yttr · GM05AU2y · 1999-01-01 00:00:00 — Utskottet noterar att redan vårpropositionens anslagsjusteringar, som av besparingsskäl gjorts i förhållande till budgetpropositionen, innebär att mycket stora krav ställs på för att arbetsmarknadspolitikens målsättningar skall kunna uppfyllas. Det kan exempelvis gälla nivån på den öppna arbetslösheten, undvikande av utförsäkring samt upprätthållande av lönebidragsvolym och därmed andelen övergångar från till reguljär arbetsmarknad. Ur detta perspektiv ter sig storleken på de ramar för utgiftsområdena 13 och 14 som föreslagits i motionerna som klart otillräckliga. Beträffande enskilda förslag om förändringar i regelsystemet för arbetslöshetsersättningen har utskottet tecknat sin syn på dess utformning i avsnitt 2. Vad gäller särskilt finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen vill utskottet framhålla följande. Från flera håll har föreslagits att självfinansieringsgraden ökas. , som går längst i detta avseende, har förordat att den enskilde skall stå för av finansieringen. Enligt beräkningar som utskottet inhämtat under hand från AMS skulle en sådan höjning innebära omkring en tredubbling av den enskildes kostnader jämfört med den genomsnittliga medlemsavgiften . Det är inte önskvärt. Den grundläggande principen bör vara att produktionen i allt väsentligt skall bära kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen. Så sker genom att kostnaderna i huvudsak finansieras genom arbetsgivaravgifter. Utskottet ställer sig därför inte bakom förslag om en ökad självfinansieringsgrad. Utskottet har i avsnitt 2 ställt sig positivt till förslaget om ett förstärkt anställningsstöd för långtidsinskrivna. I yttrande 1998/99:AU3y Tilläggsbudget - Utgiftsområdena 13 och 14 behandlar utskottet förslaget mer i detalj. I detta avsnitt tar utskottet upp förslaget endast översiktligt i samband med ställningstagande till förslag till införandet av ett marginellt sysselsättningsstöd. Anställningsstöd av den karaktären som regeringen i propositionen resp. i sin motion föreslår har funnits tidigare. Under den dåvarande fyrpartiregeringen infördes ett s.k. generellt anställningsstöd (GAS). Stödet tillämpades och innebar möjligheter till avdrag från arbetsgivaravgiften . GAS var kopplat till att vissa sysselsättningsvillkor och stöd utgick enbart för en nettoökning av anställningsvolymen utöver en viss basnivå. Stödet omfattade alla arbetstagare. Syftet var således inte att underlätta arbetsplacering och att förbättra enskilda individers ställning på arbetsmarknaden. Med åtgärden önskade den dåvarande regeringen att prioritera tillväxt- och stabiliseringspolitiska mål snarare än de fördelningspolitiska. Efter regeringsskiftet beslutade den dåvarande socialdemokratiska regeringen att GAS inte skulle förlängas utan ersättas av en annan stödform, RAS (Riktat anställningsstöd). fattades beslut om införandet av RAS. I motsats till GAS avsåg RAS enbart anställning av registrerat arbetslösa som anvisades anställning av offentlig arbetsförmedling. RAS begränsades till företag med färre än 500 anställda. Såväl GAS som RAS var av temporär natur. En utvärdering av dessa stödformer gjordes 1996 och resultatet av utvärderingen redovisas i en rapport, nr 45 - Utvärdering av det generella och det riktade anställningsstödet. Utvärderingen visade att de båda anställningsstöden inte varit särskilt effektiva vad gäller skapandet av nya och varaktiga sysselsättningstillfällen. Bland annat visade den att de flesta anställningar som gjorts med stöd skulle ha gjorts även utan stöd. En större andel av de företag som fått RAS än de som fått GAS hade dock angett att nyanställningar genomförts med anledning av att arbetskraftskostnaderna minskat till följd av stödet. Utskottet har i det föregående (avsnitt 2) uttalat sig positivt om det förslag som lämnats av regeringen om införandet av ett förstärkt anställningsstöd för arbetslösa med långa inskrivningstider. Med dagens uppåtgående konjunkturläge har stödet