sou · GMB375d1 · 1999-01-01 00:00:00 — av djur som har utvecklat en sjukdom som ännu inte har påträffats hos människan. Modellen kommer till användning när en liknande mänsk- lig sjukdom senare blir identifierad. Ett exempel härpå är den s.k. galna ko-sjukan. (Öbrink, ; Försöksdjurskunskap s. 328331, Svend- sen, Hau, Handbook of Laboratory Animal Science, vol II, s. Det finns förmodligen ingen djurmodell som visar alla de aspekter som finns i en sjukdom hos människan. Hur väljer man modell? Vilken djurmodell som används i forskning skiftar lika mycket som själva forskningsområdena. Det finns inga specifika regler att ta till när man står inför att välja den bästa djurmodellen för ett experiment. Förutsättningarna för olika projekt är alltför varierande. Efter ökade satsningarna på biomedicinsk forskning, vilket också ledde till en ökad användning av försöksdjur. Trots att omfattningen på den biomedicinska forskningen har ökat, har en minskning av antalet använda försöksdjur skett sedan slutet av 1970- talet. Till stor del kan detta tillskrivas den växande kritiken mot djur- försök, som ökade forskarnas medvetenhet om problematiken kring djurförsök. En annan viktig faktor är framväxten av den nya vetenska- pen om försöksdjursanvändning, försöksdjursvetenskap. Denna veten- skap är en hjälpvetenskap som utnyttjar metoder och tekniker från de flesta andra biomedicinska discipliner. Vetenskapen studerar veten- skapliga, etiska och juridiska aspekter vid användning av djur i biome- dicinsk forskning. De främsta målen för försöksdjursvetenskapen är att bidra till kvaliteten på djurförsöken och till att öka välbefinnandet hos djuren. För att erhålla tillförlitliga resultat i forskningen är det viktigt att ha mesta möjliga kontroll över de i försöket ingående parametrarna. Ju mer förfinade försöken blir desto viktigare är det att djuren har en hög kvalitet. Detta ledde till att man började avla definierade djur. Vidare byggde man försöksdjursanläggningar efter strikta fysiologiska kriteri- er. (Öbrink, ; Försöksdjurskunskap s. En kontrollerbar miljö är viktig för att kunna tolka resultaten från djurförsök. En sådan s.k. standardiserad miljö kan inte alla gånger ge djuren tillräcklig stimulans. Olika insatser görs för att försöka förbättra miljön för djuren och bereda dem möjlighet att uttrycka sitt naturliga beteende. Inom försöksdjursvetenskapen betonar man betydelsen av vad som kallas de 5 F:n. Detta begrepp används som ett mått på djurens välfärd och formulerades ursprungligen av , i (Djurens Rätt 1996:4 s. 27). De 5 F:n är Frihet från törst/hunger Frihet från skada/sjukdom/smärta Frihet från rädsla/stress/ångest Frihet att kunna bete sig på ett naturligt sätt. tillsattes det en professur i försöksdjursvetenskap vid Upp- sala universitet. Ytterligare en sådan professur är under tillsättning vid . I har det bildats en nätverksgrupp, bestående av personer från , , Statens veteri- närmedicinska anstalt (SVA) och läkemedelsindustrin. Denna nät- verksgrupp verkar för att binda ihop försöksdjursfrågor på en veten- skaplig central nivå och vara rådgivande åt de som använder djur i försök. SVA är den centrala och förebyggan- de verksamhet inom djurhälsovården. Verksamheten vid SVA omfattar många olika discipliner, bl.a. patologi, bakteriologi, toxikologisk kemi, virologi och parasitologi. SVA har också en produktionsavdelning som tillverkar bl.a. vaccin och sera. Verksamheten innefattar även forskning och metodutveckling inom området veterinärmedicin. Ett stort antal specialister, representerande olika djursjukdomar och husdjurshygien, är anställda på myndigheten. Man utför både myndighetsuppgifter samt uppdragsverksamhet åt bl.a. djurägare, organisationer och andra intres- senter. SVA har haft flera hälsoinventeringsprogram som varit av stor vikt för att förbättra kvaliteten på försöksdjuren. Detta har varit en viktig faktor för den minskning som skett av antalet använda försöksdjur . Även om arbetet i sådana program alltjämt