sou · GMB3132d2 · 1999-01-01 00:00:00 — uppfattar att hennes roll i rådet är att representera den vanliga männis- kan. Hennes uppdrag i är frikopplat från , vilket innebär att hon inte behöver föra minnesanteckningar för myndighetens räkning. T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 tör om hon vill åta sig uppdraget i och säger då ja. , journalist och författare som skrivit böcker om makt och journalistik, etik och moral. , tidigare riksdagsman och utrikesminister som vid är ordförande i . , ärkebiskop emeritus. Undersökning av förutsättningarna för en nationell minnesvård Regeringen uppdrar genom kulturminister åt att undersöka förutsättningarna för en nationell minnesvård för att hedra Estoniakatastro- fens offer. I regeringsbeslutet står att under ar- betet ska samråda med de kommuner, där särskilt många människor drabbats av katastrofen. Uppdraget, som ska innefatta redovisning av konstnärliga, tekniska, organisa- toriska och övriga förutsättningar för minnesvården, skall redovisas till regeringen . Stöd till efterlevande i beslutar regeringen att lämna ekonomiskt stöd till estniska efterlevande med . Stödet skall gå till utbildningsinsatser bland de mest behövande barnen och ungdomarna i . Tillsättande av särskild utredare Civilminister förordnar förre generalsekreteraren i Svenska Röda Korset att som särskild utredare ge information och all- män vägledning till de anhöriga och de överlevande. klargör vid ett möte med att uppdraget gäller svenska medborgare och personer som är bosatta i . Syftet är inte att skall fungera som advokat, rådgivare eller kurator för den en- skilde. inleder arbetet måndagen den 14 novem- ber. Han inser senare att det är viktigt att dela med sig av upplysningar och synpunkter till de drabbade från Est- land. I frågor där anhörigas åsikter går isär eftersträvar han att vara neutral. Skadeståndsfrågan blir en viktig fråga för honom att arbeta med. Han upplever att anhöriga kom- mer i konflikt med varandra och med honom. deltar i möten med anhöriga i stora delar av . Vissa människor uppträder aggressivt och är upprörda i samband med mötena. Han för intrycken från dessa möten vidare till ansvarig på Kommunikationsde- partementet. För framstår det som om lika många anhöriga är för som emot en bärgning av Estonia.48 T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 28 kontakter med anhöriga möter anhöriga i . En demonstration med fackeltåg för omhändertagande av de omkomna. Särskild befattning inrättas på departementet för kontakterna med anhöriga. Isamband med en EU-debatt i , den 27 okto- ber, anordnas en träff mellan anhöriga och företrädare för regeringen. Från med- verkar , , och . Närvarande är också och kommunalrådet i , . Två anhö- riga, och , håller i mö- tet. Före mötet har mötesarrangörerna gjort en enkät bland de anhöriga i salen som visar att vill att Estonia ska bärgas. Under mötet informerar om sitt pågå- ende arbete. Frågan om plundring och övertäckning av vraket diskuteras. säger att fartyget ligger så djupt att dykningar blir mycket svåra att genomföra. och tycker att stämningen är hätsk och obehaglig. Enligt var helt oförberedd på den lynchstämning som rådde. Bland de anhöriga som samlats uttrycks stark oro för plundring av bl.a. de omkomnas tillhörigheter. Repre- sentanterna från tycker att det finns en viss känsla av besvikelse hos dem som före- språkar bärgning. är tvungen att lämna mö- tet för att hinna till EU-debatten. Enligt uppgift från an- höriga stannar ministern drygt en kvart på mötet. De kän- ner att hon inte lyssnat på deras argument för en bärgning. Dagen efter skriver att lämnat in en ansökan till om stat- ligt stöd till en stiftelse och förening för överlevande och anhöriga över hela landet. Han får stöd från . Enligt hoppas man få fram tillräck- ligt med pengar, även från kommuner, företag, privatper- soner och föreningar, för att förbereda en bärgning, om inte regeringen arbetar