sou · GMB3121 · 1999-01-01 00:00:00 — Det är av rektorerna som säger vet ej, jämfört med t.ex. av de svarande inom . Längre fram i enkäten finns en liknande fråga. I fråga 22 ville vi bl.a. veta hur många som instämde i påståendet "Stödet till personer med funktionshinder är så pass om- fattande att det inte är motiverat att göra ytterligare satsningar". Av svaren framgår att mellan och i de olika sektorerna instämmer i påståendet. Det är naturligtvis svårt att veta vad som ligger bakom svaren i fråga 16. Enligt vår me- ning är andelen tillfrågade personer som anser att stödet är tillräckligt från samhällets sida och dem som anser att det inte är motiverat att göra ytterligare satsningar högre än väntat. Det är anmärkningsvärt med tanke på hur olika personalkategorier svarat på andra frågor. Detta antyder att det inte är ovanligt att det förekommer oenighet mellan personalen å ena sidan och klienterna/patienterna/eleverna å andra sidan om behovet av ytterligare sats- Det är ännu svårare att dra några slutsatser om i vilken utsträckning resultaten kan tyda på förekomsten av negativa attityder hos en del av den som har svarat. Fråga 16 hänger delvis samman med fråga 22. I fråga 22 har vi bl.a. frågat om det i vissa lägen kan vara skäl att nedprioritera stödet till personer med funktionshinder och om man anser att stödet är så pass omfattande att det inte är motiverat att göra ytterligare satsningar (en annan delfråga). Där instämmer av de tillfrågade helt, till stor del eller till viss del i påståendet att det i vissa fall kan vara befogat att nedprioritera stödet till personer med funktionshinder. Vidare instämmer i påståendet att det inte är motiverat att göra ytterligare satsningar. Enligt vår mening inger resultaten av svaren i dessa frågor oro med tanke på funktionshindrade personers redan utsatta ställning. 4.6Varför är personer med funktionshinder missnöjda med det bemötande de får? För att belysa vad personalen uppfattar vara orsak till att personer med funktionshinder är missnöjda med det bemötande de får hos myndigheter och andra offentliga organ, ställde vi följande fråga (fråga 17). "Det har framkommit att det finns personer med funktionshinder som är mindre nöjda med det bemötande de får hos myndigheter och andra offentliga or- gan. Vad tror Du det beror på?" Därefter formulerades 11 olika tänkbara orsaker och sist lämnades även utrymme för att ange andra orsaker än de föreslagna. Nedan redovisas svarsfördelningar för de olika orsakerna och i slutet redovisas också "andra orsaker" som personalen uppgav. På frågan huruvida man tror att missnöje med bemötandet hos personer med funktions- hinder beror på att lagar och regelverk är otydligt formulerade uppger av de tillfrågade inom att detta är ett problem. Motsvarande siffror för social- tjänsten är , för vården och för skolan . Det är således en stor majo- ritet inom alla undersökta områden som anser att otydligt regelsystem kan vara en väsentlig orsak till att funktionshindrade personer klagar på det bemötande de får. Bara mellan inom , och vården uppger att de anser att detta sällan eller aldrig är en orsak. Bland personal anser drygt hälften att detta är en orsak i många fall. Att otydliga lagar och regler är en orsak till missnöje i många fall tror man i mindre utsträckning bland personalen inom , där detta gäller för lite mer än var tredje person (). Otydliga lagar och regler är inte orsak till missnöje i lika stor utsträckning enligt skolledare. Det är av skolledarna som an- ser att det är orsaken i många fall (Tabell 36). ATT LAGAR OCH ANNAT REGELVERK ¤R OTYDLIGT FORMULERADE Orsak i många fall Orsak i vissa fall På frågan om huruvida man tror att missnöje med bemötande bland personer med funk- tionshinder beror på att personalen inte har fått nödvändig kompetensutveckling (Tabell 37) är bilden annorlunda. av personalen inom tror att detta i många fall är orsak till missnöje hos personer med funktionshinder. Motsvarande andel för de övriga sektorer är betydligt