sou · GMB3132d1 · 1999-01-01 00:00:00 — Efter partiledaröverläggningarna diskuterar partierna in- bördes hur de skall ställa sig till frågan om bärgning. Här presenteras några synpunkter och orsaker till partiernas ställningstaganden. säger till analysgruppen att hon tror att det avgörande för riksdagsgrupp var de på- frestningar man skulle utsätta vissa arbetskategorier för, t.ex. kriminaltekniker och rättsläkare, men även deras fa- miljemedlemmar. säger att hon upplevde att de problem som fanns i samband med identifiering, den långa tiden arbetet skulle kräva och att inga garantier kunde lämnas var avgörande för folkpartigruppens ställningstagande. Etiska rådets rapport hade mindre betydelse. Hon uppger dock för analysgruppen att hennes känsla är att de anhöriga och överlevande försvann under processens gång, när tankarna framfördes om att havet alltid varit en grav. säger också till analysgruppen att hon ef- teråt upplevde att hon hade fått felaktig information. Far- tyget låg inte så djupt, dykare skulle ha kunnat gå ned och omhänderta omkomna. Hon säger att det är ett av de svå- raste beslut hon varit med om att fatta och kanske det hon ångrar mest . Hade vi verkligen det underlag vi be- hövde? Gick vi för fort fram? berättar att rapport om hur identifieringspersonalen skulle utsättas för oerhörda psykiska påfrestningar gjorde starkt intryck på honom. Många av de omkomna skulle vara helt oigenkännliga och oidentifierbara, bland annat på grund av att de utsatts för fallande föremål ombord på fartyget. Arbetet skulle vara oerhört komplicerat. Särskilda hangarer skulle byg- gas upp för identifieringsarbetet, en väldig liklukt skulle spridas och arbetet skulle ta . Det ena täcket av omöjligheter lades på det andra. Allt förnuft sa honom att fartyget måste ligga kvar och göras till en fredad begrav- ningsplats. Även Etiska rådets rapport har stor betydelse för . Utöver detta berättar han att han från början ansåg att utgångspunkten skulle vara att följa de anhörigas önskemål. De anhöriga blev dock undan för undan oeniga i bärgningsfrågan. T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 Beslut i frågan om bärgning av fartyg och omkomna närmar sig båda rapporter är avlämnade, har lämnat sitt ställningstagande, partiledaröverläggningar har skett. Tiden för beslutsfattande i Estoniafrågan närmar sig. arbetas ytterligare ett underlag fram, inför ett eventuellt beslut om gravfrid vid . skickar en förfrågan till de svenska ambassaderna i respek- tive att framföra till estniska och finska myn- digheter. Frågan rör dessa länders inställning till en bärg- ning av Estonia. svarar att denna fråga framför allt berör och varför de inte tar ställning. Est- land lämnar inget svar utan hänvisar till att man avvaktar de svenska utredningarna. Genom ambassaden i skickar den svenska re- geringen ett koncept till regerings- beslut till transportminister . I detta redovisas tre alternativ till regeringsbeslut i . Det första är att de omkomna skall skyddas mot intrång genom förslutning av fartyget. Det andra alternativet är att om- komna skall omhändertas med hjälp av dykare och däref- ter ska Estonia förseglas. Tredje alternativet är att samtliga omkomna omhändertas. Arbetet med att ta fram underlag inför ett eventuellt beslut om gravfrid påbörjas före beslutet i bärgningsfrågan. Kontakt tas med de andra direkt berörda länderna, som i det närmaste bara informeras. Alla är medvetna om att beslutet om gravfrid endast kan bli ett moraliskt förpliktande beslut. Någon risk för dykningar vid vraket för beslutet finns inte på grund av väderleksförhållandena. En bevakning av området kring vraket kan endast ske om havets frihet utnyttjas maximalt. Beslut i bärgningsfrågan förbereds på Enhetschefen på departementet diskuterar problemen kring bärgningsfrågan med sina arbets- kamrater. Hur kommer människor att påverkas av beslu- T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 Anhöriga framför olika uppfattningar via telefonsam- tal och brev. Det råder