sou · GMB3101 · 1999-01-01 00:00:00 — Å ena sidan en makro-strukturell riktning, vilken artikulerar de historiska, sociala och ekonomiska sammanhang i vilka de variabler som studeras verkar, å andra sidan en mikro- etnografisk riktning, vilken genom kombination av långvariga observationer och djupgående intervjuer försöker komma åt den homologiska respektive integrativa nivåns empiriska krav och kulturanalytiska möjligheter. I VÄNTAN PÅ VADÅ'? "NÄR DOM VAR UNGA VISSTE MAN" Sociologen har genom formulerandet av en kausal realism bidragit till en god förståelse av den strukturella riktningen. Kausalrealismens yttersta syfte är, för att citera , att identifiera de sociala strukturer som innehåller kausala mekanis- mer som genererar empiriskt observerbara effekter. Om vi mot bakgrund av formulering uppfattar låg utbildning som en kausal mekanism så tenderar den att generera den empiriskt observerbara effekten lägre valdeltagande och politiskt intresse. Vad emellertid adderar till vad jag ovan benämnt den första sociologin är medvetenheten om att de kausala mekanismer som genererar vissa statistiska utfall är en del av mer omfattande histo- riska, sociala och ekonomiska men också ideologiska sammanhang. Genom formulerandet av sin kausala realism vill han därför bland annat utvidga den första sociologin med en föreställning om sociologin som vetenskap, som (...) inte hämmar forsknings- processen och den sociologiska fantasin. Den första sociologins metodpraktik är således för hämmande när det gäller möjligheten att med kulturanalysens vokabulär se något som något som går utöver rena empiriska observationer och relationer. Svårigheten med den om än nödvändiga strukturella inrikt- ningen är naturligtvis att genereringen av olika specifikt levda ungdomskulturer i djupare bemärkelse inte så lätt låter sig förstås genom enbart en strukturell macroanalys. Specifik förståelse av hur olika ungdomskulturer genereras och förändras kräver, vill jag hävda, fallstudier, vilka inte självklart lånar sig till vetenskapliga generaliseringar. Eftersom jag saknar tillgång till fallstudier av den politiska dimensionen av unga människors levda kulturer, så tillåter jag mig att använda min sociologiska fantasi eller kultursociologiska föreställnings- eller framställningsförmåga. Problemet med den analys som följer i nästa avsnitt är därmed uppenbar, den saknar helt enkelt de empiriska material som den andra sociologin i kom- bination med en strukturell medvetenhet kräver. Trots detta faktum tillåter jag mig att göra en kulturanalys vars syfte är att formulera ett antal kultursociologiska därför på huvudfrågans varför. Om dessa varför avseende omfattning, djup och inre koherens kan anses tillräckliga kan endast du som läsare avgöra. Kvarstår gör så en viktig metodologisk fråga: Hur bör relationen mellan den strukturella och inriktningen uppfattas? För att kunna ge ett svar på denna fråga måste vi återvända till den andra sociologins kulturbegrepp. Med kultur som analytiskt instrument för tolkning avser jag i detta sammanhang de levda kulturer som uppstår till följd av att unga människor hanterar sina sociala villkors kausala kraft, dvs., med hjälp av formu- leringar, genereringen av empiriskt observerbara effekter till följd av hur unga människor genom självförståelsens olika former och uttryck hanterar de sociala strukturer som innehåller kausala mekanismer. Exempel på sådana former och uttryck kan vara närvaro eller frånvaro av politiskt intresse och politiska aktiviteter liksom ett embryon till en i Habermas normativa anda fungerande politisk offentlighet. Med ungdomskultur(er) menas helt enkelt, vilket förhoppningsvis redan framgått av diskussionen ovan, den/ de levda kultur(er) som är ungdomars. Som en följd av artikelns huvudfråga och den metodologiska diskussion som förts ovan kan jag formulera tre följdfrågor, vilka kronologiskt ansluter till de tre ovan presenterade sociologiska positionerna och anger dispositionen för artikelns reste- rande