sou · GMB36d1 · 1999-01-01 00:00:00 — Män och kvinnor förhandlar om vem som ska utföra det obetalda hushålls- och omsorgsarbetet. Förhandlingarna formas av vad som bedöms som mest ekonomiskt rationellt för familjen, makarnas respektive maktresurser i form av utbildning, inkomster m.m. samt kulturella föreställningar om kvinnligt och manligt. Ju mer ekonomiskt oberoende kvinnor blir av män, desto mer ökar för- handlandet och desto fler arbetsuppgifter f örhandlar man om. har fördelningen av hushållsarbetet blivit mer jämställd. Det beror framför allt på att kvinnor ägnar mindre tid åt hushållsarbete. Ju mindre hushållsarbete som utförs totalt i familjen, desto mer jämställt blir paret. I av de svenska familjerna delar makarna/samborna lika på de mest tidskrävande arbetsuppgifterna i hemmet. I av familjerna är alltså fördelningen av hemarbetet ojämställd. Mest jämställda, både när det gäller fördelningen av det obetalda arbetet i hemmet och inkomstmässigt, är de yngsta paren utan barn. När familjen får barn ökar ojämställdheten och hon tar över mer av hushållsarbetet. Han drar också ifrån inkomstmässigt. Den ojämna arbetsfördelningen kvarstår även när barnen växer upp. Mest jämställt är fördelningen av hushållsarbetet när mannen är arbetslös och kvinnan heltidsarbetar, men inte ens där gör mannen mer än hälften av hushållsarbetet. Även i jämställda förhållanden är det kvinnor som byter lakar och handdu- kar, tvättar wc, putsar spegeln, vattnar blommor, köper kläder till barnen, sätter upp gardiner, stryker och lägger på dukar. Männen snickrar, sätter upp krokar, tar bort fronten på badkaret, rensar avlopp, gräver i landet, byter till vinterdäck, tvättar bilen och programmerar videon. När kvinnor utför hushållsarbete gör de vad som förväntas av dem. När män deltar uppfattas det som något utöver det vanliga och hustrurna är då "lyckligt lottade" och deras män är "jätteduktiga". Pappor ägnar mer tid åt sina barn jämfört med tidigare, men deras uttag av föräldrapenningen är blygsam, av dagarna. Pappan tar oftare ut föräldraledighet i familjer där mamman har högre in- komst, högre utbildning och/eller har en unik kompetens på sin arbets- plats. SOU 1998:6 Betänkande från Andelen män som tar ut föräldraledighet minskar för varje barn de får. Mycket tyder på att föräldraledigt faderskap inte är detsamma som föräld- raledigt moderskap. Kvinnorna ägnar sig åt barnen och hushållsarbetet, medan männen tar med sig barnen "ut i världen" och lämnar hushållsar- betet. Småbarnsmödrar är ensamma tillsammans med barnen i veck- an och fäder . Mammor och pappor delar mer jämställt på uppgiften att lämna och hämta barn på dagis än på ansvaret att barnen får med sig vad de behöver till dagis. Planerings- och koordinationsarbetet i samband med barn vilar nästan uteslutande på kvinnan. Kvinnor står för av den sammanlagda familjeinkomsten hos sammanboende par. I av paren har kvinnorna högre in- komster än sina män. Dessa finns främst bland unga par. av kvinnorna, och av männen, har egna bank- konton. Drygt hälften av männen och knappt hälften av kvinnorna har eg- na kreditkort. Familjens pengar är vanligen gemensamma. Kvinnor har oftare huvud- ansvar för ekonomin när inkomsterna är små. Män har mer makt över fa- miljeekonomin när inkomsterna är stora. Kvinnor betalar för barnens kläder och maten och männen betalar hyran, amorteringarna och bilen. Kvinnor i de mer jämställda familjerna är mest nöjda med relationen i all- mänhet och med sexlivet. Kvinnorna i de patriarkala familjerna är mest missnöjda. Bland männen är det tvärtom. Skilsmässa leder i regel till att kvinnans ekonomi blir sämre och mannens bättre. En viktig förklaring är att barnen oftast bor hos modern. Ur mannens synvinkel är det ekonomiskt rationellt att undvika hushållsar- bete. Det stärker hans möjligheter att få högre lön och göra karriär på ar- betsmarknaden. Ur kvinnans perspektiv är det ekonomiskt rationellt att söka få till en stånd en mer jämställd arbetsfördelning i hemmen, inte