sou · GMB383 · 1999-01-01 00:00:00 — Föregångare till den distansutbildning man ser i finns främst att söka inom högskolorna och i deras strävan att, i samverkan med folkbildningsorganisationerna, nå ut med utbildning till breda grupper. Brevskolornas verksamhet har varit blygsam de senaste de- cennierna. Endast två stycken, en finsk- och en svenskspråkig, är aktiva och ingår som delar av folkhögskoleverksamheten i . För den utbildningsnivå som brevskolorna vanligen sysslat med, den sekundära nivån, har man påbörjat storskaliga utvecklingsprojekt. En huvudin- riktning i dessa är att implementera teknikstöd i gymnasieundervisning och därigenom göra denna tillgänglig på distans. Detta avsnitt har inriktats på att visa hur en studieform, som i Fin- land kallas den öppna universitetsundervisningen eller öppet universi- tet,41 vuxit fram och vad som karaktäriserar den. 3.2.1Framväxten av ett studiesystem Liksom i de andra nordiska länderna finns i en lång och stark tradition av vuxenutbildning. räknar man med att drygt hälften av den vuxna befolkningen i bedriver någon form av studier. Högskolorna har tidigt haft en central roll i det sammanhanget. Stu- denter vid universiteten sändes ut till lands- orten för att föreläsa. På två orter upprättades tillfälliga sommaruniversitet. har sommaruniversiteten vuxit upp över hela . En särart för den utbildning som bedrevs där var, att några formella grunder för att delta i utbildningen inte fanns. Alla intresserade fick delta och den studerande avgjorde själv om hen- nes förutsättning för studierna var tillräckliga. Många av de högskolor och universitet som startats har förlagts till orter där ett sommaruniversitet tidigare varit verksamt. Ett annat drag av betydelse för utvecklingen av finsk distansutbild- ning var att sommaruniversiteten krävde samarbete mellan olika vux- enutbildningsanordnare. Den utlokaliserade högskoleundervisningen behövde lokaler och en administrativ miljö och bland annat folkhög- 40I de nordiska grannländerna har främst och omfattande verksam- het med distansutbildning. har av geografiska skäl haft mindre anledning att satsa på detta. skolorna och medborgar- och arbetarinstituten hade tillgång till detta. Här etablerades en bas även för framtida samverkan. Det öppna har vuxit fram utan särskilt exakta, centrala planer. Utvecklingen har varit organisk. Den har byggt på föreställ- ningar om vuxenstudier som funnits och på redan etable- rade former för samverkan mellan olika aktörer. Anordnarna har suc- cessivt kunnat utveckla de utbildnings- och organisationsformer som vi kan se . Det öppna i är ett studiesystem, inte en fysisk institution. Det existerar således ingen särskild b yggnad för verk- samheten, utan studier och undervisning sker i nätverk. Under 1970- talet inspirerades den organisatoriska konstruktionen av Open Univer- sity i , men som gjorts tydligt ovan, fanns i även en inhemsk vuxentutbildningstradition att ansluta till. En lärdom som togs fasta på från sommaruniversiteten var t.ex. att den öppna under- visningen och universitetsundervisningen skulle vara likvärdiga. Dess- utom var inriktningen i att använda distansutbildning för att ge människor som i ungdomen gått miste om möjligheten till högre studier en andra chans, medan diskussionen i dominerades av ett samhällsperspektiv, att med hjälp av universitetsstudier ta tillvara den begåvningsreserv som lämnats utanför universiteten. Den vidare utvecklingen av det öppna kom att påverkas av en statlig kommittés arbete. I deras betänkande42 föreslogs att uni- versiteten tillsammans med medborgar- och arbetarinstituten, folkhög- skolorna samt sommaruniversiteten skulle bilda ett riksomfattande öp- pet universitetssystem. Idéerna anslöt således nära till den praxis som redan var etablerad i det finska samhället. skapades fortbildningscentraler vid finska univer- sitet. Dessa var fristående institutioner inom universiteten och deras roll var att verka för spridning av universitetsutbildning