sou · GMB339 · 1999-01-01 00:00:00 — Artiklarna 16–23 motsvarar i allt väsentligt bestämmelserna i den nordiska miljöskyddskonventionen. De här föreslagna bestämmelserna har dock en vidare innebörd till följd av att gränsälvsöverenskommelsen, utöver skydd mot vattenföroreningar, också omfattar frågor vid sidan härav som rör byggande i vatten, vilket miljöskyddskonventionen inte gör. Vi har övervägt att ersätta dessa artiklar med en allmän bestämmelse om att procedurreglerna i den nordiska miljöskyddskonventionen skall tillämpas vad gäller prövningen av alla de frågor, som enligt överenskom- melsen rör vattenverksamhet enligt artikel 9. Detta kan inte göras utan närmare analys av innebörden av vattenlagens, i förhållande till miljö- skyddslagstiftningen, skilda innehåll och annorlunda begreppsapparat. Vi har i vårt arbete inte haft möjlighet att närmare penetrera dessa frågor. Att ha procedurreglerna samlade som egna artiklar torde också vara en fördel i ett fortsatt arbete tillsammans med med de fördjupade överväganden som behöver göras om den slutliga utformningen av en alternativ form för gränsälvssamarbetet. Artikel 24 reglerar de fall när en tillåtlighetsfråga av prövningsmyndig- heten skall underställas båda regeringarnas prövning till följd av att verksamhetens beskaffenhet kan medföra ingripande gränsöverskridande effekter. Första stycket avser sådan vattenverksamhet som omfattas av bestämmel- serna i kapitel 3 artikel 3 andra stycket i gränsälvsöverenskommelsen och bara kan tillåtas om den är av synnerlig vikt för näringslivet eller för orten eller annars från allmän synpunkt. Av skäl som redovisas i avsnitt 6.2 förelår vi ingen motsvarande bestämmelse för vattenförorenande verksam- het som inte innebär byggande i vatten. I tredje stycket finns en bestämmelse om prövningsmyndighetens underställningsskyldighet. Här regleras att prövningsmyndigheten skall bifoga ett eget yttrande i ärendet, vilket inte har någon motsvarighet i gränsälvsöverenskommelsen. Artikel 25 innebär att i sådana fall som prövningsmyndigheten inte kan jämka gränsöverskridande motstridiga intressen får regeringarna besluta om frågan skall avgöras på regeringsnivå. Enligt artikel 26 kan vardera regeringen begära att en kommission skall yttra sig i sådana ärenden som enligt överenskommelsen skall prövas av båda regeringarna. Syftet är att kommissionen i komplicerade fall skall ta fram ett för regeringarna gemensamt beredningsunderlag. Som framgår av avsnitt 6.3 är de för och gemensamma bestämmelser som vi föreslår för att reglera fisket i gränsälvsområdet av två slag. Dels grundläggande bestämmelser, dels närmare föreskrifter om fisket och fiskevården som är av mer kortsiktig karaktär. Med utgångs- punkt i bestämmelserna om fiske i kapitel 5 i den nuvarande gränsälv- söverenskommelsen har vi bedömt vilka bestämmelser som är av det förstnämnda slaget. Dessa bestämmelser framgår av de följande förslagen till artiklar. Enligt vad vi anför i avsnitt 6.3 bör det vara en strävan att finna en ordning där bestämmelserna om fiske i enskilda fall tillämpas av nationella förvaltningsmyndigheter och domstolar. Förslagen till bestämmelser utgår från en sådan ordning. I avsnitt 6.3 diskuterar vi även ett alternativ med ett mellanstatligt organ som skulle besluta i enskilda fall. Även om vi förordar en ordning med nationella beslutsorgan anser att vi att frågan behöver övervägas ytterliga- re innan ett slutligt ställningstagande sker. Något alternativ med ett mellanstatligt organ har vi dock inte utarbetat. Om ett sådant organ skulle svara för de i fråga varande besluten måste de här föreslagna artiklarna överarbetas med hänsyn till det mellanstatliga organets beslutsbefogenhe- ter och organisation, regler om överklagande m.m. BESTÄMMELSER OM FISKE OCH FISKEVÅRD I älvs fiskeområde, som utgörs av gränsälvsområdet med undantag för den inom finska och svenska Nedertorneå kommuner utanför baslin- jerna belägna delen av , gäller i fråga om fiske