vånda. Före beslutet tar Kommunikations- departementet kontakt med polis och psykologer för att förbereda en förväntad anstormning av frågor och för att förhindra att anhöriga till omkomna begår självmord. Kommunikationsministerns beslutsprocess påverkas av dykningarna För växer beslutet i bärgningsfrågan lång- samt fram i samband med att hon får rapporter från dyk- arbetena . Kanske kan hon då ta till sig de beskrivningar hon får bättre än i samband med första rapport. Hon känner mer och mer att det inte är möjligt att genomföra en bärgning av Esto- nia när hon får en konkret beskrivning av hur det ser ut inuti Estonia och det sägs att en bärgning tar väldigt . Hon ser aldrig filmerna från dykarbetena med de om- komna i fartyget, det gör ingen av de övriga som fattade regeringsbeslutet heller. Ministern tar del av konsekvensanalysen får en kort föredragning om Sjöfarts- verkets rapport helgen innan . Veckan är det beredningssammanträden och två par- tiledaröverläggningar. Hon uppfattar det som att föredragningar har stor betydelse för övriga re- geringsledamöter. Många frågor ställs till honom. Alla lä- ser även Etiska rådets ställningstagande noga. Omhändertagande genom dykningar? känner till att det finns olika mening i bärgningsfrågan bland de anhöriga. Oenigheten finns även inom vissa familjer. Diskussionen om att omhänderta de kroppar man kan genom dykning, blir aktuell för före beslutet. Då uppstår pro- blemet, när skall dykarna avsluta omhändertagandet? Hon funderar över frågor som rör dykarnas säkerhet. Vissa dy- kare är säkert mera våghalsiga än andra, resonerar hon. En annan fråga hon funderar över är: när blir de anhöriga nöjda? T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 fattar regeringen beslut om att Estonia inte ska bärgas Beslutet om att låta Estonia vila på botten av tillkännages i och anhöriga informeras genom brev. håller regeringen ett regerings- sammanträde där det beslutas att Estonia inte skall bärgas. Några åtgärder skall inte heller vidtagas för att ta upp de omkomna. Platsen för förlisningen skall betraktas som en gravplats. För att skydda gravfriden skall fartyget täckas över och åtgärder skall vidtas för att rättsligt skydda grav- platsen. får i uppdrag att lämna förslag till regeringen om övertäckning och bevakning av fartyget. tillkännager beslutet och beklagar tidigare uttalande I kammare framför ett tal där regeringens beslut tillkännages. Han förklarar hur regeringen kommit fram till sitt ställningstagande, hur de etiska bedömningarna spelat en roll i beslutet och han riktar sig direkt till de svenska offrens anhöriga med följande ord: Jag vet att anhöriga som hoppats på en bärgning och att de omkomna skall tas upp kommer att bli djupt förtvivlade över det besked jag just lämnat./.../ Mitt tidigare uttalande för en bärg- ning kan ha skapat förväntningar som inte infriats. Jag beklagar mycket djupt den besvikelse jag därmed kan ha orsakat en del av de anhöriga. Efter statsminister tar förutvarande statsminister plats i talarstolen och framför att han kommit till samma slutsats som statsministern och re- geringen55. På Statsrådsberedningen planerar man att ge de anhö- riga möjlighet att ta del av beslutet före allmänheten. Be- slutet skall därför skickas ut via fax till polismyndigheter dit de anhöriga kallas. När nyheten sprids via medierna har inte alla polismyndigheter underrättat de anhöriga om beslutet. Faxet till polismyndigheterna kom inte fram . Många anhöriga känner sig svikna. Någon berättar att hon hör nyheten om regeringsbeslutet och uttalande på radio i bilen på väg till . T I D E N F R Å N D E N 7 O K T O B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 5 D E C E M B E R 1 9 9 4 Efter att regeringen fattat sitt beslut öppnar ett telefonväkteri i . och hennes medarbetare svarar i telefon liksom flera av Etiska rådets ledamöter. Den förväntade anstormningen av tele- fonsamtal uteblir. Anhöriga får brev om beslutet från skickas ett brev från där hon förklarar innebörden