tillräckligt snabbt. Han hoppas också kunna utreda olyckans orsaker. T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 ordnar anhöriga från en demonstration med fackeltåg i . De anser att beslutet i bärgningsfrågan drar ut och vill med denna demonstration visa sin sorg. Tåget går från mot där representanter för de sörjande tas emot av , med medarbetare, och flera av de experter som anlitats av Sjö- fartsverket samt , samtliga sittande vid podiet i lokalen. Mötet är känsloladdat och leds av en anhörig från Lin- desberg som valts till mötesordförande. Frågor ställs till politikerna och de närvarande experterna. Kritik riktas mot regeringens arbete. Frågorna handlar om identifie- ring av de omkomna och vilka rättsmedicinska resurser som finns tillgängliga. Det ställs ibland detaljerade och närgångna frågor när det gäller de omkomnas förväntade tillstånd och hur ett lyft av fartyget ska gå till om det ge- nomförs. är chockad över de anhörigas reak- tioner och lämnar mötet innan det är avslutat. Under mö- tet går kommunikationsministerns pressekreterare ut och lugnar vissa av de anhöriga. I kvällens nyhetssändningar i TV refereras anhörigas sorg och förtvivlan under demonstrationen och det känslosamma mötet efteråt. Brev och telefonsamtal påverkar arbetet på departementet Det ringer oavbrutet i telefonerna och det strömmar in brev. Vissa brev innehåller vädjanden om att Estonia skall bärgas, somliga innehåller även förslag om hur detta skall gå till. Andra brev är personliga brev skrivna från hjärtat, många från anhöriga och direkt berörda, men även från svenskar i allmänhet. Telefonsamtalen och breven till de- partementet är så många att det normala arbetet läggs åt sidan. Brev och telefonsamtal handlar om att människor vill veta hur det ska bli med bärgningen. De allra flesta som ringer och skriver uttrycker att Estonia bör bärgas och refererar till och uttalanden om detta. Men även andra hör av sig för att säga att de vill sörja i fred. Kommunikationsministerns pressekreterare har alltsedan hon tillträdde sin tjänst fått ta emot många samtal. De samtal hon får kommer från såväl medi- erna som från anhöriga och allmänheten. Anhöriga vill tala med ministern arbetar som rådgivare åt . Även hon tar emot många telefonsamtal från personer som vill tala med ministern. Hon lyssnar på dem som ringer, många är ledsna, förtvivlade och arga, men har inga besked att lämna. Hon svarar också på brev. I breven skri- ver anhöriga att de vill ha hem sina nära. känner särskilt starkt för en kvinna som skriver att hennes dotter omkommit. Hon har själv en dotter i samma ålder. får även fortsättningsvis telefonsamtal från människor, bland annat från några som inte vill ha någon bärgning. De är oroliga för att omkomna som reste med sina familjer kan splittras. Selén tror att oavsett vilket beslut som fattas i frågan om bärgning, så kan inte alla bli nöjda. Inga direktiv för kontakterna med anhöriga Det formuleras inga direktiv för hur samtal från anhöriga ska bemötas. Den som tar emot samtalen får agera efter eget gottfinnande. Man kan inte lämna besked till dem som ringer utan hänvisar till att regeringen inhämtar be- slutsunderlag, bland annat genom de uppdrag som Sjö- fartsverket arbetar med. Kontakterna med anhöriga ökar genom att allt fler hör av sig till departementet. Samtalen är uppslitande. I nästan varje samtal tas frågan om omhändertagande av omkomna eller bärgning av far- tyget upp. Brev sänds ut till anhöriga och överlevande sänder ett brev till an- höriga och överlevande. Det innehåller information om myndigheternas arbete efter och tillsät- tandet av . De etiska frågor som rådet ska T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 överväga är, enligt brevet, respekten för de anhörigas olika uppfattningar, respekten för de omkomnas kroppar och respekten för de människor som ska arbeta med omhän- dertagandet. Det står inte nämnt att ska lämna ett ställningstagande