sou · GMB3160d2 · 1999-01-01 00:00:00 — 2.det ena företaget direkt eller indirekt utgör moderföretag till det andra eller det finns en annan likartad förbindelse mellan företagen, eller båda företagen är dotterföretag till eller har en likartad förbindelse med en eller samma juridiska person eller står i ett motsvarande för- hållande till en och samma fysiska person. Nära förbindelser föreligger även mellan en fysisk person och ett bankföretag, om den fysiska personen 1.äger av kapitalet eller disponerar av samtliga röster i bankföretaget, eller 2.på annat sätt har sådant inflytande över bankföretaget att perso- nens ställning motsvarar den som ett moderföretag har i förhållande till ett dotterföretag eller det finns annan likartad förbindelse mellan honom och bankföretaget. I paragrafens första stycket 4 har av tydlighetsskäl införts en definition av begreppet kapitalbas. Definitionen är densamma som i 2 kap. 6 § kapitaltäckningslagen. Med kapitalbas avses summan av primärt och supplementärt kapital efter vissa avräkningar. Med primärt kapital avses i bankaktiebolag i huvudsak eget kapital. Även fritt eget kapital in- kluderas, med undantag för kumulativa preferensaktier och uppskriv- ningsfonder. I medlemsbanker utgörs det primära kapitalet i huvudsak av eget kapital med undantag för förlagsinsatser och uppskrivningsfonder samt i sparbanker i huvudsak av reservfonder. Första stycket 5. Definitionen av finansiellt institut sker genom en hänvisning till lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora expo- neringar. Definitionen införs i bankrörelselagen med anledning av att begreppet finansiellt institut förekommer i den bestämmelse som anger under vilka förutsättningar en bank får inneha aktier eller andelar (se lagförslaget 2 kap. 7 §). I övrigt föreslås inte någon ändring i paragrafen. Ett utländskt bankföretag får 1.efter tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, driva bankrörelse från filial eller 2.efter anmälan till driva verksamhet, som hu- vudsakligen avser representation och förmedling av banktjänster, från kontor eller annat fast driftställe (representationskontor). Tillstånd till filialetablering enligt första stycket skall lämnas om 1.den planerade rörelsen kan antas komma att drivas på ett sätt som är förenligt med 2 kap. 1-4 §§, och 2. insättningar hos filialen omfattas av garantin enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti eller av en utländsk garanti som om- fattar insättningar som anges i 2 § lagen om insättningsgaranti och har en högsta ersättningsnivå som inte understiger ett belopp motsvarande innan det i förekommande fall har gjorts avdrag för en självrisk med högst av en enskild insättares garanterade in- sättning. Tillstånd till filialetablering får inte lämnas om insättningar hos filia- len omfattas av en utländsk garanti med en ersättningsnivå som över- stiger den som gäller enligt lagen om insättningsgaranti. Ersättningen får inte heller avse fler slag av insättningar eller betalas till andra insättare än vad som anges i den lagen. Denna paragraf motsvarar den nuvarande bestämmelsen i 1 kap. 4 §. Ändringen i andra stycket 1 sammanhänger med att sundhetskravet slopas och att prövningen i stället skall ske med utgångspunkt från vad som anges i 2 kap. 1-4 §§ om soliditet, riskhantering, genomlysbarhet och god bankstandard. Den närmare innebörden av dessa bestämmelser framgår av författningskommentaren till bestämmelserna och däri gjorda hänvisningar till allmänmotiveringen. Sista stycket i paragrafens nuvarande lydelse som anger att tillstånd inte får vägras på den grunden att det inte behövs någon ytterligare bank har slopats. Bestämmelsen är överflödig med hänsyn till utformningen av paragrafen i övrigt. Ett bankaktiebolag får efter tillstånd av inrätta filial i ett land utanför EES. Sådant tillstånd skall lämnas om den planerade verksamheten i filialen kan antas komma att bedrivas på ett sätt som är förenligt med 2 kap. 1-4 §§. Ansökan om tillstånd