pågår, bör man dock inte förvänta sig att denna faktor skall ha en lika stor inver- kan på försöksdjursanvändningen i fortsättningen som den haft under tidigare decennier. I beslutsprocessen över vilket djur som skall användas vid ett experi- ment spelar många faktorer in. Det viktigaste är att finna rätt djurmo- dell och att djurmodellen kan ge svar på de frågor man ställer. Två andra faktorer som man inte kan bortse från är traditionen inom områ- det och ekonomin. När ett djurslag har använts mycket och länge inom ett forskningsområde samlas en stor mängd data om detta djur och en stor erfarenhet om den experimentella tekniken för just det djurslaget. Ekonomiska faktorer har lett till att råttor, möss och kaniner till viss del har ersatt hund och katt. Andra faktorer än de som nämnts, som kan påverka valet av försöksdjur, är bl.a. biologiska olikheter, försöksdju- rets storlek, tillgänglighet och samhällsreaktioner. (Öbrink, ; Försöksdjurskunskap s. Det är främst tre olika typer av djurförsök som görs försök där djuren används som organdonatorer, akutförsök och kroniska försök. Användningen av djur som används som av organ, vävnader eller celler är stor. Djuren avlivas i dessa fall på ett humant sätt och därefter tas organ eller organdelar ut och används i t.ex. in vitro- experiment. Ett akutförsök innebär att experimentet i sin helhet utförs under narkos och när experimentet är slutfört avlivas djuren medan de fortfarande ligger i narkos. Kroniska försök kan se ut på många olika sätt men de har det gemensamt att djuren är vakna under större delen av experimentet. De kroniska experimenten kan innebära att djuren utsätts för lidande eller obehag, men detta är inte alltid fallet. Experimentens varaktighet kan variera mellan och . Djur som ingår i kroniska försök och vistas på försöksdjursanläggningen länge, ställer stora krav på miljö och omvårdnad. (Öbrink, ; Försöks- djurskunskap s. Vilka använder försöksdjur? De som använder försöksdjur i kan delas in i tre huvudgrupper. Den största gruppen består av universitet/högskola/landsting/kommun. har denna grupp svarat för knappt två tredjedelar av den totala användningen av försöksdjur. Den näst största gruppen utgörs av läkemedelsindustrin, som svarar för omkring en tredjedel av den totala användningen av försöksdjur. Läkemedelsindustrin i domineras av Astrakoncernen och . Den sista gruppen som använder försöksdjur består av fristående statliga myn- digheter, bl.a. SVA, , , , Arbetsmiljöstyrelsen, Försvarets sjukvårdscentrum och samt företag som inte hör till läkemedelsindustrin. Denna grupp svarar för en mindre del av den totala användningen av försöksdjur. Vilka djurslag används och för vilka ändamål används de? De vanligaste försöksdjuren är råtta, mus, marsvin, hamster, kanin, apa, hund, katt, svin, nötkreatur, fågel, groddjur och fisk. Användningen av möss, råttor, fåglar och fiskar utgjorde tillsammans av den totala användningen: möss , råtta , fågel och fisk . Om man ser till det antal djur som används i försök enligt definitionen i Euro- parådets konvention och EG:s direktiv har bestått av möss och råttor. De flesta fiskar och fåglar har således använts i försök som endast omfattas av den svenska definitionen av djurförsök. Universitet, högskolor och landsting använder i huvudsak råttor, möss, fiskar, kaniner, fåglar, svin och marsvin i nämnd ordning såvitt avser djurförsök enligt definitionen i konvention och EG- direktivet. Denna grupp använder ett stort antal djur till försök som endast utgör djurförsök enligt svensk definition. I motsats till vad som är fallet för universitet, högskola och lands- ting är de djurförsök som utförs inom läkemedelsindustrin till övervä- gande delen djurförsök enligt definitionen i konvention och EG-direktivet. De djurslag som används är främst möss, råttor, marsvin, kaniner, fåglar och hundar i nämnd ordning. För övriga företag och myndigheter som använder försöksdjur do- minerar användningen av möss i försök enligt Europarådskonventio- nens