sou · GMB3159 · 1999-01-01 00:00:00 — En kontobaserad betalning sker genom en överföring mellan konton eller från ett konto kontant till mottagaren eller till ett konto kontant från betalaren. Kontobaserade betalningar kan göras med hjälp av giro, kontokort eller check, eller med kontanter om betalningen sker genom insättning på ett konto. I betänkandet E-pengar, SOU 1998:14 s. 20, framhålls att det nu- mera även finns en tredje kategori av betalningar, nämligen genom så kallade e-pengar eller digitala kontanter44. Betalning med e-pengar sker genom att värdeenheter elektroniskt förs över från betalaren till betal- ningsmottagaren utan att detta registeras på ett konto. De medel som motsvarar utgivna e-pengar kan dock finnas registrerade på bokfö- ringskonton, så kallade skuggkonton. Ett exempel på e-pengar som tas upp i det följande är kontantkortet. En kontantbetalning kännetecknas bl.a. av att den är anonym – sedlar har inget minne – och av att den i princip måste godtas av betal- ningsmottagaren eftersom sedlar och mynt är lagliga be- talningsmedel. Kontobaserade betalningar registreras däremot och går därför att följa bakåt i tiden. En annan skillnad mellan kontantbetalningar och kontobaserade betalningar rör de risker som teoretiskt är förknippade med respektive betalningssätt. Vid en kontobaserad betalning kan det uppstå en tidsfördröjning mellan exempelvis ett inköp med hjälp av kontokort och kreditering på betalningsmottagarens konto. Under den tiden finns en risk att något inträffar som påverkar betalningen, exempelvis att den som skall betala visar sig sakna täckning på sitt konto, att det dator- system som registrerat överföringen havererar eller att kontoförande bank går i konkurs. Den typen av risker undviks med kontantbetalningar. Å andra sidan finns det speciella risker, i första hand rån och för- falskningsbrott, som är förknippade med kontanthantering. 43SOU 1995:69 s. 77. 44Terminologin när det gäller e-pengar är inte entydig. Som synonyma begrepp kan benämningarna elektroniska pengar eller digitala pengar användas. Den kommersiella marknaden för kassaservice 59 , som kommer från det grekiska ordet för omlopp – gyros, är en teknik för betalning genom överföring av medel från ett konto till ett annat utan att kontanter används. I finns det två girosystem, dels postgirot, som infördes , dels bankgirot som infördes . Girobetalningar är en dominerande betalningsform när det gäller det samlade värdet av alla betalningar. Detta gäller särskilt i och andra europeiska länder där bankväsendet har kunnat enas om gemen- samma betalningssystem. I exempelvis , där bankväsendet uppvisar en mer splittrad bild än i , har girobetalningarna en inte fullt lika dominerande ställning. Där förekommer i stället checkbetalningar i större utsträckning än i . Man kan dela in girobetalningar i elektroniska överföringar och pappersbaserade överföringar. Elektroniska överföringar kan göras ex- empelvis med hjälp av telefonbank eller Internet. Pappersbaserade gire- ringar görs genom att betalaren fyller i en pappersblankett som sedan skickas till bankgirot eller postgirot eller till någon bank. Bankgirot förvaltas av , som ägs av , , , , , och (från Läns- försäkringar ). Samtliga svenska banker deltar i bankgi- rot. Verksamheten bygger på att ett bankgironummer kopplas till ett konto som kunden har i banken. Med hjälp av bankgironumret kan kontoinnehavaren girera pengar till andra konton. Det behövs följaktli- gen inte särskilda girokonton för att göra bankgirobetalningar. Genom bankgirot är det möjligt att göra överföringar från ett konto i en bank till ett annat bankkonto. Från kontot kan även utbetalningar ske till mottagare utan eget konto. Förutom dessa enklare gireringar erbjuder bankerna specialiserade girojänster både för privatpersoner och företag. Det kan röra sig om särskilt snabba tjänster eller bevakning av förfallodagar. Postgirot fungerar delvis på samma sätt som bankgirot. En skillnad är att postgirot bygger på att kunderna har särskilda postgirokonton. Postgirot drivs dessutom helt självständigt till skillnad från bankgirot som fungerar endast genom sin koppling till bankernas konton. Postgi- rots tjänsteutbud är i huvudsak detsamma som bankgirots. Det går följ- aktligen att göra både enkla överföringar och mer avancerade betal- ningar. Det är tekniskt möjligt att göra överföringar mellan bankgirot och postgirot. 