sou · GMB350 · 1999-01-01 00:00:00 — I regeringsförslaget som var utformat som en ändring av läkemedelsförordningen nämndes inte ordet naturmedel utan det föreslogs att sådant medel som enligt betryggande erfarenhet vid normalt bruk ej medför hälsorisker för människa eller djur och i vilken den verksamma beståndsdelen är en växt- eller djurdel, ett eller i naturen förekommande bakterie- kultur, salt eller saltlösning inte skulle falla under förordningen, så- vida det inte var avsett till injektion. Den enda restriktionen var att medlen skulle anmälas till . Naturmedlen har kommit att representeras av ett brett varusorti- ment, som i stor utsträckning saluhålles inom hälsokostbranschen. 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN 51 ligt nu gällande lagstiftning är medlen i viss utsträckning underkastade kontroll. .YA UTREDNINGAR OM PRISER INFORMATION OCH KONTROLL bemyndigade regeringen statsrådet att tillkalla tre utredningar rörande olika delar av läkemedelsförsörjningen. Dessa gällde priskontrollen rörande läkemedel, utformningen av läkemedels- informationen samt en översyn av läkemedelskontrollens mål, arbets- uppgifter och finansiering. Utredningen rörande priskontroll av läkemedel avgav ett ytterst okonventionellt betänkande betitlat Pillerpriser (Ds S 1978:11) som inte resulterade i några åtgärder. Uppdraget att utreda läkemedelskontrollens mål, medel och finan- siering utvidgades genom tilläggsdirektiv till att också omfatta alterna- tiva organisationsförslag beträffande läkemedelsav- delning. Det ena skulle gå ut på att läkemedelskontrollen även fortsätt- ningsvis skulle bedrivas inom ramen för organisation, medan det andra skulle avse en ombildning av läkemedelsavdelningen till en fristående myndighet. Utredningen redovisade sitt uppdrag i be- tänkandet Ds 1978:12. En värdefull översikt över läkemedelskontrol- lens organisation gavs. Läkemedelskontrollen i ett antal jämförbara länder beskrevs. Förslag avgavs om vissa utvidgningar och skärpningar av läkemedelslagstiftningen. föreslogs bli ombildad till en fristående myndighet. Utredningen resulterade i vissa ändringar i läkemedelsförordningen (prop. 1978/79:118). Därigenom infördes en möjlighet att i vissa fall förbinda meddelad registrering med förbehåll. Vidare förbättrades möjligheterna att återkalla registreringen för läkemedel som i efterhand visat sig inte vara ändamålsenliga. Någon ny myndighet för läkeme- delskontroll kom inte till stånd. Däremot fick läkeme- delsavdelning vissa förstärkningar. Utredningen om läkemedelsinformation redovisade sitt uppdrag i rapporten 1978:13 och en bilagedel (Ds S 1978:14). Rapporten innehåller en utförlig redogörelse för då förekommande informations- aktiviteter på läkemedelsområdet. Förslag lades fram om inrättande av ett samarbetsorgan för läkemedelsinformation benämnt Läkemededels- informationsrådet. En särskild arbetsgrupp med företrädare för Social- departementet, , , Landstingsförbun- det, Apoteksbolaget och läkemedelsindustrin lade 52 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN fram förslag till riktlinjer för rådets verksamhet samt förslag till en överenskommelse om inrättande av rådet (Ds S 1979:11). Rådet som bildades har numera avvecklats. 5TV¤RDERING AV !POTEKSBOLAGET INF¶R NY AVTALSPERIOD Det första avtalet mellan staten och Apoteksbolaget om bolagets verk- samhet avsåg tiden - 1985. Inför att avtalsperioden närmade sig sitt slut gjordes en utvärdering av bolagets verksamhet och utarbetades förslag till ett nytt avtal. Denna uppgift fullgjordes av en till- kallad utredning (läkemedelsutredning). Utredningen hade också en rad andra uppgifter, bl.a. att se över då gällande läkemedel- slagstiftning. För den delen lämnas en redogörelse längre fram. Uppgiften att utvärdera Apoteksbolagets verksamhet och att lägga fram förslag till nytt avtal fullgjordes genom delbetänkandet SOU 1984:82 som avlämnades . I betänkandet ges en redogörelse för Apoteksbolagets tillkomst. grunder för dess verksamhet samt