högre. Högst är den inom vården (), därefter kommer () och skolan (). ATT PERSONALEN INTE HAR F¥TT N¶DV¤NDIG KOMPETENSUTVECKLING Orsak i många fall Orsak i vissa fall På frågan om man tror att missnöje med bemötandet beror på att det råder avsaknad av servicetänkande (Tabell 38) menar av personalen inom att detta kan vara orsak i många fall. Motsvarande andel för de övriga sektorer är betydligt högre. Högst är den inom vården, (), därefter kommer skolan ()och (). Tron att missnöje kan bero på bristande servicetänkande är alltså mest vanligt förekommande inom vårdsektorn och skolan. ATT DET R¥DER AVSAKNAD AV SERVICET¤NKANDE Orsak i många fall Orsak i vissa fall På frågan om man tror att missnöje med bemötandet bland personer med funktionshinder beror på att det föreligger brist på tid för varje enskild person med funktionshinder är det överlag betydligt flera som anser att det kan vara orsak i många fall. Det är den vanligaste faktorn, enligt personalen, till att personer med funktionshinder kan uppleva missnöje. Som tabell 39 visar är andelen högst bland vårdpersonalen där tror att brist på tid i många fall kan vara orsak till missnöje. Inom och skolan tror omkring hälften av personalen att brist på tid i många fall kan vara orsaken till missnöje. Medan en- bart bland personalen inom tror att tidsbrist kan vara en orsak i många fall. Som tabell 39 visar är det bara en liten del (mellan och ) av personalen inom socialtjänst, vård och skola som tror att brist på tid sällan eller aldrig kan vara orsak till missnöje. I inom är motsvarande andel . ATT DET F¶RELIGGER BRIST P¥ TID F¶R VARJE ENSKILD PERSON MED FUNKTIONSHINDER Orsak i många fall Orsak i vissa fall På frågan om man anser att det missnöje med bemötandet som personer med funktionshin- der känner beror på att det finns en avsaknad av lika-rättighets-tänkande visar svaren att mer än hälften av de anställda inom , vården och skolan tror att orsaken i vissa fall kan vara avsaknad av lika-rättighets-tänkande. En femtedel av vårdpersonalen anger att det är en orsak i många fall. Bland de anställda inom tror att avsaknad av lika-rättighets-tänkande kan vara en orsak till missnöje i många fall, medan motsvarande andel bland rektorerna är . Undantaget här är personal där närmare hälften hävdar att det sällan eller aldrig är någon orsak till missnöje. ATT DET FINNS EN AVSAKNAD AV LIKA R¤TTIGHETS T¤NKANDE Orsak i många fall Orsak i vissa fall På frågan om man anser att missnöje med bemötandet kan bero på att den missnöjde har orealistiska förväntningar (Tabell 41) är den vanligaste uppfattningen () inom alla sektorer att detta kan vara en orsak i vissa fall. Att uppfatta orealistiska förvänt- ningar hos funktionshindrade personer som en orsak till missnöje i vissa fall är således lika vanligt inom alla sektorer. Däremot finns vissa skillnader mellan sektorerna när det gäller andelen som tror att orealistiska förväntningar är en orsak i många fall resp som tror att orealistiska förväntningar sällan eller aldrig är en orsak. Det är närmare en femtedel av för- säkringskassans anställda som tror att det här är en orsak i många fall, jämfört med bara en tiondel av de anställda inom vården och skolan, där i stället närmare en femtedel tror att orealistiska förväntningar sällan eller aldrig är en orsak till missnöje. ATT DEN MISSN¶JDE HAR OREALISTISKA F¶RV¤NTNINGAR Orsak i många fall Orsak i vissa fall Av tabell 42 framgår att en stor majoritet av de tillfrågade inom vården, 91,, och skolan 92,anser att de bristande ekonomiska resurserna inom respektive område i många och i vissa fall är orsak till klagomål från funktionshindrade personers sida. Också inom de två övriga områdena är siffran hög, för och för social- tjänsten (Tabell 42). Det är inom skolan och inom vården som anser att detta är orsak i många fall. Inom dessa sektorer är det också som anser att bristande ekonomiska resurser sällan eller aldrig är orsak till missnöje. Också inom tror en relativt stor andel () att ekonomins roll