sou · GMB366d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Bidraget läm- nas endast för den del av kostnaden som överstiger den ersättning som eleven får i form av dels sjukbidrag eller förtidspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, dels pensionstillskott enligt lagen (1969:205) om pensionstillskott. Rg-bidraget, som bl a kan utgå till elever såväl vid RGD/RGH som vid den Rh-anpassade gymnasieutbildningen, administreras av Centrala studiestöds- nämnden (CSN). 248 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen Av eleverna vid RGD hade sjukbidrag eller förtidspension och pensionstillskott. Vid RGH gällde detta av eleverna145. Pensionsbeloppen var i genomsnitt ca , efter skatt, en summa som för elever i kommu- nens boende går till att betala boendet. Att eleverna vid RGD/RGH får använda sina sjukbidrag eller för- tidspensioner och pensionstillskott för att finansiera sitt boende utgör grunden för en kritik som riktats mot Rg-bidraget som ersatte det särskilda bidraget enligt förordningen om arbetsmarknadsutbildning (1987:406). fick eleverna behålla sina bidrag. Den verkliga kritiken riktas dock inte främst mot att eleverna får använda sina bidrag för att finansiera boendet. Att eleverna vid RGD/RGH tidigare disponerade dessa jämfört med andra gymna- sieungdomar stora summor ledde i vissa fall till prob- lem av social karaktär. Kritiken mot dagens förhållande har mer att göra med att man vid RGD/RGH uppfattar att dagens situation innebär omotiverade skillnader mellan elever som bor hemma och får behålla sina bidrag och de som bor i kommunens elevboende. Man jämför sig också med eleverna vid den Rh-anpassade gymna- sieutbildningen som betalar en fast avgift i sitt boende. Rg-bidraget är generellt sett relaterat till elevernas sjukbidrag eller förtidspension, så att eleverna först skall utnyttja dessa. Kon- struktionen innebär att sjukbidraget eller förtidspensionen för dessa elever ses som en ersättning för ökade levnadsomkostnader till följd av funktionshindret. Att sjukbidrag eller förtidspension utgår till vissa funktionshindrade ungdomar redan från och med är dock ett förhållande som flera tidigare utredningar, bl a Handi- kapputredningen, funnit otillfredsställande. Någon ändring har dock inte skett av reglerna i denna del. för kommitténs delbetänkande förelåg dock ett förslag (SOU 1996:113) från Sjuk- och arbetsskadekommittén om att höja åldersgränsen för sjukbidrag och förtidspension till som lägst samt om att dessa förmåner inte annat än undantagsvis skall kunna utgå vid studier. För perioden t o m föreslogs att vårdbidrag skulle kunna utgå, att handikapper- sättning skall utgå. Till skillnad från sjukbidraget eller förtidspensio- nen skulle storleken av dessa bidrag justeras, med hänsyn till om mottagaren studerar, bor i elevhem m m, redan innan de betalas ut. 145 Kartläggning av den ekonomiska situationen för elever vid riksgymnasierna för döva, hörselskadade samt svårt rörelsehindrade ungdomar; RFV ANSER 1995:18 SOU 1998:66 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 249 En höjning av åldersgränsen för sjukbidrag och förtidspension enligt Sjuk- och arbetsskadekommitténs förslag skulle således få konsek- venser för Rg-bidraget. Kommittén konstaterade att ett genomförande av Sjuk- och ar- betsskadekommitténs förslag skulle leda till att förutsättningarna skulle öka för ett likvärdigt system. Detta därför att elever endast skulle få ersättning för merkostnader, t ex boende vid studieorten. Sjuk- och arbetsskadekommitténs förslag har ännu inte genom- förts. Emellertid har en utredare givits i uppgift 146 att se över frågan om ersättning vid långvarigt nedsatt arbetsförmåga. Utredaren skall ta ställning till om den nedre åldersgränsen för rätt till ersättning vid långvarigt nedsatt arbetsförmåga skall höjas och därvid analysera konsekvenserna av ett sådant förslag. Utredaren skall i detta sam- manhang föreslå nödvändiga anpassningar av de övriga ersätt- ningsformer som utgår till funktionshindrade