och EG-direktivets definition och fiskar i försök enligt svensk definition. Användningen av olika djurslag i försök såväl en- ligt svensk definition som enligt definitionen i konven- tion och EG:s direktiv redovisas i bilaga 3. Nedan följer en kort redo- görelse över bl.a. användningsområdena för en del av de olika djursla- gen. Uppgifterna är till övervägande del hämtade ur CFN:s skriftserie, där årliga redogörelser lämnas över användningen av försöksdjur. Råttor och möss har varit de vanligaste försöksdjuren och de används på de flesta försöksdjursavdelningarna i landet. An- vändningsområdena är således många. Vid studier av hjärt- och kärl- sjukdomar och nervsystemets sjukdomar dominerar råtta. Den största förbrukningen av mus sker på institutioner med tumörbiologisk och immunologisk inriktning. Den stora användningen av mus beror bl.a. på att det förekommer ett stort antal inavlade stammar vilka har speci- fika egenskaper som på olika sätt kan utnyttjas inom forskningen. När det gäller mus kommer med all sannolikhet användningen av transgena möss att öka kraftigt . Det finns även ett alltmer ökat intresse för att framställa transgena råttor. Marsvin har traditionellt använts vid diagnostik av tuberkulos. Alter- och kompletterande metoder har emellertid möjliggjort en minskning av denna användning. varierade förbrukningen mellan 29 000 och 21 500. är motsvarande siffror 19 500 och 12 500. Som jämförelse kan nämnas att förbrukningen var 63 000 marsvin. Kanin används som försöksdjur inom ett flertal olika forskningsområ- den. användes ett stort antal vid pyrogentestning av olika farmaka. Sådan testning kan numera göras med in vitro-metodik, där blod från ryggradslösa djur används (se avsn itt 7.3.3). Vanligt är dock att använda kanin för bl.a. framställning av antikroppar. Vidare an- vänds kaniner vid olika irritationstester. Den totala förbrukningen av kanin har halverats . Svin har alltmer kommit till användning inom forskningen och är ett intressant djurslag inom experimentell kirurgi, bl.a. transplantations- och plastikkirurgi. Vidare används svin i cirkulations- och allergiforsk- ning samt vid utbildning i krigskirurgi. I viss mån har svin ersatt försök med hund. varierade förbrukningen mellan 810 och 3 160 djur. uppgick förbrukningen till 5 200 djur. Det är främst läkemedelsindustrin som använder hund som försöksdjur. Hund används bl.a. inom farmakologisk och toxikologisk forskning. Vidare används hund inom experimentell kirurgi. såg man en minskning av antalet använda hundar. Användningen har därefter hållit sig mellan ca 550870 djur . Katt har använts framför allt inom cirkulationsfysiologin och neurofy- siologin. Användningen vid neurologiska undersökningar har berott på att kattens olika hjärndelar är väl kartlagda. Detta har möjliggjort att man med mycket stor precision kan föra in ett instrument till en be- stämd punkt i hjärnan. Forskningen på katt har framför allt ägt rum på universiteten. Antalet använda katter i djurförsök har dock stadigt minskat. Förbrukningen var uppe i 2 350 djur och för rapporterades en förbrukning av 272 djur. ökade an- vändningen visserligen till 393 djur. Användningen beräknas dock inte öka ytterligare . De apor som används i djurförsök är bl.a. makaker, markatter och marmosetter. Dessa kommer från , resp. . Apor användes tidigare i huvudsak i samband med framställning av polio- vaccin. används de främst vid forskning om nervsystemets sjuk- domar och psykiska sjukdomar hos människa samt inom aidsforskning- en. På grund av myndighetskrav har läkemedelsindustrin aviserat behov av en ökad användning av apa som försöksdjur. apor till blir allt svårare då allt färre flygbolag åtar sig trans- porten beroende på negativ opinion från bl.a. djurskyddsorganisationer. (Se mer om apor nedan.) har även ett stort antal fåglar och fiskar använts vid djurförsök. Huvuddelen av förbrukningen av fåglar , omkring 10 000 djur , har utgjorts av daggamla kycklingar från tamhöns vilka använts