sou · GMB31 · 1999-01-01 00:00:00 — En fusion eller fission kan tolkas som en överlåtelse av tillgångarna i det överlåtande företaget till det övertagande företaget mot ersättning som består i att det övertagande företaget övertar ansvaret för det överlåtande företagets skulder och andra förpliktelser. Med den tolk- ningen innebär en fusion eller fission ofta en underprisöverlåtelse. I underprislagen bör tas in en bestämmelse om att lagen inte är tillämplig om förutsättningar föreligger för att medge uppskov med beskattningen enligt bestämmelserna om fusion och fission . &¶RH¥LLANDET TILL REGLERNA OM VERKSAMHETS¶VERL¥TELSER Resonemanget i det föregående avseende förhållandet mellan reglerna om underprisöverlåtelser och reglerna om andelsbyten är tillämpligt om man i resonemanget ersätter ¶VERL¥TNA ANDELAR med den ¶VERL¥TNA VERKSAMHETEN. Någon regelkollision uppkommer således inte. &¶RH¥LLANDET TILL F¶RLUSTREGELN Förlustregeln är tillämplig oberoende av om förlusten är verklig eller beror på att överlåtelsen skett till underpris. Såvitt gäller verkliga förluster bör förlustregeln gälla även i fortsätt- ningen. En överlåtelse av reavinstegendom som sker med förlust på grund av att vederlaget understiger marknadsvärdet skulle i frånvaro av sär- skild reglering omfattas både av reglerna om underprisöverlåtelser och förlustregeln. I kap. 4 har föreslagits att uttagsbeskattning vid en underprisöver- låtelse inte skall kunna underlåtas om det förvärvande företaget har rätt till underskottsavdrag, såvida inte koncernbidrag kan lämnas från det överlåtande till det förvärvande företaget. Realiseras övervärdet hos det förvärvande företaget skulle nämligen, om uttagsbeskattning inte sker, intäkten kunna kvittas mot underskottet, vilket skulle strida mot grunderna för reglerna om koncernbidrag. I frånvaro av någon mot- verkande mekanism kan samma effekt uppnås genom att reavinst- egendom, som stigit i värde, överlåts till ett pris under det skatte- mässiga värdet. Med hänsyn härtill bör förlustregeln inte vara tillämplig när rea- vinstegendom överlåts till underpris med förlust. En bestämmelse om detta bör tas in i SIL i anslutning till förlustregeln. 266 3AMORDNINGEN MELLAN OLIKA UPPSKOVSREGLER att uttagsbeskattning för marknadsvärdet kommer att ske om det för- värvande företaget har rätt till underskottsavdrag och koncernbidrags- rätt inte föreligger. I annat fall skall enligt reglerna för underprisöver- låtelser – om även övriga förutsättningar uppfylls – det skattemässiga värdet anses som vederlag. &¶RH¥LLANDET TILL KONCERNREGELN Överlåter ett företag en andel till ett företag inom samma koncern, kan en reavinst uppkomma även om överlåtelsen sker till ett pris under marknadsvärdet. Enligt koncernregeln medges uppskov med beskatt- ningen av vinsten. kan i frånvaro av en särskild regel uttags- beskattning ske, t.ex. om förvärvaren har rätt till avdrag för kvarstående underskott och förutsättningar inte föreligger för att överlåtaren skall kunna ge koncernbidrag till förvärvaren med verkan vid beskattningen. Med hänsyn härtill bör i punkt 1 a av anvisningarna till 22 § KL tas in en bestämmelse om att uttagsbeskattning inte skall ske om koncern- regeln är tillämplig. &¶RH¥LLANDET TILL ,EX !3%! Utdelning av andelar i ett dotterföretag är en underprisöverlåtelse enligt begreppsbildningen i reglerna om underprisöverlåtelser. Är tillämplig eller är reglerna i 3 § 8 mom. tredje stycket SIL om utskiftning av aktier från en ekonomisk förening tillämpliga, sker inte uttagsbeskattning enligt punkt 1 fjärde stycket sista meningen av anvis- ningarna till 22 § KL (punkt 1 a sjunde stycket 2 i utredningens lag- förslag). Reglerna om underprisöverlåtelser aktualiseras inte då. Undantaget från uttagsbeskattning gäller inte om de utdelade andelarna utgjort omsättningstillgångar i b yggnadsrörelse eller handel med fastigheter. I sådana fall bör reglerna om underprisöverlåtelse inte vara tillämpliga. En bestämmelse om detta bör tas in i lagen om upp- skov med beskattningen vid överlåtelse av tillgångar i näringsverk- samhet till underpris. 