sou · GMB344d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Den tidigare bestämmelsen om återkallelse av ammunitionstillstånd i 2 § tog i stort upp samma grunder som bestämmelsen om återkallelse av vapentillstånd gjorde. Största skillnaden bestod i att ammunitionsbe- stämmelsen inte angav att tillstånd att föra in ammunition till fick återkallas. Med den föreslagna sammanslagningen av bestämmel- serna är det möjligt att återkalla också ett införseltillstånd för ammuni- tion om förutsättningar härför föreligger. Slutligen stadgas att återkallelse av tillstånd skall ske om förutsätt- ningarna för detta föreligger. Med denna lydelse inskärps vikten av polismyndighetens kontroll över vapeninnehavarna samt att endast lämpliga och skötsamma personer skall inneha skjutvapen. Första stycket motsvarar tidigare 6 kap. 3 § vapenlagen. Andra stycket är nytt och föranleds av att det i 3 kap. 1 § fastslagits att en juridisk person som driver vapenhandel skall ha en av tillstånds- myndigheten godkänd föreståndare. Brister den godkände föreståndaren i de personliga förutsättningar som utgör grunden för godkännandet bör detta återkallas. Slutligen stadgas, liksom i förra paragrafen, att tillståndet skall återkallas om förutsättningarna för det föreligger. Paragrafen motsvarar tidigare 6 kap. 4 § första stycket vapenlagen, med den förändringen att ett skjutvapen med tillhörande ammunition skall omhändertas om förutsättningarna för detta föreligger. Paragrafen motsvarar tidigare 6 kap. 5 § vapenlagen. Paragrafen är ny i vapenlagen, men motsvarar vad som gällde enligt tidigare 12 kap. 5 § vapenförordningen. Bestämmelsen bör finnas i lagen eftersom den innefattar en rätt att omhänderta egendom. Första stycket motsvarar tidigare 6 kap. 4 § andra stycket vapenlagen. Andra stycket är nytt i vapenlagen, men motsvarar vad som gällde enligt tidigare 12 kap. 6 § vapenförordningen. föranledd av att 5 § införts i vapenlagen. Första stycket motsvarar tidigare 6 kap. 6 § vapenlagen. Andra stycket är nytt och innebär en utvidgad anmälningsskyldighet för läkare till att även omfatta patienter i öppenvård. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 11.6.5. Kapitlet motsvaras i sin helhet av tidigare 7 kap. vapenlagen. Förbud mot vapen på allmän plats Kapitlet är nytt i vapenlagen, men motsvarar tidigare 12 §§ lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål, med de tillägg som utredningen föreslog i sitt förra betänkande Förbud mot vapen på allmän plats m.m. (SOU 1996:50). Paragrafen motsvarar i huvudsak tidigare 9 kap. 1 § vapenlagen. Bestämmelsen har dock kompletterats med stadgandet i tidigare 9 kap. 2 § f, nämligen straffansvaret för den som driver handel med skjutvapen utan erforderligt tillstånd. Ett sådant brott bedöms således numera som vapenbrott, vars straffskala är strängare. Paragrafen är ny i vapenlagen, men motsvarar straffbestämmelsen i tidigare lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål, med det tillägg som utredningen föreslog i sitt förra be- tänkande Förbud mot vapen på allmän plats m.m., SOU 1996:50. a)Bestämmelsen motsvarar tidigare 9 kap. 2 § a. b)Bestämmelsen är ny och medför straffansvar för brott mot 1 kap. 6 § c. c)Bestämmelsen är ny och medför straffansvar för brott mot 5 kap. 8 d)Bestämmelsen är ny och medför straffansvar för brott mot bestäm- melserna i 6 kap. eller mot föreskrift som meddelats med stöd av 6 kap. 5 §. e)Bestämmelsen motsvarar tidigare 9 kap. 2 § d vapenlagen. f)Bestämmelsen motsvarar tidigare 9 kap. 2 § e vapenlagen. g)Bestämmelsen motsvarar tidigare 9 kap. 2 § g vapenlagen. Paragrafen är ny och medför straffansvar för brott mot 5 kap. 2 § andra stycket och 8 § andra stycket samt för brott mot föreskrift som medde- lats med stöd av 12 kap. 1 § i. Paragrafen är ny, men har haft en tidigare motsvarighet i lagen (1993:206) om ansvarsfrihet vid olaga vapeninnehav. Bestämmelsen, som innebär en permanent vapenamnesti, behandlas närmare i avsnitt 14.4. Det kan dock påpekas särskilt att kravet på att överlämnandet skall vara frivilligt utesluter alla fall då någon överläm- nar ett vapen inför en nära förestående upptäcktsrisk, t.ex. i samband med kroppsvisitation. Paragrafen, som är ny, har haft en tidigare motsvarighet i lagen (1993:206) om ansvarsfrihet vid olaga vapeninnehav. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 14.4. Paragrafen motsvarar tidigare 9 kap 4 § vapenlagen. Paragrafen motsvarar tidigare 9 kap. 5 § vapenlagen, med tillägg av möjligheten att förverka sådana vapen som varit föremål för brott enligt 9 kap. 2 §. Paragrafen motsvarar tidigare 9 kap. 6 § vapenlagen. Kapitlet motsvarar tidigare 10 kap. vapenlagen. a)Bestämmelsen är ny och föranleds av att de tidigare bestämmelserna i 1 kap. om undantag från lagens tillämpningsområde flyttats till vapenförordningen. b)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 1 § b vapenlagen. c)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 1 § c vapenlagen. d)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 1 § d vapenlagen. e)Bestämmelsen är ny och ger regeringen möjlighet att exempelvis bestämma hur många vapen som skall ingå i den s.k. vapengarderoben. f)Bestämmelsen är ny och har tillkommit på grund av att vissa be- stämmelser i tidigare vapenlag har överförts till vapenförordningen. g)Bestämmelsen är ny och föranleds av att utredningen anser att ett uttalat bemyndigande härom bör finnas, i vart fall numera eftersom en bestämmelse om omhändertagande av vapen i hithörande situationer har överförts från vapenförordningen till vapenlagen. h)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 1 § e vapenlagen. i)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 1 § f vapenlagen. j)Bestämmelsen är ny. Bemyndigandet kan bli aktuellt att utnyttja med hänsyn till Schengen-samarbetet. a)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 2 § a vapenlagen. b)Bestämmelsen är ny och föranleds av att det på marknaden före- kommer skjutvapen som inte är lämpliga för det ändamål de används för. c)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 2 § b vapenlagen. d)Bestämmelsen är delvis ny. En motsvarighet finns i tidigare 11 kap. 2 § c som har utsträckts till att gälla även beträffande den som i närings- verksamhet tar emot skjutvapen för reparation m.m. e)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 2 § d vapenlagen. f)Bestämmelsen är delvis ny i det att den utvidgar rätten att meddela föreskrifter i fråga om förvaring och transport av skjutvapen och ammunition. g)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 2 § f vapenlagen. h)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 2 § g vapenlagen. i)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 2 § h vapenlagen. j)Bestämmelsen motsvarar tidigare 11 kap. 2 § i vapenlagen. Paragrafen motsvarar tidigare 11 kap. 3 vapenlagen. En översyn av vapenlagstiftningen med syftet att förebygga våldsbrott En särskild utredare skall göra en genomgripande översyn av vapenlagstiftningen med inriktning på att förebygga vålds- brott.Utredningsuppdraget ingår som ett led i en bred satsning mot våldet i samhället där ett av målen är att skapa ett samhälle där endast legal hantering av vapen förekommer. I översynen skall ingå dels en utvärdering av de ändringar i vapenlagen (1973:1176) som företogs på förslag av vapenutred- ning, bl.a. vad gäller förvaringen av skjutvapen, dels en ut- värdering av lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål. Utredaren skall därutöver på en rad olika punkter överväga om lagstiftningen om skjutvapen, knivar och andra farliga föremål i tillräcklig grad är ägnad att före- bygga att vapen eller vapenliknande föremål kommer till användning vid våldsbrott. Utredaren skall på de områden där det behövs lägga fram förslag till lagändringar. Vidare skall utredaren bl.a. överväga om arbetsmetoderna för att efterforska olovligt innehav av skjutvapen, knivar och andra föremål kan förbättras. Utredaren skall dessutom