bättre förutsättningar att vinna framgång än dess föregångare RAS. Det är viktigt att betona att det förstärkta anställningsstödet har en arbetsmarknadspolitisk inriktning i den meningen att det huvudsakligen syftar till att få in en viss grupp på arbetsmarknaden snarare än att stimulera till fler arbetstillfällen. Detta förslag har därför en helt annan inriktning än det av föreslagna marginella sysselsättningsstödet. pågår överläggningar mellan regeringen och samtliga riksdagspartier i syfte att undersöka förutsättningarna för en bred förankring av en kommande skattereform. En av utgångspunkterna för samtalen är att skattepolitiken bör spela en aktiv roll i regeringens arbete för att öka sysselsättningen. Även om utskottet inte utesluter att ett sådant generellt anställningsstöd som föreslås kan ha större framgång under rådande konjunkturläge än GAS hade anser utskottet att frågan om ett sådant stöd naturligen bör diskuteras i samband med de ovan nämnda skattesamtalen. Utskottet ställer sig därmed inte bakom förslaget om ett marginellt sysselsättningsstöd. Utskottet välkomnar förslaget att resurser överförs till anslaget Särskilda åtgärder för arbetshandikappade och att får möjlighet till tillfälliga personalförstärkningar även . Det bör dock noteras att vissa neddragningar gjorts på utgiftsområde 14, anslaget A 3 Särskilda åtgärder för arbetshandikappade för , se vidare om detta i yttrandet 1998/99:AU3y. I sammanhanget finns dock anledning att notera att besparingar har gjorts avseende AMV under en rad år och att AMV såväl åren 1998 som 1999 erhållit medel för tillfälliga personalförstärkningar med högre belopp än vad som föreslås i propositionen för . Detta innebär enligt vad företrädare för uppgett inför utskottet att vissa personalneddragningar måste göras. I sammanhanget bör nämnas att det på arbetsförmedlingarna pågår en kraftig utbyggnad av s.k. självservice. de stora grupper arbetssökande som har goda förutsättningar att själva söka information om lediga platser och kontakta presumtiva arbetsgivare kan göra detta. En granskning som genomförts av RRV visar också att de förmedlingar som erbjuder en hög grad av självservice lyckas bäst (Effektivitet i arbetsförmedlingen, RRV 1999:15). En fortsatt inriktning på självservice bör i sin tur kunna medföra att personalresurser kan frigöras. Utskottet ser även positivt på regeringens förslag om en ettårig försöksverksamhet med bristyrkesutbildning, även om tiden för denna försöksverksamhet framstår som väl kort. Utskottet har i avsnitt 2 ovan ställt sig bakom regeringens förslag till inriktning av den ekonomiska politiken såvitt den berör arbetsmarknadsfrågor och sysselsättning i övrigt. Utskottet har föreslagit att finansutskottet skall avstyrka oppositionspartiernas förslag om riktlinjer. Sammanfattningsvis innebär det som här anförts att utskottet tillstyrker regeringens förslag till preliminär fördelning av utgifterna vad beträffar utgiftsområdena 13 och 14 (punkterna 3 och 4 båda delvis). Motionerna Fi14 (m) yrkandena 4 och 5 båda delvis, Fi15 (kd) yrkandena 3, 4 och 9 alla delvis, Fi16 (c) yrkande 23 delvis samt Fi17 (fp) yrkandena 3 och 4 båda delvis bör enligt utskottets mening avstyrkas. 3.5 Indelning av utgiftsområden föreslår i motion Fi16 att regeringen överväger indelningen av utgiftsområdena 14-16, detta mot bakgrund av att utbildning, kompetensutveckling och tillväxt är intimt förknippade med varandra. Det är svårt att kombinera insatser bl.a. beroende på att besläktade frågor hanteras av olika myndigheter och olika departement (yrk. En kommitté med parlamentarisk sammansättning har efter beslut av talmanskonferensen tillsatts för att se över och utvärdera vissa frågor som gäller arbetsformer, den s.k. . Kommittén har bland annat att se över frågor om budgetprocessen m.m. I kommittédirektiven sägs att det bör ingå i uppdraget att se över frågor som kan komma att väckas under utredningens arbete. Utskottet utgår ifrån att även frågan om indelning i utgiftsområden