vid akutförsök för diagnostik av röda hund. har ett mycket stort antal fåglar använts i beteendestudier. Det har främst varit höns som har studerats i syfte att försöka utveckla och förbättra alternativ till burhönshållning. användes ca 110 000 fåglar i beteendestudier. Ett stort antal fåglar har vidare utgjorts av tuppar, vars kammar använts för utvinning av hyaluronsyra för framställning av läkemedel. Fiskar används i naturvetenskaplig grundforskning, bl.a. i beteen- destudier och uppfödningsförsök, samt för toxikologiska tester. Ett exempel är de försök som utförs enligt riktlinjer för karaktärisering av bl.a. avloppsvatten och annan prövning av miljöfar- lig verksamhet. Användningen av grupperna fågel och fisk visar en tendens till att öka. Individuellt märkt fisk ingår i rap- porteringen av försöksdjur. Detta år redovisades ca 160 000 fiskar. Genom att blanda och välja, sortera och inavla, ta vara på mutationer och föröka de djur som bär på vissa anlag kan man erhålla djur som är särskilt lämpade för viss forskning. Forskning och försök har dock begränsats av hur djur kan korsas och av vilka mutationer som uppstår mer eller mindre spontant. Med användning av transgentekniken har emellertid helt andra möjligheter öppnats inom forskningen. (Veten- skapsakademien; Djur med nya gener s. I transgena djur har man tagit bort en gen, förändrat en gen eller lagt till en ny gen. Den genetiska förändringen förekommer i alla djurets celler och den genetiska förändringen är ärftlig. I och med de transgena djuren har forskare fått en brygga från molekylär biologi till hela biologiska system. Dessa djur ger forskningen en ökad handlings- frihet och möjlighet att med stor precision klarlägga genernas funktion i ett helt djur, få fram djur som kan fungera som modeller för mänskli- ga sjukdomar och ta fram djur som lämpar sig för att testa vad männi- skan kan exponeras för. (; Djur med nya gener s. Utöver användningen inom den biomedicinska forskningen finns det användning för transgena djur inom jordbruksområdet där de transgena djuren öppnar möjligheter till djur med bl.a. effektivare foderomvand- ling och resistens mot sjukdomar. Vidare kan de transgena djuren användas som produktionssystem, dvs. vissa biologiskt aktiva substan- ser för terapeutiskt bruk kan produceras i djuren. (; Trans- gena djur i .) Produktion av transgena djur kan i princip göras på vilket djurslag som helst. Den transgena tekniken har också använts på flera olika djurslag, bl.a. mus, råtta, kanin, ko, gris, får, get och fisk. Det absolut vanligaste djuret är dock mus. Orsakerna till detta är bl.a. att forskarna redan hade mycket kunskap om musens embryologi och genetik. Efter- som den transgena tekniken är tidsödande och dyr, är musen dessutom lämplig på grund av sin korta livscykel. Idén att skapa transgena djur startade . Man ha- de då lärt sig att odla och hantera musägg utanför mushonans äggledare och lägga tillbaka dem i en annan mushona. Vidare fanns det en teknik för att isolera, massföröka och renframställa enskilda arvsanlag med hjälp av den s.k. hybrid-DNA-tekniken. Genombrottet för transgena möss kom , när metoden att injicera en extra gen i cellkärnan hos befruktade musägg introducerades. Forskarna lyckades bl.a. att skapa en transgen mus med främmande gener för tillväxthor- mon. Genom genteknik hade människan åstadkommit att en mus i alla sina celler bar på ett arvsanlag från en råtta. Den nya genen gav den stora musen extra tillväxthormon som ökade dess växtförmåga. Detta medförde att den transgena musen var dubbelt så stor som en normal mus. (; Djur med nya gener s. utvecklades den s.k. knock out-tekniken som innebär att man tar bort gener ur musens arvsmassa. Med denna teknik kan s.k. recessiva sjukdomar studeras, dvs. sjukdomar som bryter ut endast om anlaget för sjukdomen finns i dubbel uppsättning i arvsmassa. Denna typ av sjukdomar kunde man nämligen inte studera med användning av den ursprungliga s.k. injektionstekniken, eftersom denna