sou · GMB3164 · 1999-01-01 00:00:00 — Men kan lagen skydda min rösträtt från att förlora i värde? När förlorar min rösträtt i värde? Läser en liten bok av , som ju är världens absolut främste monetaristiske ekonom och en av nylibera- lismens fäder (jfr ovan s. 15 ff). 1976 fick han det stora pris som inte instiftats av men som brukar kallas , och våren därpå framträdde han i inför en fullsatt sal med företagsekonomer och natio- nalekonomer. Hans föredrag gavs sedan ut som en liten skrift på Timbro, SAF:s förlag. Här uttalar han bland annat: Låt mig avslutningsvis säga några ord om möjligheterna att hejda välfärdsstatens tillväxt innan den förgör våra fria sam- hällen. Största grunden till optimism har vi i den fundamen- tala statliga ineffektiviteten och den offentliga sektorns slösaktighet. De flesta människor klagar på ett statligt slöse- ri. Det finns inget irritationsmoment som är vanligare bland affärsmän än bristen på statlig effektivitet. Jag säger alltid tvärtom. Jag ser på statlig ineffektivitet som något positivt – ju mer desto bättre. (...) Om för närvaran- de gör av med mellan av svenska folkets totala inkomster, bör ni alla vara innerligt tacksamma för att den slösar bort största delen av pengarna. Hur stor personlig frihet tror ni att ni skulle ha kvar om den i stället lyckades utnyttja alla pengarna effektivt? Vill ni verkligen att alla de här byråkraterna som granskar era inkomstuppgifter skall arbeta med hundraprocentig effektivitet? (...) Statens in- effektivitet (...) undergräver åtminstone i någon mån den ideologiska grunden för ytterligare utveckling i riktning mot välfärdsstaten. som bland annat på grund av åtnjuter stor auktoritet bland svenska ekonomer ser alltså oreflekterat på staten och i all synnerhet välfärdsstaten som en fiende, som är ute efter folkets pengar. Hans bild av sta- ten tycks vara helt oberoende av överväganden huruvida denna styrs av en diktator eller av en regering, som kon- trolleras av en riksdag och som måste följa lagen. Den är under alla omständigheter en instans med ifrågasatt legiti- mitet. På ett annat ställe i Skåneföredraget understryker han att det finns två grundläggande fel med välfärdsstaten. Det ena är att man där försöker göra gott med andras pengar, det andra är att man brukar våld för att få dessa pengar. Följden är, skriver han, ekonomisk katastrof och förlusten av frihet. Men om inte legitimiteten finns hos ett folkvalt styre av en stat, som tillskapats genom i demokratisk ordning fattade beslut, och de rättigheter och skyldigheter som denna stat omhuldar – var finns den då? Det är svårt att hitta ett redigt svar hos , vars distinktioner ter sig ogenomtänkta, men allt pekar på att han finner legitimiteten så gott som uteslutande hos markna- den och hos dem som där agerar i kraft av sitt ägande. Sta- tens enda legitimitetsgrund tycks vara att skydda detta ägan- de. Gör den det sköter sedan marknaden sig själv, i och med att människorna där väljer vad som är bäst för dem själva. Ägandet är grunden för legitimiteten. Ägandet medför rättigheter eller innebär rättigheter. Det man äger har man något slags absolut förhållande till. Man besitter därmed alla tänkbara rättigheter i förhållande till det plus den makt detta medför. Undantag härifrån betraktas som ett nödvändigt ont. Det måste finnas något slags organisation som skyddar egendo- men och friheten i samhället. Polis och försvar är berättigade organisationer. Ett slags minimilön är tänkbar. Socialpoliti- ken bör övertas av välgörenhet från dem som har möjlighet att utöva sådan. Det gick utmärkt , understryker i sitt föredrag. Demokrati ska man naturligtvis ha, men experter bör sköta de svåra politikområdena. Vem väljer experterna? Vad som uppstår ur en rättvis situation genom rättvisa steg är i sig självt rättvist, skriver den amerikanske nylibe- rale filosofen i Anarki, stat och utopi, ut- given av förlaget och auktoriserad av Ratios veten- skapliga råd, bestående av professorerna samt fil. Deras roll och status påpekas i en ruta på ett av försättsbladen, där det också heter: Ratio är en del av AB Timbro, som ägs av fond. Nozick odlar en metafysisk ägaruppfattning, som rätt- färdigar det rådande ägandet såsom en fast relation mellan ägaren och det ägda, och han likställer beskattning av arbets- inkomster med tvångsarbete. Det framgår att en omfördelningspolitik via beskattning är något orättfärdigt, ett övergrepp. Fattiga ska inte skatte- vägen hjälpas av dem som har det bättre ställt. Vem äger atmosfären? Jag går en sväng uppåt Tensta- hallen och . Tittar i hyllorna. Stats- och rätts- vetenskap. : Svensk rättshistoria, 1986. skrev ett brev till norrlänningarna 