kan tas upp i det sammanhanget. Motion Fi16 yrkande 5 bör därför avstyrkas enligt arbetsmarknadsutskottets mening. Enligt utskottets mening är det av största vikt att propositionerna innehåller redovisningar som kan läsas och förstås utan tillgång till kompletterande information av olika slag såsom regleringsbrev och ändringar i dem. Beslutsunderlaget måste vara sådant att det ges en rimlig möjlighet att bedöma konsekvenserna av förslagen i olika hänseenden. Förslag som beskrivs som förstärkningar kan beroende på vad de relateras till i stället innebära minskade resurser. På de områden av propositionen som arbetsmarknadsutskottet yttrat sig över här ovan och i tilläggsbudgeten (AU3y) innehåller propositionen i vissa delar knapphändig och ibland otydlig eller motsägelsefull information. Som exempel kan nämnas avsaknaden av en specifikation av de relativt stora besparingar som görs på utgiftsområde 14 under innevarande budgetår. Förslaget om ytterligare medel för lönebidrag, som behandlas i AU3y, måste studeras tillsammans med de ändringar som skett genom de olika regeringsbeslut som beskrivs i yttrandet för att den faktiska innebörden skall stå klar. Förslaget om personalförstärkningar vid arbetsförmedlingarna skulle kunna läsas på ett annat sätt än vad det i praktiken innebär. - Både fylligare och tydligare information är alltså önskvärt i kommande regeringsförslag. vill utskottet anknyta till () revisionsberättelse för AMV för . RRV har där gjort påpekanden om åtaganden som AMV gjort om framtida bidragsutbetalningar som RRV inte anser att verket har befogenhet att göra. förutsätter att denna fråga övervägs i samband med regeringens budgetarbete inför kommande budgetproposition. I beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). 1 Allmän inriktning av politiken (), (), (), (), (), (), () och () anser att utskottets ställningstagande i avsnitt 2 Allmän inriktning av politiken, dock med undantag av det stycke som inleds med rubriken , bort ha följande lydelse: Den ekonomiska utvecklingen och arbetsmarknadsläget noterar att regeringen i vårpropositionen söker förmedla en påtagligt glättad bild av den ekonomiska utvecklingen. Likafullt kvarstår det faktum att regeringen tvingats revidera ned både sina tillväxtprognoser och sina sysselsättningstal. När statsbudgeten rensas från större engångseffekter blir det statliga budgetsaldot därtill negativt . Frånvaron av strukturella reformer är påfallande och utflyttningen av företag ur landet fortsätter. Sammantaget finns det enligt utskottet anledning att uttrycka farhågor för en väsentligt sämre arbetsmarknadsutveckling än vad regeringen ger uttryck för i vårpropositionen. konstaterar i sin senaste konjunkturprognos att elektro- och transportmedelsindustrin, som starkt bidrog till produktionstillväxten i svensk ekonomi, tappar fart . Tillväxttakten blir betydligt svagare än , vilket medför att dessa branscher ger ett minskat bidrag till BNP-tillväxten. Först förutser en återhämtning på världsmarknaden för industrin totalt sett. Även inom tjänstesektorn sker en konjunkturavmattning. Andra osäkerhetsfaktorer i konjunkturutvecklingen gäller varuimport och lager, anser . Utskottet konstaterar att arbetsmarknaden präglas alltmer av både omfattande arbetslöshet och av arbetskraftsbrist. Att arbetslösheten är ett allvarligt problem vet inte minst alla de människor som är drabbade av detta. Att arbetskraftsbristen utgör ett problem på många håll vet inte minst många företagare som söker arbetskraft. Bristen på arbetskraft redovisas i länsarbetsnämndernas översikter av arbetsmarknadsutsikterna i respektive län som publicerats. I och med att bristen på utbildad och yrkeserfaren arbetskraft blir större ökar risken för flaskhalsar och överhettning i ekonomin. Detta utgör i sin tur ett allvarligt hot mot tillväxten. Det är dessvärre osannolikt att de mål som i dagligt tal kallas arbetslöshetsmålet respektive sysselsättningsmålet kommer att uppnås. När det gäller arbetslöshetsmålet