i frågan om huruvida reger- ingen bör besluta om en bärgning av Estonia eller ej. första rapport sammanfattas i brevet på följande sätt: Av verkets rapport framgår att det inte be- döms som möjligt att få upp de omkomna ombord med hjälp av dykare. En bärgning skulle därmed vara det enda sättet. Till brevet biläggs ett brev från den särskilde utredaren , daterat , i vilket han redo- gör för sitt uppdrag som utredare. Han framhåller i brevet att hans uppgift främst är att utreda vilket stöd de skadelidande får och hur deras rättsliga och andra intres- sen tas tillvara. Han åtar sig även att försöka informera i viktiga frågor. I brevet vädjar han till berörda myndigheter att försöka möta de drabbades behov. Politisk sakkunnig med ansvar för anhörigkontakter Den höga arbetsbelastningen på departementet för med sig att det blir svårt för personal som arbe- tar med beredning av Estoniafrågan att hinna med att be- svara brev och samtal från anhöriga. slut ohållbar och därför anställs som förstärkning. Det motiveras av att man på departementet gjort bedöm- ningen att intresset från anhöriga och medier kommer att avstanna, när regeringen fattat beslut i bärgningsfrågan. Befattningens benämning blir politisk sakkunnig men det arbete som ska utföras, med ansvar för anhörigkontakter, är inte ett vanligt uppdrag för en person med denna be- fattning. börjar sitt arbete på departementet. Hon får överta många akter med obesvarade brev från anhöriga, allmänheten och företag. Ena väggen i hennes arbetsrum är full med akter innehållande obesvarade brev från anhöriga. De flesta som ringer är för en bärgning. hinner hon besvara vissa av breven. Redan när hon tillträder är kontakterna dåliga mellan och de anhörigas representanter. får också i uppgift att vara sekreterare i . anställning innebär en avlastning för övrig personal på departementet. Hon sorterar breven i olika frågor och besvarar dem i takt med att hon har be- sked att lämna, det vill säga efter det att regeringen fattat sina beslut. T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 Den omdiskuterade minnesgudstjänsten till havs planer på att genomföra en minnesgudstjänst möts av protester från anhöriga. genomförs en gudstjänst på estniskt initiativ. planerar till- sammans med den estniska, finländska och lettiska kyrkan att genomföra en minnesgudstjänst vid Estonias för- lisningsplats. Samtal förs mellan kyrkoledarna i de fyra länderna. Tanken är att anhöriga och överlevande skall in- bjudas att delta i en gemensam sorgehögtid. Man har långt gångna planer på att låta två fartyg med sörjande, ett från och ett från , mötas vid olycksplatsen. Där skall en ceremoni genomföras och de sörjande erbjudas möjlighet att lägga ner blommor för att hedra de om- komna. En motsvarande högtid planeras att äga rum i Norr- tälje, för dem som av olika skäl inte vill följa med på fartyget. I tar kyrkans ledning kontakt med regeringen för att informera om planerna och liknande kontakter tas i och . Den är positiv till ärkebiskopens initiativ och , politisk sak- kunnig i Statsrådsberedningen, deltar vid ett antal möten i Det är meningen att representan- ter för de tre ländernas regeringar skall delta vid guds- tjänsten. Under planeringsarbetet uppstår frågetecken kring vilken karaktär gudstjänsten skall ha. Företrädarna för den est- niska och finländska kyrkan ser som en be- gravning, medan man från svensk sida ser den som en minnesgudstjänst. Beredningsarbetet rörande frågan om bärgning av Estonia pågår som mest intensivt i . Händelseutvecklingen följs av pressen. När pla- nerna på minnesgudstjänsten blir kända, omkring , väcker det starka känslor bland de anhöriga. Det står klart att inställningen till minnesgudstjänsten är delad, och förstår att man inte kom- mer att kunna räkna med någon större uppslutning från dem. T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 Orsakerna till detta är flera: en del har bokat in privata