utformningen av bolagets organisa- tion. Under rubriken mål och medel för etablering och service granskas etableringspolitiken, sortiment och leveransberedskap, snabbhet och säkerhet i expeditionen, kundinformation, centralisering av apotekstillverkningen samt förnyelse av lokalbeståndet. I andra av- snitt berörs inköp och intern distribution, prisbildningen inom läkeme- delsområdet, Apoteksbolaget och läkemedelsinformationen, den slutna vårdens läkemedelsförsörjning, vissa personal- och utbildningsfrågor samt ekonomi och finanser. Med stöd av införskaffat material gör utredningen den bedömningen att Apoteksbolaget i allt väsentligt levt upp till sina åtaganden samt infriat och i vissa fall överträffat de förväntningar som ställdes på bo- laget vid dess tillkomst. I en sammanfattande värdering framför emellertid utredningen vissa synpunkter . Den första rör problemet hur Apoteksbolaget som monopolföretag i fortsättningen skall kunna bibehålla och vidareutveckla sin vitalitet. Efter vissa allmänna synpunkter anför utredningen följande. har utredningen betonat det stora värdet med region- indelningen och regionkontoren. Utredningen håller för sannolikt att ett fortsatt och kanske ytterligare utvecklat utnyttjande av denna resurs är ett aktivt medel att motverka de risker som här berörs. Ge- nom att på olika sätt stimulera till att regionerna självständigt initie- rar och prövar olika metoder att uppfylla bolagets mål kan en viss form av resultatkonkurrens uppnås inom företaget. Det är därvid särskilt viktigt att man centralt ytterligare utvecklar metoder att mäta effektivitet och uppnådda resultat. Den största svårigheten är 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN 53 givetvis att finna mått på insatsernas kvalitet i förhållande till kost- naderna. Utredningen har ingen anledning att nu diskutera några drastiska organisationsförändringar. Men det måste understrykas att ju starkare kravet på vitalisering är desto viktigare torde det vara att öka regionernas självständighet. Här står alla möjligheter öppna t.ex. en formell förstärkning av regionchefernas ställning och divi- sioneringar av olika slag. Utredningen tog också upp frågan om sambandet mellan ledning och service. Det konstaterades att ett ledningsorgan skall verka genom direktiv och anvisningar som ledningen finner nödvändiga för att uppnå de uppställda målen, medan ett serviceorgan skall tillhandahålla den service mottagaren anser sig behöva. En effektiv regulator på att servi- cen verkligen behövs sades vara att mottagaren var beredd att betala för den. Apoteksbolagets centrala aktiviteter inrymde ett rikt serviceutbud till apoteken. Till största delen meddelades servicen utan att mottaga- ren hade någon valfrihet Även om interndebitering gjordes av kostna- derna för lämnad service var detta enligt utredningens mening mera ett sätt att fördela bokföringskostnaderna för dem än att få ett mått på de verkliga servicebehoven vid olika enheter. Företagsledningen förvän- tades uppmärksamt följa frågan. Utredningen tog också upp frågan om finansförvaltningen. Apoteksbolaget verkat hade det undergått en avsevärd förstärk- ning ekonomiskt och finansiellt. I själva verket spelade finansnettot en stor roll för bolagets rörelseresultat. Under senaste verksamhetsår (1983) hade bolagets resultat till härrört från finans- förvaltningen. Det kunde förväntas att de dåvarande pensionsfonderna, som uppgick till , skulle komma att öka med i fast penningvärde. Ut- redningen konstaterade: Det är alltså uppenbart att Apoteksbolaget vid sidan av sina stora och egentliga uppgifter inom läkemedelsförsörj- ningen är på väg att bli en inte obetydlig intressent på marknaden för penningplacering. Konsekvenserna av detta måste noggrant följas, eftersom primärmålet för Apoteksbolaget alltid måste vara att upprätt- hålla en god läkemedelsförsörjning till lägsta möjliga kostnader. Ett utarbetat förslag till nytt avtal mellan staten och Apoteksbolaget presenterades. I sak skilde sig detta inte mycket från det ursprungliga avtalet. Med vissa formella avvikelser lades detta avtal fram för riks- dagen i propositionen 1984/85:170. Det föreslogs därvid att avtalet skulle löpa och om det inte sades upp av någon av parterna senast före avtalstidens utgång skulle det sedan förlängas för fem år i sänder. beslöt i överensstämmelse med förslaget. 