bedöma möjligheterna till ett utökat inter- nationellt samarbete mot illegal spridning av skjutvapen, sär- skilt inom Europeiska unionen. Vapenlagen (1973:1176) innehåller föreskrifter om enskildas och organisationers m.fl. befattning med vapen och ammu- nition. Den är inte tillämplig på staten. Lagen kompletteras av vapenförordningen (1974:123, omtryckt 1991:1257) och av föreskrifter och allmänna råd som utfärdas av Rikspolis- styrelsen. Vad gäller tillverkning och utförsel av vissa skjut- vapen och viss ammunition finns bestämmelser i lagen (1992:1300) om krigsmateriel. Regler om hantering – bl.a. handladdning – av ammunition finns i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. Utanför vapenlagen faller bl.a. knivar, andra stick- och skärvapen samt andra föremål som, utan att vara skjutvapen, är ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa. Bestämmelser om sådana föremål finns i lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål (nedan knivförbudslagen) och, såvitt avser införsel, i förordningen (1990:415) om tillstånd till införsel av vissa farliga föremål. Vapenlagen har ändrats vid åtskilliga tillfällen sedan den trädde i kraft . Den senaste övergripande genomgången av vapenlagen i materiellt hänseende företogs av vapenutredning, som lade fram sitt slutbetänkande (SOU 1989:44). Utredningens förslag ledde bl.a. till att bestämmel- serna om förvärv och innehav av ammunition skärptes, att det ställdes högre krav på förvaringen av vapen och ammunition samt att reglerna om återkallelse av vapentillstånd förtydligades och i viss mån skärptes. Huvuddelen av de nya bestämmelserna trädde i kraft (prop. 1990/91:130, bet. 1990/91:JuU33, rskr. 1990/91:300, SFS 1991:1181). Knivförbudslagen tillkom på grundval av ett delbetänkande års vapenutredning och trädde i kraft (prop. 1997/88:98, bet. 1987/88:JuU40, rskr. 1987/88:254). Lagens tillämpningsområde utvidgades sedermera med verkan fr.o.m. (prop. 1989/90:129, bet. 1989/90:JuU35, rskr. 1989/90:287, SFS 1990:413). I samband därmed uttalade justitieutskottet att man förutsatte att en utvärdering av lagen skulle komma att företas av regeringen (a. bet. s. 11 ff.). sådan utvärdering har påbörjats inom , men har ännu inte slutförts. tillsattes en ny utredning, Vapenlags- utredningen, med uppgift att dels göra en språklig och syste- matisk översyn av vapenlagen, dels föreslå sådana ändringar av lagstiftningen som föranleds av ett inträde i Europeiska unionen och dels ta upp vissa andra frågor. Det var emellertid inte utredningens primära uppgift att överväga åtgärder mot illegal hantering av vapen och ammunition. Utredningen lade fram sitt betänkande Vapenlagen och EG (SOU 1994:4) . Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Avsikten är att avlämna en lagrådsremiss på grundval av betänkandet. juni – genomfördes en så kallad vapenamnesti i enlighet med lagen (1993:206) om ansvarsfrihet vid olaga vapeninnehav. Den som olovligen innehade ett tillståndspliktigt vapen kunde lämna in detta till polismyndigheten utan att riskera att drabbas av påföljd för innehavet. Amnestin ledde till att över 17 000 vapen och vapendelar samt ungefär ammunition lämnades in. som amnestiperioden inleddes skärptes också straffet för olaga vapeninnehav och olovlig överlåtelse av vapen genom att en särskild straffskala för grovt brott infördes (prop. 1992/93:141, bet. 1992/93:JuU16, rskr. 1992/93:220, SFS 1993:208). tillsatte en projektgrupp för att utreda den illegala vapenmarknaden. Syftet härmed var att få en samlad bild av vilka åtgärder polisväsendet m.fl. måste vidta för att motverka en fortsatt illegal spridning av skjutvapen i samhället. Projektgruppen har redovisat sitt arbete i rapporten vapen (RPS rapport 1995:2). Denna innehåller en rad förslag till åtgärder, bl.a. om registrering av skjutvapen, rutiner vid införsel av skjutvapen samt prövotid för den som ansöker om tillstånd till innehav av vapen. Projektgruppen har dock inte utarbetat några förslag till ny