60 Den kommersiella marknaden för kasseservice och kundrörlighet45 krävs det för att överföringar mellan de båda betal- ningssystemen skall gå direkt mellan kontona och utan särskilda arran- gemang antingen att deltar i Bankgirot eller att träffar bilaterala avtal med samtliga banker alternativt multi- laterala avtal. Det lär endast vara vissa banker som träffat sådana bilaterala avtal med . Bank på telefon har utvecklats till en allmänt fö- rekommande bankservice som de flesta svenska banker erbjuder. Det finns ca 2 miljoner telefonsbankskunder. Telefonbanks- tjänster har således mycket stor betydelse som kontaktyta mellan bankerna och deras kunder. Med hjälp av bank på telefon kan kunden sköta bankärenden via en knapptelefon när som helst . Det finns också väl utvecklade möjligheter att få personlig bankservice per telefon. Utbudet av telefonbanktjänster är begränsat. Förutom de allra enk- laste tjänsterna som saldokontroller och uppgifter om senaste transak- tioner går det dock i allmänhet att göra överföringar mellan egna och andras konton i banken. Överföringar till konto i annan bank tillåts en- dast i vissa banker och en förutsättning kan då vara att mottagarkontot har föranmälts innan uppringningen sker. Parallellt med den snabba ökningen i hushållen av persondatorer och Internetanvändning har bankerna utvecklat system som gör det möjligt att rationellt hantera bankärenden över Internet. Säkerheten har varit en vanligt förekommande fråga i denna utveckling. De olika aspekter som har funnits på säkerhetsproblematiken skall inte redovisas här utan det räcker att konstatera att bankerna numera bedömer att problemen i allt väsentligt är lösta och att riskerna med Internettjänster knappast över- stiger riskerna med andra banktjänster. Som en följd av detta har bank- ernas Internettjänster kommit att bli allt mer etablerade. Tjänsteutbudet är större för Internettjänster än för telefonbanktjäns- ter. Via Internet är det ofta möjligt att göra samtliga grundläggande betalningar såsom betalning av räkningar över bank- och postgiro samt andra kontoöverföringar mellan egna och andras konton även om dessa finns i en annan bank. 45 , Betaltjänster och kundrörlighet, 1998, s. 38. Den kommersiella marknaden för kassaservice 61 För att få tillgång till Internettjänster krävs att man har tillgång till persondator och Internet. Följande tabell illustrerar några olika gruppers tillgång till persondator och Internet i hemmet 1997. Tillgång till persondator och Internet i hemmet46 Förgymnasial utbildning 9-10 år Av tabellen kan utläsas att nästan hälften av befolkningen har tillgång till persondator i hemmet och att motsvarande siffra för Internet är . Markant är att skillnaderna är stora mellan olika grupper. Pen- sionärernas tillgång till Internet är , medan mer än var tredje högre tjänsteman har Internet i hemmet. Det är vidare nästan dubbelt så vanligt med Internet i som på landsbygden. Minst lika intressant som den nuvarande situationen är givetvis utvecklingen över tiden. En undersökning visar att hushållens tillgång till personda- torer har ökat från 199747. Till- gången har således fyrdubblats . Ett sätt att öka tillgängligheten till Internetbanker är att ställa ut da- torer i butiker eller andra serviceinrättningar. Kunderna kan då få till- gång till dessa tjänster och hjälp med att hantera dem. Det pågår sådan försöksverksamhet både i och Finland48. Sammanfattningsvis kan sägas att det via Internet går att rationellt och säkert utföra samtliga grundläggande banktjänster utom insättning och uttag av kontanter. Begränsningen ligger främst i att långt ifrån alla hushåll har tillgång till persondator och Internet, även om utvecklingen går snabbt framåt. När man tittar på utvecklingen av betaltjänster är det dock viktigt att komma ihåg att telefonbankstjänster fortfarande används betydligt mer än Internetbanktjänster. 