54 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN 3AMLING MEN OCKS¥ OENIGHET I relativ stor politisk enighet har en fristående myndighet verket tillkommit och en ny läkemedelslagstiftning antagits. Avtalet rörande Apoteksbolaget för den nya avtalsperioden - 1995 för- längdes automatiskt. Men tydliga tecken på tvekan och oenighet har kunnat ses i andra sammanhang, framför allt beträffande Apoteksbola- gets fortsatta verksamhet. En av den senaste borgerliga regeringen framlagd proposition som byggde på förslag av en tillsatt utredare återkallades efter regeringsskiftet av den socialdemo- kratiska regeringen. Ett av samma utredare senare avgivet betänkande har inte föranlett några åtgärder utan nya utredningar har kommit till stånd. 3LUTBET¤NKANDET FR¥N ¥RS L¤KEMEDELSUTREDNING slutbetänkande Läkemedel och hälsa (SOU 1987:20) lades fram . I detta redovisade utredningen sitt givna uppdrag utom den översyn av avtalen mellan staten och Apo- teksbolaget som redan behandlats i det nämnda betänkandet. Flera omfattande problemställningar innefattades bl.a. läkemedelsinforma- tionen, behovsprövning vid registrering av läkemedel som farmaceu- tiska specialiteter, generisk läkemedelsförskrivning, läkarnas för- hållande till läkemedelsindustrin, omfattningen av sekretess i registre- ringsärenden, åtgärder för att nedbringa handläggningstiden för pröv- ning av registreringsansökningar samt möjligheten att ge de lokala läkemedelskommittéerna en starkare ställning. I det framlagda betänkandet presenterades omfattande utredningar och förslag inbegripet förslag till en läkemedelslag och en lag om kon- troll av narkotika, avsedda att ersätta läkemedelsförordning och narkotikaförordning. Betänkandet utgör en del av förarbetena till den läkemedelslag som avhandlas i fortsättningen. Det tjänade också som utgångspunkt för det arbete som resulterade i tillkomsten av läke- medelsverket. Efter bemyndigande av regeringen tillsattes en arbets- grupp inom med uppdrag att förbereda en ombild- ning av till en fristående myn- 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN 55 dighet för kontroll av läkemedel m.m. lade gruppen fram förslag om Ny myndighet för kontroll av läkemedel, läkemedels- nära produkter, medicintekniska produkter och dentala material (Ds 1990:15) Efter remissbehandling av förslaget resulterade det i propositionen 1989/90:99 med förslag om inrättande av en ny myndighet för kontrol- len och tillsynen på läkemedelsområdet. Den nya myndigheten, Läke- medelsverket, skulle ersätta . En av huvuduppgifterna för skulle vara att svara för kontrollen och tillsynen enligt läkemedelsförfattningarna. skulle även fortsättningsvis ha vissa åligganden inom läkemedelsområdet. Dessa skulle röra övergripande frågor om läkeme- del i hälso- och sjukvården samt tillsyn över hälso- och sjukvårdsper- sonalens uppgifter i fråga om läkemedel. verksamhet skulle, liksom den tidigare statliga läkemedelskontrollen, finansieras med avgifter. Enligt den utfärdade instruktionen för skall inom verket finnas sex enheter, en för registrering av läkemedel, en för farmaci, en för farmakologi, en för farmakoterapi, en för läkemedels- epidemiologi, information och inspektion samt en för administration. I propositionen 1991/92:107 lade regeringen fram förslag till en ny läkemedelslag, som skulle ersätta läkemedelsförordning, och en ny lag om kontroll av narkotika, som skulle ersätta narkotikaför- ordningen. Lagförslagen hade utarbetats inom med ut- gångspunkt i de lagförslag som presenterats av läkemedels- utredning och de remissyttranden som avgivits över dessa. Vidare hade de inom dåvarande EG gällande rättsreglerna