i många fall är av betydelse för missnöje med bemötandet. I minst utsträckning () uppfattas detta vara en vanlig orsaksfaktor bland personalen inom . Nästan en fjärdedel inom an- ser att bristande ekonomiska resurser sällan eller aldrig är orsak till missnöje. ATT DET FINNS BRISTANDE EKONOMISKA RESURSER I DEN Orsak i många fall Orsak i vissa fall I många myndigheter och offentliga organ har organisationsförändringar genomförts utifrån visionen att även inom offentlig verksamhet skall marknadskrafterna utveckla effektivitet och kostnadsbesparingar. Det kärva ekonomiska läget är en viktig faktor som påverkar organisationernas storlek, trots ökat behov av tjänster inom vård och omsorg och i skolan på grund av elevökningen. På frågan om funktionshindrade personers missnöje med be- mötande beror på brist på personal är det, som tabell 43 visar, framförallt inom vården och skolan och som man tillskriver denna faktor stor betydelse. Inom vården och skolan tror hälften av personalen att brist på personal i många fall ligger bakom funk- tionshindrade personers missnöje med bemötande, och inom har drygt två femtedelar samma uppfattning. Motsvarande andel inom är . (Jämför också med svar på fråga 9.) Orsak i många fall Orsak i vissa fall På frågan om man tror att missnöje kan bero på personalens attityder är den vanligaste uppfattningen inom alla personalgrupper att attityderna i vissa fall är en orsak (Tabell 44). Att personalens attityder i många fall skulle vara en orsak till missnöje tror en fjärdedel av vårdpersonalen och av personalen inom . Inom skolan () och försäk- ringskassan () är en sådan uppfattning ännu mindre vanligt förekommande. Det är också inom () och skolan () som man i högst utsträckning anser att personalens attityder sällan eller aldrig är orsak till missnöje med bemötandet. Som vi ser det kan detta kanske förklaras av att personal ser sin roll som regelstyrd och inte beroende av subjektiva faktorer som tjänstemannens egna attityder. Det kvarstår dock att förklara varför så mycket som mellan och av personalen i de olika sek- torerna tror att personalens attityder i vissa eller i många fall kan vara orsak till funktions- hindrade personers missnöje med bemötandet hos myndigheter och andra offentliga organ. Orsak i många fall Orsak i vissa fall När det gäller frågan om personalen tror att missnöje med bemötandet har sin grund i tionshindrade personers eget uppträdande visar det sig att variationerna är små mellan olika sektorer (Tabell 45). Det är som anser att detta sällan eller aldrig är orsak till missnöje medan mellan och 74%anser att funktionshindrade personers eget upp- trädande är orsak i många eller i vissa fall. Detta kan jämföras med resultaten på frågan 14 om uppfattningen av personer med funktionshinder som mer otåliga och mer krävande un- der senare år, där vi kunde konstatera att mellan och ansåg att otåligheten ökat i ganska hög eller mycket hög utsträckning, och mellan och ansåg att funktions- hindrade personer i ganska hög eller mycket hög utsträckning blivit mer krävande. FUNKTIONSHINDRADE PERSONERS EGET UPPTR¤DANDE Orsak i många fall Orsak i vissa fall På frågan om man tror att missnöje kan bero på språksvårigheter eller kulturella skillnader framkommer att inom alla sektorer anser att detta i vissa fall kan vara en orsak. Andelen som tror att detta är en orsak i många fall varierar från inom skolan inom vården, medan andelen som tror att detta sällan eller aldrig är en orsak varie- rar mellan inom vården och inom skolan. Att denna faktor i så stor utsträckning uppfattas vara en orsak till missnöje vissa fall () är enligt vår mening förvå- nande. (Tabell 46) Det skulle betyda att en stor del av de tillfrågade skulle uppleva just denna statistiskt sett lilla grupp som särskilt problematisk. SPR¥KSV¥RIGHETER ELLER KULTURELLA SKILLNADER Orsak i många fall Orsak i vissa fall Personalen kunde också ange om de tror att missnöje med bemötandet kan bero på andra orsaker än de ovan nämnda. Nedan följer svar