46 Siffrorna anges i procent av respektive grupp. Materialet är hämtat från MedieNotiser 1998, nr. 1, som utges av NORDICOM, . 47 , och , , Opinionssamhället, SOM- Undersökning 1997, SOM-Rapport nr. 48 Sådana projekt pågår bl.a. på och i . 62 Den kommersiella marknaden för kasseservice framhöll att det inte finns en helt enhetlig be- greppsapparat kring kontokort och andra typer av kort49. Terminologin och av olika kort är också disparat. En första grundläggande skillnad är att vissa kort är knutna till ett konto, kontokort, medan andra inte är knutna, eller i vart fall inte direkt knutna, till konton. De senare korten kan vara bärare av ett värde som har betalats på förhand, så kallade förbetalda kort. Ett kontokort är ett bevis på att den som står angiven på kortet som innehavare har rätt att disponera ett konto hos ett visst kontoförande institut. Kontokortet kan sägas vara en nyckel till ett betalsystem. Men för att kunna göra en betalning krävs det oftast att användaren inte bara visar upp kortet utan också legitimerar sig med ett identitetskort eller en personlig kod50. En betalning med kontokort sker oftast med hjälp av en betalnings- terminal som är uppkopplad mot en centraldator. Vid kortköpet dras kortet genom en kortavläsare och i samband med det görs behörighets- och saldokontroll via centraldatorn. Transaktionen godkänns av kortin- nehavaren genom underskrift av ett kvitto eller elektroniskt genom att innehavaren knappar in ett godkännande. De korttransaktioner som görs i ett inköpsställe ackumuleras vanligen och bokförs i efterhand. Om betalningsmottagaren, butiken, inte har en betalnings- terminal kan betalningen ibland fullgöras genom att en köpnota, en så kallad slip, dras manuellt. Köpnotan skrivs sedan under av kortinneha- varen. Köpnotan eller det elektroniska godkännandet är en anvisning att det kontoförande institutet skall betala till betalningsmottagaren, exem- pelvis butiken där inköpet gjordes, enligt det avtal som finns mellan parterna. Ett kontokort kan vara kopplat antingen till ett tillgångskonto, det kallas då vanligen debetkort, bankkort eller uttagskort, eller till ett skuldkonto. De kort som är kopplade till skuldkonton kan i sin tur delas upp i betalkort och kreditkort. Betalkorten, exempelvis American Ex- press, fungerar på så sätt att kortinnehavaren får anstånd med betal- ningen av det belopp som påförs kontot . Kortinne- havaren kan använda kortet hos butiker och andra företag som har an- slutit sig till kortsystemet. Säljföretaget sänder en faktura till American Express som i sin tur dels betalar säljföretaget, dels fakturerar kortin- nehavaren. kan i någon mån användas för 49SOU 1995:69 s. 103. 50Personlig kod kallas ofta PIN-kod, vilket är en förkortning för Personal Identification Number. Den kommersiella marknaden för kassaservice 63 Till skillnad från betalkorten är kreditkorten kopplade till ett skuldkonto för kredit med ränta. Kreditutrymme som frigörs genom betalning får användas för ny skuldsättning. Ytterligare en typ av kort är sådana där de ovan nämnda funktionerna kombineras. Öppna och slutna konto kort Ett kontokort kan sägas vara antingen öppet eller slutet. De kontokort som banker ger ut kan användas i alla slags inköpsställen under förut- sättning att säljföretaget har slutit ett avtal med en inlösare om att denne åtar sig att svara för betalning gentemot inköpsstället. Dessa kort är därför generellt användbara och kan kallas öppna kontokort. Ett kundmedelskort är å andra sidan ett kort som endast får användas för inköp i en viss butikskedja eller liknande, exempelvis , KF:s Medmerakort eller de kort som används