delar. (a)Vad säger den statistiskt förankrade empiriska forskningen om ungdomars politiska intresse, engagemang, aktiviteter och in- flytande? (b)Varför leder ungdomars relativt omfattande politiska intresse och vilja till engagemang i så liten utsträckning till partipolitiska aktiviteter och inflytande? (c)Hur skall vi kritiskt förstå det faktiska empiriska utfallet av följdfråga (a) och det kulturanalytiska utfallet av följdfråga (b) mot bakgrund av det normativa demokratiideal som formulerats av ? Det är således min avsikt att använda den första sociologin för att ge en empirisk bild av unga människors politiska intresse, engage- mang, aktiviteter och inflytande, den andra sociologin för att I VÄNTAN PÅ VADÅ'? "NÄR DOM VAR UNGA VISSTE MAN" medelst en kulturanalys artikulera möjliga förklarings- och för- ståelseformer till varför den första sociologins empiriska bild ser ut som den gör och, slutligen, den tredje sociologin för att genom en analys av förhållandet mellan samhälle, ungdomskultur och politik se potentiella hot, dvs. förfallstendenser, och möjligheter, dvs. politiska mobiliseringstendenser för en, utifrån ett kritiskt, normativt demokratiideal, fungerande politisk ungdomskulturell offentlighet. Om en av den politiska filosofins viktigaste syften, med stats- vetaren formulering, är att bidra till en gemensam grund för vad diskussionen bör handla om – så vill jag i detta sammanhang se mitt utkast till kulturanalys som formuleringar av tanketrådar för fortsatt empirisk forskning, kulturanalys och sam- hällskritik. Den beskrivning och kultur- och idealiseringsanalys som följer är inte enbart att beteckna som snabb utan också, i den kultursociologiska fantasins och föreställningsförmågans namn, minst sagt indikatorisk, skissartad, tentativ och tillspetsad. Förhoppningsvis är analysen så produktivt djärv att den kan bidra till ett visst diskussionssug. Ungdom och politik – en empirisk översikt En statistisk översikt av det empiriska undersökningsområdet ung- domar och politik disponerad i nio teman ger i komprimerad och generaliserad form ungefär följande bild2 ... (1) Ungdomars valbeteende Ungdomar tenderar i förhållande till vuxna att ... i någon mindre utsträckning rösta i val3 2 Översikten bygger huvudsakligen på material hämtat från svenska val- undersökningar, SCB och Ungdomspolitiska kommitténs slutbetänkande . Preciseringar i form av relativ frekvens sker bortsett från några undantag genomgående i noter längst ner på varje sida. i mindre utsträckning vara partianhängare4 tidsmässigt bestämma sig senare för vilket parti de skall rösta på5 oftare byta parti mellan valen.6 Att yngre oftare tendera att byta parti skall menar valforskarna inte uppfattas som ett livscykelfenomen utan som ett genera- tionsfenomen. De yngre förmodas inte blir mer partitrogna som äldre. (2) Ungdomars politiska intresse Ungdomar är i förhållande till vuxna ... i något mindre utsträckning politiskt intresserade.7 Ungdomars politiska intressen tar sig dock oftare andra uttryck än de vuxnas. Intresset har, brukar det heta, bara valt andra kanaler, som till exempel ... mer lokala och vardagsnära frågor enstaka sakfrågor eller mer omfattande visioner. av förstagångsväljarna jämfört av samtliga väljare röstade i valet . av förstagångsväljarna jämfört av samtliga röstande i valet betraktade sig själva som anhängare av ett parti. 51994 bestämde sig av ungdomarna mellan för vilket parti det skulle rösta på under valrörelsen. Bland pensionärer är motsvarande siffra . av väljarna under är partibytare. Motsvarande siffra för väljare över 35 är . av förstagångsväljarna angav att de var intresserade av politik. Motsvarande siffra för samtliga väljare var . I VÄNTAN PÅ VADÅ'? "NÄR DOM VAR UNGA VISSTE MAN" I en intervju i säger statsvetaren och maktutredaren att ungdomar vid en första fråga säger sig vara ointresserade av politik men när sakfrågor sedan diskuteras är det annorlunda. Då är de ofta väl inlästa och har ett stort engagemang. Det stämmer