utanför univer- siteten. Fortbildningscentralerna är kärnan i det finska öppna . De ser till att föra ut respektive högskolas öppna utbud till sommaruniversiteten, folkhögskolorna, medborgar-/arbetarin- stituten, yrkesläroanstalter och andra läroanstalter. Det öppna univer- sitetssystemet är inte enhetligt, utan olika universitet betonar olika in- riktningar och arbetsformer. Detta innebär liknande utbud i en region kan komma från flera anordnare. Mellan fortbildningscentralerna finns, 43Universitetet i hade också haft ett formaliserat samarbete mellan dessa organisatörer. Verksamheten i Joensuu prövade ut arbetsformer som blev grunden för ett systematiskt samarbete mellan universitet och vuxenläroan- stalter. , en samarbetsorganisation kallad Rådet för före- ståndarna, vid högskolornas fortbildningscentraler. Rådet har till upp- gift att länka samman de olika aktörerna för att koordinera ut- budet bättre. Det studiesystem som öppet universitet erbjuder innebär att alla obero- ende av utbildningsbakgrund kan följa undervisningen och examineras. Personer som saknar högskolebehörighet och som därmed ej kan antas till traditionella högskolestudier kan alltså studera vid det öppna uni- versitetet. Det är således fråga om en öppenhet vad gäller tillträde till utbildningen. Den studerande bedömer själv sina förutsättningar för att klara av studierna. Dock har man i , liksom i , ett be- gränsat antal platser i de högre utbildningarna. Åldersgränsen för att antas är . Något urval görs ej, utan antagning sker i den ordning de studerande anmält sig. Det är således ett kösystem in i ut- bildningen. Policyn är att utbildningen även skall vara öppen vad gäller tid och plats. Det vill säga tanken är att man skall ansluta till de gängse defini- tionerna av distansutbildning. Det finns många goda exempel på att så sker. Modern undervisningsteknik är t.ex. satt i bruk och samverkan sker virtuellt med världsledande institutioner inom olika områden. Mestadels genomförs dock den öppna universitetsundervisningen i form av traditionell närundervisning. Man talar i även om öppenhet för undervisning och inlär- ning. Begreppet flerformig undervisning demonstrerar vad denna öp- penhet kan innebära. Med flerformsundervisning avses undervisning där man kombinerar närstudier, självstudier och distansstudier. Fler- formsundervisningen förutsätter att de studerande är självständiga, att de själva tar ansvar och att de kan studera på egen hand. Självstudierna stöds genom olika handlednings- och rådgivningstjänster, som syftar till att utveckla den studerandes förmåga till självstyrning. Stödsystemet för de studerande har utvecklats och prövats i ett om- fattande nationellt utvecklingsprojekt,44 där flera universitet arbetade tillsammans med stöd av . De former för stude- randeservice och inlärningsstöd som används har starkt påverkats av detta utvecklings- och forskningsarbete.45 44Projektet, , var ett samrabetsprojekt mellan universiteten i , och Åbo. Det genomfördes åren 1992–1994. 45Malmi, S. m.fl. (1995). Grundläggande i stödsystemet är särskilt utvecklade läromedel, kur- ser i studiefärdighet och orienteringsmoment kring universitetsstudier. Vanligen innebär sådana kurser också att studenten får hjälp med att upprätta en personlig plan för sina studier. Även tutorverksamheten och studiehandledningen är viktiga inslag i stödsystemet. Vanligen är de studerande indelade i grupper och dessa träffas på någon av de läroanstalter som det öppna samar- betar med. I gruppen studerar man tillsammans, diskuterar eller deltar exempelvis i audioundervisning. En tutor från det öppna är närvarande när gruppen träffas. Tutorn kan ge de vuxenstuderande råd i frågor som hänför sig till studiefärdigheterna, men bistår främst i frågor som gäller innehållet i kurserna. Tutorns arbete skiljer sig från det som inom det öppna kallas studiehandledning. Skill- naden mellan en studiehandledares uppgift och tutorns är att studie- handledningen huvudsakligen fokuserar