av regeringsbeslutet. finns en bilaga med en sammanställning av de svenska myndigheternas åtgärder efter förlisningen. Sammanställningen liknar den som beskrivits i bilagan till det första anhörigbrevet men den är mer omfångsrik och behandlar fler händelser på vägen fram till regerings- beslutet än den första. Brevet till anhöriga skickas enligt polisens adresslista men den innehåller en hel del felaktiga adresser som Bir- gitta försöker korrigera efter hand när anhö- riga vänder sig till henne med nya adresser. T I D E N F R Å N R E G E R I N G E N S B E S L U T A T T I N T E B Ä R G A T I L L S D E S S A T T D E N B E S L U T A D E Ö V E R T Ä C K N I N G E N E S T O N I A A V B R Y T S Överenskommelse med försäkringsbolaget om skadestånd till anhöriga och överlevande Ersättningserbjudandet accepteras av nästan samtliga skadelidande och utbetalningarna påbörjas. En av de viktigaste uppgifterna för särskilde utredaren är att hjälpa de drabbade att komma fram till en överenskommelse med den norska . Han har träffat advokater från , och samt representanter för anhörigföreningarna SEA och på och då bildat en gemensam förhandlingsdelegation ledd av advokaten . lägger Skuld fram det ersättningserbjudande som senare accepteras av av de skadelidande. Avtalet är därmed bindande för dessa personer och utbetalningarna kan på- börjas. bjuder in represen- tanter för anhörigföreningarna till ett möte i för att informera om sitt uppdrag och diskutera frågor som upplevs angelägna av anhörigrepresentanterna. Un- der mötet framförs de olika gruppernas och enskildas ställningstaganden i bärgningsfrågan och från framför allt SEA förs fram tankar och planer på att göra en enkät i frågan. SEA hänvisar till den enkät som gjordes bland an- höriga i ett tidigt skede och som visade att 78–av de tillfrågade var för en bärgning. Från säger man att en enkät skulle skapa oro och vädjar till SEA att inte genomföra planerna. Ingen enkätundersökning kommer till stånd. T I D E N F R Å N D E N 1 6 D E C E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 9 J U N I 1 9 9 6 Det fortsatta arbetet med övertäckning och gravfrid Olika metoder för övertäckning utvärderas och uppdrag ges åt att genomföra övertäckning och bevakning av förlisningsplatsen. redovisar sitt upp- drag om förutsättningar för övertäckning och bevakning till regeringen. Enligt tolkning ska målet med en övertäckning av Estonia vara att skapa en ostörd gravplats för så som möjligt. Övertäckningen pla- neras ske på ett sådant sätt att fartyget inte skadas eller flyttas och att dess inre inte påverkas. När övertäckningen är på plats förväntas det inte längre finnas behov av att bevaka fartyget. Metoder för övertäckning och bevakning , som till sin hjälp har haft professor och docent , har funnit fyra tänkbara metoder för övertäckning. Den första metoden innebär att täcka över fartyget med sten, grus och/eller sandmassor, den andra innebär att man ska gjuta in farty- get i betong. De tredje respektive fjärde föreslagna meto- derna är att gräva ut botten och sänka fartyget för att där- efter täcka över det respektive att täcka in fartyget med en nätkonstruktion. Den tredje metoden, att gräva ut botten, förkastas bland annat för att fartyget då riskerar att röra sig och del- vis förstöras. Den fjärde metoden, att täcka fartyget med nät, förhindrar inte i tillräcklig grad intrång och utgör en risk för eventuella dykare. anser att de två första föreslagna meto- derna, övertäckning med massor respektive ingjutning, ger ett säkert skydd mot intrång. Båda dessa metoder an- ses likvärdiga ur ett etiskt perspektiv. Avgörande inför va- let av övertäckningsmetod blir därför bottenförhållandena på platsen. Övertäckning med sten, grus eller sand medför stor risk för jordskred, vilket innebär att fartyget kan komma att röra sig. förslag blir därför att Estonia skall gjutas in. T I D E N F R Å N D E N 1 6 D E C E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 9 J U N I 1 9 9 6 Enligt är det tekniskt möjligt