alltså inte att de vänder sig mot politiken. (3) Ungdomars politiska aktivitet och engagemang Om vi i anda mäter politisk aktivitet och engagemang kan vi konstatera att ungdomar i förhållande till vuxna i traditionell bemärkelse mindre ofta är ... medlemmar i politiska partier aktörer i politiska aktiviteter (t.ex. upprop, demonstrationer). Tesen om att ungdomar är mindre politiskt aktiva kan emellertid, precis som i frågan om ungdomars politiska intresse, problemati- seras. Dels kan den större andelen ungdomar som inte röstar liksom den minskade andelen som inte är medlemmar i politiska partier ses som uttryck för en tendens eller ett samhälleligt mönster som också gäller vuxna. Dels tenderar andra former av politiskt deltagande öka, t.ex. att tala offentligt, skriva insändare eller tidningsartikel och demonstrera. Därtill tycks den yngre generationen, framförallt tack vare en allmänt höjd utbildnings- nivå, göra sig mer gällande som individer i sina vardagliga samman- hang. Ungdomars politiska aktiviteter och engagemang tycks helt enkelt ta sig andra former än de vuxnas, men alltfler vuxna tycks också, som vore det frågan om ett mer gemensamt politiskt kulturmönster i förändring, röra sig i samma riktning. (4) Ungdomars upplevelser av möjligheter till inflytande I slutbetänkandet från konstateras att ungdomars upplevelse av möjligheter till inflytande i politiska organ och större organisationer är mycket negativ. anser sig inte kunna påverka rikspolitiken Nästan hälften anser sig inte ha någon påverkan på våra folkrörelser av de unga menar att de har stora möjligheter att påverka lokalpolitiken. Däremot tycks ungdomar uppleva betydligt större möjligheter att påverka den egna vardagen liksom det egna valet av utbildning. Särskilt skolan och fritidsgården tycks vara institutioner där ovan- ligt många ungdomar tycker att de vuxna bryr sig om ungdomars åsikter.8 På politikens, arbetsmarknadens och föreningarnas om- råde är det enligt ungdomarna betydligt sämre ställt.9 I ungdomspolitiska kommitténs slutbetänkande sammanfattar man situationen på följande vis: Resultaten ger en bild av de unga som starkt kritiska mot den poli- tiska och institutionella makten. De upplever att man inom dessa maktsfärer både har små möjligheter att påverka och att man inte tillräckligt lyssnar till de ungas åsikter. (5) Ungdomars faktiska representation Såväl unga kvinnor som män är kraftigt underrepresenterade i respektive av ungdomar mellan tycker att skolan och fritidsgården bryr sig tillräckligt mycket om ungas åsikter. Det är dock minst sagt viktigt i sammanhanget att konstatera att drygt två av tre ungdomar inte tycker att skolan bryr sig tillräckligt mycket om ungas åsikter. av ungdomar mellan tycker att och EU lyssnar mycket lite eller inte alls till de unga. I VÄNTAN PÅ VADÅ'? "NÄR DOM VAR UNGA VISSTE MAN" noll procent av ledamöterna i börsföretagsstyrelser under 35 år ungefär en halv procent av ledamöter i statliga kommittéer och statliga utredningar under 25 år en procent av ledamöterna i myndighetsstyrelser under 35 år av regeringsledamöterna under 35 år av ledamöter under 35 år av ledamöterna i partistyrelserna under . (6)Ungdomars tilltro till att vara med och påverka sina villkor Ungdomar ställer sig positiva till att vara med och påverka: sin egen utbildning, skola och skolvardag10 politiska organ, myndigheter och styrelser via kvotering11 genom kommunala ungdomsråd vars syfte är att låta de ungas synpunkter höras av lokala politiker.12 (7) Ungas politiska aktivitetsuttryck Trots ungdomarnas höga tilltro till lokala ungdomsråds möjlig- heter att göra unga människors åsikter hörda säger att de inte själva kan tänka sig att delta. Ungefär var tredje ungdom kan tänka sig att delta. Bland dessa är det fler flickor än pojkar. Men, som ungdomspolitiska kommittén skriver, ... 