medger regeringen ånyo sitt misslyckande i vårpropositionen. Flera konjunkturbedömare, däribland (), bedömer att sysselsättningsmålet inte kan uppnås. Utskottet delar denna bedömning. Vårpropositionen medför svikna förväntningar. Regeringen presenterar inga konkreta förslag för att främja tillväxt och sysselsättning. I stället avvaktar regeringen i hopp om att en fortsatt god konjunktur automatiskt skall leda till en ökad sysselsättning. Utskottet vill i detta sammanhang peka på att beslutsunderlaget i vårpropositionen inte ger ett tillräckligt underlag för en bedömning av konsekvenserna av regeringens förslag. Utskottet anser därför att det finns anledning att efterlysa fullödig och tydlig information i framtida regeringsförslag. Utskottet anser att kraftfulla åtgärder måste till för att förhindra att massarbetslösheten permanentas. Sysselsättningen måste öka och den öppna arbetslösheten minska. Politiken måste inriktas på att skapa förutsättningar för fler riktiga arbeten och växande företag. behöver en offensiv tillväxtpolitik för nya arbetstillfällen. Skatterna på företagande och arbete måste sänkas. Den privata sektorn och inte minst tjänstesektorn måste få bättre möjligheter att Sysselsättningstillväxten måste framför allt skapas inom tjänste- och servicesektorn. Särskilda skattelättnader bör införas på hushållsnära tjänster. Vidare bör, som utskottet återkommer till, regelverk moderniseras och förenklas så att företagande underlättas. Utskottet förordar som nämnts att särskilda åtgärder vidtas för att öppna marknaden för hushållsnära tjänster. Därigenom kan förutsättningar skapas för ett stort antal nya arbeten. Även om utskottet inte kan göra någon exakt bedömning av hur många arbeten som blir en följd av reformen torde det dock röra sig om tiotusentals arbetstillfällen i den privata sektorn. Effekterna kan väntas bli särskilt gynnsamma för ungdomar. Utgångspunkten för utskottets ställningstagande i denna del är ett gemensamt förslag om skattereduktion för hemnära tjänster som lagts fram gemensamt av , i finansutskottets betänkande 1998/99:FiU1. Förslaget om skattereduktion för hemnära tjänster skall ses som en av flera åtgärder i syfte att underlätta framväxten av många nya arbetstillfällen i en expanderande tjänstesektor, exempelvis moderna former av service och tjänster riktade mot industri, byggverksamhet respektive hushållen. Andra exempel är tjänster och service inom IT-sektorn och turismen. En expansion i tjänstesektorn underlättas av att arbetsmarknaden fungerar väl. Arbetsförmedlingen skall underlätta rörlighet på arbetsmarknaden och snabb rekrytering av arbetskraft. Den skall också medverka till att arbetssökande finner arbete eller kompetenshöjning. Lönebildningen har central betydelse för samhällsekonomin. Trots att regeringen själv anger en fungerande lönebildning som en uttrycklig förutsättning för sina tillväxtantaganden så framläggs inga förslag. Även i denna centrala fråga skall regeringen "återkomma". Utskottet vill därför understryka vikten av att nödvändiga reformer nu kommer till stånd. Löneutvecklingen måste vara förenlig med en god samhällsekonomisk utveckling. Regering och riksdag kan indirekt och effektivt påverka förutsättningarna för lönebildningen genom att reformera och modernisera regelverken för arbetsrätten och arbetslöshetskassan men också på andra områden, exempelvis rörande arbetsmarknadspolitiska åtgärder. En ny arbetsrätt måste utformas. Den skall anpassas till förhållandena på en modern arbetsmarknad som bl.a. innefattar ökad användning av visstidsanställningar och personal från uthyrningsföretag. Den nya arbetsrätten skall ge utrymme för ökad flexibilitet och göra det möjligt att träffa lokala överenskommelser anpassade till det enskilda företagets förutsättningar. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att givit regeringen i uppdrag att utan dröjsmål föreslå en ändring i turordningsreglerna i lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS) så att undantag får göras för totalt två personer i företag med mindre än tio anställda (bet. 1998/99:AU8, Också en rad andra arbetsrättsregler bör ändras i avvaktan på en mer genomgripande översyn inom området. Möjligheterna till provanställning bör förlängas upp , den fackliga vetorätten vid entre-prenader slopas och förbud bör införas mot blockad mot enmansföretag. Vidare bör konfliktreglerna ses över och fackets tolkningsföreträde i olika lagar ersättas av medel för konfliktlösning som regleras i kollektivavtal. Utskottet anser också att ett proportionalitetskrav bör införas i lagstiftningen vad gäller rätten till stridsåtgärder. Med den reformering av arbetsrätten som utskottet förordar får en mer flexibel och bättre fungerande arbetsmarknad. Fler människor får möjlighet till arbete och en god lönebildning underlättas. Arbetslöshetsförsäkringen är inte anpassad till en modern arbetsmarknad. Den måste förändras i en rad avseenden för att främja arbetsmarknadens funktionssätt och för att underlätta lönebildningen. Försäkringen skall inte vara en permanent försörjningskälla utan en omställningsförsäkring. Arbetslöshetsförsäkringen bör vara allmän och obligatorisk. Den skall ge ökade incitament för den enskilde att finna ett nytt arbete men också bygga på en rimlig inkomstrelaterad ersättning som innebär att den arbetslöse inte skall behöva komplettera med socialbidrag. Försäkringen skall bidra till att ge den enskilde trygghet att pröva något nytt. Den bör i större utsträckning än finansieras med egenavgifter eftersom högre egenfinansiering motverkar att det träffas avtal som leder till ökad arbetslöshet. Därmed främjas, som nämnts, en bättre lönebildning. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder och AMV:s verksamhet Utskottet anser som framgått att regelverken bör reformeras på en rad områden. När det gäller de arbetsmarknadspolitiska programmen vill utskottet starkt betona vikten av att åtgärderna blir färre och att reglerna blir enklare och tydligare. Under en följd av år har olika åtgärder införts och regeländringar har varit ofta förekommande. Detta har medfört att det har blivit svårt att överblicka regelsystemet. Regeringen har gång efter annan aviserat färre åtgärder och förenklingar utan att detta lett till några mer påtagliga resultat. Det är dags att gå från ord till handling. verksamhet bör enligt utskottet ses över och effektiviseras. Syftet bör vara att minska omfattningen på administrationen inom AMS centralt och hos länsarbetsnämnderna på den regionala nivån. De förändringar av de arbetsmarknadspolitiska programmen som utskottet förordar leder till att resursbehovet för administration reduceras. Det livslånga lärandet och arbetslivet Det finns ett intimt samband mellan utbildning, kompetensutveckling och tillväxt. Kunskapskraven skärps i det moderna samhället. grund- och gymnasieskolan, utbildningen därefter samt i hög grad också kompetensutvecklingen i arbetslivet. Möjligheter måste tillskapas för kompetensutveckling hela livet. För att underlätta och främja det livslånga lärandet bör ett system med personliga utbildningskonton införas. Det kan ske genom att den enskilde medges skatteavdrag för de medel som avsätts på samma sätt som sker för avsättning till pensionsförsäkringar. Beskattning sker när den enskilde använder pengarna för utbildning. Även arbetsgivaren kan ges rätt att avsätta lika mycket som den enskilde. Genom ett system med dessa huvuddrag förbättras möjligheterna till fort- och vidareutbildning för vuxna. Det är angeläget med en närmare koppling mellan arbetslivet och delar av utbildningssystemet. Exempelvis bör ett modernt lärlingssystem införas där skolan och arbetslivet delar på ansvaret för utbildningen. Likaså bör den yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningen bättre än knytas till näringslivet och de kompetensbehov som finns där. Med det anförda förordar utskottet att finansutskottet tillstyrker motionerna Fi14 (m) yrkandena 1 och 7, båda delvis, Fi15 (kd) yrkande 1 delvis, Fi16 (c) yrkandena 1 delvis, 9 och 22 samt Fi17 (fp) yrkande 1 delvis. Regeringens förslag bör avstyrkas. 