och i detta samman- hang se över situationen för funktionshindrade studerande. Direktiven tar särskilt upp situationen för ungdomar som studerar vid de s k riksgymnasierna. Utredaren skall ta ställning till vilka regler som skall gälla för rätt till ersättning vid långvarigt nedsatt arbetsförmåga för funktionshindrade studerande samt göra en analys av konsekvenserna av sina förslag. Utgångspunkten för förslagen bör vara att eleverna skall ha ersättning för de merkost- nader som uppstår på grund av funktionshindret, men i övrigt ha samma ekonomiska villkor som andra elever. Förslagen avseende ungdomar skulle redovisas . Kommittén betonar vikten av att elever vid RGD/RGH, liksom elever vid den Rh-anpassade utbildningen som också berörs av förslagen, ges samma ekonomiska villkor som andra elever. Det innebär att ersättning för merkostnader bör utgå endast då sådana merkostnader föreligger, t ex till följd av att elever studerar på annan ort än hemorten. Kommittén menade i sitt delbetänkande att kommunernas skyldig- het att genom inackorderingsbidraget ta del i finansieringen av elevernas boende vid RGD/RGH bör kvarstå. Kommittén står fast vid denna åsikt. 250 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen Omvårdnaden inom den Rh-anpassade gymnasieutbildningen finansieras av staten genom utbildnings- stöd (Sisus) . Med omvårdnad avses habilitering och boende. Kostnadsersättningen till de olika huvudmännen fastställs efter förhandlingar mellan huvudmännen och i samarbete med Sisus. Överenskommelsen godkänns för statens del av regeringen. Liksom för verksamhetsbidraget för utbildningen saknar staten på grund av rättighetslagstiftningen möjlighet att kontrollera utgif- terna. Detta då antalet platser inte är begränsat utan styrs av hur många elever som antas till den Rh-anpassade utbildningen. De genomsnittliga kostnaderna för habilitering varierade /97 mellan ca 122 000 och per elev vid de respek- tive orterna, kostnaderna för boende mellan 483 000 och 653 000. Kommittén har funnit att dagens lösning inte innebär att incitamen- ten för elevernas hemkommuner eller hemlandsting är neutrala i förhållande till elevens val av utbildningsort. En lösning där elever- nas hemkommun och hemlandsting svarar för en del av kostnaden för boende och habilitering är att föredra. Statens bidrag bör be- gränsas till de merkostnader som är förknippade med den riksre- kryterande utbildningen. Kommittén föreslår en interkommunal ersättning från elevernas hemkommuner och hemlandsting så att för varje elev –hemkommunen kommer att svara för en grundavgift för boendet, –hemkommunen kommer att svara för kostnaderna för assistans utanför skolan upp till som (motsvarar det kommunala ansvaret för assistansersättning enligt LSS/), –, och i förekommande fall hemkommunen, kommer att svara för motsvarande hälften av kostnaderna för habilitering. Att göra hemkommunerna ansvariga för att finansiera assistans utanför skolan upp till innebär att hemkommu- nen möter en kostnad för assistent jämförbar med den som gällt om eleven studerat i sin hemkommun. Detta då det kom- munala ansvaret för assistansersättning enligt LSS är . Därutöver är staten ansvarig enligt . Att landstingen inte föreslås bli ansvariga för att finansiera habi- literingen fullt ut har att göra med att den habilitering som erbjuds vid de riksrekryterande gymnasieskolorna är av en omfattning som knappast kan förväntas av ett hemlandsting. Det är i verklig mening Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 251 fråga om en plusresurs. Att landstingen bör betala hälften är samti- digt en markering att elever med svåra rörelsehinder bör erbjudas habilitering även om de väljer att studera hemma. Habiliteringen bör baseras på en av habiliteringen och hemlandstinget gemensamt upprättad habiliteringsplan. Kommitténs förslag att rättighetsinslaget i lagstiftningen för den Rh-anpassade gymnasieutbildningen skall tas bort innebär att den kan ges möjlighet att stabilisera verksamheten kring ungefär