10Över av ungdomar mellan tycker definitivt eller kanske att det är en bra idé med lokala styrelser med elever i majoritet på våra gymnasieskolor. av ungdomar mellan tycker det är en bra eller halv- bra idé att ha speciella platser för unga människor i de politiska organen för att på så sätt öka ungas inflytande i politiken. av ungdomar mellan tror att det hjälper med lokala ungdomsråd för att ungdomars åsikter bättre skall komma fram i den lokala politiken. tror inte att det spelar någon roll. (...) om var tredje av de unga i kommuner var aktiva i ung- domsråd så skulle det kunna innebära en enorm politisk kraft. (8)Ungdomars uppfattning om politisk representation i lokala ungdomsråd en majoritet av ungdomar anser inte att det skall vara val till lokala ungdomsråd, de skall vara öppna för den som är intres- serad13 många anser att det skall vara möjligt att vara politiskt aktiv utan att behöva tillhöra något parti. Att hitta former för politiskt arbete utanför partierna anses vara viktigt. (9) Ungdomars förväntningar på politiker politiker måste vara mer öppna för vad ungdomar tycker, tänker och vill politiker borde oftare fråga efter ungdomars åsikter politiker borde vara mer beredda på att ge ifrån sig makt. Otvetydigt är ungdomar mycket kritiska och hyser stor misstro till politiker. Ett försök till sammanfattning Låt mig sammanfatta i syfte att i nästa delavsnitt formulera två möjliga slutsatser om samhälle, ungdomar och politik. (a) Ungdomar tycks i förhållande till vuxna vara mer partipolitiskt rörliga och förändringsbenägna 13 anser att det inte skall vara val till ungdomsråd. I VÄNTAN PÅ VADÅ'? "NÄR DOM VAR UNGA VISSTE MAN" (b)Ungdomar är i mycket liten utsträckning representerade i politikens, statens och marknadens organisationsformer. Deras faktiska inflytande via representation är näst intill obefintligt (c)Ungdomar upplever sig ha ett mycket litet inflytande på politik, stat och marknad (d)Ungdomar upplever sig ha ett relativt stort inflytande över sin egen vardag (e)Ungdomars politiska intresse och engagemang söker sig nya, offentliga men icke partipolitiska former och kanaler, t.ex. lokala skolstyrelser och lokala ungdomsråd (f)Ungdomar vill att ungdomar skall vara med och påverka det egna vardagslivet – men utan partipolitisk organisering och utan att valbarhet och representativitet utgör något nödvändigt villkor (g)Genom nya former och kanaler tror en majoritet av ungdomar att de kan påverka politiken. En tragisk klyfta eller en lyckosam tragik? Jag vill avsluta detta avsnitt med att antyda två olika men lika möjliga slutsatser av den empiri som ovan presenterats och sammanfattas. Å ena sidan tonar vad kallat en tragisk klyfta fram. Ungdomar har varken faktiskt inflytande eller upplever sig ha något inflytande över avgörande beslut i samhället, varken i partipolitiken, på marknaden eller i staten. Om man skall tro på vad merparten av dem säger tycks de inte vara sär- deles intresserade heller. Det tragiska för vår parlamentariska demokrati byggd på partier är att ungdomar är politiskt intresserade och att de vill engagera sig men inte i just partipolitik och styrelserum. Å andra sidan är det fullt möjligt att argumentera för att tragiken kan visa sig vara en tillgång. Den tragiska klyftan kan likt H.C. fula ankunge visa sig vara en vacker svan i tillblivelse. Kanske skall vi därför i stället för tragisk klyfta tala om en lycko- sam tragik i den politiska offentlighetens tjänst. Ett sådant utfall är Än mindre låter det sig förutsägas. Men otvety- digt avgörs det i stor utsträckning av vuxnas politiska och vardag- liga möten med unga människor. Därmed är också mindre lycko- samma utfall fullt möjliga. Till detta skall jag återkomma. Ett kulturanalytiskt utkast till några möjliga varför I den allmänna diskussionen om varför unga människor trots poli- tiskt intresse och engagemang i så stor utsträckning undviker partipolitik stöter man på en rad olika förslag till förklaringar. Nedan följer en provkarta på vad jag uppfattar som relativt vanliga mediala därför på frågans varför. unga identifierar sig inte med de politiska partierna av de unga är vana vid snabba beslutsvägar, vilket