skall innehålla 1.en plan för den tilltänkta filialverksamheten, med uppgift om fili- alens organisation, och 2.uppgift om i vilket land filialen skall inrättas samt om filialens adress och ansvariga ledning. Denna paragraf motsvarar den nuvarande bestämmelsen i 1 kap. 6 §. Ändringen i första stycket sammanhänger med att sundhetskravet slopas och att prövningen i stället skall ske med utgångspunkt från vad som anges i 2 kap. 1-4 §§ om soliditet, riskhantering, genomlysbarhet och god bankstandard. Den närmare innebörden av dessa bestämmelser framgår av författningskommentaren till bestämmelserna och däri gjorda hänvisningar till allmänmotiveringen. Bankrörelse skall bedrivas så att bankens förmåga att fullgöra sina förpliktelser inte äventyras. Bestämmelsen som är ny behandlas utförligt i allmänmotiveringen (11.1.1). Bestämmelsen ställer krav på bankerna att inte bedriva rörelsen på sätt som är för riskfyllt i förhållande till buffertkapitalets storlek. Gör den bedömningen att risknivån är för hög i förhållande till buffertkapitalet kan inspektionen inskrida med de formella sanktioner som den finner lämpligt i det enskilda fallet. Fin- ansinspektionen kan göra bedömningen att risknivån är för hög trots att de formella kraven i övrigt (t.ex. kapitaltäckningskraven, reglerna om stora exponeringar eller gränserna för aktieinnehav) är uppfyllda. En bank skall identifiera, mäta och ha kontroll över de risker som dess rörelse är förknippad med. Bestämmelsen som är ny innebär ett krav på att en bank skall ha till rörelsen avpassade informations-, styr- och kontrollsystem enligt vilka det är möjligt att identifiera, mäta och ha kontroll över de risker som rörelsen är förknippad med. Bestämmelsen har karaktär av rambe- stämmelse vilket innebär både en skyldighet och en möjlighet för en- skilda banker att utforma riskhanteringssystem som är anpassade efter den enskilda rörelsens behov. Bestämmelsen kommenteras utförligt i allmänmotiveringen (11.1.2). Bankrörelse skall bedrivas och organiseras på ett sådant sätt att bank- ens ställning kan överblickas. Denna paragraf som är ny ställer krav på s.k. genomlysbarhet vilket innebär att en banks tillgångar skall vara överblickbara och bankens ekonomiska ställning möjlig att värdera med någorlunda säkerhet. Kra- vet på genomlysbarhet kan inte mätas efter någon absolut måttstock utan beror på bankens omständigheter i övrigt. När det gäller organisationen av rörelsen innebär kravet att såväl den juridiska som den faktiska strukturen skall vara sådan att det utan svårighet går att överblicka ansvars- och ägarförhållanden. Det är inte bara förhållanden i banken som juridisk person som be- rörs utan även bankens åtaganden och kopplingar till andra, såväl inom den egna koncernen som fristående personer. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringen (9.5 och 11.1.1). Bankrörelse skall även i övrigt bedrivas i enlighet med god bank- standard. Bestämmelsen som är ny tar i första hand sikte på vissa allmänna krav på standarden på bankrörelse medan ekonomiska förhållanden regleras genom de inledande bestämmelserna i 1-3 §§. Bestämmelsen behandlas utförligt i allmänmotiveringens avsnitt 11.1.3. En banks rörelse får endast i begränsad omfattning innefatta icke- finansiell verksamhet. Bestämmelsen som är ny gäller endast verksamhet som bedrivs inom banken som juridisk person. Den behandlas utförligt i allmänmotive- ringens avsnitt 11.2.3. Var gränsen skall dras mellan finansiell och icke-finansiell verk- samhet definieras inte i lagtexten. Att t.ex. industriell tillverkning och transporttjänster är icke-finansiell verksamhet är klart. Likaså att kre- ditgivning och finansieringsverksamhet av annat slag utgör finansiell verksamhet. Var gränsen skall dras i tveksamma fall får slutligen be- dömas med utgångspunkt från syftet med regeln, nämligen att undanröja faran för att en banks rörelse blir alltför svår att överblicka. allmänmotiveringen kan det också bli aktuellt att i vissa