på området beaktats. Bland nyheterna i förslaget märktes att beslut om godkännande av ett nytt läkemedel tidsbegränsas till att gälla men skall kunna förnyas. Ett ansökningsförfarande skulle införas för kliniska pröv- ningar. Vidare måste iaktta en viss maximitid för prövning av ett registreringsärende. Granskning av ett läkemedels pris skulle inte längre vara en del av registreringsproceduren utan ske inom ramen för läkemedelsförmånens administration. Särskilda krav skulle ställas på viss skriftlig information till den som skall använda läkeme- del. 56 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN Efter granskning (SoU 21) antog de nya lagarna som trädde i kraft . 4V¥ BET¤NKANDEN AVGIVNA AV ,&5 bemyndigades dåvarande statsrådet att tillkalla en särskild utredare för att se över den svenska läkemedelsförsörjningen, särskilt med avseende på Apoteksbolagets framtida roll och verksam- hetsinriktning. I uppdraget skulle ingå att föreslå riktlinjer för såväl parti- som detaljhandel med läkemedel och tillhörande informations- frågor, att föreslå nödvändiga förändringar i det gällande avtalet mellan staten och bolaget samt att pröva frågan om bolagets ägarestrukur. Följande frågor borde särskilt belysas, nämligen ägarfrågan, detal- jistledet – ensamrättens omfattning, Apoteksbolagets informations- ansvar, prisförhandlingar, försvarsförberedelser m.m. och partihandel med läkemedel. Utredningen antog benämningen Läkemedelsförsörjningsutred- ningen, LFU 92. Utredningen har redovisat sitt uppdrag genom två betänkanden det ena Läkemedel och kompetens (SOU 1993:106), det andra Läkemedel och konkurrens (SOU 1994:110). I det första betänkandet föreslogs att läkemedel delades in i tre klasser, en för läkemedel som endast skulle få utlämnas mot recept (receptbelagda läkemedel), en som krävde att farmaceutiskt ut- bildad personal skulle finnas tillgänglig för frågor vid försäljningen (handköpsläkemedel) och en tredje klass där den information som fanns i och på läkemedlets förpackning bedömdes som tillräcklig för en korrekt användning (allmänna läkemedel). Enligt utredningens förslag skulle staten fortfarande ha ensamrätt till detaljhandel med läkemedel, men regeringen eller myndighet som regeringen bestämde, skulle kunna lämna tillstånd för apoteksverk- samhet (samtliga läkemedel), egenvårdsapoteksverksamhet (handköps- och allmänna läkemedel) samt för annat försäljningsställe (endast all- männa läkemedel). Utredningen förutsatte att tills vidare skulle ingen annan än Apoteksbolaget få rätt att tillhandahålla läkemedel mot recept. För rätt att bedriva verksamhet som egenvårdsapotek skulle krävas att verksamheten förestods av farmaceut. För att få sälja all- mänläkemedel skulle endast behövas ett enkelt tillstånd och ingen speciell kompetens. Det nuvarande principiella kravet att sjukhusen måste förvärva sina läkemedel via apotek föreslogs bli upphävt och i stället skulle anskaffningen kunna ske från partihandel. 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN 57 I proposition 1994/95:9 lade den dåvarande regeringen fram förslag i huvudsaklig överensstämmelse med vad utredningen förordat. Som redan nämnts återkallades denna proposition efter regeringsskiftet av den nya regeringen. I det av LFU 92 avgivna slutbetänkandet gick utredaren vidare på den väg som beträtts i delbetänkandet. Sålunda föreslogs en fortsatt avreglering av detaljhandeln med läkemedel och förordades etable- ringsfrihet för apotek efter de krav som kunde komma att fastställas av . Under en övergångstid av efter det att gäl- lande avtal med Apoteksbolaget sagts upp av staten borde bolaget en- ligt utredaren ha ensamrätt att driva apoteksrörelse. Utredaren betonade att Apoteksbolaget väl löst sin uppgift och att bolaget under sin 25-åriga verksamhet i många avseenden förbättrat kvaliteten på det svenska apoteksväsendet. I avtalet med staten hade bolaget ålagts vissa samhällsåtaganden som enligt utredaren var viktiga att vidmakthålla men som ansågs böra finansieras