det elevtal som den nu har. Utöver verksamhetsmässiga fördelar inne- bär detta att det blir lättare att förutsäga och kontrollera kost- naderna för verksamheten. Staten svarar via Rg-bidraget för reskostnader, utöver vad eleven kan finansiera med den ersättning som eleven får i form av sjukbi- drag eller förtidspension. Kommittén föreslår ingen ändring av detta förhållande. Resorna är direkt förknippade med att eleverna studerar vid de riksrekryte- rande gymnasieskolorna, varför detta är en rimlig lösning. Kommittén menade i delbetänkandet att det är viktigt att målen för respektive kompetensområde formuleras utifrån varje kompetens- områdes förutsättningar. Ansvaret för frågor om utbildning kräver sin kompetens, ansvaret för boende och habilitering sin. Kommittén konstaterade att det är viktigt att en samordning sker mellan de olika kompetensområdena, både på central och lokal nivå. Behovet av samordning innebär dock inte att det krävs ett gemensamt huvudmannaskap. Kommittén står fast vid detta ställ- ningstagande. Särskilt de statliga aktörerna har dock behov av att utveckla former för samverkan. Kommittén menade också att det är önskvärt att ansvarsfördel- ningen mellan de statliga aktörerna tydliggörs samt att den ges en likartad utformning för RGD/RGH respektive de Rh-anpassade gymnasieskolorna, men avvaktade till detta betänkande med att lägga förslag om den statliga organisationsstrukturen. Kommittén delar fortfarande intentionerna bakom detta ställningstagande, men lägger inte förslag om någon förändrad statlig organisationsstruktur. 252 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen Att ansvarsfördelningen skiljer sig förklaras av att omvårdnaden vid den Rh-anpassade utbildningen skiljer sig från den vid RGD/RGH. Vid den Rh-anpassade utbildningen är inslaget av omvårdnad omfattande, både för assistans och habilitering. Att svara för statens bidrag till och uppföljning av habilitering och boende med omfattande inslag av omvårdnad är inte ett självklart ansvar för en skolmyndighet. Detta motiverar en fortsatt organisatorisk särbe- handling av dessa frågor. Vad gäller myndighetsansvar hänvisas i övrigt till kapitel 4 om ansvarsfördelningen. 7.3Annan verksamhet med statligt verksamhetsstöd kommun, respektive i anordnar enligt avtal med staten utbildning för utveck- lingsstörda ungdomar från hela landet. Bakgrunden till detta är att det gjordes ett undantag för dessa skolor när särskolan kommunaliserades. Huvudmannaskapet för utbildningarna skulle regleras särskilt, vilket innebar att dåvarande huvudmän, nämligen respektive landsting, fick fortsätta driften av skolorna148. kommun övertog dock huvudmannaskapet från för utbildningen av döva och hörselskadade ungdomar med utvecklingsstörning. Utbildningen vid skolorna anordnas enligt avtal med staten och skall vara öppen för elever från hela landet. Om inte annat framgår av avtalet och av särskilda föreskrifter eller andra beslut av rege- ringen skall för särskolan gällande bestämmelser tillämpas. Finan- sieringen av verksamheten sker dels genom statligt verksamhets- bidrag, dels genom avgifter. Verksamhetsbidraget motsvarar det statsbidrag som landstingen fick till lärarlöner före särskolans kom- munalisering. 147SOU 1991:30, prop1991/92:94, bet UbU1991/92:21 och 28, rskr 285 148Skollagen, Ikraftträdande och övergångsbestämmelser. Till SFS 1992:598. Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 253 7.3.1Gymnasiesärskola för döva och hörselskadade ungdomar Enligt ett avtal mellan staten och kommun anordnar kom- munen gymnasiesärskola (i avtalet benämnd yrkesutbildning) för döva och hörselskadade ungdomar från hela landet som på grund av sitt funktionshinder inte kan undervisas i gymnasiesärskolan. /98 deltar 26 ungdomar från drygt 20 kommuner i utbildningen. Av dessa är 9 elever placerade på Mo Gård, som är ett elev/behandlingshem för döva och hörselskadade med speciella ytterligare funktionshinder. Flertalet av eleverna har tidigare gått vid . kommuns åtagande för