på fråga 17 för dem som angivit sådana andra orsaker (svaren grupperade efter organisationstyp). Avsaknad av empati. Handikapporganisationerna generaliserar behoven. Funktionshindrade ställer höga krav. Bristande samordning mellan resurser hos olika myndigheter/organ. Man har fått ett negativt beslut. Komplicerat i många fall att flera myndigheter handlägger saker som har samband. Handläggningstiderna för långa. Funktionshindrade ofta har en falsk bild av hur friska har det. Att den funktionshindrade erhållit avslag på en förmån. Dålig tillgänglighet, svårt att komma fram till toaletten m.m. Vår kultur prisar ungdom, skönhet, friskhet, det är skrämmande att se handikapp. Funktionshindrade får ej information av sjukvårdspersonal, kuratorer. Försämring av olika förmåner - mindre ersättning/pengar. Accepterar inte att personen inte tillhör bidragsberättigade. Ofta grund: dålig allmän ekonomi. Man söker hjälp till sin försörjning. Att för många handläggare kan vara inkopplade i samma ärende. Indragningar, förändringar av lagar. Fått felaktig information bl.a. från handikapporganisationerna. Man vet ej hur man skall bemöta en funktionshindrad. Man är bitter då man upplever att myndigheterna ej förstår. Oklara regler mellan kommun, landsting, försäkringskassa. Hårdare praxis och lagar. Grundläggande människosyn har större betydelse än kunskaper. Okunskap om många funktionshinder. Funktionshindrades ofta svåra ekonomiska situation som gör att de blir besvikna när samhället inte ställer upp. Att viljan att förstå regler saknas. Vissa personer är alltid missnöjda. Dålig kunskap och förståelse för att det tar tid att utreda förmåner. Stress hos personalen, man hinner inte med arbetet längre. Kunskap, empati, respekt. För mycket makt och myndighetsutövning. Ser man den funktionshindrade som kund så agerar man också därefter. Besparingar i samhället. Risk att göra av med skattemedel, spräcka budgeten, inte uppfylla sitt kontrakt. Mer utbildning i etik, delaktighet. Även icke funktionshindrade upplever säkert visst missnöje med nämnda myndigheters bemötande, frågan är om funktionshindrade upplever mer missnöje, hur mäts det? Somliga myndigheter använder ett maktspråk. För stora förväntningar. Har svårt att ställa krav, funktionshindrade vet inte alltid vilka rättigheter de har. Resursbrist, tidsbrist. Man har dåligt handikappmedvetande. Kommunikationssvårigheter och den funktionshindrades svårigheter att precisera sina behov. Bristfälliga kunskaper om handikapp av olika slag. Utseende, lyte. Okunskap och rädsla. Brist på samordning. Fritt fram för LSS-handläggarna att tolka lagar och regelverk. Att de tror att de är de enda med svårigheter. Oklarheter i organisationen om vem som ansvarar för vad. Kommunaliseringen, olika kommundelar. Att samma behov bedöms olika beroende på kommun, försäkringskassa, kommundel. Många har äldre föräldrar som inte vet sina rättigheter. Avsaknad av en humanistisk människosyn. Myndigheters mambo jambo (intern jargong). Bristande ekonomiska resurser som gör att personalen inte orkar visa förståelse. Avsaknad av empati hos viss personal. Att personal p.g.a. tidspress, utmattning inte kan följa upp kontakt som höjer kvaliteten. Personalen är överbelastad. Det finns ingen smidighet, flöde, ingen vet och man hänvisas runt och runt, ibland lyckas man ändå inte. Efterlyser ett samarbete som gör allt smidigare. Att man inte ser till helheten. Brist på kunskaper om funktionshinder och dess konsekvenser för individen. Rädsla, okunskap. Diskriminering av fascistoid karaktär. Brister i utbildningen hos vissa handläggare. Man är rädd för tystnaden och vågar ej vänta på svar. Jag anser inte bemötande är kopplat till mängden kontakter utan till kvaliteten i varje enskilt möte. Dålig organisation, förvaltningsledning. Oförmåga till inlevelse. Okunskap om det speciella handikappets natur. Det finns personer anställda att arbeta med döva, de kan teckenspråk men saknar ade- kvat utbildning i övrigt. De kör över döva med mycket negativt bemötande. Jag har många exempel. Undanhållande av information. Kommunens övertagande av LSS, för många som är okunniga. Lag och regelverk ses ofta som vackra ord medan en krass ekonomisk realitet får legiti- mera att man inte lever upp till bestämmelserna i lagen. Brist på regelbunden handledning för personal. Kulturella skillnader i vid bemärkelse. är det olika världar som möts. Deras svåra situation väcker ångest/rädsla. Samordning brister mellan myndigheter. Ekonomiska neddragningar då projekt ej går att genomföra. Att det tar tid att fatta beslut. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att en stor majoritet av dem som svarat inom de fyra sektorerna anser att otydliga regler, brist på tid, resurser och personal, orealistiska förvänt- ningar från funktionshindrade personers sida, språksvårigheter samt kulturella skillnader kan bidra till att bemötandet upplevs som dåligt. Som tidigare nämnts är det av de tillfrågade inom som anser att socialförsäkringssystemets regelverk är alltför komplicerat. Det framgår också av svaren på de öppna frågorna. De anställda känner press i arbetet på grund av de många och ofta återkommande regeländringar som görs i socialförsäkringssystemet och i framförallt (lagen om assistensersättning). Inom vårdsektorn tror många som svarat att orsaken till funktionshindrade personers missnöje med bemötandet kan sökas i brist på kompetens hos personalen eller att den sak- nar servicetänkande. Enligt vår mening kan en sådan uppfattning spegla de anställdas egna erfarenheter av vilken stor betydelse kompetensutvecklingen har för att personalen inom t.ex. habilitering och rehabilitering skall kunna möta funktionshindrade personers önske- mål och rätt till en adekvat vård och behandling. Vi tycker också att det är intressant att notera att det är inom vårdsektorn som det är den högsta andelen av de tillfrågade () som anser att bristande servicetänkande kan vara orsak till missnöje. Vi hade förväntat oss att anställda skulle ha den högsta svarsfrekvensen här bl.a. därför att verksamheten där kan sägas ha en så utpräglad servicekaraktär. Brist på tid står i relation till mängden av arbetsuppgifter och personaltätheten. När vi jämför med svaren på fråga 8 (om personalen har fått utökade arbetsuppgifter ) liksom med svaren på fråga 9 (om personalneddragningar har drabbat arbetsplatsen ), ser vi att personalen inom i stor utsträckning fått ut- ökade arbetsuppgifter och att de mest av alla varit föremål för personalinskränkningar. De borde därmed också rimligtvis mer än andra kunna förväntas anse att brist på tid i många fall kan vara orsak till missnöje bland personer med funktionshinder, men siffrorna nedan visar det motsatta. Det vill säga de som upplever att de fått de största perso- nalminskningarna tillskriver brist på tid minst betydelse. Vid sidan av skolpersonalen är det också personalen inom som i minst utsträckning bedömt att utökade ar- betsuppgifter och personalneddragningar negativt har påverkat deras sätt att bemöta per- soner med funktionshinder (se fråga 8 och 9). Lika förvånade är vi över att det är personalen i den sektor som har haft de minsta per- sonalneddragningarna - vårdsektorn - som i högsta utsträckning upplever att brist på tid är en vanlig faktor bakom missnöje med bemötandet. Detta kan tolkas som att trots att dras- tiska personalneddragningar inte har skett inom den del av sjukvården vi undersökte är brist på tid där ändå en realitet. Mötet mellan vårdgivare och patient är i och för sig ofta efterlängtat och informationen föder många nya frågor med följden att varje besök med lätthet kan förlängas. Men det kan också vara så att vårdpersonalens svar indikerar att man handhar en växande patientgrupp inom existerande ramar, dvs. personalstyrka och arbets- uppgifter oförändrade men med en växande arbetsmängd. (Jämför fråga 10: arbetsförhål- landeindex om belastning.) När det gäller frågan om lika-rätts-tänkandet anser mer än hälften av respondenterna inom , vården och skolan