2 Allmän inriktning av politiken () anser att utskottets ställningstagande i avsnitt 2 Allmän inriktning av politiken, såvitt avser det stycke som inleds med rubriken , bort ha följande lydelse: Det finns anledning att betona att decentralisering och tillväxt går hand i hand. Det behövs regional balans med företagande och sysselsättning i hela landet. Arbetsmarknadspolitiken måste decentraliseras genom att befogenheter förs från central nivå till länsarbetsnämnderna på regional respektive arbetsförmedlingarna på lokal nivå. Detta skulle öka träffsäkerheten i de regionalpolitiska insatserna. Samordningen mellan regionalpolitiken och andra politikområden, däribland arbetsmarknads-, närings- och utbildningspolitik måste öka. Utskottet anser att en plan bör läggas fram för utlokalisering av statliga verk, myndigheter och bolag från . Utlokaliseringarna skall inte enbart syfta till att flytta ut arbetstillfällen. I stället är avsikten att skapa en dynamisk miljö för utveckling och tillväxt på respektive lokaliseringsort. Utskottet kan konstatera att offentliga arbetstillfällen har större betydelse för orter med svag tillväxt och arbetsmarknad än vad de har för orter där tillväxten är god. I sammanhanget vill utskottet också framhålla att utlokalisering skulle påskynda en önskvärd utveckling av arbetsmarknad från en stor andel sysselsatta inom förvaltning mot en ökande andel verksamma inom områden av mer kreativ karaktär liksom inom informationsområdet. I en första etapp bör enligt utskottets uppfattning utlokalisering ske av bl.a. följande myndigheter och bolag på arbetsmarknads- och arbetslivsområdena: AMS, Arbetarskyddsstyrelsen, , Rådet för arbetslivs forskning, de fyra ombudsmännen mot diskriminering, dvs. , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning, samt AMU-gruppens huvudkontor. Regeringen bör utreda och återkomma till med förslag av denna innebörd. Med det anförda förordar utskottet att finansutskottet tillstyrker motioner Fi16 yrkande 4 delvis och Fi36 delvis. 3 Utgiftstak för staten och preliminär fördelning på utgiftsområden , , och (alla m) anser att avsnittet 3.4 Utskottets ställningstagande i fråga om preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 bort ha följande lydelse: Till en början vill utskottet instämma i det som anförts av om att medel som avser direkta transfereringar för tydlighetens skull bör överföras från utgiftsområde 14 till utgiftsområde 13. Detta leder till en ökad belastning på utgiftsområde 13 och en motsvarande minskning på utgiftsområde 14. Arbetslöshetsförsäkringen bör vara ett statligt åtagande och inte som administrerad via de fackliga organisationerna. Medel bör därför anslås för att göra försäkringen allmän och obligatorisk. Ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen bör sänkas till och den enskilde bör i fortsättningen ta ett ökat ansvar för finansieringen av den. I likhet med anser utskottet att Arbetsmarknadsmyndigheternas förvaltningskostnader och forskningsanslag successivt bör reduceras. Utskottet har utvecklat sin syn på arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiken i övrigt i avvikande mening nr 1. I fråga om ramarna för budgetåren 2000-2002 anser utskottet att den av i motion Fi14 föreslagna preliminära fördelningen på utgiftsområden bör godkännas som riktlinje för regeringens budgetarbete. Detta innebär att propositionen avstyrks i motsvarande delar (yrkandena 3 och 4, båda delvis) liksom de övriga partimotionerna Fi15 yrkandena 3 och 4, båda delvis, och 9 (kd), Fi16 yrkande 23 delvis (c) samt Fi17 yrkandena 3 och 4, båda delvis. Utskottets ställningstagande framgår av nedstående tabell. 2000 2001 2002 utg. omr 13 utskottet (+10 679) 31 607 (+1 331) 30 900 (+1 331) utg. omr 14 utskottet (-18 663) 27 845 (-17 764) 27 782 (-18 148) 4 Utgiftstak för staten och preliminär fördelning på utgiftsområden