sou · GMB331 · 1999-01-01 00:00:00 — Skolan har ansvar att upprätta åtgärdsprogram för elever i särskilda behov enligt vad som fastslås i grundskoleförordningen: "Om en elev behöver särskilda stöd- åtgärder, skall ett åtgärdsprogram utarbetas av berörd skolpersonal. Vid utarbetande av programmet bör skolpersonalen samråda med eleven och elevens vårdnadshavare" (5 kap. 1 §, SFS 1997:559). kon- staterade att åtgärdsprogram i själva verket sällan upprättas, men det finns tecken på att en förbättring skett på denna punkt (Tillståndsbeskrivningen 1997). Även några forskningsrapporter visar att antalet barn med koncent- rationssvårigheter ökar. Trots att MBD/DAMP-problematik varit före- mål för stort intresse på kartläggnings- och diagnostiksidan, saknas un- 106 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA dersökningar som belyser skolsituationen för dessa barn. Enligt Skol- verket utvärderas konsekvenserna av skolans insatser för elever med behov av särskilt stöd i alltför liten omfattning av kommunerna (Skol- verket 1996 a). Lärarveckotimmarna för specialundervisning i har minskat mellan åren 1990/91 och 1995/96 med väl . Minskningen har därefter stannat upp, visar uppgifter /97 (1997). Ofta ersätts inte en speciallärare som pensioneras med någon ny speciallärare/specialpedagog. En studie som gjordes på visade att av skolorna saknade special- lärare. Baserat på statistik från berörda institutioner vid lärarhögskolorna konstaterar att endast få låg- och mellanstadielärare utbildar sig till specialpedagoger. Antalet minskade successivt , för att därefter öka något igen (1996 a). Enligt , prefekt för i , är det ett mycket stort söktryck till spe- cialpedagogutbildningarna. Vid ansökan hade man i 1 355 sökande till 180 platser (1997, personlig kommunikation). Merparten, närmare bestämt , av de studerande får tillträde genom så kallad "behovsantagning". Detta innebär att arbetsgivaren söker för en viss medarbetares räkning, och arbetsgivarens behov av kompetenshöjning i verksamheten väger tungt vid antagningen. Ansökningsförfarandet gör att det blir mycket tydligt att de kommunala verksamheternas behov av specialpedagoger inte är tillgodosett. Det ringa nytillskottet av speciallärare kan få negativa konsekvenser för den framtida specialundervisningen av elever med olika slag av inlärningssvårigheter, i all synnerhet som en stor andel av dagens specialpedagoger snart närmar sig pensionsåldern (1996 a). Den av regeringen tillsatta (dir. 1997:54) har i uppdrag att bland annat se över specialpedagogutbildningen. Man skall enligt direktiven utreda behovet av specialpedagogisk kompetens bland lärarna och särskilt uppmärksamma dimensioneringen av den framtida specialpedagogiska utbildningen. Bakgrunden till denna del av uppdraget är att inte minst särskolan står inför en snar och akut brist på specialpedagoger. )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 107 Begreppet elevvård har ingen entydig definition. I vid mening är elev- vården hela skolans angelägenhet och en välfungerande elevvård kräver att all personal i skolan – skolledare, lärare, skolhälsovårdsperso- nal, psykologer, kuratorer, syofunktionärer – samarbetar för elevens bästa. I den direkta elevvårdspersonalen ingår dels skolpsykolog och kurator, dels skolläkare och skolsköterska (1996). Skolläkare och skolsköterska tillhör skolhälsovården, som är den medi- cinska delen av skolans elevvård. Skolhälsovården har en särställning inom skolans elevvård, i det att dess uppgift, innehåll och personella förutsättningar finns tydligt föreskrivna i lagen. Den övergripande uppgiften beskrivs i 14 kap. 2 § skollagen: Skolhälsovården har till ändamål att följa elevernas utveckling, bevara och förbättra deras själsliga och kroppsliga hälsa och verka för sunda levnadsvanor hos dem. Skolhälsovården skall främst vara förebyggande. Den skall om- fatta hälsokontroller och enkla sjukvårdsinsatser. För elever i sär- skolan och specialskolan skall i skolhälsovården