den riksrekryterande yrkesutbild- ningen för döva och hörselskadade ungdomar med utvecklingsstör- ning gäller upp till 25 elever. För detta utgår ett statligt verksam- hetsstöd för utbildningsverksamheten. var det , i genomsnitt per elev. Utöver det statliga stödet har kommun också rätt till interkommunal ersättning för de elever som inte kommer från den egna kommunen. Boende och hemresor finansieras inom ramen för dessa medel, inte som för eleverna vid RGD/RGH via Rg-bidraget. var den totala kostnaden för gymnasiesärsko- lan . Detta ger en kostnad per elev på ca , inklusive kostnaden för boende och hemresor. avser kommunen att ta över ansvaret för elevboendet som drivs av . Vidare plane- rar man att i ta hand om en större andel av de elever som placeras vid Mo Gård. kommun bedömer att det inom verksamheten i kommun finns kompetens och beredskap att i betydligt större utsträckning ta emot denna elevkategori. Ett annat skäl är att lösningen med Mo Gård innebär en högre kostnad. Kommittén finner inga skäl att föreslå några förändringar av an- svarsfördelningen mellan stat och kommun. Att ansvarsfördelningen delvis följer andra principer än för de övriga riksrekryterande gym- nasieskolorna har mindre betydelse då det samlade utfallet är rimligt avvägt. Kommittén menar dock att vad som sagts om behovet av ha ett tydligt myndighetsansvar för avtal och uppföljningen av avtalen gäller även här. 254 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen Dammsdalskolan och Salbohedskolan arbetar med ungdomar med utvecklingsstörning från hela landet som på grund av svåra beteen- destörningar inte kan bo och utbildas inom hemkommunernas reguljära verksamhet. Dammsdalskolan skall enligt avtalet erbjuda utbildning motsvarande årskurserna 8 – 10 i den obligatoriska särskolan samt motsvarande den frivilliga särskolan. Salbohedsko- lan skall enligt avtalet erbjuda utbildning motsvarande den frivilliga särskolan. är Dammsdalskolans elever i åldrarna , medan Salbohedskolans elever är . Det statliga bidraget är 4,2 respektive och svarar för 8,5 respektive av den budgeterade kostna- den vid de båda skolorna. För varje elev görs en individuell utvecklingsplan i samråd med såväl hemkommun som elev och dennes anhöriga. I den individu- ella planen ingår att arbeta för att förbereda för vuxenlivet och en bra utskrivning efter avslutad skolgång. De 38 elever som fanns på Dammsdalskolan kom från ett 30-tal olika kommuner. Salbohedskolan hade 24 elever från nio olika län. Båda skolorna arbetar för att kunna åta sig utrednings-, konsult- och utbildningsuppdrag kring svårplacerade ungdomar. Dammsdal- skolan inriktar sig i den verksamheten mot autism, medan Salbo- hedskolans inriktning är mot Aspergers syndrom. Inför beviljades Dammsdalskolan bidrag från SIS-anslaget för att förbereda denna verksamhet. Kommittén finner inte heller här något skäl att nu föreslå några andra förändringar än att det bör vara ett myndighetsansvar att svara för avtal och uppföljningen av avtalet. Kommittén utgår från att verksamhet för vuxna inte finansieras inom ramen för de statliga bidragen. I olika sammanhang har till kommittén framförts att folkhögskolan i vissa fall kan vara ett bra alternativ för funktionshindrade ungdomar i gymnasieåldern. Det har skett i olika kontakter med kommittén, i remissvar på kommitténs delbetänkande samt för vissa synskadade i skrivelse till kommittén. Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 255 Det utgår statsbidrag till undervisningen vid folkhögskolor. Verk- samheter som syftar till att utjämna utbildningsklyftor och höja utbildningsnivån i samhället skall prioriteras liksom verksamheter som anordnas för utbildningsmässigt, socialt eller kulturellt efter- satta grupper. Härvid skall invandrare särskilt uppmärksammas. Handikappade utgör en annan viktig målgrupp. För att statsbidrag skall utgå förutsätts att allmänna kurser, av- sedda främst för dem som saknar grundskole- och gymnasieutbild- ning, utgör av verksamheten. Till en allmän kurs