endast lägger till en gen. Så länge som den normala fungerande genen finns kvar bryter inte en sådan sjukdom ut, oavsett vilken muterad genvariant som läggs till. (Medicinsk vetenskap 3/97 s. Transgentekniken fortsätter att utvecklas i snabb takt. En begräns- ning med tekniken var länge att forskarna bara kunde slå ut ett arvsan- lag i kroppens samtliga celler. kan man emellertid slå ut en specifik gen i ett av kroppens alla organ. Genens betydelse för olika organ kan nämligen variera. Man förfinar även tekniken genom att med en markör följa var den insatta genen är aktiv i det transgena djuret och man kan t.o.m. bestämma om den insatta genen skall aktiveras eller inte. (Medicinsk vetenskap 3/97 s. Särskilt om användningen av icke-mänskliga primater som försöksdjur Icke mänskliga primater, apor, är de djur som med hänsyn till fysiolo- gisk utveckling är mest lika människan, bl.a. visar det centrala nerv- systemet stora likheter liksom det finns likheter i socialt beteende, emotionella behov och intellektuell kapacitet. Dessa förhållanden gör att apor i vissa sammanhang anses särskilt användbara i vetenskaplig forskning, t.ex. för att undersöka mänskliga sjukdomar, och för att förutsäga möjliga reaktioner på kemiskt och farmakologiskt effektiva ämnen hos människa. På grund av apornas stora likheter med människan är användningen av apor i försök också särskilt ifrågasatt. Det kan nämligen antas att aporna har ungefär samma förmåga att uppleva smärta och obehag som människan. Detta gör att det från forskningens, djurskyddets och all- mänhetens sida hävdas att forskning som inte är etiskt försvarbar på människan inte heller kan anses etiskt försvarbar på apor. De apor som främst kommer till användning inom forskningen i Eu- ropa är makaker, markatter och marmosetter. Bland de människolik- nande aporna är det i princip uteslutande chimpanser som används. De mesta användningsområdena inom forskningen är studier i neurofysio- logi, särskilt hjärnans fysiologi, fortplantningsbiologi, smittsamma sjukdomar som aids, hepatit A och C, malaria och slutligen autoimmu- na sjukdomar och neurologiska sjukdomar såsom reumatism, multipel skleros, Alzheimers sjukdom och Parkinsons sjukdom. Apor används även inom utveckling och testning av nya läkemedel, vacciner och produkter för genterapi samt i samband med säkerhetstester för pro- duktkontroll av vacciner. Det uppskattas att det i EU:s medlemsländer använ- des ca 10 000 apor i djurförsök. En prelimiär rapport för tyder på att användningen av apor även detta år uppgick till omkring 10 000 djur. I motsats till de flesta övriga EU-länderna har vi i haft en tydlig minskning av antalet använda apor i djurförsök. följt av och är de länder i den europeiska unionen som enligt statistiska rapporter använder flest antal apor i försök. De statistiska rapporterna från EU-länderna är fortfarande inte alltid kompletta och metoderna att samla in uppgifterna är inte uniforma. EU- länderna ha dock förbundit sig att ha underlag för en jämför- bar och överensstämmande insamling av data kring djurförsöksanvänd- ningen. Många av de apor som används i djurförsök har importerats från de länder där aporna har sitt ursprung. Aporna kan vara viltfångade eller uppfödda i fångenskap. Det förekommer viss uppfödning av apor i för djurförsöksändamål. När det gäller uppfödningen av apor i deras ursprungsländer ses detta som ett bättre alternativ än att fånga djuren vilt. Internationella transporter av apor är mycket påfrestande för djuren och ställer höga krav på tillsyn och skötsel. Från djur- skyddshåll ifrågasätts att apor har fötts upp i fångenskap och att många sådana apor i stället egentligen är viltfångade. För att bli klassificerad som uppfödd i fångenskap och inte viltfångad krävs att djuret i fråga utgör minst andra generationen i ett uppfödningsprogram. Ett annat problem kan vara att förhållandena för djuren som föds upp i fången- skap utanför inte har den standard som krävs här. EG:s direktiv /609/EEG om