vad som stadgas i det följande. Den del av älvs fiskeområde som ligger norr om älvmynningen, bestämd såsom en rät linje mellan spetsen av Hellälä norra udde på finska sidan och udden Virtakari på närmast motliggande svenska land samt på finska sidan norr om en rät linje dragen genom sydspetsen på Oxö och Palosaari, benämns älvområdet; den del som ligger söder därom benämns havsområdet. älvs utflöden tillhör älvområdet. Med fast redskap avses i denna överenskommelse fiskebyggnad och fiskeredskap med ledarm, om redskapet är fastsatt vid bottnen eller stranden och avses stå kvar i i följd. Rörligt redskap är sådant fiskeredskap som inte är fast redskap. I denna överenskommelse avses med handredskap: spö, pilk och liknande rörliga redskap som är utrustade med lina och högst tio krokar, kosteverkko (laiska): nät vars ena ände har gjorts fast i skydd av naturligt eller anlagt strömhinder, flytnät: med strömmen fritt flytande nät, drag- eller drivnät (ajoverkko): nät som driver med strömmen fästat i båt eller annan anordning. Inom älvområdet skall i varje gren där fisken har sin gång finnas fiskådra i djupaste vattnet. Fiskådran utgör en tredjedel av vattnets bredd vid vanligast förekommande lågt vattenstånd. Fiskådra, som enligt lagen i vederbörande stat finns i tillflöde till älvområdet, skall med oförändrad bredd sträcka sig ut till fiskådran i älvområdet. Om skäl därtill föreligger får bestämmas att fiskådran skall gå i annan del av vattnet än som anges i första stycket. Sådan ändring får göras endast om den kan antas inte medföra väsentligt förfång för någon som inte har samtyckt därtill. Fiskeredskap eller annan anordning får inte anbringas och brukas så, att fiskens gång i fiskådra kan hindras eller fisken eljest kan avhållas från att gå fram där. Undantag härifrån får göras om det kan antas inte medföra fara från fiskevårdssynpunkt och inte heller medföra väsentligt förfång för någon som inte har samtyckt till åtgärden. Om någon har särskild rätt att för fiske stänga fiskådra, skall den rätten bestå. Inom havsområdet skall, utöver fiskådra enligt lagen i vartdera landet, finnas fredningszoner. Dessa utgörs av vattenområdena inom ett avstånd av på ömse sidor om följande räta linjer: a) från Kraaseligrundet utanför älvmynningen i bäring 196 ° till en punkt 65°45,85N, 24°06,45O, därifrån till 65 °44,0N, 24°10,O, därifrån till 65°40,55N, 24°11,95O, därifrån mellan Sarvenkataja och Linnanklupu i bäring 193 °; b)från skärningspunkten av den från Kraaseligrundet enligt a) gående linjen och latitudsparallellen 65°46,0N till 65°46,05N, 24°02,75O, därifrån i bäring 213,5 ° till 65°44,0N, 23°59,50O, därifrån till 65°42,0N, 24°01,70O, därifrån till 65 °36,0N, 23°59,25O, därifrån i bäring 160 °; c)från 65 °44,0N, 23°59,50O längs den under b) nämnda bäringslinjen 213,till 65°39,0N, 23°51,50O, därifrån till 65 °38,0N, 23°50,65O, därifrån i bäring 171 °; d)från skärningspunkten av den under b) nämnda bäringslinjen och latitudsparallellen 65°44,60N till 65°44,50N, 23°50,30O, därifrån till 65°43,60N, 23°48,50O, därifrån till 65 °42,80N, 23°48,70O, därifrån till 65°41,40N, 23°46,85O, därifrån i bäring 200 °; e)från den under a) nämnda brytningspunkten 65 °44,0N, 24°10,0O till 65°43,95N, 24°14,15O, därifrån väster om och Iso Huituri i bäring 160 °; f)från den under e) nämnda brytningspunkten 65 °43,95N, 24°14,15O, till 65°43,80N, 24°19,40O, därifrån till 65 °42,30N, 24°22,85O, därifrån i bäring 172 °. Fiskeredskap eller annan anordning får inte anbringas och brukas så, att fiskens gång i fredningszon kan hindras eller fisken eljest kan avhållas från att gå fram där. Undantag härifrån får göras om det kan antas inte medföra fara från fiskevårdssynpunkt och inte heller medföra väsentligt förfång för någon som inte har samtyckt till åtgärden. Allt fiske med fast redskap som i någon del är högre än samt annat för fångst av lax och öring avsett redskap är förbjudet inom den del av havsområdet som är belägen mellan älvmynningen