inom bensinhandeln. Kundmedelskorten tillåts med stöd av en särskild bestämmelse i bank- rörelselagen51. Eftersom kundmedelskorten till skillnad från de öppna kontokorten endast får användas i en viss butikskedja kan de karaktäri- seras som slutna. Praktiskt taget alla banker ger ut en mängd kort av skiftande slag. Det rör sig om allt från den enklaste typen av uttagskort till kombinerade debetkort, kreditkort och kontantkort. Det finns flera internationella kortsystem – exempelvis Visa, MasterCard, och Express – som är represente- rade i . Visa och MasterCard hålls samman av avtal mellan kortutgivande och inlösande banker över hela världen. Kortutgivande och inlösande banker sluter i sin tur avtal med kortinnehavare och sälj- företag. Det är således bankerna som ger ut korten och inte Visa eller MasterCard. De senare är i stället varumärkesorganisationer som bank- erna har anslutit sig till. Till skillnad från Visa och MasterCard är företaget press själv utgivare av kontokort. En annan kategori som ger ut kontokort är de som har utnyttjat möjligheten att ge ut kundmedelskort, exempelvis , vilket knyts till ett kundmedelskonto. Det rör sig här framför allt om dagligvaruhandeln och bensinbolagen. Denna typ av kort har fått mycket stor spridning . Flera utgivare av kundmedelskort har ett stort antal butiker eller liknande serviceställen 51 Se avsnitt 2.2. 64 Den kommersiella marknaden för kasseservice som är spridda över hela landet. Det totala antalet livsmedelsbutiker uppgår till ca 7 000 och antalet bensinstationer till fler än 3 000. Förbetalda kort kan typiskt sett användas som betalning i stället för mindre kontantbelopp. Det finns flera olika typer av förbetalda kort men kännetecknande är att samtliga har ett mikrochip som är bärare av information om hur mycket pengar som kortet vid ett visst ögonblick ger rätt att disponera. Betalningen sker genom att en avläsningsterminal kontrollerar dis- ponibelt belopp. Därefter reduceras det disponibla beloppet med köpe- summan. Förbetalda kort är således i princip självständiga bärare av ett värde, dvs. precis som när det gäller kontanter kan innehavaren av kortet använda det oavsett om han är behörig eller inte. Det betyder att den som hittar ett förbetalt kort kan tillgodogöra sig värdet på kortet som om han hade hittat kontanter. Det finns dock möjlighet att koppla en personlig kod till kortet, vilket i så fall i praktiken utesluter att det används av någon annan än den behörige innehavaren. De enklaste förbetalda korten går inte av ladda upp med nya värde- enheter sedan de har använts, utan de pengar som kortet representerar förbrukas vid varje användning. Telefon- och parkeringskort är exempel på enkla förbetalda kort. Mer avancerade förbetalda kort går däremot att ladda upp på nytt sedan värdet på kortet har förbrukats. Ett exempel är det kontantkort (cash card) som på prov lanserades 1996 i och av Nordbanken, och . finns kortet på ca 20 orter och bankernas avsikt är att det skall spridas till hela . är det möjligt att använda kontantkortet i ca 6 000 butiker. Betalning med kontantkort sker enkelt och utan personlig kod genom att innehavaren trycker OK sedan kortet har förts in i en särskild betalningsterminal. En förutsättning är naturligtvis att saldot på kortet är tillräckligt stort. Betalningsterminalen är inte uppkopplad mot bankens dator och det sker således ingen bankkontroll vid betalningen. Ett kontantkort kan laddas med högst i laddningsterminaler som finns utplacerade bl.a. i butiker. Laddning, som kan ske ett obe- gränsat antal gånger, görs genom en elektronisk debitering av kortinne- havarens konto. Motsvarande belopp registreras som disponibelt på kontantkortet. Vid laddning, till skillnad från vid betalning, använder kortinnehavaren en personlig kod. Det kan nämnas att det pågår ut- vecklingsarbete med laddningsterminaler som kan användas i hemmet Den kommersiella marknaden för kassaservice 65 genom att de kopplas antingen till