3AMORDNINGEN MELLAN OLIKA UPPSKOVSREGLER 267 11.2Förhållandet mellan reglerna om andelsbyten och övriga uppskovsregler &¶RH¥LLANDET TILL REGLERNA F¶R VERKSAMHETS¶VERL¥TELSER Ingår andelar i en verksamhet eller verksamhetsgren som överlåts ge- nom en verksamhetsöverlåtelse, föreligger såvitt avser andelarna ett andelsbyte. Endast reglerna om verksamhetsöverlåtelser bör vara tillämpliga. En bestämmelse om detta bör tas in i andelsbyteslagen. &¶RH¥LLANDET TILL KONCERNREGELN Vid ett andelsbyte vid vilket de överlåtna andelarna är näringsbetingade och där det köpande företaget ingår i samma koncern som det säljande företaget föreligger även en överlåtelse enligt koncernregeln. I likhet med vad som gäller i fråga om strukturregeln i 27 § 4 mom. SIL och koncernregeln i dess gällande utformning bör i ett sådant fall koncernregeln tillämpas. En bestämmelse om detta bör tas in i andelsbyteslagen. 11.3Förhållandet mellan å ena sidan reglerna om fusion, fission och verksamhetsöverlåtelser och å andra sidan övriga uppskovsregler En fusion eller fission kan tänkas innefatta en avyttring som omfattas av förlustregeln eller koncernregeln. Även en verksamhetsöverlåtelse kan tänkas innefatta en avyttring som omfattas av koncernregeln, däremot inte av förlustregeln (understiger vederlaget summan av de skattemässiga värdena för de avyttrade tillgångarna, föreligger inte en verksamhetsöverlåtelse). Endast reglerna för fusioner eller fissioner resp. för verksamhetsöverlåtelser bör vara tillämpliga. Bestämmelser med anledning av det anförda bör tas in i SIL i anslutning till förlustregeln och koncernregeln. Ett investmentföretag är enligt 2 § 10 mom. SIL ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening som uppfyller följande villkor (i det följande antas att företaget är ett aktiebolag): 1.Företagets verksamhet skall uteslutande eller så gott som ute- slutande bestå av förvaltning av värdepapper eller likartad lös egendom. 2.Företagets uppgift skall väsentligen vara att genom ett välför- delat värdepappersinnehav erbjuda dess ägare riskfördelning. 3.Ett stort antal fysiska personer skall äga aktier i företaget. I följande hänseenden gäller särskilda regler för investmentföretag: 1.Hänsyn tas inte till vinst eller förlust på aktier och andra värde- papper som behandlas som aktier i reavinsthänseende (benämns gemensamt AKTIER i det följande). 2.Som intäkt tas upp för år räknat av värdet på bolagets aktie- portfölj vid ingången av, normalt, det aktuella beskattningsåret (schablonintäkt). 3.Avdrag medges för lämnad utdelning, dock inte med så stort belopp att det föranleder underskott. Dessa regler för investmentföretag infördes vid skattereform (se prop. 1989/1990:110 s. 559-566). Värdeutvecklingen för aktierna i ett investmentföretag beror väsent- ligen på värdeutvecklingen för investmentföretagets aktieportfölj. Stiger portföljen i värde, beskattas därför i princip en aktieägare i in- vestmentföretaget för den del av vinsten som belöper sig på hans aktier i investmentföretaget när vinsten realiseras och delas ut eller när aktierna i investmentföretaget säljs. Bortser man från ränteeffekter till följd av tidpunkterna för beskattningen, behandlas därför en indirekt aktieplacering genom ett investmentföretag likvärdigt med en direkt aktieplacering. Ränteeffekterna medför emellertid, i frånvaro av en motverkande regel, att en indirekt placering i en aktieportfölj genom ett invest- mentföretag ställer sig förmånligare än en direkt placering i samma portfölj, eftersom skatten betalas senare vid det indirekta ägandet. Denna s.k. sparbösseeffekt beräknades i förarbetena till skattereform genomsnittligt sett ge högre årlig avkastning för det indirekta ägandet. Syftet med schablonintäkten är att utjämna denna skillnad så att direkta aktieplaceringar och placeringar genom ett investmentföretag i huvudsak likställs vid