och en linje dragen från södra stranden av över sydligaste udden på öarna Kraaseli och Tirro samt över till . I Sundet mellan öarna Stora Tervakari och Hamppuleiviskä får inte från någondera sidan sättas ut fiskeredskap med större längd än . Fast fiskeredskap som i någon del är högre än m får, utom vad avser skattlagt eller hävdvunnet fiske, användas i älvområdet endast efter särskilt tillstånd. Fisk får inte sättas ut, flyttas eller odlas utan särskilt tillstånd. Tillstånd skall begränsas till och förenas med villkor. Tillstånd för fiskodling får inte ges för sådana fiskarter eller fiskstammar som är olämpliga med hänsyn till vattenområdets särart. Tillstånd får inte heller ges om det finns risk för spridning av smittsamma sjukdomar. I fråga om fiske inom älvområdet efter lax eller öring med notar kan för viss fiskeplats, under förutsättning att annat fiske inte lider förfång av betydelse därav och för högst i sänder, bestämmas att fisket skall brukas samfällt över . Hemmansägare i byalag vid och i närheten av fiskeplatsen skall äga företräde till upplåtelse av fiskerätten. Oberoende av kan för gränsälvarna bestämmas, att rätt till fiske efter lax eller öring med drag eller därmed jämförligt redskap skall kunna upplåtas mot fiskekort (fiskerättsbevis). Inkomsterna av fiskekort för visst distrikt tillfaller dem som innehar rätten till fisket inom distriktet efter deras andelar däri. I frågor som inte regleras i denna överenskommelse skall inom vardera staten gällande rätt tillämpas. Domstol och förvaltningsmyndighet som har att besluta i enskilda fall skall innan beslut meddelas inhämta synpunkter från berörda enskilda intressen i båda ländernas delar av gränsälvsområdet och samråda med vederbörande domstol eller förvaltningsmyndighet i det andra landet. Föreskrifter om fiske utfärdade med stöd av denna överenskommelse och beslut eller dom av myndighet eller domstol i enskilt fall rörande fiske får överklagas av berört rättssubjekt i det andra landet i samma utsträckning och under samma förutsättningar som gäller i det land där beslutet har fattats. En av de båda regeringarna tillkallad grupp med lika många företrädare för vardera landets fiskerimyndigheter skall till regeringarna lämna en rapport om behovet att ändra bestämmelserna i denna överenskommelse. Artikel 40 osv. Här skall följa ett antal artiklar med närmare föreskrifter rörande ·ändring av fiskådra enligt artikel 29 andra stycket, ·undantagsbestämmelser enligt artikel 29 och artikel 30, ·tillstånd till fast fiskeredskap enligt artikel 32, ·tillstånd till utsättning, flyttning och odling av fisk enligt artikel 33, ·samfällt fiske, enligt artikel 34 och ·fiskekort, enligt artikel 35. Här skall också finnas sådana närmare föreskrifter för fisket och fiskevår- den som är av mer kortsiktig karaktär. Till dessa hör motsvarigheter till vissa bestämmelser i den nuvarande gränsälvsöverenskommelsen som inte återfinns bland de av oss i det föregående föreslagna artiklarna liksom till vissa av de bestämmelser som finns i den särskilda fiskestadgan (se bilaga 2). Till denna kategori hör också bestämmelser som behövs med hänsyn till de förändringar som har skett i den nationella lagstiftningen, bland annat de nya bestämmelserna i förordningen (FIFS 1997:12) om fisket i älvs fiskeområde, och med hänsyn till de internationella överenskommelser både och är bundna av. Vidare behöver de bestämmelser som rör befogenheter anpassas till vårt förslag att fiskefrågorna skall hanteras av nationella organ. Vi har inte funnit det nödvändigt att i detta skede närmare granska vilka förändringar som behöver göras i dessa avseenden. Enligt vad vi motiverar i avsnitt 6.3 innebär artikel 27 att området där fiskebestämmelserna skall gälla, älvs fiskeområde, utökas med gränsälvarnas tillflöden (biflöden). Vidare är innebörden, enligt vad vi redovisar i avsnitt 5.1.6, att fiskeområdets gräns i havet skall följa de s.k. baslinjerna81. Av samma skäl som i artikel 1 har begreppet