författningstext. Behovet av en översyn Våldet har blivit grövre Våldet i samhället har blivit grövre, bl.a. har ett antal mycket allvarliga brott förövats med användande av skjutvapen. Vidare har det blivit allt vanligare att ungdomar beväpnar sig med knivar och andra farliga föremål. Det förekommer också i ökad utsträckning att tungt kriminellt belastade personer innehar skjutvapen utan tillstånd. Åtgärder mot olovligt innehav av vapen är av central betydelse inom ramen för en bred satsning mot våldet i sam- hället. Tillgång till vapen utgör en förutsättning för att grova brott, exempelvis rån mot penninginrättningar, skall komma till stånd. Förekomsten av vapen innebär också att olika våldssituationer i samhället riskerar att drabba fler individer och få allvarligare konsekvenser än annars. Extrema exempel på detta är de mycket allvarliga våldsbrott som begicks i respektive utanför restaurangen compagniet i . Åtgärder för att förhindra olovlig tillgång till vapen måste sättas in på flera plan. Målet skall vara att skapa ett samhälle där endast legal hantering av vapen och ammunition förekommer. Illegal spridning och illegalt innehav av skjutvapen måste förhindras Överlåtelse av skjutvapen till personer som saknar rätt att inneha sådana och olaga innehav av skjutvapen måste mot- verkas. Risken är uppenbar att sådana vapen förr eller senare kommer att användas på ett sätt som leder till att människor skadas allvarligt. Att skjutvapen finns lätt tillgängliga kan också leda till en allmän upptrappning av våldet i samhället. Det måste därför göras alldeles klart att all hantering av skjutvapen måste ske enligt de bestämmelser som uppställts i lag och annan författning. Den som bryter mot dessa bestämmelser skall därför kunna vänta sig en kraftig reaktion från samhällets sida. En jämförelse kan göras med samhällets insatser och reaktioner mot överlåtelse av narkotika. Ett steg på vägen mot en sådan ordning har tagits genom införandet av en särskild straffskala för olaga vapeninnehav respektive olovlig överlåtelse av vapen i det fall brottet är grovt. För att uppnå regeringens mål - ett samhälle där endast legal hantering av skjutvapen och ammunition förekommer - kan det emellertid finnas skäl att överväga om ytterligare straffskärpningar är påkallade. Att enbart genomföra straffskärpningar är emellertid inte tillräckligt; den som är beredd att utföra rån och andra allvarliga brott med vapen är naturligtvis också beredd att bryta mot vapenlagen, även om straffet för detta brott skulle skärpas utöver vad som redan skett. Åtgärder måste därför även sättas in för att säkerställa kontrollen av de lagliga skjutvapen som finns i samhället, så att dessa inte hamnar i orätta händer. Vidare måste övervägas om metoderna för att efterforska vapen som innehas illegalt kan förbättras. Det är också nödvändigt att överväga hur illegal införsel av vapen från andra länder skall kunna förhindras. Huvuddelen av de skjutvapen som illegalt cirkulerar i har åtkommits genom stölder hos privatpersoner. Det är därför angeläget att försöka minska antalet sådana stölder. Detta kan ske bl.a. genom krav på säker förvaring av skjut- vapen, kontroll av att reglerna om förvaring följs och genom att se till att tillstånd i det enskilda fallet inte beviljas för fler vapen än det finns behov av. De skärpningar av vapenlag- stiftningen i dessa avseenden som infördes på förslag års vapenutredning har snart varit i kraft . Tiden får nu anses vara mogen att göra en utvärdering av dessa åtgärder. I det sammanhanget finns det anledning att även ta upp bestämmelserna om förvärv och innehav av ammunition, vilka också skärptes på förslag av vapenutredning, samt bestämmelserna om återkallelse av tillstånd enligt vapenlagen. har i sin rapport om illegala vapen belyst ett flertal frågor av betydelse för kontrollen av skjutvapen i samhället samt lagt fram förslag till åtgärder för att förbättra Dessa förslag bör, såvitt avser skjutvapen som hör under vapenlagstiftningen, följas