1542, förklarade att alla sådana ägor, som låg obyggda hörde , konungen och krona till. Vidare: Enligt skogsordning ägde kronan de vidder, som icke med fullgoda skäl kunde visas tillhöra någon by, socken eller landskap. Kronan ägde alla allmänningar, vissa strömmar och vatten- fall, heter det också i bok. Kom att tänka på den norske kungen , som gjorde anspråk på att äga allt det land som låg väster om . Han menade förmodligen att han ägde rätten att ta upp skatt där. Det bestreds av den svenske kungen, som sade sig själv äga vad lagen tillstadde att man upptog i skatt i . Den sortens ägande har för- stås nu övertagits av hela folket, det är en av innebörderna i att man övergått från envälde till demokrati. Vad som uppstår ur en rättvis situation genom rättvisa steg är i sig självt rättvist, upprepar jag för mig själv från Nozick. Somliga inmutade enorma rikedomar, genom tur eller skicklighet eller bådadera. Nästa generation fick godset i arv. Detta är rättvisa steg, enligt Nozick. Följaktligen är också slutresultatet rättvist. Nozicks rättvisebegrepp tycks innesluta enbart relationen mellan ägaren och det ägda, inte relationen till andra männi- skor. Alla måste ju tycka att det är orättvist att A föds till en förmögenhet, har råd att skaffa sig bildning och språkun- skaper som öppnar alla dörrar på en internationell arbets- marknad, medan hans/hennes klasskamrat växer upp under förhållanden som gör henne/honom praktiskt taget chanslös. I och Nozicks samhälle är det rättvist att såda- na orättvisor bevaras. Båda fördömer en statlig fördelnings- politik byggd på skattelagstiftning. –Vad har detta med frågan om demokratin och markna- den att göra? –Det är svårt att komma ifrån att det finns ett samband mellan mängden av rättigheter och mängden av frihet, liksom mellan mängden av rättigheter och mängden av makt. Det är därför viktigt att man definierar ägandet så att de rättigheter ägandet medför inte slår ut de rättigheter som medborgaren tillerkänns i egenskap av människa och medborgare. Marknaden förutsätter för sin vitalitet ett stort mått av enskilt ägande. Det är viktigt att många enskilda fritt kan disponera sitt ägande. En förutsättning för detta är dock ett demokratiskt styrelseskick. Om ägandets frihet blir alltför ohämmad uppstår en del olägenheter både för marknaden och demokratin. Monopol- och kartellbildning sätter konkurrensen ur spel. Råa utslag- ningsmekanismer och en starkt reducerad offentlig sektor hopar kapitalet hos en minoritet. Den offentliga sektorn och den stora allmänheten förlorar därmed i köpkraft, vilket är detsamma som förlorade marknadsandelar för ett näringsliv som bygger på en jämn konsumtion hos den stora allmän- heten. En övermättad överklass i ett allt fattigare samhälle är ett dåligt underlag för marknaden och ett incitament till de- struktion av den demokrati, där i stället valfrihet, stabilitet och lugn kunde skapa ett bra liv. Nyliberalismens absoluta ägandebegrepp, som gör den stora ägaren praktiskt taget totalt fri men reducerar medbor- garens rättigheter som människa och medborgare, är varken bra för marknaden eller demokratin. Den absoluta äganderätten var typisk för den romerska rätten. I svensk eller engelsk rättstradition har den dåligt stöd. I ett verk utgivet av . Äganderätten i lantbrukets historia (1995, med förord av ), citerar , docent i kulturgeografi, med gillande vad dictionary of anthropology (1986) skriver om ägandet: In modern capitalist society the popular of property is that of a relationship between a person (the owner) and a thing (that which is owned). In fact the extreme development of private property and `absolute property`, the right to dispose of property in the in which the owner decides, have obscured the true nature of property in all human societies. It is not in fact a relationship between a person and a thing but a relationship between persons which is expressed in terms of rights over things. Dessa rättigheter är alltid mer eller mindre inskränkta i alla samhällen, betonar , och , f.d. hovrättsråd, ger i samma bok följande definition av ägande- rätten: Ägarens (en eller flera) rätt att ensam förfoga över egen- domen, sedan därifrån undantagits vad som enligt lag eller avtal tillkommer andra. Bland dessa senare påträffar vi dels det allmänna (stat, kommun etc.) med krav på expropriation, fastighetsskatt, omsättningsskatt (...), reavinstskatt etc, dels innehavare av begränsade sakrätter (exv. servitutshavare och arrendatorer). Det rör sig alltså om ett knippe rättigheter noga reglerade i lag och ställda i klar relation inte minst till de medborgerliga rättigheter, som alla äger och som regleras i