fall väga in soliditetsaspekter och hänsyn till riskkontroll. Till ledning för tillämpningen av rekvisitet begränsad omfattning anges ingen exakt gräns. Någon enstaka måttstock som omsättning, balansomslutning eller liknande är inte avgörande. I stället skall det göras en samlad bedömning i varje enskilt fall. Som riktpunkt för be- dömningen skall tjäna den icke-finansiella verksamhetens möjlighet att påverka rörelsen. En bank får, med undantag för innehav av aktier och andelar, endast inneha sådan egendom som behövs för att bedriva tillåten verksamhet. Enligt kommitténs förslag blir det fritt för en bank att inneha egendom som behövs för den finansiella verksamheten eller för att bedriva icke- finansiell verksamhet i begränsad omfattning. Från denna huvudregel görs undantag för innehav av aktier och andelar. Sjätte paragrafen ger uttryck för denna huvudregel. Motiven för regeln finns angivna i all- mänmotiveringen (11.2.4). En bank får inte ha ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar, som motsvarar av bankens kapitalbas i ett enskilt före- tag, vilket inte är kreditinstitut eller finansiellt institut eller ett företag vars verksamhet har direkt samband med bankverksamhet eller avser tjänster knutna till bankverksamhet eller ett försäkringsföretag. En banks sammanlagda kvalificerade innehav av aktier eller ande- lar i företag som avses i första stycket får uppgå till högst av bankens kapitalbas. Genom denna bestämmelse införlivas artikel 12 i det andra banksam- ordningsdirektivet i svensk rätt. Bestämmelsen som behandlas utförligt i allmänmotiveringen (11.2.5) innebär i korthet följande. En banks kvalificerade innehav av aktier och andelar i ett enskilt företag begränsas till av bankens kapitalbas. Bankens sammanlagda kvali- ficerade innehav får inte uppgå till av kapitalbasen. Ett innehav är kvalificerat om det representerar eller mer av kapitalet eller rösterna eller möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget. Dessa gränser gäller inte för innehav i företag som är kreditinstitut eller finansiella institut eller företag vars verksamhet har direkt samband med bankverksamhet eller avser tjänster knutna till bankverksamhet eller försäkringsbolag. förstås enligt första och andra banksamordnings- direktiven ett företag vars verksamhet består i att från allmänheten ta emot insättningar eller andra återbetalningspliktiga medel och att bevilja kredit för egen räkning. I ingressen till första banksamordningsdirektivet förtydligas att definitionen omfattar företag som tar emot medel från allmänheten antingen genom insättningar eller i annan form, såsom fort- löpande utgivning av obligationer eller andra jämförbara värdepapper. Definitionen träffar alltså svenska banker, kreditmarknadsföretag, värde- pappersbolag som tar emot kunders medel och hypoteksinstitut som finansierar sig på den allmänna marknaden samt utländska företag som uppfyller kriterierna för att vara ett kreditinstitut. Begreppet finansiellt institut definieras i den föreslagna 1 kap. 4 § genom en hänvisning till 1 kap. 1 § 6 lagen (1994:2004) om kapital- täckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappers- bolag. Se författningskommentaren till den senare paragrafen. vars verksamhet har direkt samband med bankverksamhet eller avser tjänster knutna till bankverksamhet be- handlas utförligt i allmänmotiveringen (11.2.5). Även utländska företag omfattas. Aktier eller andelar som en bank innehar tillfälligt vid medverkan i finansiell rekonstruktion eller som ett led i skyddande av fordran skall inte räknas som ett kvalificerat innehav. Inte heller innehav av aktier eller andelar som ingår i en banks värdepappersrörelse skall räknas som kvalificerat. Bestämmelsen behandlas utförligt i allmänmotiveringen; första men- ingen i avsnitt 11.3.2 och andra meningen i avsnitt 11.3.3. En bank får överskrida de i 7 § angivna gränserna om hela det belopp varmed det kvalificerade innehavet överskrider gränstalen täcks av bankens