upp och förslag till författningsändringar utarbetas i den utsträckning som detta behövs. Inträdet i Europeiska unionen medför en ökad rörlighet av personer och varor över g*ränserna. Detta innebär i sig en ökad risk för olovlig införsel av vapen från andra medlemsstater. erbjuder emellertid medlemskapet nya möjligheter att genom informationsutbyte och på annat sätt samarbeta internationellt för att motverka sådana risker. Det kan finnas anledning att överväga hur i ett längre perspektiv bör agera för att inom ramen för ett sådant samarbete kunna medverka till en bättre kontroll av spridningen av vapen inom unionen. Reglerna om handel med skjutvapen och om automatiska skjutvapen bör ses över En fråga som har uppmärksammats i såväl som i andra sammanhang är förutsättningarna för att få bedriva handel med skjutvapen och kontrollen av sådan verksamhet. Ett relativt stort antal personer har tillstånd till sådan verksamhet. Det har bl.a. ifrågasatts om kontrollen av vapenhandlares import av skjutvapen är tillräcklig. En annan fråga som bör uppmärksammas är om kraven på säker förvaring av skjutvapen hos vapenhandlare är tillräckligt högt ställda. Många vapenhandlare har tillstånd att bedriva handel även med automatiska skjutvapen. Med hänsyn till den restriktivitet som bör gälla för beviljande av tillstånd till innehav av sådana vapen och den begränsning av marknaden som följer därav, kan det ifrågasättas om generella tillstånd till handel med automatiska skjutvapen alls bör beviljas. Automatiska skjutvapen upptas i EG:s skjutvapendirektiv (91/477/EEG) under den kategori av vapen som skall vara förbjudna. Tillstånd till förvärv och innehav av sådana vapen får endast beviljas i särskilda fall. har inte föreslagit någon ändring av gällande regler på området med hänsyn till att det enligt bestämmelsen i 9 § tredje stycket vapenlagen krävs synnerliga skäl för att bevilja tillstånd till innehav av helautomatiska skjutvapen. Det finns anledning att studera hur denna bestämmelse tillämpas i praktiken, bl.a. mot bakgrund av utvecklingen av nya grenar inom sportskyttet, samt att jämföra med tillämpningen i övriga stater inom den Europeiska unionen. Endast genom en sådan kartläggning är det möjligt att bedöma om lever upp till bestämmelsen i vapendirektivet. Det bör inte vara tillåtet att medföra skjutvapen på allmän plats Det finns inget direkt förbud mot att medföra skjutvapen på allmän plats, motsvarande det förbud som gäller för knivar och andra farliga föremål. I detta avseende framstår lag- stiftningen som inkonsekvent. Visserligen finns särskilda bestämmelser om förvaring av skjutvapen, som kan vara tillämpliga i sammanhanget, samt möjligheter till återkallelse av tillstånd till innehav vid ett oaktsamt handhavande. Det skulle emellertid - inte minst från pedagogisk synpunkt - vara en fördel om det i lagstiftningen fanns ett klart och tydligt förbud även mot att medföra skjutvapen till allmän plats när detta inte på grund av särskilda omständigheter kan anses befogat. Utvärderingen av knivförbudet bör slutföras Förekomsten av knivar och liknande vapen bland ungdomar gör det angeläget att den påbörjade utvärderingen av lagen om förbud mot knivar och andra farliga föremål slutförs. En sådan utvärdering bör ske med utgångspunkt i justitieutskottets uttalanden i samband med att lagens tillämpningsområde utvidgades. Det kan emellertid finnas skäl att också överväga andra frågor. Förbudet mot att inneha knivar och andra farliga föremål gäller endast på allmän inte förbudet bör utsträckas också till vissa andra platser dit allmänheten kan ha tillträde men som inte räknas som allmän plats, exempelvis vissa myndigheters lokaler. En annan viktig fråga är om avgränsningen av de föremål som omfattas av förbud mot saluhållande och åldersgräns för överlåtelse enligt lagen är lämpligt avvägd. Det har bl.a. ifrågasatts om inte fler typer av knivar än springknivar och springstiletter bör omfattas av sådana restriktioner. En