minst med tanke på risken för skilsmässa. Kvinnors och mäns position på arbetsmarknaden och den ersättning de får av sitt arbete där har avgörande betydelse för fördelningen av ekonomiska resurser och ekonomisk makt mellan kvinnor och män. Detta avsnitt handlar om den horisontellt och vertikalt könssegrege- rade arbetsmarknaden och om löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Horisontell segregering innebär att fördelningen av kvinnor och män mellan sektorer och yrken är olika. Kvinnor finns i hög grad i vissa sektorer och yrken och män i andra. För vissa grupper på arbetsmarknaden är segregeringen dubbel, t.ex. för ensamstående föräldrar och invandrare. Vi menar att arbetsmarknaden dessutom är könssegregerad efter arbetstid. Den tidigare arbetsdelningen där kvinnor utförde oavlönat och män avlönat arbete har ersatts av en arbetsdelning där män lönearbetar på heltid och kvinnor i hög grad på deltid. Vertikal segregering innebär att fördelningen av kvinnor och män på olika positioner inom sektorer och yrken är ojämn. Kvinnorna tenderar att systematiskt återfinnas på lägre befattningsnivåer och mindre prestigefyllda jobb än männen och männen är i större utsträckning chefer. I sin extrema form har den vertikala könssegrege- ringen getts benämningen glastaket – ett begrepp som beskriver den nivå i företagens hierarkiska struktur över vilken kvinnorna inte kommer; ett osynligt men ändå högst reellt tak. Varför är arbetsmarknaden könssegregerad och varför har män högre löner än kvinnor? Det finns många olika teorier om varför arbetsmarknaden är könssegregerad och varför kvinnor har lägre löner än män. 1Persson & Wadensjö, SOU 1997:137, s. 2. 2För en utförligare presentation se , 1997:137; le Grand, SOU 1997:136; Arai & Thoursie, SOU 1997:136. SOU 1998:6 Betänkande från den går främst mellan de teorier som ser den könssegregerade arbetsmarknaden och därmed följande skillnader i löner och karriär- möjligheter mellan kvinnor och män som ett resultat av individrelate- rade skillnader och individers val, och de som ser detta som ett resultat av kvinnors begränsade valmöjligheter och diskriminering av kvinnor. En första möjlig förklaring utgår ifrån individerna och från att kvinnor är mindre produktiva på arbetsmarknaden än män. Den lägre produktiviteten kan bero på att kvinnor har kortare arbetslivserfaren- het än män, arbetar mindre övertid m.m. Denna skillnad kan i sin tur bero på arbetsdelningen i familjen som, vilket vi sett i avsnittet om familjen, lägger en större del av hemarbetet på kvinnorna än på männen. Kvinnors huvudansvar för hemarbetet antas också påverka deras utbildnings- och yrkesval så att de väljer utbildningar och yrken som är förenliga med huvudansvaret för hushållsarbete och vård av barn. Det gör inte männen. De väljer yrken som ger hög lön. Att dessa yrken ger högre lön kan bero på att kraven på yrkesspecifika kun- skaper är högre, att arbetsmiljön är sämre, att det krävs mer internut- bildning och övertid, att man kan göra karriär m.m. Andra möjliga förklaringar till könssegregeringen på arbetsmark- naden och löneskillnaderna utgår ifrån diskrimineringsteorier. Man brukar säga att könsdiskriminering föreligger då individer som är lika (eller potentiellt lika) dugliga och kvalificerade särbehandlas enbart på grund av kön. 3 En form av diskriminering är att kvinnor betalas lägre löner än män trots att de utför samma arbete. En annan form är att arbeten som huvudsakligen utförs av kvinnor är lägre betalda än likvärdiga arbeten som huvudsakligen utförs av män. Då är det inte enskilda kvinnor som diskrimineras, utan det är kvinnodominerade yrken som värderas lägre än mansdominerade. En orsak kan vara att den kompetens som associeras med kvinnliga yrken tenderar att ses som något naturligt och inte som kompetens. Vårdyrken kan vara sådana yrken. Det lägst avlönade kvinnodominerade yrket är barnsköterska. 