kapitalbas och avdrag för motsvarande del av kapitalbasen sker vid beräkning av kapitaltäckningsgraden. Om båda de i 7 § angivna gränserna överskrids skall det belopp täckas av bankens kapitalbas som är det största av de två belopp var- med respektive gräns överskridits och avdrag för motsvarande del av kapitalbasen ske vid beräkning av kapitaltäckningsgraden. Genom denna bestämmelse införlivas artikel 12 (8) i andra banksam- ordningsdirektivet i svensk rätt. De i 7 § angivna gränserna, dvs. för enstaka innehav och för de samlade innehaven, får enligt första stycket överskridas om hela det belopp varmed det kvalificerade innehavet överskrider gränstalen täcks av egen kapitalbas och avdrag för motsvarande del av kapitalbasen sker vid beräkning av kapitaltäckningsgraden. Om både de i 7 § angivna gränserna överskrids skall enligt andra stycket det belopp täckas av egen kapitalbas som är det största av de två belopp varmed respektive gräns överskridits. Bestämmelsen behandlas utförligare i allmänmotiveringen (11.2.5). Där finns även ett exempel på tillämpningen av paragrafens sista mening. Om en bank har ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar i ett fö- retag, som motsvarar av bankens kapitalbas, eller bankens exponering gentemot företaget är större än av kapitalbasen, och företaget är ett kreditinstitut eller ett finansiellt institut eller ett företag vars verksamhet har direkt samband med bankverksamhet eller avser tjänster knutna till bankverksamhet och företaget ingår i samma koncern som banken, skall bestämmelserna i denna lag och i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag om banks rörelse och om tillsyn över bank gälla i tillämpliga delar även för det företaget. Begränsningarna i fråga om banks rörelse skall avse banken och företaget gemensamt. Om det finns särskilda skäl, får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, medge undantag från bestämmels- erna i första stycket. Paragrafen har samma funktion som den nuvarande bestämmelsen om banksmitta i 1 kap. 11 §, nämligen att det inte skall vara möjligt att kringgå bankrörelselagen genom att organisera rörelsen i olika bolag. Bestämmelsen gäller endast för innehav i finansiella företag i enlighet med den uppräkning som görs i paragrafen. För icke-finansiella företag behövs ingen bestämmelse eftersom där gäller absoluta gränser för innehavens storlek. För att bestämmelsen skall tillämpas fordras både att de angivna storleksgränserna överskrids och att det andra företaget ingår i samma koncern som banken. Banksmitta innebär att bestämmelserna i bankrörelselagen och kapitaltäckningslagen om banks rörelse och om tillsyn över bank gäller i tillämpliga delar även för företag som står i ett sådant förhållande till en bank som avses i första stycket. Begränsningar i fråga om en banks rörelse skall avse banken och företaget gemensamt. Självfallet gäller bestämmelsen alla företag som står i ett sådant förhållande till banken Ett exempel på bestämmelsens tillämpning är att begräns- ningarna för stora exponeringar och aktieinnehav räknas för banken och de smittade företagen gemensamt. Bestämmelserna behandlas utförligt i allmänmotiveringen (11.9). Den nuvarande möjligheten för att medge un- dantag från bestämmelserna i första stycket har behållits och förts in i paragrafens andra stycke. Den nuvarande upplysningsplikten i femte stycket i 1 kap. 11 § har flyttats till tillsynskapitlet (lagförslaget 7 kap. 4 § andra stycket). En banks förvärv kräver tillstånd, om vederlaget motsvarar av bankens kapitalbas och mer än . Tillstånd skall beviljas om det inte kan antas att förvärvet leder till överträdelse av denna lag eller andra författningar. Beslut i ärende enligt denna paragraf skall meddelas skyndsamt. Med en banks förvärv avses alla typer av transaktioner där förvärvaren betalar en mätbar motprestation. Även bytesaffärer in- kluderas och förvärv av fordringar av olika slag. Lån som ges av banken omfattas inte av bestämmelsen. Tillstånd skall enligt andra stycket beviljas om det inte kan antas att förvärvet leder till överträdelse av denna lag eller andra författningar. Regler som det blir aktuellt att pröva förvärvet mot finns i bankrörel- selagen, andra lagar som speciellt reglerar bl.a. bankers verksamhet, t.ex. kapitaltäckningslagen, författningar utfärdade med stöd av nämnda lagar samt i bankens bolagsordning och interna instruktioner. Till- ståndsprövningen skall i första hand inrikats på en bedömning av att de grundläggande kraven på soliditet, riskkontroll och genomlysbarhet inte åsidosätts. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringen (avsnitt 11.4). I tredje stycket stadgas att tillståndsärenden skall behandlas skynd- samt. Ärenden av den storlek och karaktär som det är fråga om är regelmässigt av stor vikt för den sökande. Det är därför angeläget att de behandlas med största skyndsamhet av och, efter överklagande, av förvaltningsdomstolarna. Det är naturligtvis också angeläget att den sökande bereds tillfälle att i önskad utsträckning komplettera ansökan innan beslut fattas. Ett utländskt bankföretag som driver rörelse i med stöd av 1 kap. 5 § 1 eller 1 kap. 6 § får endast driva verksamhet här som omfat- tas av bankföretagets verksamhetstillstånd i det land där företaget har sitt säte. En utländsk bank har i princip samma rätt att bedriva olika typer av verksamhet i som svenska banker. En förutsättning för att denna frihet skall kunna utnyttjas fullt ut är dock att bankens verksam- hetstillstånd i hemlandet medger det. Bestämmelsen syftar inte till att begränsa utländska bankers möjlighet att verka i . Som framgår av allmänmotiveringen (avsnitt 11.12) anser kommittén att det är onödigt att behålla verksamhetslistan i 2 kap. 2 § BRL enbart för att klargöra att rätten för banker från EES-länder att bedriva rörelse i inte är beskuren i förhållande till andra banksamord- ningsdirektivets bestämmelser. Hänvisningen till 2 § skall därför upp- hävas. En bank skall utfärda interna instruktioner i den omfattning som be- hövs för att styra rörelsen. Ett viktigt instrument för att styra olika verksamheter i banken är skriftliga instruktioner till medarbetarna på olika nivåer. Huruvida det är erforderligt med instruktioner för en viss verksamhet avgörs främst med ledning av de krav som kommer till uttryck i 1-4 §§. En verksamhets relativa vikt i förhållande till den samlade rörelsen är av betydelse. Ju mer omfattande eller potentiellt resultatpåverkande en verksamhet är desto större skäl finns det att utfärda instruktioner för den. Instruktioner kan t.ex. utfärdas rörande kredithanteringen, riskhanteringen rörande handel med värdepapper, klagomålshanteringen och liknande. Att besluta om den lämpliga omfattningen och utformningen på instruktionerna måste i hög grad överlämnas till den enskilda banken. kan ingripa med stöd av denna bestämmelse för det fall en bank inte har erforderliga instruktioner. (Allmänmoti-veringen 11.12.1.) En banks kreditportfölj skall vara sammansatt så att bankens totala risk inte äventyrar bankens förmåga att fullgöra sina förpliktelser. Bestämmelsen behandlas utförligt i allmänmotiveringen (11.5.2). En banks kreditprövning skall vara organiserad så att den som fattar beslut i ett kreditärende har tillräckligt beslutsunderlag för att bedöma risken med att bevilja krediten. Kreditbeslut skall dokumenteras på ett sådant sätt att underlaget för beslutet och beslutets tillkomst redovisas. Kravet i första stycket på kreditprövningens organisation innebär att den som fattar beslut i ett kreditärende (enskild person eller kollektivt organ) skall ha tillräckligt beslutsunderlag för att bedöma risken med att bevilja krediten. Detta innebär i sin tur krav på att det finns system för att få fram information till beslutsnivån och kompetens för att utvärdera informationen. Informationen rörande lånesökanden kan omfatta intjäningsförmåga, förmögenhetsställning, betalningsvilja, kopplingen till andra låntagare