beskattningen. Genom lagstiftning (prop. 1993/94:50) undantogs utdel- ningsinkomster från beskattning och halverades beskattningen av ak- tievinster. I frånvaro av en särskild regel skulle i det nya systemet skattefria reavinster hos ett investmentföretag ha kunnat delas ut utan beskattning hos aktieägarna, om investmentföretaget ändrade karaktär till vanligt företag. Detta sker om villkoren för att vara ett investment- företag inte längre uppfylls. Investmentföretags reavinster skulle således ha kunnat helt undgå beskattning. I syfte att förhindra den nämnda konsekvensen infördes vid lagstiftning en regel som brukar kallas avskattningsregeln. Avskatt- ningsregeln innebar ursprungligen att ett investmentföretag vilket änd- rade karaktär som intäkt skulle ta upp ett belopp motsvarande av det högsta av värdena på aktieportföljen vid ingången av beskatt- ningsåret och något av de fem föregående beskattningsåren, dock tidi- gast . Alternativt fick företaget som intäkt ta upp av summan av de faktiska reavinster och reaförluster på aktier som företaget haft från ingången av . Genom lagstiftning 1994 återinfördes äldre regler om beskattning av utdelningsinkomster och aktievinster. Avskattningsregeln för invest- mentföretag fick dock stå kvar i avvaktan på ytterligare överväganden. Procentsatsen i schablonregeln höjdes till som en anpassning till att enligt de generella reglerna nu hela beloppet av en aktievinst skulle tas upp till beskattning. Vidare ändrades alternativregeln så att hela summan av reavinster och reaförluster skulle tas upp. I en skrivelse till hemställde om att avskattningsregeln skulle avskaffas. Förbundet anförde i huvudsak att avskattningsregeln inte behövs i ett system med dubbelbeskattning av bolagsinkomster. skrivelse togs upp i prop. 1996/97:18. I proposi- tionen lades inte fram något förslag om avskaffande av avskattnings- I huvudsak anfördes följande. Med den utformning skattereg- lerna har kan ett investmentföretag få en högre värdeökning på aktie- portföljen än vad som skulle ha varit fallet om allmänna skatteregler tillämpats. En sådan förmån bör skattas av vid ett karaktärsbyte. På grundval av förslag i propositionen har i lagtexten klargjorts att avskattning inte skall ske när ett investmentföretag upplöses genom likvidation. När ett investmentföretag t.ex. på grund av förändringar av ägandet i företaget skiftar karaktär och upphör att vara ett investmentföretag ut- görs värdena i företaget, utom av tillskjutna medel, i allt väsentligt av realiserade aktievinster och orealiserad värdestegring på aktier. Den nya skatteregimen för företaget till följd av karaktärsbytet föranleder att särskild hänsyn bör tas till dessa poster. (Utredningen utgår från att det i praktiken knappast förekommer att utdelningsinkomster fonderas. I de fall fondering ändå sker beskattas inkomsterna. Fonderade utdel- ningsinkomster erbjuder därför inte något problem vid karaktärsbyte.) Det framgår inte klart av förarbetena hur schablonintäkten räknats fram. Det finns emellertid skäl att anta att man jämfört situationen för två fysiska personer enligt följande. Den ena personen, , investerar vid ingången av år 1 ett belopp i en aktieportfölj med viss sammansättning. F omsätter en tiondedel av portföljen. Vid utgången av år 10 säljer F portföljen. Den andra personen, , investerar vid ingången av år 1 i aktier i ett investmentföretag, I. I har en portfölj med samma sammansättning som F:s. Den andel av portföljen som är hänförlig till G:s aktier har samma värde som F:s portfölj. I omsätter portföljen på samma sätt som F. Vid utgången av år 10 säljer G sina aktier i I. Efter skatt har G, i frånvaro av en särskild regel, ett större belopp i behåll än F beroende på att I löpande har kunnat återinvestera hela för- säljningslikviderna medan F har kunnat återinvestera endast nettot efter reavinstbeskattning. Schablonintäkten syftar till att kompensera för denna ränteeffekt så att F och G blir likställda efter skatt. Det bör note- ras