minnesstunder, andra anser att vädret och årstiden gör det olämpligt att ge sig ut till havs. Oklarhet om högtidens karaktär är ytterligare en anledning. Den planerade gudstjänsten ställs in. Anledningen uppges framför allt vara att man inte lyckats få tag i ett fartyg, stort nog att rymma det planerade antalet anhöriga. Som en yt- terligare anledning nämns reaktionerna från anhöriga. Många har varit kritiska till arrangemanget och kallat det för ett inlägg i bärgningsdebatten – ett avsked till havs kan uppfattas som ett steg mot beslutet att inte låta bärga . Många anhöriga får ett brev med lördagsutdelning , undertecknat av ärkebiskop . I brevet uttrycker han förståelse för kritiken, men framhåller även att många anhöriga varit positiva till tan- ken på en gudstjänst till havs. Han vill återuppta dialogen med anhöriga , för att eventuellt göra ett förnyat försök . genomförs ändå en gudstjänst vid Estonia På den dag som ursprungligen varit planerad för den ge- mensamma minnesgudstjänsten genomförs trots detta en gudstjänst till havs, vid . Guds- tjänsten förrättas av ärkebiskopen i , , tillsammans med ärkebiskoparna från och Lett- land. Även deltar, inbjuden av sin est- niske kollega. Färjan , som utgår från , för sör- jande till olycksplatsen där en ceremoni genomförs. lyser frid över de döda och medan sorge- marsch ljuder över havet läggs den gemensamma estniska, finländska, lettiska och svenska kransen med gula och vita nejlikor ned i havet. Den svenske ärkebiskopen läser är min herde, mig skall intet fattas. Ceremo- nin avslutas med att de anhöriga lägger ned blommor i vattnet. De flesta av de omkring 700 sörjande ombord är an- höriga till omkomna från men även finländare, letter och ryssar deltar. Från deltar ett fåtal an- höriga samt ambassadör i , . Dagen efter skildras gudstjänsten i som ställer frågan Var det en begravning? Den finländ- ske ärkebiskopen slår fast att så var fallet, Alla element som ingår i en begravning fanns med. däremot säger att de omkomna och de sörjande nu är välsignade. Oklarheterna kring syftet med gudstjänsten och med ärkebiskopens roll i sammanhanget, leder till att T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 och utsätts för kritik från de an- höriga. Det framförs att gudstjänsten föregriper det reger- ingsbeslut i bärgningsfrågan som utlovats, att den bäd- dar för att Estonia inte skall bärgas. Det uppfattas som ett ställningstagande emot bärgning att ärkebiskopen, trots att de ursprungliga planerna ändrats, ändå själv deltog. Det anses också vara fel att lysa frid över en olycksplats, där människor kämpat i förtvivlan för sitt liv. , när regeringsbeslutet om att låta Estonia vara kvar på botten av fattats, inbjuder anhöriga till ett möte. Syftet är att höra sig för om deras åsikter beträffande att nu genomföra en minnes- gudstjänst. Han menar att anledningen till att få svenskar deltog vid minnesgudstjänsten tidigare var att debatten om bärgning pågick som intensivast . , menar ärkebiskopen, är det viktigt att fråga de an- höriga en gång till – innan det är dags för förslutning av Estonia. Mötet blir stormigt. Flera anhöriga framför ånyo sin kritik mot den tidigare minnesgudstjänsten till havs, medan andra är positiva till tanken. får de anhöriga ännu ett brev från . I det meddelas att planerna nu avskrivits defini- tivt, eftersom synpunkterna växlat starkt mellan olika en- skilda och grupper. Med hänvisning till regeringens beslut om övertäckning av Estonia, säger ärkebiskopen att det är naturligt att lysa frid över gravplatsen Estonia, då övertäckningsarbetet är avslutat. Initiativet övertas av en anhörigförening blir det till slut ändå en svensk minneshögtid vid Estonia. är det Den Inter- nationella ()49 som tar initiativet. Är- kebiskopen inbjuds att delta men är förhindrad. Ytterli- gare en resa och gudstjänst genomförs under den tidiga . Utöver dessa större arrangemang har även fler båtresor gjorts till . Rättsmedicinsk