telefonen eller till en Internetanslut- ning. Kontantkortet är en kontobaserad betalningsform i den meningen att kortet laddas från kortinnehavarens konto. Men när kortet väl är laddat är det en självständig bärare av elektroniska värdeenheter och kan därför karaktäriseras som så kallade e-pengar, dvs. varken som kontanter eller som en kontobaserad betalningsform. Det är i princip anonymt att betala med kontantkort. Emellertid finns det bokföringskonton, så kallade skuggkonton, som är kopplade till kortet och som registrerar de transaktioner som görs med ett visst kort även om det inte framgår vem som utför betalningen. Möjligheterna att använda kontantkort är naturligtvis betingade av spridningen av betalnings- och laddningsterminaler. Betalning med check är reglerad i checklagen. Genom checken kan man disponera behållningen på det konto som checken är knuten till, checkkontot. Checkkontot förs av en bank, trassatbanken, som löser in checken till det angivna beloppet när den visas upp. I samband med att trassatbanken löser in checken debiterar den checkkontot för motsva- rande summa. Med check kan man betala räkningar och göra inköp i butiker. Kontantuttag med check kan göras på bankkontor. Det är tillåtet att överlåta checken i flera led, något som dock sällan sker. Växel, exempelvis postväxel, är en annan typ av lagreglerat och formbundet betalningsmedel. Både check och växel används i allt mindre utsträckning som betalningsmedel till förmån för i första hand kortbetalningar. Skälet för att dessa betalningsmedel har gått tillbaka är främst att de är dyra och osmidiga att hantera i jämförelse med nyare betalningsformer såsom kort. I det följande behandlas kassaservicen i ett efterfråge- och konsument- perspektiv. Detta sker dels på ett allmänt och övergripande plan, dels med inriktning på vissa grupper som kan antas ha speciella behov av kassaservice. De senare omfattar framför allt grupper som av olika skäl 66 Den kommersiella marknaden för kasseservice har särskilda behov av personlig service och som därför kan vara mer utsatta än andra vid förändringar av kassaservice. Allmänhetens konsumtion av kassaservice Det material som redovisas i detta avsnitt bygger i första hand på en undersökning av om hur olika konsumentgrupper utnyttjar finansiella tjänster52. beskriver be- folkningens konsumtion av finansiella tjänster. Vidare görs jämförelser mellan resurssvaga gruppers och normalbefolkningens konsumtion av sådana tjänster. Från utredningens synpunkt är i första hand de delar av rapporten som berör konsumtionen av betaltjänster av intresse då det är dessa tjänster som inryms i begreppet kassaservice. Undersökningen visar att av konsumenterna får sin huvud- inkomst utbetalad via lönekonto, personkonto eller pensionskonto. Med huvudinkomst avses lön, pension, arbetslöshetsunderstöd, socialbidrag, m.m. av de svarande får sin huvudinkomst utbetalad kontant i kassa genom utbetalningsavi eller på annat sätt. Arbetslösa, studerande och egna företagare är överrepresenterade i denna grupp. av samtliga svarande har själva eller genom make/maka/sambo tillgång till uttagskort. Gruppen resurssvaga, dvs. hushåll med låg in- komst, är underrepresenterade bland de som har någon typ av kontokort. Vad gäller sättet att betala räkningar uppger av de sva- rande att de ofta eller ibland använder post- eller bankgiro för sina be- talningar. Motsvarande värden för telefon- och Internetbanktjänster är respektive . uppger att de ofta eller ibland betalar räkningar över disk på Posten eller i bank, dvs. Pensionärer är överrepresenterade i denna grupp och un- derrepresenterade i den grupp som använder telefon- och Internet- banktjänster. Storstadsbor är överrepresenterade bland de som använder telefon- och Internetbanktjänster. undersökning visar att det finns vissa skillnader mellan olika grupper vad gäller utnyttjandet av kassaservice. De skill- nader som har noterats är knappast förvånande utan bekräftar den bild som har