också ingå sär- skilda undersökningar som föranleds av deras funktionshinder. För skolhälsovården skall finnas skolläkare och skolsköterska. Skolhälsovården kan ses som elevernas företagshälsovård och bör ges i nära anslutning till deras arbetsplats och av personal med kännedom om den aktuella arbetsmiljön, det vill säga såväl skolans innehåll och verksamhet som den aktuella skolans miljö och inre arbete (Djurstedt & Kastan 1996). I 14 kap. skollagen föreskrivs vidare att alla elever i skall erbjudas att genomgå minst tre allmänna hälsokon- troller, jämnt fördelade . Elever i gymnasieskolan skall beredas tillfälle att genomgå minst en allmän hälsokontroll. Kontroll av syn och hörsel och andra begränsade hälsokontroller skall erbjudas mellan de allmänna hälsokontrollerna. Den skolhälsovård som eleverna har rätt till skall vara kostnadsfri. Skolhälsovården har hälso- och sjukvårdssekretess (7 kap. 1 § SekrL) och står under tillsyn. Den övriga elevvården och skolan i sin helhet har sekretess enligt 7 kap. 9 § SekrL och som tillsynsmyndighet. 108 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA %LEVV¥RD VAD ¤R DET Den icke-medicinska elevvården har i jämförelse med skolhälsovården en otydligare förankring i gällande lagar och förordningar. Elevvård i ordets vida bemärkelse sammanfattar alla insatser som görs för att ele- verna skall må bra. I denna mening har all personal ansvar för elevvår- den, i synnerhet rektor och klassföreståndare/mentorer. Den särskilda elevvårdspersonalen skall komplettera och stötta lärarna i skolan och bidra med kunskaper som är nödvändiga i arbetet med elever med svå- righeter. "När man drar in på resurser till elevvårdspersonal minskar möjligheterna att tillgodose elevernas behov utifrån en helhetssyn" (Djurstedt & Kastan 1996). Samarbetet kring den enskilde eleven sker vid behov bl.a. inom ramen för den så kallade elevvårdskonferensen, vars sammansättning och befogenheter är detaljerat reglerade och där "företrädare för elevvården" alltid skall ingå (grundskoleförordningen, gymnasieförordningen). Skolans ansvar för elever med särskilda behov lyfts fram i de senaste läroplanerna, Lgr 80 och Lpo 94. Elevvårdens roll kan därmed förmodas ha ökat i betydelse. Den preciseras dock inte närmare, utan skall utformas "så att eleverna får det särskilda stöd och den särskilda hjälp de behöver" (Lpo 94, Rektors ansvar, 2.8). Elevvård och elevvårdspersonal nämns således som oundgängliga inslag i skolans verksamhet. är elevvårdens uppgift relaterad endast till mål på synnerligen övergripande nivå, så övergripande att de mer handfasta arbetsuppgifterna riskerar osynliggöras. Till skillnad från vad fallet är för rektor, lärare och skolhälsovårdspersonal saknas en konkret bild och beskrivning av den icke-medicinska elevvårdsper- sonalens insatser. Bristen på konkretion kan bidra till att det ter sig mera möjligt att spara in på elevvård än på andra, tydligare beskrivna inslag i skolans verksamhet. %LEV MED ELLER I BEHOV Läs- och skrivkommittén, som överlämnat sitt slutbetänkande, Att lämna skolan med rak rygg (SOU 1997:108), framhåller att elever i svårigheter är hela skolans ansvar. Läs- och skrivsvårigheter skall inte i första hand ses som elevens problem utan som ett undervisnings- problem. Kommittén menar att man i stället för elever särskilda behov och elever som HAR svårigheter bör tala om elever I behov av stimulans och stöd. Man framhåller att hela den situation som eleven är del av skall kartläggas när särskilda åtgärder planeras. Man föreslår att rektor och berörd skolpersonal skall få ett tydligare ansvar för arbetet med åtgärdsprogram, vilka skall fokusera både eleven och undervis- )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 109 ningen, och utformas i samråd med eleven och vårdnadshavare. – Läs- och skrivkommittén anlägger ett perspektiv som understryker betydel- sen av att elevvården är integrerad med skolans hela verksamhet. blir det allt vanligare att