som ger behörighet motsvarande den som kan fås genom det offentliga skolväsendet får endast den antas som fyller senast under det kalenderår kursen börjar, eller är äldre. Utan hinder härav får en folkhögskola till undervisningen anta en yngre elev som går ett individuellt program i gymnasieskolan. Undervisningen skall anordnas så att den till form och arbetssätt tydligt skiljer sig från den som anordnas i det offentliga skolväsendet och högskolan. Undervisningen skall vara avgiftsfri150. Boendet vid folkhögskolor är skolans sak och omfattas inte av statsbidraget. En genomsnittlig normalavgift för kost och logi är 4 500 – . Skolorna tar med något undantag ut samma avgift av alla elever, oberoende av om de är funktionshindrade eller ej. och Sisus fördelar statsbidrag till folkhögsko- lornas handikappverksamhet. allmänna bidrag ligger till grund för verksamheten. Utgångspunkten för alla folkhög- skolor är att prioriteringar av insatser sker inom grundbidragets ram. För deltagare, t ex med funktionshinder, som folkhögskolorna vet kommer att behöva kostnadskrävande insatser är det rimligt att utgå från att de är prioriterade i budget från grunden. När skolan gjort grundläggande prioriteringar utifrån en målgruppsdiskussion är det möjligt att från söka förstärkningsbidrag, som beräknas efter schablon. Förstärkningsbidraget är tänkt som en extra resurs för skolans totala insatser för invandrare och funktions- hindrade och behöver inte nödvändigtvis knytas till en viss kurs. Sisus administrerar två olika statsbidrag, varav det ena bekostar bl a folkhögskolornas assistansinsatser för rörelsehindrade i hela studiesituationen (vid behov dygnet runt). Det andra anslaget gör det möjligt för folkhögskolorna att få bidrag till att anpassa hela studiesituationen, även för andra än rörelsehindrade. Insatserna kan bestå av hög lärartäthet, assistans till deltagare som inte har ett rörelsehinder, anpassning av teknisk utrustning, tolkhjälp eller andra 149Prop 1990/91:82 150Förordning (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen 256 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen insatser för att öka tillgängligheten för deltagare med olika funk- tionshinder. Vissa folkhögskolor har som särskild profil att ta emot studerande med funktionshinder. Vid några av dessa folkhögskolor finns ett fåtal elever som är . Exempel är Ädelfors och Strömbäcks folkhögskolor som tar emot rörelsehindrade elever, som tar emot bl a synskadade elever samt Furuboda folkhögskola som tar emot rörelsehindrade elever med även ytterligare funktionshinder. Dessa elever omfattas inte av ovan beskrivna statsbidrag, utan kommunen köper utbildnings- platser i form av uppdragsutbildning. Eftersom utbildning vid folkhögskola motsvarande gymnasieutbild- ning för ungdom ej berättigar till statsbidrag innebär det höga kost- nader för elevens hemkommun att köpa sådan utbildning. Det har påpekats att detta gör att folkhögskolan inte ses som ett alternativ till t ex den Rh-anpassade gymnasieutbildningen. Kommittén bedömer att folkhögskolan i vissa situationer kan vara en bra lösning för elever med omfattande funktionshinder som har svårigheter att finna sig till rätta i den vanliga gymnasieskolan. Det går dock inte att generellt avgöra när det är befogat med en sådan lösning. Det måste avgöras från fall till fall. Ansvaret att bedöma detta har elevens hemkommun, tillsammans med eleven och ele- vens vårdnadshavare och berörd folkhögskola. Även om kommittén är positiv till folkhögskolan som alternativ för vissa enskilda elever med funktionshinder menar kommittén att ungdomar med funktionshinder i första hand bör erbjudas utbildning i den vanliga gymnasieskolan. Bl a av detta skäl finner kommittén ingen möjlighet att generellt förorda några förändringar vad gäller det ekonomiska ansvaret. Kommittén utgår istället från att kommu- nerna bidrar till folkhögskoleutbildning i de få fall det är särskilt motiverat. Om kommitténs förslag till ansvarsfördelning för finansie- ringen