lag. Det har stått staten fritt att inom sin demokratiska organisation tillse att allas relativa frihet beaktas. Ingenting i konstitutionen hind- rar medborgarna från att gå samman och organisera landet så att ingen med lagens samtycke diskrimineras och så att ini- tiala orättvisor i möjligaste mån elimineras. Jag skulle tro att de flesta i vårt samhälle finner diskriminering i utgångsläget sårande för rättskänslan och därför är eniga om att exempel- vis organisationen av utbildningen i landet i möjligaste mån bör undanröja konsekvenserna av föräldrarnas skilda för- mögenhetsförhållanden. Det är också svårt att bortse från att demokratin för att fungera väl kräver en medveten strävan efter jämlikhet inte bara inför lagen utan i alla avseenden. Blir de ekonomiska klyftorna för stora klarar inte det allmänna att undanröja den diskriminering det innebär att tillgången till kunskap, insyn och inflytande på de egna förhållandena och på exploate- ringen av de gemensamma livsbetingelserna – luft, vatten etc – blir starkt skiftande. Alltför många kan då sämre bevaka de rättigheter de äger och den framtid deras barn ska komma att äga. Marknadsmässiga löner kan komma i konflikt med äganderätten till de medborgerliga rättigheterna. Alltför låg progressivitet i skatteuttaget kan ha samma verkan. Så länge vi har en vital demokrati kommer det att råda liv- lig diskussion om de medborgerliga rättigheterna visavi det privata ägandets rättigheter. Det är emellertid viktigt att se motsättningen klart och dess innebörd, att det i viss mening är fråga om kommunicerande kärl. Det har funnits en ten- dens att förneka konflikten. Man har gärna velat ge sken av att en absolutifiering av äganderätten inte skulle ha några konsekvenser för bevakningen av de medbor- gerliga rättigheterna i stort. Så till exempel har man fram- ställt saken så att skattesänkningar (exempelvis slopande av fastighetsskatten) över lag med nödvändighet skulle skulle öka medborgarnas frihet, medan det naturligtvis kan förhålla sig på rakt motsatt sätt. En hård prioritering av valutans värde (inflationsbekämp- ning) minskar lätt rösträttens värde (väljarnas makt), i all synnerhet om inflationsbekämpningen organisas så att den institutionaliseras i en riksbank eller centralbank som avskärs från parlamentariskt inflytande. om demokratin inför eventuella anslutning till Europeiska Unionen (SOU 1994: 12) upprättade en suveränitetskalkyl. ställning skulle komma att försvagas liksom medborgarnas möjlighe- ter att följa beslutsprocesserna; remissförfarandet skulle de- cimeras, insynen försvagas, avståndet mellan beslutsfattare och allmänhet öka. Detta lades i ena vågskålen och med för- siktigare ordalag än de jag här använt. I den andra vågskålen lades bland annat att svenska språket troligen skulle få ställ- ning som officiellt språk inom EU, att vi som medlemmar kunde arbeta för att vår offentlighetsprincip skulle gälla in- om hela unionen och att det fanns rika möjligheter för grupper av olika slag att återvinna ett inflytande som de tyckt sig förlora hemmavid genom stegrad lobbyverksamhet i . Här kompenserades alltså medborgerliga rättigheter bland annat med rättigheter som tillkommer främst dem som ge- nom enskild egendom har tillräckligt stora möjligheter att kompensera sig själva, exempelvis genom att upprätta kontor för lobbyverksamhet i eller genom att med hjälp av långvariga studier och utlandsvistelser skaffa sig tillräckligt stora sak- och språkkunskaper för att göra sig gällande i EU:s korridorer. Författarna till SOU 1994:12 har således inte observerat en distinktion mellan marknaden och demo- kratin, nämligen den som råder mellan de rättigheter man kan vinna som en följd av enskilt ägande och de som följer av medborgarskapet. Därigenom har man kommit att se alltför lätt på konstitutionens tillvaratagande av den frihet som tillkommer alla. Jag kommer ut från i . Mitt emot på andra sidan pilträdsparken ligger ett stort komplex i rött tegel: Tenstahallen. På dess vägg vettande mot hänger en jättelik tavla, ett fotografi på fyra gånger ungefär, föreställande , med ett stycke av dess hårt tuktade barockpark i förgrunden. Saken gör mig förvirrad, jag förstår inte. , docent i litteraturvetenskap, litteratur- kritiker (GHT, DN) och samhällsdebattör, har bl.a. utgivit Den unge , Strömkantringens år, , liv och dikt, Livets chans, Demokrati och (tillsammans med ) Steg för steg mot krets- loppssamhället. SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Ordertel: E-post: Internet: Omslagsbild: och namninsamlingen för kvinnlig rösträtt 1914. 30 band, bortåt 400 000 namn. Ur: , Amason med två bröst 1882–1922. Grafisk formgivning: ,