elevvårds- och specialpedagogisk perso- nal finns placerad centralt i kommunerna. I många kommuner utgör den en särskild resultatenhet, vars tjänster kan köpas av skolan, i en del fall också av barnomsorgen och . Det finns för- och nackdelar med en sådan organisation. Till nackdelarna hör att elevvårdsper- sonalen kommer längre från eleverna och att det blir svårare för ele- verna själva att ta kontakt. Det centralt placerade teamet får möjligen också sämre kännedom om miljön och förutsättningarna ute på sko- lorna. Det finns också en risk att man med knappa ekonomiska resurser avstår från att köpa in den elevvårdskompetens som man egentligen skulle behöva. Till fördelarna hör att de centralt placerade teammed- lemmarna kan ha lättare att fungera som specialister och handledare till personalen än om de vore ute på skolorna. Genom att arbeta tillsam- mans kan teamet också lättare vidareutveckla sin kompetens. Hur elevvården praktiskt organiseras måste självklart bestämmas lokalt, ute i kommunerna. Den totala elevvårdsresursen skall dock stå i samklang med behoven och verka i skolmiljön så att eleverna får det särskilda stöd och den hjälp de behöver. Detta innebär bland annat att elevvårdsresursen inte kan spridas hur tunt som helst, och att elev- vårdspersonalen skall ha ett tydligt och oavvisligt uppdrag. 3AMARBETE MED F¶R¤LDRAR V¥RDNADSHAVARE Skolan skall samarbeta med hemmen. Detta slås fast i 1 kap. 2 § skol- lagen och mera konkret i rikets skolförordningar och läroplaner. Enligt skall barnets rätt till omvårdnad, tr ygghet och en god fostran i första hand tillgodoses av föräldrarna/vårdnadshavarna. Enligt huvudregeln i 6 kap. 11 § skall vårdnadshavaren be- stämma i frågor som rör barnet och barnets personliga angelägenheter. I takt med att barnet blir äldre och mognare skall vårdnadshavaren ta allt större hänsyn till barnets egna synpunkter. Undan för undan får barnet bestämma själv i enkla och vardagliga frågor, men när det gäller större avgöranden kvarstår i princip vårdnadshavarens bestämmande- rätt tills dess barnet blir myndigt . 110 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA För skolans del innebär detta att samarbetet med föräldrar/vård- nadshavare blir mindre intensivt i de högre årskurserna, men att det då det gäller större avgöranden i princip fortfar att vara en skyldighet också på gymnasiet, så länge eleven är omyndig. Omyndiga ungdomars rätt till självbestämmande i vissa frågor får inte leda till att skolans personal regelmässigt avstår från att samarbeta med hemmen i viktiga frågor. En sådan underlåtenhet strider mot barnets rätt till skydd och till den omvårdnad och trygghet som den egna föräldern/vårdnadshavaren kan ge. Elever har rätt till inflytande. Det är viktigt för demokratin i skolan att elever deltar aktivt i beslutsfattandet i styrelser, klassråd och arbets- grupper. Lika viktigt som det formella inflytandet är att eleverna kan påverka det dagliga arbetet och har makt över sitt eget lärande (SOU 1997:121). Den enskilda elevens inflytande och delaktighet i beslut som rör honom/henne själv är en viktig pedagogisk och etisk princip, som har stöd i FN:s konvention om barnets rättigheter: Konventionsstaterna skall tillförsäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12 p. Barns och ungdomars rätt till medbestämmande är villkorlig. Vuxna har rätt att bestämma över barn och ungdomar i frågor de inte själva kan avgöra följderna av. har i en avhandling om rela- tionen mellan lärare och elever visat att elevers självbestämmande knappast är en medveten etisk princip i skolan. Lärarna beskriver vis- serligen att de i större utsträckning än tidigare låter eleverna planera sitt arbete, men motiverar det framförallt med effektivitetsskäl. Att ele- verna är egna individer med rätt till självbestämmande används inte som argument. Colnerud anser att detta beror på att skolan är en orga- nisation som har svårt att förhålla sig till individer. Man är van att tänka i termer av grupper