4 Att vårda barn uppfattas inte som något som kräver kompetens, utan som något som alla, åtminstone kvinnor, kan. En annan form av diskriminering kan uppstå när en arbetsgivare har felaktig eller ofullständig information om de potentiella anställdas produktivitet. En arbetsgivare kan ha en god uppfattning om den genomsnittliga produktiviteten hos en grupp, men inte känna till den enskilde individens. En persons grupptillhörighet kan då användas 3Jonung, 1995, s. 27. 4Hultin & Szulkin, SOU 1997:136(b). som en indikator för att bedöma en individs produktivitet. Tror sig en arbetsgivare t.ex. veta att kvinnor är mer frånvarande än män, anställer han kanske inte kvinnor över huvudtaget eller så erbjuds kvinnor lägre lön eller en annan typ av arbete eller befattning. Alla kvinnor drabbas, även de som aldrig är frånvarande. Detta benämns statistisk diskriminering. Diskriminering kan även ses som ett resultat av preferenser. Enligt (1971) diskrimineringsteori kan arbetsgivare helt enkelt föredra att anställa män framför kvinnor och vara beredda att ta den kostnad det medför genom att de t.ex. får betala högre löner än om de inte skulle diskriminera. Arbetsgivarna kan också företräda de anställdas preferenser. Vill inte manliga anställda arbeta tillsammans med kvinnor kan de utöva tryck på arbetsgivaren genom att protestera mot att kvinnor anställs, begära högre löner för att arbeta tillsammans med kvinnor, sänka sin egen produktivitet och påverka kvinnornas produktivitet genom att inte integrera dem i nätverk och arbetsgemen- skap eller genom att trakassera dem. Det finns också en stor uppsättning diskrimineringsteorier som framhäver strukturella faktorer. Arbetsmarknaden kan t.ex. ses som uppdelad i en primär och en sekundär sektor. De anställda i den primära sektorn, där arbetsvillkoren är fördelaktiga, försöker skapa monopol på dessa arbeten och bevara sina privilegier genom att hålla andra utanför. De selektionsprinciper som används för att avgöra vem som får tillträde till förmånliga befattningar baseras ofta på kön eller etnisk tillhörighet. Även andra utgår ifrån att löner och karriärmöjligheter inte be- stäms på en marknad, utan i organisationer via administrativa procedurer och förhandlingar. En persons kunskaper och arbetsmark- nadsbeteende ses då som resultatet av att vederbörande anpassar sig till en viss befattning, snarare än att kunskaper och beteenden ses som orsaken till att hon/han valt eller rekryterats till sitt jobb. Individens position i organisationen, snarare än individens egna karaktäristika, avgör produktivitet och lön. Om kvinnor t.ex. tilldelas jobb med små möjligheter till utveckling och karriär så påverkar det kvinnors kompetensutveckling, karriärambitioner, produktivitet och löneut- veckling. Det kön som dominerar i en organisation påverkar hur arbetet utförs och organiseras, liksom hur det värderas i lönehänseende. Mäns dominans bland beslutsfattare i organisationer är en viktig maktresurs vid utformandet av regler och procedurer och för bevarandet av mäns privilegier. Mäns större makt inom organisatio- ner kan ses som ett resultat av att de har mer utvecklade och mer SOU 1998:6 Betänkande från maktfulla sociala nätverk än kvinnor har. 5 Men den kan också ses som ett resultat av kulturella föreställningar om kvinnligt och manligt, som påverkar organisatorisk mäns positioner och möjligheter i organisa- tionerna. Organisationer är både konstruerade och konstruerare av relationen mellan könen. Sammanfattningsvis finns det en rad olika teorier som kan bidra till förståelsen av orsakerna och drivkrafterna bakom den omfattande könssegregeringen på arbetsmarknaden och löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Teorierna behöver inte utesluta varandra, utan kan vara kompletterande. Olika teorier kan vara mer relevanta för vissa yrken och vissa delar av arbetsmarknaden än för andra. Viktigt att observera är också att de mekanismer som de olika teorierna behandlar kan samverka och förstärka varandra i såväl onda som goda cirklar. Om en arbetsgivare har svårt att bedöma en kvinnas produktivitet