djurförsök fastställer att apor som används som försöksdjur skall vara destinationsuppfödda, men att undantag kan medges av myndigheterna. konvention innehåller inga specifika regler om apor. Apor hör till de djurslag där många underarter är utrotningshotade. Importen av dem regleras av konventionen om internationell handel av hotade vilda djur och växter (). Innehållet i kon- ventionen implementerades delvis i EG:s direktiv /82/EEG. Be- stämmelsen stadgar att handel med arter som är skyddade endast är tillåtet om tagandet av djuret inte skadar fortlevnaden av arten eller negativt påverkar omfattningen på det område inom vilket populationen i fråga av ett djur förekommer. Det krävs särskilt tillstånd för import och export av sådana djur som omfattas av . Detta gäller bl.a. för apor som används i djurförsök. De länder som främst svarar för exporten av apor som skall använ- das i djurförsök, både viltfångade och uppfödda i fångenskap, är Filip- pinerna, , , , , , , och . importerade enligt statistiska uppgifter ca 2 300 apor, samtliga för vetenskapligt ändamål. har dessa apor importerats främst från , och . hölls en möte i samarbete med Europeiska kommissionen Directorate-General () XII för Vetenskap, Forskning och Teknologi samt europeiska experter på uppfödning av apor. Mötet hölls för att försöka hitta en godtagbar lösning på behov av apor att använ- das som försöksdjur. Mötet uppskattade att behovet av apor för den europeiska unionen uppgick till mer än 10 000 djur . svara upp mot behovet krävdes det destinationsuppfödda apor. Som en följd härav bildades EUPREN (. EUPREN består av primatcenter och andra forskningscenter i , , , och . EUPREN har till syfte bl.a. att garantera att apor an- vänds på ett kontrollerat och etiskt sätt, att förbättra kvaliteten på försöksdjuren, att underlätta utbyte av information om primatologi och att påverka lagstiftningen med hänsyn till djurskyddsaspekter. Från djurskyddshåll ifrågasätts om EUPREN inte kommer att få en negativ effekt på användningen av apor i djurförsök. Man pekar bl.a. på att målet för EUPREN är att tillhandahålla mer än 10 000 apor för vetenskapligt ändamål. För att uppnå detta krävs stora insatser både ekonomiskt och personellt. Det befaras därför att projektet blir ekono- miskt försvarbart endast under förutsättning att verksamheten blir långsiktig och det skulle motverka ambitionen att minska användningen av apor som försöksdjur. Från djurskyddshåll menar man därför att EUPREN:s uppfödningsplaner kommer att strida mot tanken i EG:s direktiv /609/EEG, artikel 23, som säger att kommissionen och medlemsländerna skall stimulera forskning för utveckling och utvärde- ring av alternativa metoder. (Ruhdel, Sauer; Primate Experimentation.) I förvaras de flesta apor som används i djurförsök på SMI. SMI bedriver bl.a. forskning, avgiftsbelagd uppdragsverksamhet och dia- gnostik. Försöksdjursenheten på SMI skall tillgodose behovet av djur, i synnerhet apor, på ett acceptabelt och tillförlitligt sätt och har som mål att detta skall ske med full kostnadstäckning. kommer verksamheten på SMI att flytta till nya lokaler på campusområde. Det finns långtgående planer på att där uppföra ett nytt djurhus, ett primatlaboratorium, som är tänkt att stå färdigt . SMI har minskat sin användning av apor. På grund av att verksam- heten är dyr och att man har en medveten strävan mot att minska an- vändningen av apor. Användningen av apor på SMI är hårt kritiserad. De lokaler där aporna förvaras är omoderna och är med dagens mått mätt inte ändamålsenliga. De uppfyller inte på ett bra sätt djurens behov. SJV, som är central tillsynsmyndighet, har tillåtit fortsatt verk- samhet efter att ha ställt vissa krav på förbättringar för djuren och med försäkran om att verksamheten kommer att flytta till nya lokaler. Övrig användning av apor i Utöver verksamheten vid SMI är det och Akade- miska sjukhuset i , som använder apor i djurförsök. Vid Upp- sala universitet sker användningen i grundforskningen.