socken ersatts med kommun. I andra stycket har vi beaktat den senaste gränsdragningen mellan älv- och havsområdet, vilken finns i fiskestadgan. I artikel 28 definieras olika slag av fiskeredskap. En definition av fasta redskap i gränsälvsöverenskommelsen är nödvändig med hänsyn till förbudsregeln i artikel 31 och den av oss i artikel 32 förslagna tillstånds- plikten för användning av sådana redskap och för att möjliggöra införandet av ytterligare redskapsföreskrifter. Vissa redskapsdefinitioner finns nu i fiskestadgan. Artikel 29 motsvarar nuvarande bestämmelser om fiskådra i gränsälv- söverenskommelsen artikel 2, men reglerna om de uppgifter som ankommer på får ersättas av kompletterande föreskrifter. Vad som enligt gränsälvsöverenskommelsen gäller om att tillåta fiske- anordningar ersätts av bestämmelserna om tillståndsprövning i förslaget till artikel 32. Därutöver gäller de föreslagna bestämmelserna om vattenverksamhet och vattenförorenande verksamhet. Bestämmelserna i artikel 30 om fredningszoner, som motsvarar nuvarande artikel 3, har ändrats på samma sätt och med samma innebörd som artikel 29. En möjlighet införs dock att, liksom i fiskådra, i vissa fall lämna tillstånd till fiskeanordningar. 81 Se not s. 27. Gränserna för fiskezonerna behöver vid behov anpassas till baslinjerna om en sådan ändring görs av älvs fiskeområde som vi föreslår i artikel 27. Det bör också observeras att de angivna positionsangivelserna inte stämmer med de nya sjökorten som grundas på ett annat koordinat- system. I artikel 31 ersätts den nuvarande uppräkningen av fiskeredskap i gränsälvsöverenskommelsen artikel 4 med fast redskap av viss storlek. Storleksgränsen är satt så att tillståndsplikten inte skall omfatta mindre redskap, såsom gäddryssjor, vilka är avsedda för fångst av andra arter än lax och öring. Begreppet fast redskap ät definierat i artikel 28. I artikel 32 föreslår vi av fiskevårdsskäl att en tillståndsplikt införs i älvområdet för alla större fasta fiskeredskap, utom för dem som används för skattlagt eller hävdvunnet fiske. (Se även kommentaren till artikel 31.) finns krav på tillstånd endast för sådana fasta fiskeverk som är byggande i vatten enligt kapitel 3, vilket motsvarar tillståndskraven för vattenverksamhet enligt förslaget till alternativ gränsälvsöverenskommel- se. har vidare bemyndigande att vid behov införa tillståndskrav också för andra fasta fiskeredskap. I artikel 33 förs in föreskrifter om tillstånd för utsättning, flyttning och odling av fisk. I nationell lagstiftning har tillkommit sådana krav som hänför sig till att EG:s habitatdirektiv och konventionen om biologisk mångfald innebär en mer strikt syn på verksamheten. Därutöver kan bestämmelserna om vattenverksamhet och vattenförorenande verksamhet vara tillämpliga. Artikel 34 respektive artikel 35 motsvarar de nuvarande artiklarna 6 och 7 om samfällt fiske respektive fiskekort. Med hänsyn till att älvområdet enligt förslaget vidgas till att även omfatta biflödena har dock bestämmel- sen i artikel 35 preciserats till att avse gränsälvarna. Artikel 36 motsvarar för fiskets del bestämmelsen i kapitel 1 artikel 8 i den nuvarande gränsälvsöverenskommelsen. I artikel 37 anges en skyldighet för vederbörande domstol och myndighet att inhämta synpunkter, inte bara från berörda intressen i det land där en fråga prövas, utan även i det andra landet och att samråd skall ske med berörd myndighet i det andra landet. Bestämmelserna syftar till att ge en samlad syn på fiskefrågorna i gränsälvsområdet och förebygga risken för olika utveckling av praxis i de båda ländernas beslutande organ. t sina överläggningar. Enligt artikel 38 ges samma möjlighet att klaga för någon i det andra landet som gäller i det land där ett beslut har fattats, i enlighet med de principer om likabehandling som vi behandlar i avsnitt 4.2. I artikel 39 läggs fast regler för omprövning av bestämmelserna. Av motiv som framgår av avsnitt 6.3 bör förslag till ändrade bestämmelser