på grund av att han inte vet något om kvinnors genomsnittliga produktivitet, kan kvinnors möjligheter att komma in i mansdominerade yrken vara begränsade. Har en arbetsgivare t.ex. aldrig haft en kvinnlig byggnadssnickare anställd så känner han inte till deras produktivitet. Han kan också misstänka att gubbarna inte skulle vara så pigga på att samarbeta med henne och att hon inte skulle passa in i arbetslaget. Han har därmed flera skäl att ta det säkra för det osäkra – och inte anställa henne. Om alla arbetsgivare reso- nerar så måste den kvinnliga byggnadssnickaren byta yrke. Varför skall hon då utbilda sig till b yggnadssnickare till att börja med? Hon tar också det säkra för det osäkra och utbildar sig till sjuksköterska och eftersom hon då får lägre lön än sin man b yggnadssnickaren, så är det ekonomiskt rationellt ur familjens synvinkel att hon tar ut föräldraledigheten och går ner på deltid för att sköta hushållet och barnen. Den stora förändringen vad gäller svenska kvinnors lönearbete kom då kvinnorna i allt större utsträckning började lönear- beta. till ökade kvinnors lönearbete kontinuer- ligt, medan mäns minskade. Det berodde dock inte på att kvinnorna konkurrerade ut männen. Anledningen till männens minskade arbetskraftsdeltagande var att produktiviteten ökade i varuproduktio- nen och därmed behövdes färre anställda i manliga sektorer som jordbruk, industri och byggsektor. 5Hultin & Szulkin, SOU 1997:136(a). 6Sundin, SOU 1998:4 tagande är ett svar på en växande efterfrågan på kvinnlig arbetskraft framför allt inom den offentliga sektorn. ifrågasattes hemmafruidealet och jämställdheten blev officiellt politiskt mål, särbeskattning och föräldraförsäkring infördes. Privat och offentlig sektor Hela sysselsättningsökningen under har ägt rum inom sektor, medan den statliga och privata syssel- sättningen har stagnerat. Mot denna bakgrund är det varken överras- kande eller motsägande att kvinnors förvärvsdeltagande ökat kraftigt som könssegregeringen på arbetsmarknaden bibehållits. till allt arbete har dock könssegregeringen minskat eftersom både kvinnor och män utför avlönat arbete under större delen av sitt yrkesverksamma liv.7 Fram ökade kvinnornas sysselsättningsgrad. av kvinnorna (16–) och av männen var då sysselsatta. Andelen arbetslösa bland båda könen var . försämrades arbetsmarknadsläget och nedgången blev kraftigare och har varat längre än tidigare. Flera faktorer medverkade till den snabba nedgången, såväl inhemska som inter- nationella. Nedgången drabbade först och kraftigast den konkur- rensutsatta privata sektorn och därmed i första hand männen. Men neddragningarna i den offentliga sektorn orsakade också en kraftig minskning i främst kvinnornas sysselsättning. –96 vände sysselsättningen i näringslivet uppåt, medan bortfallet av jobb fortsatte i den offentliga sektorn. Den sammanlagda effekten på sysselsättningen blev därigenom nästan noll, men nettoeffekten var att sysselsättningen ökade för män och minskade för kvinnor. Andelen sysselsatta bland kvinnor är (1996) , vilket är lika lågt som , och för män , vilket är den lägsta nivån någonsin mätt på detta sätt. är och andelen arbetslösa kvinnor . Av samtliga anställda kvinnor arbetade 1996 i offentlig sektor och i det privata näringslivet. av männen arbetade i offentlig sektor och i det privata näringslivet. 7Jonung, 1997:137. För en genomgång av kvinnors och mäns situation på arbetsmarknaden under senare delen av och första se Hälften vore nog SOU 1996:56. SOU 1998:6 Betänkande från Uttryckt på annat sätt: av de anställda i offentlig sektor var kvinnor och av de anställda i näringslivet var män. Kvinnliga och manliga yrken Att det finns kvinnliga och manliga yrken är välkänt. Kvinnornas största yrkesområde är hälso- och sjukvårdsarbete och socialt arbete. Nästan en tredjedel av den kvinnliga arbetskraften återfinns där. Männens motsvarighet är tillverkningsarbete. Det näst viktigaste området för kvinnor är administrativt och kontorstekniskt arbete och