på studieteknik och praktiska studieanvisningar, medan tutorverksamheten i huvudsak tar fasta på innehållsmässiga problem. Ytterligare en aspekt av öppenhet, man framhåller i det finska sys- temet, är öppenhet vad gäller utbildningens mål . Alla studiemotiv ses som lika värdefulla, oavsett om de handlar om ökad allmänbildning, studier med sikte på en examen eller yrkesmässig utveckling. Ett organ som koordinerar verksamheten har byggts upp, det har fram- gått tidigare. Däremot finns ingen instans som utvecklar och producerar läromedel för distansutbildning eller något särskilt organ för att stödja läromedelsutvecklingen. Varje utbildningsanordnare tar fram det un- dervisningsmaterial som behövs, emellanåt i särskilda projekt stödda av eller skolornas övergripande organ. uppgick antalet studerande i öppen universitetsundervis- ning till cirka 39 000. 1996 var antalet uppe i cirka 75 000. Hur många som studerar enligt detta system 1998 är osäkert, men bedömningen är att antalet ligger kvar på ungefär samma nivå. Stagnationen har troligen att göra med att de små högskolorna har byggts ut och täcker en del av utbildningsbehoven. Dessutom har de ekonomiska förhållandena förbättrats i , varför flera också kan tänkas ha råd att studera på en högskoleort. 46 Detta sätt att arbeta ansluter till den senaste forskningen kring interaktion vid distansutbildning. Detta behandlas i avdelning 3 i denna rapport. Hälften av de studerande är , kvinnornas andel varierar beroende på utbildningsområde och en tredjedel är arbetslösa. Man har svårt att nå personer med kort grundutbildning. 1996 saknade av de antagna gymnasieexamen. Det öppna har dock bidragit till att utjämna vissa sociala skillnader genom att de studenter som genomgått en yrkesinriktad gymnasieut- bildning kan inleda studier på universitetsnivå. Man har även haft en regionalt utjämnande effekt. Grupper som annars inte skulle ha deltagit i högre utbildning gör så . Man har därigenom lyckats sänka trös- keln för studier på universitetsnivå. Fler än 300 utbildningsarrangörer samverkar inom ramarna för öp- pet universitet och inslagen av närundervisning finns tillgängliga i 200 kommuner. Studierna bedrivs på deltid och undervisningen sker och veckoslut. Det finska har utvecklat en nationell utbild- ningsstrategi för åren 1997–2000. Ett väsentligt inslag i denna är det virtuella öppna universitet. Tanken är att öppen universitetsundervis- ning, såsom den beskrivits ovan, och de tjänster som hänförs till den, skall bjudas ut med hjälp av teknikstöd. Ur det öppna skall ett nätverksuniversitet växa fram. Detta skall utnyttja den nya informa- tionstekniken48 i undervisnings- och inlärningsprocesserna . Studierna skall göras oberoende av tid och plats. Möjligheterna att studera för en examen som vuxen skall förbättras. 49 En särskild utbildningsväg skall utvecklas, som ett led i ett system för livslångt lärande. Studier inom öppet universitet skall kunna kombineras med studier vid högskola och leda fram till examen. Enligt förslaget skall av de examensinrikta- de högskoleplatserna reserveras för de studerande som kommer via det öppna . Den studerande skall via en internetingång, en webmiljö, kunna ori- entera sig om utbud, kunna nå undervisningen vid finska universitet och kunna nå olika typer av bibliotekstjänster och virtuella tjänster vid utländska universitet. Inom detta virtuella universitet tänker man sig att undervisningen helt eller delvis skall vara nätbaserad, vilket kommer 47Undervisningsministeriet (1997) Det öppna i . 48Undervisningsministeriet (1997) Det öppna i . 49Undervisningsministeriet (1996) Plan för utvecklingen av utbildningen och av forskningen vid högskolorna för åren 1995–2000. att kräva mycket snabba datanät. De studerande skall dessutom kunna ta del av undervisningen från mycket olika datormiljöer. Särskilda resurser finns avsatta för att finansiellt stödja utveckling- en.50 Det innebär att medel finns tillgängliga för lärarfortbildning, för stöd till läromedelsutveckling och för inköp av datorer och nätanslut- ningar. I det senare hänseendet täcker staten av kostnaderna. Ett annat sätt att stödja utvecklingen har varit att avdela forskningsresurser och i flera av de finska forskningsmiljöerna växer kunskaper fram om det utbildningssystem man är på väg att ta i drift. 