att den frågan i vissa fall kan ha betydelse för be- mötandet. Detta tror vi kan tas som en indikation på att man anser att det inom dessa myn- digheter/verksamheter finns medarbetare som är främmande för lika-rättstänkandet. De pågående prioriteringsdiskussionerna inom vården kan också ha haft betydelse för framför- allt "vårdpersonalens" uppfattning. Mot bakgrund av svaren på den här frågan finns det, enligt vår uppfattning, visst fog för den kritik som framförts av personer med funktions- hinder. Undantaget här är där närmare hälften av den tillfrågade perso- nalen hävdar att avsaknad av lika-rätts-tänkande sällan eller aldrig är orsak till missnöje. Vi antar att det kan bero på att lagstiftningen på området är utformad utifrån lika-rätts-princi- pen, dvs. om man uppfyller villkoren för de olika stödåtgärderna, har man rätt enligt lag att få stödet. Av svaren att döma är det en vanlig uppfattning hos de tillfrågade att funktionshindrade personer har orealistiska förväntningar inför mötet. Det kommer också fram i de öppna frå- gorna. Det är svårt att ha någon mening om vad detta kan bero på. Möjligen har de som svarat ansett att funktionshindrade personer borde veta bättre eller själva ta reda på vad som gäller. En annan förklaring kan vara att man anser att vederbörande begär för mycket i förhållande till vad andra får. Det är emellertid intressant att konstatera att det är nästan lika många tillfrågade som anser att dåligt bemötande kan ha sin orsak i funktionshindrade personers orealistiska förväntningar som dem som anser att orsaker kan ligga i funktions- hindrade personers eget uppträdande. I den offentliga debatten har resursbristen inom skola, vård och omsorg varit huvudfrå- gan . Ofta har skolan tagits som ett varnande exempel på vad som kan hända när ekonomin får styra i alltför hög utsträckning. Enligt vår uppfattning finns det en viktig förklaring till att så många skolledare () anser att resursbristen kan medföra att elever och föräldrar blir dåligt bemötta. Det resultatsenhetstänkande som präglar offentlig verksamhet innebär att varje enhet, som t.ex. ett område inom skolan, har eget bud- getansvar. Detta kan leda till en intern konkurrens inom kommunen och inom samma för- valtning. Om en kostnadskrävande insats som t.ex. specialundervisning eller assistent till en elev på en skola kan belasta en annan resultatenhet än den egna är detta en ekonomiskt vinst. Man kan då klara ett besparingskrav alternativt använda pengarna till andra behov inom skolan. När resurserna är knappa ökar benägenheten att "lasta över" kostnader på andra om så är möjligt. När det gäller svagbegåvade elever visar olika studier att inskriv- ning i särskolan är en sådan möjlighet. Även om samma kommunala kassa betalar finns det en vinst i att lägga kostnader på särskolan. Genom att låta särskolans budget betala de extra insatser dessa elever behöver kan de gå kvar i sin ordinarie klass, men som särskolelev. 4.7 Varför klagar personer med funktionshinder? Det finns många exempel på att personer med funktionshinder inte känner sig respekterade, inte blir informerade, inte blir hörda eller inte blir bemötta utifrån den person de är. Vi ville med fråga 18 få reda på om det händer att personer med funktionshinder klagar på bemö- tandet, i vilken utsträckning klagomål förekommer och vad man klagar på. Här handlar det om att mäta existerande klagomål, inte att kartlägga olika föreställningar och attityder som i föregående fråga. Förutom redovisning av förekomst och frekvens av klagomål och av i vilken utsträckning klagomål gäller sådant som ligger innanför ens befogenhetsområde hamnar rätt, presenteras förekomsten av olika slags klagomål, inklusive ett öppet svars- alternativ där andra typer av klagomål än de i enkäten angivna kunnat uppges. På frågan "Händer det att personer med funktionshinder klagar på Ditt bemötande" (Tabell 47) anger majoriteten av personalen att klagomål aldrig förekommer. När klagomål förekommer sker det inte särskilt ofta.