att bevaka vattenområdet kring . Det går dock inte att ingripa mot fridstörare. Genom bevakning kan fridstörare upp- täckas och deras verksamhet störas samt göras offentlig. Uppdrag till att genomföra övertäckningen svarar på en fråga från , att de inget har att invända mot den föreslagna betongövertäckningen. uppdrar regeringen åt att upphandla och låta genomföra en övertäckning genom en skalkonstruktion av betong. får i upp- drag att i samråd med överlägga med finska berörda myndigheter om sanering av olja inifrån vraket. Uppdrag till om bevakning av förlisningsplatsen uppger till regeringen att övertäckningen inte kan vara avslutad förrän . redovisar hur bevakningen av Estonia kan ske och får regeringens uppdrag att bevaka platsen för förlisningen och störa otillbörliga dykaktiviteter. undertecknas ett kontrakt med Nordic som ska genomföra arbetet med övertäckningen av Estonia. Nordic är ett konsor- tium bestående av svenska , de norska företagen samt det holländska företaget . skriver sitt femte brev till de anhöriga där hon informerar om hur övertäckningen av fartyget ska gå till. En yta på havsbotten ska täckas först med textilduk och därefter med ett lager av sand, som på vissa ställen ska bli . Syftet med bottentäckningen är att stabilisera den mjuka lerbotten och förhindra att fartyget kommer i rörelse. Till brevet är bifogat fyra schematiska bilder som åskådliggör hur gravplatsen på havsbotten ska iordning- ställas. Kontraktssumman för övertäckningen uppges till . T I D E N F R Å N D E N 1 6 D E C E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 9 J U N I 1 9 9 6 43 Överenskommelse om gravfrid ambassadör i undertecknar överenskommelse och lagen om gravfrid antas av . Bevakning av Estonia inleds och privat dykningsförsök stoppas. Efter förhandlingar mellan , och kommer länderna överens om att gravfrid skall råda vid vraket efter . Vid ett sammanträde beslutar regeringen att den träffade över- enskommelsen kan undertecknas. Överenskommelsen undertecknas i av den svenske am- bassadören . Enligt överenskommelsen skall vraket och ett område i dess närhet betraktas som ett sista vilorum för de döda och visas tillbörlig respekt. Estonia skall inte lyftas. Länderna åtar sig att förbjuda verksamhet som stör vilorummet och att straffa sådana handlingar med fängelse. Vart och ett av länderna får dock täcka över vraket eller förhindra förore- ningar från det. Överenskommelsen börjar gälla efter den dag då parterna underrättat varandra om att länderna vidtagit nödvändiga konstitutionella åtgärder för att överenskommelsen kan börja gälla. PM om skydd för gravfrid upprättar en pro- memoria angående skydd för gravfriden vid vraket efter passagerarfartyget . I promemorian föreslår reger- ingen att en särskild strafflag om skydd för gravfrid vid vraket skall införas. Den som dyker i vraket eller i dess närhet kan dömas till böter eller fängelse. Enligt promemorian har ingen stat rätt att lägga under sig platsen för förlisning. På platsen råder de så kallade fria havsrättigheterna, till exempel rätten att navi- gera fritt på havet. Alla staters rätt att använda det öppna havet får således inte inskränkas. Den behöriga använd- ningen av det öppna havet anses inte heller störa grav- friden vid Estonia. Den fria sjöfarten kan alltså fungera som . Däremot får inte dykningar och annan undervattensverksamhet förekomma. Svensk domstol är behörig att döma vem som helst som bryter mot lagen om T I D E N F R Å N D E N 1 6 D E C E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 9 J U N I 1 9 9 6 Enligt folkrätten finns det dock ett principiellt förbud mot att utöva makt mot utländska fartyg på öppet hav. Remissförfarande om lagförslaget om gravfrid anordnar regeringen en hearing för att in- hämta synpunkter på promemoria om lagstiftningen om gravfrid. har Stiftel- sen Estoniaoffren och Anhöriga, SEA, begärt att få yttra sig i samma fråga. besvarar denna begäran genom att SEA upplyses om möjlig- heten att framföra synpunkter på förslaget. SEA