tecknats i andra sammanhang. I viss utsträckning kan skillna- derna förklaras med de olikheter som finns mellan olika gruppers eko- nomiska situation. Gruppen resurssvaga har ett något avvikande kon- sumtionsmönster. Den mer omfattande användningen av telefon- och 52 Grundmaterialet i denna undersökning utgörs av en enkät som har utfört på uppdrag av . Resultatet av undersökningen har redovisats i rapporten tjänster i ett konsumentperspektiv, Rapport 1998:16. Den kommersiella marknaden för kassaservice 67 Internetbanktjänster bland storstadsbor och högutbildade torde kunna förklaras med att innovationer allmänt sett sprider sig snabbare bland dessa grupper än bland befolkningen i övrigt. Som en komplettering till undersökning har utred- ningen under arbetets gång intervjuat företrädare för de konsument- grupper som har haft synpunkter på eller uttryckt farhågor inför den pågående utvecklingen på marknaden för kassaservice och betaltjänster. Syftet med dessa kontakter har varit att få fram preciserade uppgifter om de behov som finns av kassaservice inom respektive grupp och vilka konsekvenser som en omstrukturering av Postens och bankernas kassaservice kan tänkas få för den aktuella gruppen. Allmänt sett visar dessa kontakter att det inom vissa grupper finns individer eller undergrupper som i väsentligt större utsträckning än ge- nomsnittssvensken har behov av personlig betjäning för att utföra kassatjänster, dvs. Detta gäller vissa grupper av pensio- närer, funktionshindrade och småföretagare i gles- och landsbygd. Där- emot kan man inte hävda att dessa grupper generellt skulle missgynnas av utvecklingen eftersom den innehåller inslag som underlättar för dessa grupper – liksom för befolkningen i övrigt. Detta sammanhänger med att de elektroniska betaltjänster som har utvecklats medför att konsumenten blir allt mindre beroende av att utföra den aktuella tjänsten på en viss plats och . Detta gynnar inte minst grupper som svårt att ta sig till ett serviceställe. En grupp som utnyttjar kassaservice i större utsträckning än andra är pensionärerna. De kontakter som utredningen har haft med pensionärs- organisationerna visar att detta bl.a. beror på att i synnerhet äldre pen- sionärer är vana att utföra sina betalningar genom kassaservice. Det har också framhållits att denna bild sannolikt kommer att förändras då nya grupper av pensionärer tillkommer som är vana att få sin huvudinkomst utbetalad till ett lönekonto. Det finns också anledning att betona att pensionärsgruppen är mycket heterogen. De som har störst svårigheter att klara sina betalningar via giro eller telefonbanker är de äldsta och de som lider av funktionsnedsättningar av psykisk art. kan kon- stateras att dessa grupper oftast har hjälp av anhöriga eller av kommu- nens hemtjänst. Denna hjälp kompenserar i stor utsträckning de svårig- heter som dessa grupper har. Också gruppen av funktionshindrade är heterogen. Dessa personers beroende av kassaservice är helt avhängigt av vilken typ av handikapp som de har. Nedsatt hörsel medför svårigheter att använda telefonbank- er. Å andra sidan torde Internetbanker medföra stora fördelar för just 68 Den kommersiella marknaden för kasseservice För synskadade är situationen i princip den motsatta. I de kontakter som utredningen har haft med handikapporganisationerna har dessa framhållit vissa problem som har att göra med handikappanpass- ningen av anordningar och lokaler. Ett exempel är uttagsautomaterna som är svåra att nå för rullstolsburna. Trösklar, trappor och liknande hinder kan också göra det svårt för rörelsehindrade att nå fram till vissa uttagsautomater. Också bland de funktionshindrade torde de som har psykiska handi- kapp, psykiska sjukdomar, förståndshandikapp, m.m., ha särskilda svå- righeter. Å andra sidan har de med de största svårigheterna personliga assistenter eller andra former av hjälp. Deras hjälpbehov är inte heller begränsat till kassaservice utan omfattar en rad funktioner i tillvaron.