reglering av tillhandahållandet av vapenattrapper bör övervägas på nytt vapenutredning lade i sitt slutbetänkande (SOU 1989:44) fram ett förslag till införsel-, saluhållnings- och över- låtelseförbud för vapenattrapper. Utredningen motiverade förslaget bl.a. med att sådana attrapper utgör en uppenbar fara i brottssammanhang. Förslaget kritiserades av remissinstanserna och ledde inte till lagstiftning (jfr. 1990/91:130 s. 52 f.). har en ny typ av luft- eller gasdrivna enhandsvapen, s.k. soft air guns, börjat marknadsföras. Dessa är avsedda för målskytte med ett slags plastkula och har en relativt ringa effekt. Till det yttre är de emellertid mycket lika ordinära handeldvapen. Detta har bl.a. lett till incidenter, där polis har uppfattat vapnen såsom ett allvarligt hot och stått i begrepp att använda sina tjänstevapen i nödvärn. Risken för att denna vapentyp skall komma att användas vid rån är också stor. Förekomsten av s.k. soft air guns ger anledning att på nytt överväga om någon form av reglering av tillhandahållandet av vapenattrapper bör införas. Polisens kontrollmöjligheter bör belysas För att bestämmelserna i vapenlagen och knivförbudslagen skall kunna upprätthållas på ett effektivt sätt, krävs att rimliga möjligheter till kontroll ställs till polisens förfogande. Åt- minstone när det gäller förbudet mot att inneha kniv på allmän plats har ofta framförts att polisen skulle sakna tillräckliga möjligheter att kontrollera efterlevnaden. Det kan därför finnas anledning att närmare belysa vilka möjligheter som i praktiken finns att enligt gällande bestämmelser uppdaga och ingripa mot såväl olaga innehav av skjutvapen som brott mot knivförbudet. I det sammanhanget bör även övervägas om det är möjligt att förbättra arbetsmetoderna när det gäller att uppdaga olagligt innehav av skjutvapen, knivar och andra föremål, inom ramen för gällande bestämmelser om polisens befogenheter. Allmänna frågor om polisens befogenheter i dessa avseenden behandlas av (Ju 1991:05). Ytterligare tänkbara åtgärder bör redovisas Utöver vad som sagts ovan kan det finnas behov av att göra en generell inventering av samtliga tänkbara åtgärder för att hindra att skjutvapen och ammunition kommer till användning vid brott. En sådan inventering skulle medföra en bättre beredskap för att snabbt kunna möta tendenser till en ökad sådan brottslighet. Höga krav måste kunna ställas på en vapeninnehavare En utgångspunkt för utredarens överväganden bör vara att var och en som hanterar skjutvapen eller ammunition också har ett ansvar för att egendomen inte kommer i orätta händer. Höga krav måste kunna ställas på den enskilde vapeninnehavaren i dessa avseenden. Endast den som är beredd att uppfylla dessa krav bör anförtros att hantera skjutvapen. Å andra sidan bör den som seriöst använder vapen inte drabbas av onödiga svårigheter eller kostnader. En översyn av vapenlagen Utredaren skall, mot bakgrund av vad ovan anförts, göra en översyn av vapenlagstiftningen med inriktning på möjligheterna att förhindra att vapen sprids till kriminella eller på annat sätt kommer till brottslig användning och lämna de förslag som föranleds av denna översyn. I översynen skall ingå följande. En utvärdering skall göras av de ändringar i vapen- lagstiftningen som genomfördes på förslag av vapen- utredning. I samband därmed skall utredaren särskilt överväga om det finns tillräckliga möjligheter att kontrollera att be- stämmelserna om förvaring av skjutvapen följs. En utvärdering skall också göras av den skärpning av straffet för olaga vapeninnehav och olovlig överlåtelse av skjutvapen, som trädde i kraft . Därvid skall utredaren överväga om det finns anledning att genomföra ytterligare straffskärpningar. Vidare skall i översynen ingå att överväga om högre krav bör ställas för beviljande av tillstånd till handel med skjutvapen och om kontrollen av och kraven i övrigt på sådan verksamhet bör höjas samt därvid särskilt överväga frågan om tillstånd till handel med automatiska skjutvapen.