av den Rh-anpassade gymnasieutbildningen genomförs minskar dessutom kostnadsskillnaderna mellan alternativen för dessa elever. och Sisus har särskilt yrkat att kommittén skall ta ställning till det försök med en ettårig preparandkurs på folkhögskola för vissa ungdomar med synskada. Detta har drivits i projektform /93. Försöket har finansierats av hemkommunerna med 151 Gymnasial utbildning för vissa ungdomar med synskada; Skrivelse till (U 95:14) , Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 257 per elev och år samt med olika statliga bidrag från (SIS-medel), och Sisus om sammanlagt per elev. Verksamheten har riktat sig till en liten grupp synskadade elever för vilka de resurser som och syncentralerna har kunnat tillhandahålla inte räckt till. Enligt och Sisus har dessa ungdomar, utöver grundläggande träning i handikappkompense- rande ämnen, också haft stort behov av social träning och grupp- gemenskap för att komma ifatt kamrater i motsvarande ålder. De båda myndigheterna föreslår i sin skrivelse till kommittén att kursen bör betraktas som en preparandkurs inom gymnasieskolan. Kost- naderna föreslås fördelade mellan stat och kommun. Kommittén bedömer att det redovisade projektet är ett värdefullt exempel på hur folkhögskolan kan fylla en roll för vissa ungdomar med funktionshinder. Den beskrivna verksamheten riktar sig till en grupp elever och förbereder dem för fortsatta gymnasiestudier i den vanliga gymna- sieskolan. Kommittén menar, i enlighet med myndigheternas för- slag, att staten skall kunna bidra med viss finansiering. 258 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen Enligt direktiven skall kommittén utreda såväl den specialpedago- giska konsulentorganisationen som den stödverksamhet som ges av resurscentren och kunskapscentren. I uppdraget ingår att särskilt pröva ansvarsfördelningen mellan den statliga sektorn och de lokala huvudmännen samt mellan berörda myndigheter. Kommittén skall särskilt studera samverkan dem emellan och, vid behov, föreslå åtgärder som kan leda till ökad flexibilitet och effektivitet. För att beskriva konsulenternas respektive resurs- och kunskaps- centrens uppdrag finns olika benämningar för de specialpedago- giska insatserna. Inom används t ex begreppetråd och stöd. I andra sammanhang används begreppetspecialpedagogiskt stöd. Begreppet råd och stöd används dock även i dagligt tal för åtgär- der föranledda av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Detta trots att lagen talar om rätten till bl a rådgivning och annat personligt stöd . Råd och stöd enligt LSS avser individens hela livssituation. Kommittén har funnit att det är förvirrande att begreppet råd och stöd används i olika sammanhang, med olika innebörd. Kommittén har därför valt att för den specialpedagogiska stödorganisationen övergripande begreppet stöd i specialpedagogiska frågor. I sammanhang där det tydligt framgår vad som avses an- vänder kommittén dock kortformenstöd. Med stöd i specialpedagogiska frågor avser kommittén här insat- ser av pedagogisk karaktär som krävs för att elever med funktions- hinder skall ges förutsättningar för en med övriga elever likvärdig utbildning. Frågan om hur stödet i specialpedagogiska frågor bäst organiseras har behandlats av flera utredningar före denna, bl a av Integrations- utredningen som lade fram sitt slutbetänkande . Liksom denna utredning underströk det kommunala ansvaret. Man konstaterade att många av de problem som elever med funktionshinder möter i skolan beror på bristande kunskaper om vad barnen klarar av och behöver. Man föreslog därför att de dåvarande länsskolnämnderna skulle utvecklas mot något av pedagogiska center för handikappade barn och ungdomar Där skulle det finnas särskilda reselärare och konsulenter som skulle åka ut i kommunerna, informera lärare, skolledare, politiker m fl om vad de handikappade barnen behöver, vilka förut- sättningar de har i olika hänseenden etc. Länsskolnämndernas personal föreslogs även verka för att en samordning skulle komma