att schablonintäkten således syftar till likställdhet på ägarnivån. Det är endast av praktiska skäl som den tas ut på företagsnivån. Upphör I att vara ett investmentföretag, t.ex. 9, finns de realiserade obeskattade vinsterna – minskade med schablonskatt – kvar i företaget även efter karaktärsbytet om de inte delas ut. Detta saknar betydelse för likställdheten mellan F och G under förutsättning att G säljer sina aktier i samband med karaktärsbytet, eftersom vinsterna då skattas av hos G. Behåller G aktierna i I även efter karaktärsbytet, behandlas G, i frånvaro av en avskattningsregel, skattemässigt förmånligare än F. Detta beror på att schablonintäkt inte längre skall tas ut trots att de obe- skattade vinsterna finns kvar hos I och lämnar avkastning, vilket med- för att det uppkommer en ränteeffekt till G:s favör. I denna situation bör därför schablonintäkten inte upphöra utan vidare utan avlösas av en engångsbeskattning. Avskattningsintäkten beräknas lämpligen enligt samma metodik som schablonintäkten, dvs. som en viss procent av ett underlag som utgörs av det högsta av värdena på investmentföretagets aktieportfölj vid ingången av beskattningsåret och något av de fem föregående be- skattningsåren. Storleken av procentsatsen beror på vilket antagande man gör om hur länge ägare i investmentföretaget, som inte säljer sina aktier i samband med karaktärsbytet, kommer att behålla aktierna. Den skatt som utgår enligt den nuvarande avskattningsregeln vid ett karaktärsbyte är så pass betydande att regeln kan ha medfört att karak- tärsbyte inte varit ett attraktivt alternativ. Om avskattningsregeln av- vägs på ett mer neutralt sätt kan det tänkas att karaktärsbyten kommer till stånd i större utsträckning. Det framstår som sannolikt att eventuella karaktärsbyten framför allt blir resultatet av att aktierna i ett invest- mentföretag köps upp av ett annat företag. I det scenariot torde det bli relativt ovanligt att andra ägare i investmentföretaget än det upp- köpande företaget ligger kvar med sina aktier efter karaktärsbytet. Till den del detta ändå kommer att ske är det rimligt att anta att det i allmänhet blir fråga om relativt långa innehav. Utredningen anser med hänsyn härtill att procentsatsen bör beräknas utifrån att schablonintäkt egentligen bör utgå efter karaktärsbytet, såvitt avser den del av portföljen i investmentföretaget som belöper sig på aktier i företaget som inte omsätts i samband med karaktärsbytet. Utifrån en diskonteringsränta på blir då procent- talet i avskattningsregeln 16. Räntesatsen avser ränta efter skatt. Ränte- satsen före skatt, , baseras på antaganden om långsiktig realränta på och inflation på . Det anförda innebär sammanfattningsvis följande. Vid ett karaktärs- byte tas som intäkt hos investmentföretaget upp av den del av portföljvärdet som svarar mot förhållandet mellan de aktier i företaget som inte omsätts i samband med karaktärsbytet och samtliga aktier i Portföljvärdet beräknas i likhet med vad som gäller som det högsta av värdena på portföljen vid ingången av det beskattningsår då karaktärsbytet sker och vart och ett av de fem föregående beskatt- ningsåren. En aktie i investmentföretaget bör anses omsatt i samband med karaktärsbytet om den omsatts under det beskattningsår då karaktärs- bytet äger rum. haft en dålig utveckling på sin portfölj, kan en avskattning på ägarnivån vara förmånligare än avskattning hos företaget. Enligt vad som sagts förutsätter avskattning på ägar- nivån att aktier omsatts under det beskattningsår då karaktärsbytet sker. Ett uppköpande företag bör emellertid ha möjlighet att skatta av de aktier som företaget ägde i investmentföretaget vid ingången av det nämnda beskattningsåret (övriga aktier som det uppköpande företaget äger vid karaktärsbytet har omsatts under beskattningsåret). Konsek- av avskattning är att även dessa aktier skall anses omsatta under beskattningsåret i fråga. Innebörden av avskattning bör vara att aktierna skall anses ha avyttrats