för män tekniskt, naturvetenskapligt, samhällsvetenskapligt, huma- nistiskt arbete m.m. Inom detta område finns många yrken som kräver akademisk utbildning. Området är av stor omfattning även för kvinnor och är av växande betydelse för båda könen. Ökar eller minskar könssegregeringen på arbetsmarknaden? För att kunna svara på det behövs något slags sammanfattande mått. Ett sådant är ett segregeringsindex som ska tolkas som den andel av kvinnorna som skulle behöva byta yrke för att kvinnor skall få samma yrkesfördelning som män (alternativt den andel av männen som skulle behöva byta yrke för att män skall få samma yrkesfördelning som kvinnor). Är index noll så innebär det att kvinnor är representerade inom varje yrke med samma andel som i arbetskraften. Är index 100, så är kvinnor och män i helt olika yrken. Beroende på hur finfördelad den statistik är som man utgår ifrån skulle mellan av kvinnorna (alternativt männen) behövt byta yrke 1990 för att få en yrkesfördelning som överensstämmer med männens 10Detta avsnitt bygger på , 1997:137. (kvinnornas). Ju mer detaljerad yrkesnivå som studeras, desto mer könssegregerad visar sig arbetsmarknaden vara. Även inom varje yrke har kvinnor och män olika arbetsuppgifter. Kvinnor och män utför olika arbetsuppgifter. Också när de arbe- tar inom samma yrkesområden, fördelar sig arbetsuppgifterna mellan dem efter ganska tydliga mönster. Kvinnorna har de mera bundna, serviceinriktade och mottagande uppgifterna, medan män har mera rörliga, breda och utåtriktade områden. I några få yrkesgrupper är könsfördelningen relativt jämn. Sådana yrkes- grupper är säljare på t.ex. konfektionsfirmor, speditör, sättare, bokbindare och tillskärare. Också inom dessa yrkesgrupper skil- jer sig emellertid könens arbetsuppgifter åt. Männen arbetar t.ex. på sätteriet medan kvinnorna arbetar på datasättningen. Kvin- norna är företrädesvis innesäljare medan männen är utesäljare. Kvinnorna är speditörer för importen och männen för exporten. Könssegregeringen har dock minskat fram till . Är förändringarna att betrakta som stora eller små? Ett sätt att svara på det är att beräkna hur det skulle ta innan en utjämning av mäns och kvinnors yrkesfördelning uppnås med nuvarande föränd- ringstakt. Antag att vi accepterar en viss olikhet mellan könen, t.ex. motsvarande en 40–60 procentig fördelning inom yrkena, dvs. ett indexvärde på ungefär 20. I så fall skulle det ta minst hundra, kanske , innan vi har en arbetsmarknad utan könssegregering. berodde den minskade segregeringen på att kvinnor gick in i mansdominerade yrken och män i kvinnodo- minerade. , när sysselsättningen ökade kraftigt, var det kvinnorna som gick in i traditionella mansyrken. har könssegregeringen minskat främst beroende på att andelen män i mansdominerade yrken minskat. Därmed återfinns en större andel av männen i kvinnodominerade yrken. Det finns också exempel på att män breddar sitt yrkesval. Det gäller t.ex. på lärarutbildningen. /90 var andelen kvinnor bland dem som påbörjade 4–9- lärarutbildningen . Denna andel har gradvis sjunkit till 1994/95.12 Ökad andel kvinnor i akademikeryrken Kvinnor har i ett längre perspektiv gjort inbrytningar i manligt dominerade yrken som kräver akademisk utbildning. I förhållande till sjukvårdsbiträden, undersköterskor, barnsköterskor m.fl. är de få och de påverkar därför inte segregeringsindex särskilt mycket. 11Calleman, 1991, s. 85 f. 12Lindvert, SOU 1997:83. SOU 1998:6 Betänkande från och resurssynpunkt är dock dessa yrken av intresse, eftersom många av dem skulle kunna ge inflytande, hög lön och karriärmöjligheter. Läkare, veterinär, biolog, kemist, jurist, journalist, ekonomiska och statistiska yrken är exempel på manligt dominerade yrken där kvinnor ökade sina andelar med 20 procentenhe- ter eller mer. Men också inom vissa tidigare mansdominerade yrken som inte kräver så hög utbildning har kvinnornas andel ökat kraftigt, exempel utgör postiljon, järnvägsexpeditör och finmekaniker. Män gjorde å andra sidan inbrytningar i kvinnodominerade yrken som sjuksköterska, förskollärare m.fl. . Denna utveckling tycks dock ha avstannat . Tabell 12 Andel kvinnor i några enskilda yrken, procent, samt förändring , procentenheter. Källa: Folk- och bostadsräkningen 1990 i , 1997:137. Det bör påpekas att även om kvinnor gör inbrytningar i traditionellt manliga yrken, så tenderar kvinnorna i dessa yrken att arbeta inom den offentliga sektorn och män i den privata. 