utarbetas av ländernas fiskerimyndigheter. Erfarenheten visar att de internationella överläggningar som regelbundet sker om fisket ofta innebär behov av att se över bestämmelserna . Det gäller främst de närmare föreskrifter som skall finnas i de följande artiklarna, som vi nu inte lämnar några förslag om. Förslag till ändringar av bestämmelserna bör utarbetas i anslutning till att för har avsluta Vår jämförelse i kapitel 5 av gränsälvsöverenskommelsen med den nationella lagstiftningen visar tydligt svårigheterna att hålla ett detaljerat särskilt regelverk om gränsälvssamarbetet levande i förhållande till den utveckling som sker inom de berörda rättsområdena. Nya och ändrade nationella bestämmelser tillkommer fortlöpande. Bestämmelsen i gränsälvsöverenskommelsen kapitel 1 artikel 8, om att nationell rätt skall tillämpas när överenskommelsen saknar särskilda bestämmelser, har i praktiken visat sig i vissa fall förhindra att nya och kompletterande bestämmelser i den nationella lagstiftningen får genomslag i gränsälvsom- rådet. I andra fall medför bestämmelsen oklarheter om det är gränsälv- söverenskommelsen eller nationella bestämmelser som kan och skall tillämpas. Därtill kommer att , liksom , genom internatio- nella åtaganden har skyldigheter som kan leda till oklarhet om vilka regler som har att tillämpa. I och med att gränsälvsöverenskommelsen i miljöavseende reglerar endast påverkan på vatten och prövar enbart sådana frågor framstår överenskommelsen som orationell och omodern. Det gäller inte minst i förhållande till det svenska förslaget till miljöbalk, där en rad befintliga lagar inom miljöområdet skall integreras. (Se avsnitt 5.1.5.) Gränsälvsöverenskommelsen står inte heller i överensstämmelse med EG- direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC-direktivet). Direktivet innebär att det i samband med tillståndsprövning av större industriella verksamheter skall göras en samordnad prövning av utsläppen till luft, vatten och mark. (Se av- snitt 5.2.1). För att gränsälvsöverenskommelsen skall stämma överens med EG:s IPPC-direktiv skulle kunna ges mandat att pröva också utsläppen till luft och mark. Att hos kommissionen b ygga upp den kompetens som skulle behövas för en sådan bred prövning bedömer vi dock vara orealistiskt. Alternativt måste prövning av frågor om en verksamhets utsläpp till vatten samordnas formellt med den prövning som sker nationellt vad gäller verksamhetens utsläpp till luft och mark. En sådan organisatorisk samordning med såväl svenska som finska prövningsmyndigheter ter sig komplicerad och föga effektiv. Med den alternativa form för gränsälvssamarbetet, som vi diskuterar i kapitel 6, bedömer vi att de problem som finns med den nuvarande gränsälvsöverenskommelsen till stor del skulle kunna undvikas. Vad gäller frågorna om byggande i vatten och vattenföroreningar kommer vi till slutsatsen, att den svenska och finska lagstiftningen på respektive sida om nationsgränsen bör kunna ersätta huvuddelen av bestämmelserna i den nuvarande gränsälvsöverenskommelsen. Några gemensamma bestämmelser behöver dock finnas för att reglera vissa förhållanden av gränsöverskridande karaktär. Vi bygger vårt förslag i denna del på att berörd lagstiftning i och är förhållandevis likvärdig och bedömningen att det kommer att vara fallet även i fortsättningen. För fiskefrågorna däremot menar vi att det även framgent i en särskild överenskommelse behöver finnas för och gemensamma bestämmelser för samarbetet i gränsälvsområdet. Dessa bestämmelser anser vi dock bör kunna integreras i den nationella fiskelagstiftningen och tillämpas av vederbörande nationella myndigheter i respektive . Vi rekommenderar att det framtida finsk-svenska samarbetet i gränsälv- sområdet ordnas i linje med det av oss skisserade förslaget till en alternativ form för en gränsälvsöverenskommelse. För att fördjupa det av oss redovisade förslaget behöver ett fortsatt utredningsarbete ske, i vilket det är angeläget att närmare än vad