för marknadsvärdet och köpts tillbaka för samma värde. En uppköpssituation bör anses föreligga om ett företag (eller en fysisk person) vid utgången av beskattningsåret äger aktier i det tidigare investmentföretaget med en majoritet av rösterna. Är ett uppköpande företag ett annat investmentföretag, kommer värdet av aktierna i det uppköpta företaget att utgöra underlag för be- räkning av schablonintäkt hos det uppköpande företaget. Såvitt avser aktier som det uppköpande företaget ägde vid ingången av beskatt- ningsåret behövs därför inte någon avskattning. Som nämnts finns det en alternativ avskattningsregel. Enligt denna får som intäkt tas upp summan av de aktievinster och aktieförluster som investmentföretaget haft fr.o.m. ingången av . Denna regel innebär avskattning hos företaget, inte av ränteförmånen hos ägarna utan av själva aktievinsterna. Detta medför en alltför hög beskattning. Alternativregeln bör därför tas bort. När aktier i ett investmentföretag omsätts i samband med ett karaktärs- byte avskattas hos ägarna inte endast realiserade vinster hos invest- mentföretaget utan även orealiserad värdestegring på företagets aktie- portfölj. Som en följd härav bör anskaffningsvärdet för aktier i portföl- jen som stigit i värde höjas till marknadsvärdet. På motsvarande sätt bör anskaffningsvärdet för aktier som nedgått i värde sänkas till mark- nadsvärdet. Till den del aktierna i investmentföretaget inte omsatts i samband med karaktärsbytet kan följande resonemang föras. Vid ett karaktärsbyte medför den schablonintäkt som tidigare utgått och avskattningen på grund av karaktärsbytet att F och G, för att an- knyta till exemplet i det föregående, i princip likställs såvitt avser reali- serade vinster. Vad gäller orealiserad värdestegring uppkommer – i frånvaro av en särskild regel – på grund av karaktärsbytet en latent skatteskuld hos investmentföretaget (och därmed indirekt hos G) som inte har någon motsvarighet hos F (den latenta skatteskulden på oreali- serad värdestegring på F:s portfölj motsvaras för G av en latent skatte- skuld på aktierna i I). Den latenta skatteskuld som uppkommer hos I påverkar värdet av G:s aktier i I negativt. G kommer därför sämre ut än F, om inte anskaffningsvärdet för aktierna hos I får räknas upp till marknadsvärdet. Mot detta kan tänkas invändas att G tog en kalkylerad risk när han köpte aktierna i I av innebörd att I kunde komma att byta karaktär och att han därför själv bör bära konsekvensen av ett ogynnsamt utfall. Denna invändning är emellertid inte hållbar. Finns det en sådan risk medför den nämligen att placeringar i ett investmentföretag blir oförmånligare än direkta placeringar, vilket strider mot utgångspunkten för beskattningsreglerna för investmentföretag. Slutsatsen är att anskaffningsvärdet för aktierna hos ett investment- företag som byter karaktär generellt bör ändras till marknadsvärdet för karaktärsbytet. En bestämmelse om detta bör tas in i 27 § 2 mom. 13Stämpelskatt för förvärv av fast egendom Enligt lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter (ST¤MPELSKATTELAGEN) gäller såvitt nu är aktuellt följande beträffande förvärv av fast egendom och tomträtt. Ett förvärv av fast egendom är skattepliktigt om det sker genom 1.köp eller byte, 2.tillskott till bolag eller förening eller utdelning eller skifte från bolag eller förening, 3.fusion enligt 14 kap. 1 § ABL eller 4.expropriation eller annan inlösen på grund av stadgande om rätt eller skyldighet att lösa fast egendom. Ett förvärv av tomträtt är skattepliktigt om det sker genom upplåtelse, överlåtelse mot ersättning eller annat fång som anges i punkterna 1–4 ovan. Stämpelskatten utgår av egendomens värde. Vid förvärv som görs av juridisk person är dock skattesatsen . Vid köp av fast egendom bestäms värdet av egendomen genom att köpeskillingen jäm- förs med taxeringsvärdet för året närmast före det år då ansökan om lagfart beviljas. Det högsta av värdena anses som egendomens värde. Skattskyldighet