och arbetsenheter, och man vilar på en tradition av disciplinering (Colnerud 1995). Att tillförsäkra eleven ett inflytande i frågor som rör den egna skol- situationen är angeläget av flera skäl. För det första står ett sådant in- flytande helt i samklang med skolans bredare pedagogiska uppdrag: att främja elevernas harmoniska utveckling till ansvarskännande männi- skor och samhällsmedlemmar och att bedriva en verksamhet som över- ensstämmer med grundläggande demokratiska värderingar (se 1 kap. )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 111 För det andra har pedagogisk forskning visat att den som är engagerad och delaktig i det som hon studerar har bättre och mer bestå- ende kunskaper. Liknande resultat har man från forskning kring psy- kologisk behandling. Den ömsesidiga överenskommelsen mellan be- handlare och klient är en förutsättning för ett positivt förändringsarbete. Sammanfattningsvis finns det alla skäl att verka för att eleven är delaktig i utformandet av sin egen skolsituation. Ett sådant elevinfly- tande svarar mot grundläggande etiska och juridiska principer likaväl som mot skolans pedagogiska mål. Allt talar för att det också innebär bättre och mer meningsfull inlärning. Skolans huvuduppdrag är pedagogiskt och all skolpersonal skall ha fo- kus på utbildning. Skolan skall vara en bra miljö för alla elever och den har ett långtgående ansvar för att alla barn och ungdomar får en likvär- dig utbildning. Enligt skollagen, grundskole- och gymnasieförordning- arna samt läroplanerna gäller detta ansvar även barn med särskilda be- hov. Gymnasieskolans skyldigheter är dock svagare formulerade än vad fallet är för den obligatoriska skolan. Vi anser att en grundläggande princip för elevvården skall vara att skolrelaterade problem skall hanteras inom skolan. Med elevvård i vid bemärkelse menar man alla de insatser som görs för att eleverna skall må bra. Den största delen av det elevvårdande arbetet är förebyggande och i detta deltar all skolpersonal. Läraren brukar framhållas som den viktigaste elevvårdaren. Den särskilda elevvårdspersonalen skall komp- lettera och stötta lärare och övrig skolpersonal. Behovet av kvalificerad handledning uttalas allt oftare. Elevvårdsteamet skall besitta kvalificerad kunskap om barns och ungdomars psykiska, sociala och biologiska utveckling, om mellan- mänskliga relationer och samspelet i en grupp och en organisation, om samhällsfaktorers inflytande och samhällets olika stödorgan, samt – inte minst viktigt – om den pedagogiska vardagen i skolan. I exempel- vis skolmiljöfrågor och i arbetet mot mobbning har elevvårdsteamet en given plats. Genom generella åtgärder och genom att bygga trygghet runt barnet minskar behovet av särskilda åtgärder. Elevvårdspersonalen kan också delta direkt i det förebyggande arbetet, exempelvis med elevgrupper, och i viss mån med stödkontakter till enskilda elever. 112 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA Elevvårdspersonalen bör finnas tillgänglig så att eleverna själva kan ta kontakt. Även med en god förebyggande elevvård finns det givetvis elever i särskilda behov. Principen att skolrelaterade problem skall hanteras inom skolan innebär att elevers särskilda behov inte bara skall upp- märksammas utan även utredas och åtgärdas inom skolan, i samråd med förälder/vårdnadshavare och eleven själv. Detta innebär att skolan själv skall kunna ta ansvar för merparten av de elever som har exem- pelvis läs- och skrivsvårigheter och koncentrationsproblem, utan att åtgärder görs avhängiga en barnpsykiatrisk diagnos. Vi anser vidare att gymnasieskolans elever skall ha rätt till stöd, i en form som passar dem. finns påtagliga brister på åtgärdssidan. Ett reellt problem är att antalet specialpedagoger har minskat oroväckande och att det råder viss osäkerhet om hur deras kompetens bäst skall utnyttjas. Vi vill framhålla att specialpedagogerna utgör en mycket viktig resurs i skolan för en stor andel barn och ungdomar med psykiska