lätt krockar med ett mer trögrörligt demokratiskt system de ungas lättrörliga verklighet: IT och unga människors ökade internationella erfarenheter de politiska partierna hittar inte språk och former för att nå de unga eftersom partierna saknar en tydlig vision och refererar för mycket tillbaka i tiden. De är också för lika varandra och saknar politisk tydlighet och handlingskraft. Inte heller har de svar på hur framtidens samhälle kommer att se ut unga människor möter alldeles för sällan politiker. ungdomar tycker att partipolitik är tråkigt, inte heller tror de sig kunna påverka den om de blev aktiva ungdomar av är bortskämda och har inte fått kämpa för sina välfärdsstatliga rättigheter. De är passiviserade och tar därför allting för givet avståndet mellan ungdomar och den politiska världen har ökat. I VÄNTAN PÅ VADÅ'? "NÄR DOM VAR UNGA VISSTE MAN" Det är nu inte min avsikt att diskutera relevansgraden av denna typ av förklaringar. De äger förmodligen alla i en eller annan bemärkel- se relevans. Problemet är att jag inte finner dem vara tillräckliga svar på denna artikels varförfråga. Om svaret på frågan om varför unga människor inte intresserar sig för partipolitik är att partierna har tråkiga möten, så spelar det ingen roll om svaret så kommer från ungdomarna själva. Jag har svårt att tro att någon av oss egentligen på fullt allvar vill hävda att det avgörande hindret för partipolitisk mobilisering är tråkiga möten. För det första tror jag inte att möten uppfattas som tråkiga om de som kommer vill ändra eller försvara samhället. För det andra är det inte heller någon som tror att dagens ungdomar plötsligt skulle strömma till de politiska partierna därför att de får reda på att mötena numera är roliga. Jag tror helt enkelt att de flesta ungdomar är mer politiskt seriösa än så. Om politik handlar mer om roliga möten än politik, så får nog politiken vara. För att ha roligt behöver man inte politik, men politik, däremot, skall vara rolig och levande som politik. Och dit når man inte med roliga möten utan med en levande politik i levda kulturer. Som vi nu skall se så är det precis denna typ av koppling som saknas i tidens tomrum. Kulturanalysens antagande om tre tomrum i tiden Utgångspunkten för min kulturanalys är det lösa men mycket begreppet, eller kanske snarare metaforen, tomrum. Mitt sätt att närma mig några tillräckliga därför på frågan om varför inte de ungdomar som säger sig vara politiskt intresserade och engagerade inte också är partipolitiskt aktiva är att hävda att vi behöver göra en kulturanalys av åtminstone tre interrelaterade tomrum i tiden, vilka jag benämner det socio-ekonomiska, det existentiella och det politiska tomrummet. Begreppet tomrum lånar jag från historikern som i sin forskning visat att (1800-1870) kan förstås som mellan två samhällsformationer, ett skede när kapita- lismen på alla områden tränger undan den föregående samhälls- formationen, det vill säga jordbrukssamhället. lismen ersatt den tidigare ekonomin och industrialismen har blivit den nya tidens näringskälla. skriver om en brytningstid mellan en feodal samhällsformation och dess avlösare, präglad av individualism, konkurrens, industrialism och allt mer demokratis- ka förhållanden även om inte sociala skillnader mellan människor och sociala grupper försvann med ståndssamhället. Industrisam- hällets klasser ersatte de gamla stånden. I detta sammanhang lanserar metaforen om ett sprängfyllt tomrum, som finns inbyggt i omvandlingsprocessen från en samhällsformation till en annan. Eftersom en sådan om- vandling inte kan vara ögonblicklig uppstår mellan formationerna en i tiden utdragen process vilken i organisatoriskt avseende måste skapa ett tomrum. Genom att fokusera transforma- tionsperioden mellan två samhällsformationer kan visa hur tomrummet fylls och hur därigenom en ny samhällsformation blir till. Jordbrukssamhället blir industrisamhälle. Övergången är naturligtvis en mycket sammansatt process och sker gradvis. Den låter sig