professionella parlamentslobbyister frivilligt antagit uppförandekoder och satt upp egna register. I de fall där regler fanns inom de europeiska parlamenten ingick alltid registrering som en komponent. Utdelning av passerkort var ett annat sätt att kontrollera intressegrupper. I finns ett offentligt register och en uppförandekod för lobbyister. Enligt ordningsreglerna utfärdas passerkort till den som vill förse ledamöterna med information. Villkor för passerkort är att vissa ordningsregler respekteras samt att lobbyistens namn och uppdragsgivare registreras. Det intresse som lobbyisten företräder måste uppges vid varje enskilt möte med personer vid parlamentet. Enligt uppförandekoden får konfidentiell information inte spridas vidare och ekonomisk ersättning inte erbjudas. som fått regeringens uppdrag att bl.a. analysera lobbning har gett ut debattskriften Lobbning (SOU 1998:146). I ett av de fyra bidragen i skriften diskuteras lobbningen i EU i ett juridiskt perspektiv med sidoblickar på hur lobbning regleras i och några europeiska länder. Ledamöterna i har inte tagit ställning till artiklarnas innehåll. Frågan om lobbning kommer att behandlas i flera av de forskarantologier som avses utkomma . kommer utredningen att ge ut en forskarrapport om bl.a. lobbyism med nya empiriska svenska undersökningar som grund. Ledamöterna i kommer sedan att göra sin politiska värdering av verksamheten i sitt slutbetänkande . I avsnittet Rättslig reglering av lobbying inom EU av redovisas att det bl.a. förts in en ny artikel (3) i bilaga IX till parlamentets arbetsordning. De personer som regelbundet vill ha tillträde till parlamentets lokaler för att förse ledamöterna med information skall bl.a. uppge vems eller vilkas intressen de företräder till ledamöter, deras personal eller tjänstemän vid parlamentet. De skall inte försöka få tag i information på oärligt sätt eller i vinstsyfte till tredje man sprida dokument som erhållits från parlamentet. I sina förbindelser med utomstående parter får de inte uppge att de har någon formell anknytning till parlamentet. De skall rätta sig efter de bestämmelser där det föreskrivs att ledamöterna personligen skall lämna detaljerade uppgifter om yrkesmässig verksamhet och alla övriga uppdrag som de får ersättning för samt lämna upplysningar om finansiellt stöd, stöd i form av personal eller utrustning som erhålls utöver de resurser som tillhandahålls av parlamentet och som erbjuds ledamoten inom ramen för dennes politiska aktivitet av en tredje part. Givarens identitet skall anges och upplysningar skall vara offentliga. Personerna skall själva förvissa sig om att all hjälp de erbjuds inom ramen för bestämmelserna antecknas i registret. För att deras passerkort skall förnyas måste de registrerade personerna lämna in en rapport med en beskrivning av vad de gjort för att påverka beslutsfattandet i parlamentet. Kommissionen å sin sida uppmanade i ett meddelande lobbyingbranschen att frivilligt upprätta en egen uppförandekod. lade en grupp om 25 lobbyingfirmor i fram en uppförandekod som alla inblandade kunde enas om. Uppförandekoden gäller för alla EU-institutioner inte bara kommissionen. Enligt reglerna skall lobbyisten bl.a. identifiera sig med namn och företag, uppge det intresse han eller hon representerar, inte använda oärliga medel och undvika intressekonflikter. Som framgår av redovisningen ovan förekommer inom EU en ganska omfattande registrering och kontroll av lobbyister. Till stor del bygger registrering på en frivillig uppförandekod från lobbyisternas sida. Denna uppförandekod har kommit att tillämpas också hos parlamentet. är inte berett att nu förorda att verkar för en längre gående registrering och kontroll. Motion U506 yrkande 1 (v) avstyrks. Förberedelser för det svenska ordförandeskapet Skrivelsen (avsnitt 40.1) innehar ordförandeskapet i . Ordförandeskapet innebär att skall leda arbetet i ministerrådet och representera rådet gentemot andra EU-institutioner, internationella organisationer samt länder utanför EU. Enligt skrivelsen är ordförandeskapets viktigaste uppgift att föra EU:s gemensamma dagordning framåt. Ett mindre utrymme ges dock till att lyfta fram svenska profilfrågor. Det har gjorts en första inventering av sakfrågor som bedöms komma att stå på EU:s dagordning under ordförandeskapet. Sammanställningen är bl.a. tänkt att utgöra underlag i arbetet med att närmare precisera det svenska ordförandeskapets prioriteringar. har lagts fast att arbetet med ordförande skapet även fortsättningsvis huvudsakligen skall bedrivas i linjeorganisationen. I motion U9 av m.fl. (mp) yrkande 12 begärs att det tillsätts en parlamentarisk kommitté för att förbereda vilka politiska frågor skall prioritera under ordförandeskapet. Ett liknande yrkande finns i motion U508 av m.fl. (mp), där det sägs att den parlamentariska kommitténs arbete skall gälla också den kommande regeringskonferensen samt att kommittén skall ge plats åt representanter från olika EU-kritiska organisationer (yrkandena 1 och 2). Också m.fl. (c) tar i motion U505 upp frågan om förberedelser inför det svenska ordförandeskapet. Regeringen bör verka för största möjliga uppslutning bakom en nationell strategi för ordförandeperioden och omkring målen för Europasamarbetet (yrkande 1). Regeringen bör inleda ett översynsarbete på samtliga politiska sakområden med god parlamentarisk insyn i syfte att skapa en bred parlamentarisk och samhällelig förankring bakom de frågor som avser att driva som ordförande i . bör ges möjlighet att påverka innehållet i det svenska ordförandeprogrammet (yrkande 2). Regeringen bör ta initiativ som gör det möjligt för hela det svenska samhället att axla ett värdskap. Det svenska föreningslivet, frivilligorganisationerna, folkrörelserna och de idéburna organisationerna bör uppmuntras att fungera som kraftkällor i det medborgerliga Europasamarbetet (yrkande 5).