pro- blem. Specialpedagogresursen kan ha helt avgörande betydelse för att dessa elever får en fungerande utbildningssituation. Vi välkomnar där- för att en särskild utredning arbetar med frågan, och vill understryka statens ansvar för specialpedagogutbildningarnas utformning och di- mensionering. I enlighet med resonemang som förs i kapitel 6 om arbete ser vi anledning understryka att skolpersonal enligt 71 § social- tjänstlagen har skyldighet att till socialnämnden anmäla misstankar om att ett barn kan behöva skydd. Elevvårdsteamet skall bistå med: -+ONSULTATION – då lärare behöver ett bollplank och stöd i att förstå enskilda elever och deras situation och processer som sker i klass- rummet. -(ANDLEDNING – till personalen i det dagliga pedagogiska och elev- vårdande arbetet. -5TREDNING AV ELEVS SKOLSV¥RIGHETER som kan ske inom arbetslaget, med hjälp av elevvårdsteamet eller – i enstaka fall – via utredning av specialistteam. De flesta elevfrågor skall kunna hanteras inom lärararbetslaget. Läraren uppmärksammar att eleven har särskilda behov och samråder med elev och förälder. Läraren/arbetslaget kan vid behov använda sig av kon- )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 113 sultation av elevvårdspersonal, och man kan efter samråd med elev och förälder eventuellt kalla till elevvårdskonferens. Eleven skall naturligt- vis själv ha möjlighet att kontakta någon i elevvårdsteamet. Målet är att så många som möjligt av elevers särskilda behov skall kunna tillgodo- ses inom ramen för ett sådant arbetssätt. Om skolsituationen likväl är otillfredsställande för en enskild elev skall elevvårdsteamet vid behov kunna genomföra en allsidig utred- ning. Denna skall kunna innefatta pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social utredning, och skall utformas efter de svårigheter och behov eleven har, i samråd med förälder/vårdnadshavare och elev. Utred- ningen skall vara inriktad på att ge underlag för åtgärd. Elevvårds- teamet skall kunna klara flertalet särskoleutredningar. Då en enskild elev har ovanliga och/eller komplicerade skolsvå- righeter kan utredning av ett specialistteam krävas. Ett sådant team kan bestå av specialpedagog, talpedagog/logoped, läkare, psykolog, kurator. behövs även andra personalkategorier, exempelvis sjukgymnast. Teamets organisatoriska tillhörighet kan växla. I större kommuner kan specialistteamet kanske finnas inom ett kommunalt resurscentrum, medan mindre kommuner sannolikt måste samarbeta regionalt med andra kommuner, med barnhabilitering eller med BUP- klinik. Specialistteamet tillhör således inte skolans egentliga elevvård. Specialistutredningar av svårare dyslexi-problematik kan göras vid något av de läsepedagogiska centra som numer finns runtom i landet. Elevvårdspersonalen bör vara delaktig i utformandet av åtgärder som rör skolmiljön i stort. I exempelvis arbetet mot mobbning har elevvårdspersonalen en viktig uppgift såväl vad avser akuta insatser som i det långsiktiga skolmiljöarbetet. En utredning av en enskild elevs skolsvårigheter skall vara in- riktad på att ge underlag för åtgärd. Elevvårdspersonal och lärare skall i samråd med förälder/vårdnadshavare och elev, i enstaka fall i samarbete med specialistteam, utforma det åtgärdsprogram som sko- lan är skyldig att upprätta. Åtgärdsprogrammet skall fokusera både eleven och utbildningssituationen. Det skall ange mål, metod och hur åtgärdsprogrammet skall analyseras och utvärderas. En ekonomisk konsekvensanalys av våra förslag redovisas i avsnitt 11.1. 