i banken och liknande förhållanden av betydelse vid bedömningen av risken med att bevilja krediten. Den som fattar beslut skall också ha kunskap om interna riktlinjer och liknande. Bestämmelsen behandlas utförligt i allmänmotiveringen (11.5.3). Kravet i andra stycket på dokumentation innebär att det skall finnas skriftligt underlag rörande den information som har inhämtats. Doku- mentationen skall ske på sådant sätt att det är möjligt att följa kredit- ärendets gång. Även utvärderingen skall dokumenteras. En bank får inte avtala om tjänster på andra villkor än sådana som banken normalt tillämpar eller ingå andra avtal på villkor som inte är affärsmässigt betingade, med eller till förmån för 2.delegat i ledande ställning som ensam eller i förening med annan får avgöra på styrelsen ankommande kreditärenden, 3.anställd som innehar en ledande ställning inom banken, 4.annan aktie- eller andelsägare än staten med ett innehav som mot- svarar av , 5.sådan revisor i banken som avses i 3 kap. 5 § femte stycket, 6.make eller sambo till person som avses under 1-5 eller 7.juridisk person i vilken sådan person som avses under 1-6 har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem. prövar om delegat eller anställd har sådan ledande ställning som avses i första stycket 2 och 3. skall i en förteckning föra in uppgifter om de avtal som har träffats med eller till förmån för personer eller företag som avses i första stycket. Bestämmelsen om jävskrediter har ändrats på det sättet att även andra avtal än kreditavtal mellan personer i jävskretsen och banken omfattas av bestämmelsen. Som exempel på sådana avtal kan nämnas köp och försäljning av fastigheter, aktier eller annan egendom. För att kunna bedöma om en jävspersons prestation står i missför- hållande till bankens fordras någon form av måttstock att stämma av mot. När det gäller krediter, inlåning, betalningstjänster och vissa andra tjänster som en bank regelmässigt tillhandahåller kunder kan en jämför- else göras med de villkor som banken vanligtvis tillämpar för dessa tjänster. I lagtexten uttrycks detta som villkor vilka banken normalt tillämpar. Om det finns en inom banken generellt etablerad prisnivå med personalrabatter skall även personer inom jävskretsen, t.ex. VD, kunna komma i åtnjutande av dessa rabatter. En förutsättning är dock att det verkligen finns en etablerad prisnivå inom banken. För andra typer av avtal, t.ex. köp och försäljning av fastigheter, kan ofta en jämförelse med marknadsvärdet göras. Vid vissa avtal kan det emellertid vara svårt att finna en lämplig måttstock. I sådana fall får en allmän uppskattning av de olika prestationernas värde göras. Avgörande är om en transaktion kan betecknas som affärsmässigt betingad. Allmänmotiveringen finns i avsnitt 11.5.4. Som en konsekvens av utvidningen av paragrafens tillämpningsområde skall förteckningen innehålla de avtal som har träffats med eller till förmån för personer i jävskretsen. har tillsyn över bankerna och dessa skall vara registrerade där. I den nu gällande 1 § finns dels en regel om att en bank står under tillsyn av och skall vara registrerad där, dels bestämmelser om en enskild banks upplysningsskyldighet i förhållande till inspektionen och om inspektionens rätt att genomföra undersökning hos en bank. Bestämmelserna om upplysningsskyldigheten respektive undersökningsrätten har brutits ut från denna paragraf och flyttats till den nya 4 §. Den kvarvarande regeln har endast överarbetats språkligt. har tillsyn över att en banks rörelse drivs enligt denna lag, andra författningar som särskilt reglerar banker, bankens stadgar och interna instruktioner som har sin grund i banklagstift- ningen. Bestämmelsen är ny och anger vari huvuduppdrag består. Angående den närmare innebörden därav hänvisas till avsnitt 12.1.4. skall verka för en sund utveckling av banksektorn. Regleringen i den nuvarande 3 § innebär att skall ha tillsyn över att kravet på att bankverksamheten drivs på ett sunt sätt efterlevs.