på annat sätt än med Apoteksbolagets marginal. Några lösningar presenterades emellertid inte utan det föreslogs att olika frågor, t.ex. organisationen av den of- fentliga informationen, det framtida ansvaret för andra samhälls- gemensamma uppgifter som läkemedelsstatistik och frågor rörande ersättning till apoteken från läkemedelsförsäkringen skulle utredas vidare i enlighet med riktlinjer som föreslogs i betänkandet. Därjämte borde en kommitté med ett övergripande uppdrag tillsättas enligt följande uttalande av utredaren. Då läkemedelsförsörjningen är av stor betydelse för en väl fun- gerande hälso- och sjukvård har utredaren sett sig föranledd att föreslå att en kommitté tillsätts, (), för att följa utvecklingen på området till dess att avregleringen fullbordats och marknaden bedömts som stabil. En sådan kommitté bör ha kompetens att utvärdera såväl den kvalitativa som den eko- nomiska utvecklingen. Farmaceutisk, medicinsk och ekonomisk kompetens bör därför ingå. Sedan LFU 92 slutfört sitt arbete har ett omfattande utredningsarbete rörande läkemedelsförsörjningen fortsatt och har fattat flera beslut av principiell innebörd rörande detta område. Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation (HSU 2000) lade fram ett delbetänkande (SOU 1995:122) rörande kostnadsansvaret för läkemedel m.m. i öppenvård 58 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN samt läkemedelsförmånen inklusive högkostnadsskydd för sjukvård i öppenvård och läkemedel. Betänkandet var betitlat Reform på recept. På basis av detta betänkande har fattat beslut om en väsentligt ändrad läkemedelsförmån att utgå från . Sålunda har den tidigare förmånen om ett stort antal kostnadsfria läke- medel försvunnit och den utgående rabatteringen för flertalet andra läkemedel har slopats. I stället har tillkommit ett högkostnadsskydd som innebär att ingen skall behöva mer än för läkemedel . Beslutet fattades efter förslag i propositionen 1996/97:27 om läke- medelsförmåner och läkemedelsförsörjning m.m. I denna föreslogs också att landstingen från övertar kostnadsansvaret för läkemedelsförmånen. beslöt i enlighet härmed. I propositionen 1996/97:27 lade regeringen också fram förslag till följande lagar, nämligen en lag om handel med läkemedel, en om receptregister samt en om läkemedelskommittéer. Lagen om handel med läkemedel skulle ersätta lagen om detaljhan- del med läkemedel och föreslogs medge att sjukhusen skulle kunna upphandla läkemedel direkt från partihandelsföretag. Den föreslagna lagen om receptregister var avsedd att reglera ett nytt personregister som skulle föras av Apoteksbolaget. Syftet var att bestämma i vilken omfattning data från recepten kunde registreras på apoteken för att ligga till grund för debiteringar och erforderlig kostnadsinformation till det betalningsansvariga Vidare skulle lagen reglera regist- rering och redovisning av uppgifter för den medicinska uppföljningen. Vad slutligen angår lagen om läkemedelskommittéer skulle denna bidra till en förstärkning och förbättring av den professionella läkemedels- informationen till förskrivare inom såväl den offentliga som privata vården. antog de föreslagna lagarna som trädde i kraft . tillsattes inom en arbetsgrupp med uppdrag att sammanställa och analysera uppgifter rörande Apoteks- bolagets verksamhet. Arbetsgruppen redovisade sitt uppdrag i novem- ber 1995 genom rapporten roll (Ds 1995:82). Enligt rapporten borde vissa begränsningar göras i Apoteksbolagets ensamrätt att driva detaljhandel med läkemedel. Ensamrätten skulle behållas för receptbelagda läkemedel, men en grupp läkemedel borde 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN 59 få säljas i öppen handel av den som gjort anmälan därom till Läkeme- delsverket. Vidare borde sjukhusen få upphandla sina läkemedel direkt från partihandeln. Enligt den av antagna lagen om handel med läkemedel (1996:1152) har sådan möjlighet nu öppnats. Beträffande Apoteksbolagets ägarförhållanden föreslogs att staten borde bli ensam