13 I viss utsträckning kan den ökade andelen kvinnor i akademikeryrken ses som en ytterligare feminisering av den offentliga sektorn. På de lägre nivåerna i offentlig sektor har andelen kvinnor länge varit hög, nu ersätts männen högre upp i hierarkierna delvis av kvinnor. Detta innebär att den vertikala segregeringen minskar, medan den horisontella bibehålls eller förstärks. Uppgifterna i tabellen ovan bör också läsas med viss försiktighet. Detta kan illustreras med utvecklingen av andelen kvinnliga skolleda- re. Det totala antalet skolledare har ökat väsentligt bl.a. beroende på att de som tidigare betecknades som föreståndare inom förskola och fritidshem nu ingår i skolledarkatego- rin. De nya skolledartjänsterna för förskola, låg- och mellanstadium innehas i hög grad av kvinnor. Detta förklarar till en del ökningen av andelen kvinnliga skolledare.14 Arbetsmarknaden förefaller, åtminstone ytligt sett, mindre köns- segregerad inom yrken som kräver akademisk utbildning än inom arbetaryrken och yrken med lägre krav på utbildning. Kvinnor i yrken som kräver akademisk utbildning arbetar i högre grad heltid och de finns inom såväl privat som offentlig sektor. Inom arbetaryrken och yrken med lägre utbildningskrav gäller i hög grad industriarbeten i den privata sektorn på heltid för män och vårdarbeten i den offentliga sektorn på deltid för kvinnor. – frivillig och ofrivillig arbetstidsförkortning En viktig förklaring till att kvinnor har lägre löneinkomster än män är att svenska kvinnor i hög grad arbetar deltid, medan männen arbetar heltid. Jämfört med andra EU-länder är andelen deltidsarbetande kvinnor högre endast i . Deltidsarbete förekommer framför allt inom tjänstesektorn och det är främst kvinnor med kort utbildning som arbetar deltid.15 Ökningen av deltidsarbete i berodde förmodligen till stor del på att arbetsgivarna i expanderande verksam- heter erbjöd deltidsarbeten för att locka till sig kvinnlig arbetskraft. 16 Deltidsarbete underlättade å ena sidan för kvinnorna, särskilt 13Wadensjö, SOU 1997:136; se även S. , SOU 1997:83. 14Lindvert, SOU 1997:83. 15Persson, SOU 1997:137. 16Tegle, 1985, , 1987 i , SOU 1997:137. SOU 1998:6 Betänkande från mödrarna, att lönearbeta. Å andra sidan skapades en speciell kvinnoarbetsmarknad med speciella regler och normer. Deltidsarbete passar även kvinnor med små barn eller dem som av andra skäl inte vill eller kan lönearbeta heltid. Men deltidsar- bete innebär också problem: man kan inte försörja sig på lönen och det försämrar sjukersättningen, föräldrapenningen och inte minst pensionen. Arbetsmarknaden är könssegregerad efter arbetstid, men också efter anställningsvillkor. Män är överrepresenterade bland de som lönearbetar . Inom varje kategori efter arbetstid är männen i högre grad än kvinnor fast anställda. Ju fler arbetstimmar, desto större är skillnaden. Tabell 13 Andel kvinnor respektive män efter arbetstid och anställnings- form samt arbetslösa och undersysselsatta, procent, 1996. 40 timmar eller mera Källa: Beräknat från SCB, . De könsbaserade skillnaderna i arbetstid återspeglas i kvinnors och mäns arbetslöshet. Män är i högre grad än kvinnor heltidsarbetslösa. Men antalet undersysselsatta kvinnor, dvs. personer som av arbetsmarknadsskäl arbetar mindre än de skulle vilja, är betydligt fler än antalet män. Många deltidsarbetande kvinnor vill ha längre arbetstider. En ökning av deltidsarbetslösheten kan antingen bero på att efter- frågan på deltidsarbete ökat från arbetsgivarnas sida eller på att fler kvinnor än tidigare önskar arbeta heltid.