3.3Norska aktörer inom distansutbildning I finns två olika nationella organ med uppgift att driva på ut- vecklingen inom distansutbildningsområdet och att samordna olika verksamheter: Norsk Forbund for Fjernundervisning (NFF) som inrät- tades 1968 och Sentralorganet for fjernundervisning på universitets- och høgskolenivå (SOFF) som har bedrivit sin verksamhet . NFF är en medlemsfinansierad paraplyorganisation, som i första hand arbetar med frågor väckta av branschen, medan SOFF är ett officielt och statsfinansierat organ med särskilda uppgifter tilldelade av det norska , Kirke-, utdannings- og forskningsdepar- tementet (KUF). NFF51 är motsvarigheten till svenska SVERD (Riksorgani- sation för Distansutbildning). NFF är en medlemsorganisation och medlemmarna utgörs av ett brett spektrum av institutioner som helt eller delvis ägnar sig åt distansutbildning. Organisationen uppträder som ett samlande organ gentemot myndigheterna. NFF arbetar för att öka kunskaperna om distansutbildning och för att förbättra distansut- bildningens ställning inom det norska utbildningssystemet. NFF:s roll har ökat i betydelse genom att KUF använder NFF som samarbets- och kontaktorgan. Detta har bland annat inneburit att de- partementet 1993 uppdrog åt NFF att utreda kvalitetsfrågor kopplade till distansutbildning. NFF har för det ändamålet tillsatt en kommitté som fortfarande och kontinuerligt arbetar med kvalitetsfrågor. Kom- mittén fungerar som ett sakkunnigt organ i frågor kring utbildnings- kvalitet för såväl NFF:s medlemmar som för departementet. Arbetet har bl.a. resulterat i att kvalitetskriterier och riktlinjer för så kallad kvali- 50Lakio, L. (1996). 51http:// tetssäkring har utarbetats för institutioner som bedriver distansutbild- ning. Enligt kvalitetskommittén åligger det respektive institution att säkra utbildningens kvalitet 52 och de kvalitetsnormer som kommittén presenterat sägs kunna vara riktningsgivande för det arbetet. NFF har även inrättat en kommitté för att följa upp och föra statistik över olika utbildningsorganisatörers aktiviteter. Den kompetens som NFF därmed utvecklat kring utbildningskvalitet och norsk verksamhet inom distansutbildning gör att man fått i uppdrag att bedöma om distansutbildningsinstitutioner skall anses vara berätti- gade till statsbidrag. NFF bedriver även utvecklingsprojekt, 54 är representerat i nationella kommittéer för EU:s olika program, är medlem i flera internationella organisationer inom området och håller konferenser. SOFF56 blev ett fast inrättat organ först . Verksamhe- ten hade emellertid satt igång . Idén om att tillskapa ett för högskolorna koordinerande organ inom distansutbildningsområdet väcktes . Det hade sin bakgrund i att man i , lik- som i , 57 avfärdat idén med att tillskapa ett . En av anledningarna till detta beslut, var att befolknings- underlaget i inte ansågs vara tillräckligt stort. 58 I en proposition59 till 1989 lades i stället ett förslag om att på försök skapa ett samordnande nationellt organ. bedrevs SOFF i projektform och betecknades som ett nationellt kunskapsnät. Erfaren- heterna från dessa år finns bland annat redovisade i två rapporter. SOFF:s övergripande uppgift är att stimulera utvecklingen av di- stansundervisning och flexibla undervisningsformer vid de norska hög- 52NFF (1996) Kvalitetsnormer for Fjernundervisning. 53Ljoså m.fl. (1996). 54Se exempelvis NFF (1997). 55Se exempelvis Kirke- utdannings-, og forskningsdepartementet i samarbeid med Norsk Forbund for Fjernundervisning (1996). Livslang læring og informasjonstek- nologi i et europeisk og norsk perspektiv. 56http:// 57Bland annat i SOU 1973:19. 