och kriminalteknisk rapport lämnas. godkänner genomförandet av dykningar i Estonia.30En del av underlagen för konsekvensanalys presenteras T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 Uppdraget att analysera konsekvenserna av en bärgning av Estonia fördelas mellan rättsläkaren och kriminalkommissarien . ombeds göra en rättsmedicinsk analys och en kriminalteknisk. Den svenska redovisar konsekvensanalyser skriver en preliminär rapport om vissa av de rättsmedicinska förutsättningarna för ett omhändertagande och en identifiering av om- komna efter Estoniakatastrofen. Rapporten utgår ifrån fem alternativ. 1.Angående kroppar som kan tänkas flyta upp till ytan och driva iland. Det kan handla om ett begränsat antal kroppar. Omhändertagande och identifiering av dessa beräknas kunna ske med befintliga resurser. 2.Kroppar som kan påträffas ilanddrivna under årtion- den framåt eller som påträffas på botten. Detta kan röra sig om ett fåtal kroppar. Även för detta arbete finns resurser. Identifieringsarbetet förväntas dock bli något mera tids- och arbetskrävande i dessa fall. 3.Bärgning av kroppar som finns utanför fartyget. I detta scenario kan det bli ett stort antal kroppar som samti- digt behöver identifieras. kan klara ca 50 kroppar . Tvåhundra kroppar krä- ver bemanning med ett tiotal rättsläkare under 1–. Om har resurser för detta är oklart. Vidare är det ett problem att finna loka- ler för ett sådant arbete. 4.Kroppar bärgas inifrån Estonia med hjälp av dykare. Om antalet kroppar överstigar etthundra under en kort tidsrymd måste troligen särskilda lokaler anskaf- fas. Personalresurserna inom landet räcker inte till för detta arbete. Troligen går det att i viss mån styra inflö- det av kroppar. T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 5.Fartyget lyfts och förs in till hamn. Ca 850 kroppar omhändertagas när fartyget bogserats i land. Vid detta scenario blir det nödvändigt att anskaffa och utbilda personal från olika yrkesområden för att klara identi- fieringsarbetet, kanske även från andra länder. Troli- gen behöver nya lokaler tas i anspråk. Landets resurser för att omhänderta de färdigundersökta kropparna räcker sannolikt utan omdisponering och personal- förstärkning. uppskattar att ett ofullständigt jämförel- sematerial för identifiering kan förväntas för 5–av de omkomna svenskarna. Han tror att det kan bli stora svårigheter att få fram sådant material vad beträffar de omkomna balterna. Han gör bedömningen att kropparna efter en bärgning befinner sig i en tämligen stark uppblötning och måttligt framskriden förruttnelse. När kropparna kommer upp i luften påbörjas troligen en snabb förrutt- nelse även om kropparna förvaras i kyla. Processen kanske kan fördröjas något om kropparna förvaras i kylt vatten. Ett lyft av fartyget medför en omfattande fragmente- ring av kropparna när fartyget rätas upp. Detta försvårar men omöjliggör inte identifiering, enligt Grundin. Ett tiotal rättsläkare i bedömer han som lämpliga för arbetet med identifiering under dessa förhållanden. På grund av arbetsvolymen menar han dock att även erfarna rättsläkare kan komma att få bestående psykiska skador av ett sådant arbete. Förstärkning på rättsläkarsidan kan er- hållas från , och . Analys av DNA- prov tar i bästa fall . I kan sådant jämfö- relsematerial samlas in i av fallen. Om detta är möjligt i anser vara osäkert. Rapport om kriminaltekniska frågor lämnar kriminalkommissarien en rapport över kriminaltekniska åtgärder som måste beaktas vid upptagning av kroppar från havsbotten, det sjunkna vraket eller ett bärgat fartyg. Några uppenbara svårigheter att bemästra den krimi- naltekniska hanteringen vid omhändertagande av om- komna från havsbottnen eller inuti det sjunkna vraket an- ser han inte föreligga. Vid en bärgning av hela fartyget ut- går bedömningen från att: de omkomna i stor utsträckning finns i trappor och korridorer inredningen kraftigt har påverkats och