som har varit möjligt för oss ta del av de finska förutsättningarna i olika avseenden för ett förändrat samarbete. Förordningen om fisket i älvs Direktiv Bilaga 1 115 Översyn av det gränsöverskridande miljö-, vattenrätts- och fiskesamarbetet i det finsk-svenska gränsälvsområdet Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall utreda och lämna förslag om hur det gränsöver- skridande miljö-, vattenrätts- och fiskesamarbetet i det finsk-svenska gränsälvsområdet bör utformas. I utredarens uppdrag ingår bl.a. att utreda och lämna förslag till ·den modernisering och revidering av gränsälvsöverenskom- melse och därtill hörande bilagor som behövs för att överenskommel- sen skall uppfylla internationella åtaganden och återspegla modern svensk miljö-, vattenrätts- och fiskepolitik samt ·alternativa former för det gränsöverskridande miljö-, vattenrätts- och fiskesamarbetet i det finsk-svenska gränsälvsområdet. godkände en överenskommelse mellan om gränsälvarna mellan de två länderna. Överenskommelsen som trädde i kraft innehåller en utförlig materiell reglering i fråga om byggande i vatten, vattenreglering och skydd mot vattenförore- ning i Könkämä och Muonio älvar, den del av älv och de sjöar i vilka mellan och löper (gränsälvarna), gränsälvarnas tillflöden, sidoflöden och särskilda utflöden samt delar av skärgårdsområdet utanför älvs mynning. Regleringen i överens- kommelsen omfattar också fisket i gränsälvarna och dessa älvars sido- och utflöden samt i delar av skärgårdsområdet. I överenskommelsen anges att de berörda vattenområdena skall nyttjas så att båda länderna får tillgo- donjuta fördelarna av gränsvattendragen och gränsbygdens intressen 116 Bilaga 1 Direktiv främjas på bästa sätt. Särskild vikt skall fästas vid naturvårdsintresset. Så långt möjligt skall fiskbeståndet tryggas och förorening av vatten motverkas. Enligt lagen (1971:850) med anledning av gränsälvsöverens- kommelsen mellan och gäller överenskommelsen som svensk lag. Till överenskommelsen finns tre bilagor, bilagorna A, B och C, som inkorporerats i svensk rätt genom kungörelsen (1971:1016) om tillämpning av stadgan för finsk-svenska gränsälvskommissionen, kungörelsen (1971:1018) om tillämpning av stadgan för fisket inom älvs fiskeområde och kungörelsen (1971:1019) om tillämpning av stadgan om prövnings- och anmälnings- skyldighet för verksamhet som avses i kap. 6 art. 3 i gränsälvsöverens- kommelsen mellan och . Genom överenskommelsen inrättades en gemensam finsk-svensk gränsälvskommission. Kommissionen svarar i fråga om gränsvattendragen för de uppgifter som annars i vilar på vattendomstolarna och i viss utsträckning, huvudsakligen i fråga om fiske, de uppgifter som vilar på länsstyrelserna och . Vidare prövar den sådana frågor om tillstånd till utsläpp till vatten som annars i prövas av för miljöskydd eller länsstyrelse. Den har vidare vissa tillsynsuppgifter. Kommissionen består av sex medlemmar av vilka och regeringar utser vardera tre. En medlem från varje stat skall vara lagkunnig och erfaren i domarvärv och en tekniskt sakkun- nig. Den tredje, som för del utses efter förslag av i , skall vara en person förtrogen med gränsbygdens förhållanden. Kommissionen biträds av en sekreterare och två kanslister. Vid en överläggning i mellan represen- tanter för , och representanter för kom deltagarna bl.a. överens om att en översyn av gränsälvsöverenskom- melsen borde ske. Ett motiv för översynen var att överenskommelsen bör anpassas till modern miljörätt och till och internatio- nella åtaganden inom de områden som regleras i överenskommelsen. Översynen har i inletts genom att genom ett remissförfarande inhämtat vissa svenska myndigheters och kommuners uppfattning om önskvärda ändringar i överenskommelsen. Synpunkter har sålunda inhämtats från , Kammarkollegiet, Statens natur- Direktiv Bilaga 1 117 vårdsverk, , Finsk-svenska gränsälv- skommissionens svenska grupp och i . har till sitt remissyttrande fogat synpunkter från , , och kommuner.