58Det kan vara av intresse att känna till att Näringslivets huvudorganisation (norska motsvarigeheten till SAF) ånyo tagit upp diskussionen om ett norskt . Det kan dels ses som reaktion på de idéer som förs fram i Buer- utvalget, dels som ett uttryck för missnöje med högskolornas hittillsvarande insatser för att täcka upp näringslivets behov av återkommande utbildning. Ett konkret initiativ (jan 98) är att NHO tillsammans med och några utbildningsinstitutioner i pilotform avser pröva Open University-idén. 59Stortingsmelding 1988–89:43. 60SOFF (1993a); SOFF (1993b). 32 Utbildningssystem SOU 1998:83 Detta gör man genom att dokumentera högskolornas di- stansutbildningsutbud och hålla sig á jour med den internationella ut- vecklingen. SOFF fungerar som en kunskapsbas för både distansutbil- darna och studenterna inom distansutbildningsområdet. En annan upp- gift är att koordinera högskolornas arbete med distansutbildning och sträva efter att åstadkomma nationell samverkan inom området. SOFF skall också bedöma hur olika sorters teknik kan stödja distansutbild- ningen och utvärdera och stimulera till vidareutveckling av kursupp- läggningar och metodik. KUF har avdelat resurser för att stödja utvecklingsarbete. SOFF har i uppgift att lägga förslag på hur dessa medel skall fördelas och har även ansvar för uppföljningen av projekten. SOFF tillämpar en vid definition av begreppet distansutbildning, eftersom man i sitt arbete vill fokusera de direkta utbildningsverksam- heterna och inte låta sig begränsas av ett bestämt och avgränsat di- stansutbildningsbegrepp. Man menar att det centrala är att tillskapa undervisningssituationer och studiesituationer som karaktäriseras av flexibilitet. De studerandes egna aktiviteter, ensamma eller i grupper, skall också lyftas fram. Genom det Nationale fjernundervisningsnettet har en samarbets- organisation och en marknadsföringsstruktur kreerats för distansutbild- ningen på nivå. Avsikten är att de studerande via en enda kanal skall kunna överblicka all norsk högskoleutbildning som är möjlig att följa I nätverket ingår 33 offentliga och privata institutioner för högre utbildning och fyra universitet. 3.3.2Läromedelsförsörjning och databas för distansutbildning På den norska marknaden finns en lång rad läromedelsproducen- ter, bland andra de organisationer som bedriver distansutbildning. Det finns även två statliga institutioner under med särskilda ansvar för läromedelsförsörjningen. Dessa är Norsk fjernun- dervisning (NFU) och Nasjonalt læremiddelsenter (NLS). NFU bedriver ingen utbildning i egen regi, utan producerar endast läromedel för andra utbildningsanordnare. Vanligen är det studieför- bunden som använder NFU:s material, men även privata kursarrangörer och skolor använder läromedlen. En del av NFU:s produktioner sänds även i norsk tv/radio. Man arbetar med såväl planering och produktion 61SOFF:s Strategiplan 1996–98. 62SOFF (1997). av tv-program, ljudband och textböcker, som med att skapa pedagogisk struktur och kringmaterial som gör dessa mediepaket till kompletta läromedel. För själva utvecklingsarbetet har man en fast stab av speci- . Produkterna, t.ex. textböcker, video, och liknande, köps upp av förlag, videoproducenter, med flera. Målgruppen är vuxna studerande. NFU har dessutom ett särskilt uppdrag att utveckla distansläromedel för sådana ämnesområden som inte täcks in i de ordinarie skolsystemen. På motsvarande sätt har man tilldelats ansvar för exempelvis personer med funktionshinder och med andra modersmål än norska. Inriktningen på NFU:s verksamhet be- stäms främst av olika myndigheter och av organisationer med ansvar för utbildning och kompetensutveckling inom olika samhällssektorer. NFU kan även självt identifiera behov och föreslå KUF olika satsning- ar. Nasjonalt læremiddelsenter (NLS) 63 har ett övergripande nationellt ansvar för läromedel på alla nivåer i det norska utbildningssystemet. Detta inkluderar således även läromedel som används för distansunder- visning. NLS skall ge stöd till