får också promemorian angående skydd för gravfriden som upprät- tats på . Skälet till att man väljer att kalla till hearing istället för att genomföra ett vanligt remissförfarande är att ärendet är brådskande. Närvarande är, förutom repre- sentanter från , representanter från olika rättsinstanser, , , för- svarsmakten och . De frå- gor som diskuteras är framför allt av juridisk natur. Från framförs att den internationella kommissionen inte har för avsikt att genomföra ytterligare undersökningar av Estonia så man har inget att invända mot lagförslaget. Kyrkans representant uttrycker också kyrkans funde- ringar om konsekvenserna av lagförslaget. Han har inom kyrkan mött frågan om hur man ska förhålla sig till män- niskors önskan att få bli gravsatta på den gravplats som inrättats. Han uttrycker viss förståelse för de anhöriga som upplever det som stötande med färjetrafik rakt ovanför gravplatsen. anför SEA, via juridiskt ombud i ett brev till straffrättsenheten inom , sin uppfattning om förslaget till lagstiftning om gravfrid. SEA menar att anhöriga själva måste få bestämma vad som ska ske med de omkomna eftersom det endast är de som vet vad de omkomna själva hade önskat skulle ske med krop- pen i den uppkomna situationen. Stiftelsen hävdar också att fartyget med all säkerhet också kommer att utsättas för plundring och att detta inte kan förhindras genom den skickar SEA ett brev till justitieminister där man kräver att in- satser för att omhänderta de omkomna undantas från la- gen om skydd för Estonia. Stiftelsen menar att lagförslaget i första hand vänder sig mot de anhörigas intressen. , efter att lagrådet haft tillfälle att yttra sig, överlämnar regeringen sin proposition till . I propositionen föreslås att en särskild strafflag, om skydd för gravfriden, skall antas. Förslaget innebär att den som dyker eller bedriver annan undervattensverksamhet i eller kring vraket skall kunna dömas till böter eller fängelse i högst . Lagen om gravfrid antas av riksdag antar lagen om gravfrid , en månad senare träder den i kraft. Instruktioner om bevakning för att garantera gravfriden utfärdar instruktioner för isbry- taren Ale vid bevakning av gravfriden runt Estonia. Enligt instruktionerna ska varje försök till dykning eller under- vattensverksamhet förhindras och störas så långt det är möjligt utan att personer eller egendom skadas. Detta skall ske genom det sätt Ale förs, genom anrop eller på annat lämpligt sätt. Dokumentation av händelser skall gö- ras. konstaterar att undervattensverksamhet i området är tillåtet enligt fria havets princip och att straff- rättslig kontroll inte kan utövas över utländska fartyg. Nå- gon uttrycklig bestämmelse finns inte som begränsar en stat från att störa en annans stats fartygs verksamhet om denna verksamhet står i strid med den första statens och två andra staters uttalade vilja. Bevakningen av området runt Estonia inleds genom att Ale placeras i närområdet. hålls ett möte på där befälhavare får instruktioner om uppdraget. Då talas bland annat om vilka åtgärder som kan vidtagas i samband med incidenter. T I D E N F R Å N D E N 1 6 D E C E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 9 J U N I 1 9 9 6 ten att störa andra fartyg på internationellt vatten förklaras med att folkrätten inte förbjuder en nation från att vidta åtgärder vid verksamheter som strider mot nationens utta- lade vilja. På initiativ av en anhörig förbereds dykförsök vid Estonia , som förlorade sin hustru vid Estonia- katastrofen, bestämmer sig, efter regeringens beslut att inte omhänderta de omkomna, för att på egen hand för- söka ta upp kvarlevorna efter sin omkomna hustru. Ma- karna, som båda arbetade på , hade givit varandra ett ömsesidigt löfte om vad som skulle ske efter en eventu- ell olycka till havs. tar kontakt med ett polskt bärgningsföretag, som erbjuder honom den hjälp han behöver för uppdraget. träffar och informerar honom om sina planer. De disku- terar överenskommelsen om gravfrid och lagstiftnings- förslaget. UD