förflyttats kropparna har påverkats och skadats kropparna kommer att hittas i högar, dels i korridorer, dels i andra större utrymmen kropparna kommer att vara inkilade under inredning och inpressade i trånga utrymmen, kanske i ventilationstrummor kropparna legat i 8–9 månader i vatten och i luften kropparna kan fragmenteras vid en ej ytterst försiktig behandling. I rapporten förordar att den personal som skall arbeta ombord på det bärgade vraket bör ha erfarenhet från liknande arbeten, t.ex. som kriminaltekniker och brandmän. Personalen skall vara utrustad med skydds- dräkter och bära med sig luftförråd. Kropparna måste pla- ceras i så kallade body bags tillsammans med sådana fö- remål som kan ha betydelse vid identifieringen. Arbetet beräknas ta ca och för att utföra det krävs 180 kriminaltekniker och 120 bårbärare. De krimi- naltekniker som finns i antas inte räcka till för detta arbete. Uppdrag att genomför dykningar uppdrag att genomföra en konsekvensana- lys innebär att verket skall ta fram ett samlat beslutsunder- lag för regeringen. anser att uppdraget krä- ver dykningar inne i Estonia för att möjligheterna att om- händerta de omkomna skall kunna värderas. Eftersom det ingår i regeringens uppdrag till att Kom- munikationsdepartementet skall få löpande information om arbetets fortskridande, och eftersom dykningar kom- mer att medföra omfattande kostnader, tar han kontakt T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 med på departementet för att få ett god- kännande till att genomföra dykningar. Möjligheten att kombinera dessa dykundersökningar med ett direkt omhändertagande av omkomna diskuteras aldrig. framhåller hur viktigt det är att mycket stränga säkerhetskrav ställs så att inte dykarna ut- sätts för risker och människoliv sätts på spel. När fått tillåtelse att genomföra dykningar kontaktar han och erbjuder kommissionen möjlighet att ut- föra egna undersökningar. Kommissionen tackar ja till detta, för den internationella räk- ning. sänds en anbudsförfrågan ut till 15 företag. Av dessa inkommer 11 med svar. kontaktar också mättnadsdykaren . Hanuliak har tidigare vänt sig till verket och erbjudit sina tjänster och Franson, som inte har någon er- farenhet av dykarbeten, känner ett behov av att ha med sig en erfaren person och anlitar därför . ger efter anbudsförfarandet dykuppdraget åt Rockwater A/S. Uppdraget inkluderar dykningar både utanför och inuti Estonia. Enligt detta är syftet med uppdraget att in- förskaffa den information som är nödvändig som underlag inför regeringens beslut angående omhändertagande av omkomna från vraket. Dykningarna skall genomföras på sådant sätt att respekten för de omkomna upprätthålls som dykarnas säkerhet tillgodoses. Alla öppningar som görs i vraket skall tillslutas så att inga krop- par inuti Estonia kan försvinna. Förhållandena inuti Estonia skall undersökas och sär- skild uppmärksamhet riktas dels mot var kroppar finns, dels på förstörelsen ombord avseende skott, balkar, väg- gar, innertak m.m. Förhållandena utanför Estonia skall dokumenteras, t.ex. skrovets och överbyggnadens kondi- tion. Även förhållandena på botten och om fartyget sjun- kit ned i lera eller gyttja skall undersökas. Den svenska önskar att dykarna undersöker bl.a. skador på rampen och dess låsanordning, fastställer rodrets position och undersöker bryggan. Dykarna skall även försöka hämta upp vissa föremål t.ex. en gångjärnsbult till bogvisiret och navigatorutrust- ningen. Rockwaters förhållningssätt skall präglas av synnerlig diskretion för att undvika att smärta orsakas de omkomnas anhöriga. Kostnaden uppgår enligt kontraktet till . T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 Rådet tar del av arbetet med konsekvensanalysen och får föredragning om identifieringsarbetet. Anhörigas synpunkter framförs från . Det första mötet i hålls den 14 no- vember och inleds med att hälsar ledamö- terna välkomna och beskriver uppdraget för dem50.