114 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 4.4Hälsobefrämjande insatser för barn och ungdomar med invandrarbakgrund 6¥R BED¶MNING En femtedel av barn och ungdomar har invandrarbakgrund. För merparten av dem torde invandrarbakgrun- den utgöra en tillgång. Som grupp har de dock en högre förekomst av psykiska och sociala problem än jämnåriga med enbart svensk bakgrund. Vi anser att detta sammanhänger med samhälleliga fakto- rer i stort. Vi anser att barn och ungdomar med annat modersmål än svenska bör uppmuntras att utveckla detta parallellt med att de tillägnar sig svenska språket, och att de bör erbjudas modersmålsundervisning av god kvalitet. Goda kunskaper i svenska har dock avgörande betydelse för att lyckas i den svenska skolan och vi anser det väsent- ligt att stimulera och utveckla kunskaperna i svenska. Förskolesatsningar och svenska som andraspråk i den ob- ligatoriska skolan och i gymnasieskolan bör ges hög prioritet. Vi anser att det är positivt att hälsofrågorna för barn och familjer i flyktingsituation nu uppmärksammas mer. Långa vistelsetider präglade av osäkerhet då familjer söker uppehållstillstånd utgör en uppenbar hälsorisk, särskilt för barnen. Vi anser att handläggare som utreder barns och familjers asylskäl bör ha barnkompetens. I sam- band med flyktingfamiljers introduktion i kommunerna bör en allsi- dig hälsoundersökning genomföras, som också ser till barnets psy- kiska hälsa. Vi anser att det finns goda hälsoskäl att uppmuntra barn och ung- domar med flyktingbakgrund att uttrycka sig i ord och bild och att forma "sin" berättelse. Personal i basverksamheterna skall kunna vara mottagare av barnets budskap. 6¥RA F¶RSLAG Regeringen ger den nya integrationsmyndigheten i särskilt uppdrag att i dialog med kommunerna aktivt verka för att introduktionsprogrammen utformas så att de säkerställer barns och ungdomars deltagande i förskola och skola och andra åtgärder inom ramen för kommunens ansvar, samt tillgodoser barns och ungdomars behov av hälsovård och rehabilitering och ger stöd i föräldraskapet. Barnhälsovården erbjuder flyktingfamiljer med förskolebarn en serie hälsokontroller, för att i lugn takt genomföra vaccinationspro- gram och de sedvanliga screeningundersökningarna, samt ge stöd i föräldraskapet och etablera kontakt så att uppkommande hälsopro- blem kan uppmärksammas och tas om hand i ett tidigt skede. är ett mångkulturellt samhälle. En stor del av befolk- ningen har utländsk bakgrund, det vill säga är antingen själva födda )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 115 utomlands och inflyttade till , eller är födda i av en eller två utomlands födda föräldrar. Så definierat har 1,6 miljoner, eller näs- tan var femte invånare, invandrarbakgrund. Det är en radikal förändring , då av befolkningen hade utländsk härkomst. På har förvandlats från ett språkligt och kulturellt tämligen homogent samhälle till ett samhälle som hyser många språk och kulturer. I direktiven nämns "barn och ungdomar med invandrarbakgrund" som en av de grupper som vi särskilt skall uppmärksamma då vi analy- serar stödet från olika instanser och hur samarbete dem emellan ter sig. Inledningsvis kan man konstatera att "barn och ungdomar med invand- rarbakgrund" är en stor och synnerligen heterogen grupp. Befolknings- andelen med invandrarbakgrund är större i de yngre åldersgrupperna; bland barn och ungdomar i åldrarna rör det sig om . Om man räknar bort dem med nordisk bakgrund återstår , och merpar- ten av dem har europeisk härkomst. Andelen med invandrarbakgrund är i stort sett densamma för förskolebarn (), låg- och mellansta- diebarn och högstadie- och gymnasieungdomar . fanns följande antal barn och ungdomar, , med invandrarbakgrund i landet: 118 000 födda utomlands av en eller två utlandsfödda föräldrar, var- av uppskattningsvis är adoptivbarn 126 000 födda i av två utlandsfödda föräldrar 192 000 födda i , med en utlandsfödd förälder, det vill säga totalt 436.000 individer. Majoriteten av barn med in- vandrarbakgrund, eller , är alltså födda i (1997 b). Barn och ungdomar med invandrarbakgrund kommer från sins- emellan mycket olika länder och kulturer, och familjens ställning i det svenska samhället varierar kraftigt. "Invandrarbakgrund" är således ett mycket oprecist uttryck. Det enda man kan sägas ha gemensamt inom denna heterogena grupp är att man har språkliga och kulturella erfaren- heter som skiljer sig från de ensidigt svenska.