trots kraft och omfattning lättare ses och förstås efteråt än medan den pågår. Den förändrar inte endast samhällets materiella bas utan också mänskliga umgängesformer i vidaste mening. I och med den nya samhällsformationens tillblivelse blir tomrum- met sprängfyllt. Men självklart är aldrig tomrummet tomt utan rymmer på en och samma gång såväl rester av äldre former och tankegods som embryon till nya. Tomrummet gör behovet akut bland breda befolkningslager att finna ett nytt liv, nya utkomster och nya samhälleliga och kultu- rella levnadsformer under ett av kapitalismen alltmer präglat sam- hälle. Det som gör begreppet tomrum relevant är att de föränd- ringar som sker i mellanrummet mellan två samhällsformationer inte är synkroniserade. När jordbruket förändrades och inte längre kunde erbjuda arbete och befolkningen ökade i antal stod inte industrialismen genast redo att suga upp den från jord- bruket friställda arbetskraften. När gick från ståndsriksdag till tvåkammarsystem var inte demokrati och offentlighet fullbor- dad. När gamla kulturmönster bröts ner stod inte samhället redo med nya och när den sociala oron och fattigdomen ökade fanns inga färdiga patentlösningar som genast löste problemen. I VÄNTAN PÅ VADÅ'? "NÄR DOM VAR UNGA VISSTE MAN" genom en rad omvandlingar fylldes tidens tomrum och ut ur tom- rummet föddes det industrisamhälle som i sin tur kom att möjlig- göra färden mot välfärdssamhället. I sin analys av 1800-talets tom- rum gör en intressant och viktig iakttagelse: För de människor som levde sin tid mellan formationerna var det lättare (och naturligtvis också höggradigt angeläget) att visionärt formu- lera mål i ett problemfyllt samhälle än det var att finna verksamma medel därför. Av särskilt intresse i detta sammanhang är att antar att tomrum alltid ligger inbyggda i genomgripande samhälleliga föränd- ringar. Min kulturanalys tillåter sig mot denna bakgrund att anta att vårt 1990-tal mycket tydligt har kommit att uppvisa en rad tomrumsaspekter, som tydligt antyder industrisamhällets krackelering i flera avseende, inte minst när det gäller ungdomars möjligheter och villkor. Således är det min avsikt att iscensätta metaforen om ett tomrum för att bättre försöka förstå ett sam- hälles, dess ungdomars och politiks villkor i som vår. Mot bakgrund av formulering om att den sammansatta pro- cess som tomrummet utgör inte endast förändrar samhällets materiella bas utan också mänskliga umgängesformer i vidaste mening har jag valt att betona tre tomrum, vilka vart och ett i min analys öppnas upp av vad jag kallar tre för respektive tomrum specifika brott. I det socio-ekonomiska tomrummet är min utgångspunkt tre strukturella brott, i det existentiella tre identitetspolitiska brott och i det politiska tre politiska brott. Också bakom dessa brott finns självfallet mer eller mindre entydiga eller komplexa drivkrafter. Jag har medvetet undvikit att analysera dessa, men det står mig ganska klart, utan att jag därför betecknar mig som marxist, att under kapitalismens outplånliga drivkraft, dvs. kravet på kapitalacku- mulation, fortsätter allt som är fast att förflyktigas. Det är också min övertygelse att politik är det medel med vars hjälp den både består och ges ett mänskligt ansikte. Någon osynlig hand har aldrig funnits annat än i skrifter lika ideologiska som den politik som ifrågasatt den. (1) Det socio-ekonomiska tomrummet Det socioekonomiska tomrummet har, vill jag nu hävda, öppnats upp av tre strukturella brott med stor betydelse för förståelsen av relationen mellan samhälle, ungdomskultur och politik. För det första ett alltmer brutet samhälleligt reproduktionsmönster. Om tiden ända , sett ur ett par decenniers perspektiv, handlade om en samhällsreproduktion som tenderade att ge barn- och ungdomar från skilda sociala miljöer olika fram- tida livschanser så ingick likväl denna reproduktion nästan ute- slutande i ett nollsummespel som innebar att alla ungdomar till slut erbjöds plats på arbetsmarknaden och blev vuxna.