läromedelsutveckling och initiera mate- rialutveckling inom områden som är dåligt försedda med läromedel. Man skall även öka tillgängligheten genom att skapa översikter, för- teckna läromedlen. Ett viktigt inslag i NLS verksamhet är att stimulera forskningen om läromedel och att på den grunden arbeta med kompe- tensutveckling. Inom NLS har man även byggt upp och ansvarar för Norsk database for fjernundervisning. Den utgör en del av Skolenettet. Basen har till- kommit på initiativ av KUF och utvecklingsarbetet har sedan skett i samarbete mellan NLS, SOFF och NFF. Databasen innehåller förteck- ningar över det utbildningsutbud från de privata/fristående distansut- bildningsinstitutioner som godkänts av KUF. Den innehåller också det utbud som kommer till stånd genom NFU:s läromedelsproduktion. Även universitetens och de offentliga högskolornas distanskurser samt de kurser som ges av de privata högskolorna med examensrätt återfinns i databasen. Detta innebär att basen täcker utbudet på alla nivåer i ut- bildningssystemet och information kan sökas i basen utifrån ämne, ut- bildningsinstitution, nivå på studierna eller olika kombinationer av detta. Informationen i databasen utnyttjas för att utge en natio- nell studiekatalog över distansutbildningsutbudet. Liksom på många andra håll i världen, har många av de norska di- stansutbildningsinstitutionerna en bakgrund som brevskolor. De har varit korrespondensskolor som därefter har utvecklats till institutioner med bredare ansats och metodik. Detta gäller även de privata högsko- lorna, medan de offentliga högskolorna först börjat ar- beta med distansutbildning. Att denna bakgrund i korrespondensmeto- diken finns har varit en tillgång för norsk distansutbildning. En bas av kunskaper kring de särskilda villkor distansundervisning och distans- studier ställer har funnits och man har kunnat vidareutveckla utbild- ningssystemen från den grunden. Ett par av dessa institutioner beskrivs nedan. Norsk Kunskaps Institutt64 (NKI) är en stiftelse som bedriver utbild- ning utan vinstintresse. Intäkterna återgår till fullo till verksamheterna, vilket bland annat innebär att NKI kan bedriva omfattande utvecklings- arbete och viss forskning inom distansutbildningsområdet. NKI har som mål att skapa utbildningsmöjligheter för alla, oavsett bostadsort eller vars och ens olika förutsättningar för studierna. Verksamheten bedrivs i fyra delorgansiationer, NKI-fjernundervisning, Den Polytek- niske Høg-skolen, NæringsAkademiet och NKI Forlaget. NKI-fjernundervisning är en av största distansutbildningsin- stitutioner. Utbudet av kurser är stort och omfattar det mesta från en- staka ämneskurser, till hela yrkesutbildningar och högskolekurser. Ut- budet innehåller 70 olika längre studieprogram och 300 kurser i enstaka ämnen. Det innebär att man kommer att ha 11 000 aktiva stu- derande . Verksamheten finansieras genom kursavgifter, ge- nom bidrag från och vissa forskningsbidrag. Man arbetar med såväl traditionella korrespondensstudieformer som med elektroniskt stöd och dessa distansinslag kan kombineras med klassrumsstudier på över 100 platser i landet. NKI fjernundervisning har satsat på att ha en hög nivå på sin studer- andeservice. Särskilt ansvariga följer de studerande från deras studie- start till dess de genomfört sina studier. Om den studerandes aktivitets- grad sjunker hör NKI av sig och driver på. NKS Fjernundervisning är den äldsta av distansutbildnings- organisationer65 och liksom NKI har man tillvuxit kraf- tigt i både omfattning och bredd. är den ursprungliga organisatio- nen förvandlad till en stiftelse med sex stycken åtskilda verksamheter inom utbildningsområdet, varav NKS fjernundervisning är en. 65Den har en historia som går . SOU 1998:83 Utbildningssystem 35 gruppen har bland annat ett eget förlag, Merkantile Høyskole och Merkantilt Institutt, man är engagerade i utbildningsorganisationer ut- omlands och har dessutom ett eget företag för marknadsstudier, tele- marketing och liknande.