skickar not till skickar ett aide-memoire från till den polska ambassaden i . protesterar i noten mot att dykaktiviteter skall genomföras på platsen för förlisning och hänvisar till överenskommelsen mellan , och samt den svenska lag som ska träda i kraft . Den ber polska myndigheter vidta åtgärder för att förhindra dykningar vid Estonia. Det polska bärgningsföretaget hoppar av dyk- expeditionen. tar istället kontakt med ett tyskt fartyg. Dykförsöket vid Estonia hindras Befälhavaren på Ale, , får veta av att någonting förväntas hända vid förlisningsplatsen. Ett tyskt fartyg anländer till . brytaren Ale platsen. Det tyska fartyget lägger sig ovanför Estonia. anropar fartyget som uppger att det har ett reportageteam från tyska med om- bord. Från det tyska fartyget tänker man sända ner en fjärr- styrd robot, utrustad med griparmar och videokamera, till vraket. Några dykare har man inte med sig. Ombord på fartyget finns och . Han förklarar för besättning att hans fru är bland de om- komna och att han har för avsikt att lokalisera, identifiera och bärga hennes kvarlevor. Kalered tar då kontakter för att få uppgifter om lämp- lig kontaktperson på UD. ringer departementsrådet på UD och blir informe- rad om läget. Kalered tar även kontakt med . Några ytterligare instruktioner får han inte. Kalered be- dömer att vädret för tillfället omöjliggör den tänkta verk- samheten. läggs två röda bojar ut för att markera Estonias position. förbe- reds sjösättningen av en farkost från det tyska fartyget. Ale befinner sig nära. sjösätts under- vattensfarkosten men den tas ombord igen . Nya försök görs och natten. Ale förs nära det tyska fartyget. Som längst befinner sig under- vattenfarkosten under vattnet. Kalered be- dömer att farkosten inte kan ha filmat vad som var avsett. dagen därefter, som är den innan lagen om gravfrid träder i kraft sjösätts farkosten igen. Kalered bedömer att arbete nu sker nere vid vraket. Ale har förts mycket nära det tyska fartyget för att verksamheten skall störas. Ale håller låg fart och använ- der propellrar för att blåsa ut luft. Genom detta förflyttas det tyska fartyget bort från Ale och därigenom störs verk- samheten. skiljer bara mel- lan fartygen. meddelar befälhavare att han inte har lyckats lokali- sera kvarlevorna efter sin fru och att deras verksamhet av- bryts. Innan det tyska fartyget lämnar platsen lägger och ner blommor på vattnet T I D E N F R Å N D E N 1 6 D E C E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 1 9 J U N I 1 9 9 6 Som en hedersbetygelse signalerar då Ale och besättningen ombord gör honnör. Händelsen filmas av och visas senare i . Ale bevakar haveriplatsen . Under den övriga delen av året ut- förs bevakningen av andra fartyg. När vädret omöjliggör verksamhet vid vraket tas fartygsbevakningen bort. När fartyget provianterar m.m. bevakas området av finsk radar. Under havsytan sker ingen bevakning. Överenskommelsen om gravfrid träder i kraft Överenskommelsen mellan , och om gravfrid i och runt Estonia börjar gälla . Genom ett tilläggsprotokoll daterat till träffar länderna en överenskommelse om att andra stater kan ansluta sig till överenskommelsen. Detta sker för att andra länder har visat intresse. En not skickas till samtliga länder runt med en upplysning om möjligheten att ansluta sig till överenskommelsen om gravfrid. Inget land har 1998 anslutit sig. Anhörig anmäler befälhavare för vårdslöshet i sjötrafik upprättas en polisanmälan hos Polis- myndigheten i Göteborgs- och län. Anmälare är och den avser vårdslöshet i sjötrafik. Enligt anmälan har befälhavaren på svenska statens isbry- tare Ale navigerat så att avståndet mellan Ale och ett tyskt fartyg endast upp- gått . har Ale använt trycklufts- system i syfte att försvåra manövreringen av det tyska far- tyget. Detta skall enligt anmälaren även ha försvårat och stört den dykeriverksamhet som pågick. beslutar kammaråklagaren att inte inleda förundersökning då gärningen inte kan anses vara brottslig. Någon närmare motivering lämnas inte.