inträder när ansökan om inskrivning beviljas. Både överlåtaren och förvärvaren är skattskyldiga. &USIONER OCH FISSIONER Förvärv genom sådana fusioner på vilka kontinuitetsreglerna i 2 § 4 mom. SIL är tillämpliga är inte stämpelskattepliktiga (inte heller kombination enligt 14 kap. 2 § ABL). Utredningen har i det föregående lämnat förslag om generella regler om inkomstskattemässig kontinuitet vid fusioner och fissioner (kap. 6). Syftet är att ombildningar av detta slag inte skall motverkas av att inkomstskatt utgår. Av samma skäl bör stämpelskatt inte tas ut. Utredningen föreslår därför att bestämmelsen 276 3T¤MPELSKATT F¶R F¶RV¤RV AV FAST EGENDOM om att förvärv genom fusion enligt 14 kap. 1 § ABL är skattepliktigt tas bort. Överlåtelser av fastigheter inom en koncern bör enligt utredningens uppfattning inte motverkas av att stämpelskatt utgår (det som sägs om fastigheter gäller även tomträtter). En lättnadsregel bör dock inte möjliggöra att ett företag överlåter en fastighet till ett annat koncernföretag som sedan säljs externt utan att stämpelskatt utgår. Med hänsyn härtill föreslår utredningen en uppskovsregel som innebär att stämpelskatten skall betalas först när koncernförhållandet mellan överlåtaren och förvärvaren upphör. Skatten bör även betalas om överlåtaren eller förvärvaren upplöses genom likvidation. Uppgår överlåtaren eller förvärvaren i ett annat företag genom fusion eller fission, bör det övertagande företaget in- träda i det (vid fusionen eller fissionen) överlåtande företagets situation såvitt avser stämpelskatten. Överlåter förvärvaren när koncernförhållandet med överlåtaren be- står fastigheten till annan än moderföretag eller dotterföretag, bör skatten efterges (med moder- och dotterföretag avses alla över- resp. underliggande företag till förvärvaren). Skälen för detta är följande. Överlåter förvärvaren fastigheten till en extern köpare, har möjlig- heten till extern försäljning av förvärvaren med fastigheten i behåll förlorats. Det saknas i den situationen anledning att ta ut skatt på för- värvarens förvärv. Fallet att förvärvaren överlåter fastigheten till ett annat koncern- företag än ett moderföretag eller dotterföretag till förvärvaren kan illustreras med följande exempel. AB A har dotterföretagen AB B och AB C. C har dotterföretaget D. A överlåter en fastighet till B som i sin tur överlåter fastigheten till D. Följande fall är av intresse: 1.A säljer B externt. I frånvaro av eftergiftsregeln skulle skatten på B:s förvärv betalas, eftersom koncerngemenskapen mellan A och B bryts. Försäljningen av B medför även att koncernförhållandet mellan B och D bryts. Skatten på D:s förvärv skall således betalas. Det är därför inte motiverat att ta ut skatt på B:s förvärv. 2.C säljer D externt. Även i detta fall bryts koncernförhållandet mellan B och D med påföljd att skatten på D:s förvärv skall betalas. 3T¤MPELSKATT F¶R F¶RV¤RV AV FAST EGENDOM 277 Skälet för att skatten inte bör efterges om förvärvaren överlåter fastig- heten till ett dotterföretag framgår av följande exempel. AB A äger en fastighet som skall avyttras. Detta förbereds genom att A bildar dotter- företaget som i sin tur bildar dotterföretaget C. A säljer fastigheten till B som i sin tur säljer fastigheten till C. Härefter säljer A B. Efterges skatten på B:s förvärv när B säljer fastigheten till C, blir konsekvensen att externförsäljningen kunnat genomföras utan beskatt- ning. A i det senaste exemplet skulle i stället kunna sälja fastigheten till C som i sin tur säljer fastigheten till B. Härefter säljer A B. Efterges skatten på C:s förvärv när C säljer fastigheten till B, blir även i detta fall konsekvensen att externförsäljningen kunnat genomföras utan be- skattning. Skatten bör således inte heller efterges om förvärvaren säljer fastigheten till ett moderföretag. Ett transportköp föreligger om ett köp av fast egendom överlåts på i princip oförändrade villkor. Vid ett transportköp erhålls skattebefrielse för det tidigare köpet.