ägare till bolaget. Med bifall till propositionen 1995/96:141 har bemyndigat regeringen att vidta de åtgärder som erfordras för att Apoteksbolaget skall bli helägt av staten. I fråga om Apoteksbolagets framtida uppgifter föreslogs att dessa renodlas till att avse kärnverksamheten inom den nationella läkeme- delsförsörjningen, varvid bolaget bl.a. borde ha en central roll beträf- fande producentobunden läkemedelsinformation och även fortsätt- ningsvis fullgöra uppgifter inom totalförsvaret. Arbetsgruppen föreslog också att priset på Apoteksbolagets tjänster (marginalerna) fastställdes av en statlig myndighet på basis av bl.a. överläggningar mellan bolaget och sjukvårdshuvudmännen. Som nämnts är denna fråga f.n. föremål för särskild utredning. Slutligen föreslog arbetsgruppen att Apoteksbolagets interna redo- visning och organisation utformades så att kostnader och intäkter inom olika verksamhetsgrenar framgick. Syftet var att motverka eventuell s.k. korssubventionering. 4V¥ NYA UTREDNINGAR TILLKALLAS I den förut omnämnda propositionen 1996/97:27 om läkemedelsför- måner och läkemedelsförsörjning m.m. meddelades att regeringen an- såg behov föreligga för att tillkalla två nya utredningar rörande läke- medelsområdet. Beslut om att tillkalla dessa utredningar fattades . I det ena fallet avsåg beslutet att en särskild utredare skulle tillkallas för att förutsättningslöst analysera och lämna förslag till hur läkeme- delsdistributionen borde organiseras och regleras för att målet om en rationell läkemedelsförsörjning skulle uppnås och befolk- ningens behov av säkra och effektiva läkemedel till lägsta möjliga kostnad skulle kunna tillgodoses. Utredningen arbetar under benämningen Läkemedelsdistributions- utredningen. Det andra utredningsbehovet angick fastställande av förmånsgrund- ande priser på läkemedelsområdet vid överföring av kostnadsansvaret till landstingen. Den utredning som erfordrades för detta ändamål skulle ha till uppgift att klarlägga om , annan statlig myndighet eller en ny statlig myndighet skulle svara för att fast- 60 5TREDNINGAR SOM P¥VERKAT L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN ställa priser på förmånsgrundande läkemedel och ersättning till Apo- teksbolaget då kostnadsansvaret förs över från staten till landstingen. Utgångspunkten för denna översyn skulle vara att läkemedelsförmånen är statligt reglerad som sjukvårdshuvudmännens berättigade krav på att kunna påverka kostnaderna inom förmånen måste beaktas. Utredningen som bedrivits under benämningen reglering av läkemedel har avgivit sitt betänkande Läkemedel i priskonkurrens (SOU 1997:165). Läkemedel och industriellt rättsskydd Läkemedel och svensk patentlagstiftning ........................................... Läkemedelsindustrins behov av patentskydd .................................... Läkemedelspatent i ett europeiskt perspektiv ................................... Parallellhandel med läkemedel ............................................................ Immaterialrätten kan sägas reglera enskildas rättigheter i fråga om pro- dukter som utgör resultat av det mänskliga intellektets ansträngningar. Av tradition indelas immaterialrätten i upphovsrätt och industriellt rättsskydd. Inom det senare området återfinns de för den forskande läkemedelsindustrin viktiga patent- och varumärkesrätterna. Patent är den mest långtgående typen av industriellt rättsskydd med rötter redan i det medeltida . Själva syftet med patentskyddet är att främja den industriella utvecklingen. Tanken är att patentet skall skydda investeringar i forskning och utveckling för att därigenom stimulera till konkurrens och innovationer genom ökade utsikter till ekonomisk avkastning på sådana investeringar. En annan tanke är att patentsystemet skall sprida information om utvecklingens frontlinje till samhället i stort och inte minst till konkur- renter. Den som saknar egna möjligheter att exploatera sin uppfinning kan genom licensavtal ändå få en ekonomisk avkastning av sina insat- ser.