sou · GMB36d2 · 1999-01-01 00:00:00 — av lönerelaterade bidrag, av behovsprövade och av försörjningsrelaterade. Av de negativa transfereringarna, dvs. i huvudsak skatt, står kvinnor för och männen för resterade . Av den disponibla inkomsten går till kvinnor och till män. Kvinnor, män och inkomster Kvinnors och mäns inkomster måste ses som ett resultat av vad som sker i familjen, på arbetsmarknaden och i välfärdsstaten. Könsarbets- delningen mellan avlönat och oavlönat arbete innebär att kvinnor ägnar mer tid till oavlönat arbete och mindre tid till avlönat arbete än män. Arbetsmarknaden är könssegregerad och lönen på kvinnodomi- nerade arbetsplatser och befattningar är lägre än på mansdominerade arbetsplatser och befattningar. Kortare lönearbetstider och lägre löner innebär att kvinnor har lägre löneinkomster än män, som fler individer skall försörjas på kvinnors inkomster. Kvinnor får i högre grad än män del av de försörjningsrelaterade och behovspröva- de bidragen. Män får i högre grad än kvinnor av de lönerelaterade bidragen inklusive pensioner. Kvinnors och mäns inkomster skiljer sig alltså åt både vad gäller storleken och varifrån de kommer. har vi diskuterat i termer av kvinnor och män. I det avslu- tande avsnittet utökar vi kategorierna och jämför ensamstående och sammanboende kvinnor och män samt kvinnor och män med och utan barn. SOU 1998:6 Betänkande från Vem som försörjer sig på lönearbete kan diskuteras. Vanligtvis används andelen i arbetskraften som ett mått på detta. I arbetskraf- ten ingår dock förutom de i arbete, även de som är frånvarande från jobbet på grund av sjukdom, föräldraledighet m.m. men också de arbetslösa. De frånvarande försörjer sig ju med hjälp av sjukpenning, föräldrapenning och arbetslöshetsunderstöd från välfärdsstaten och inte av lön. Ett annat mått på vem som försörjer sig på lönearbete som skulle kunna användas är de i arbete. Det säger dock inget om lönearbetets omfattning. Medelarbetstid per person i befolkningen Ett sätt att mäta i vilken utsträckning olika kategorier försörjer sig genom lönearbete är att som mått använda medelarbetstiden per person i befolkningen, dvs. den totala tid som ägnas lönearbete utslaget på de som är i arbete, frånvarande, arbetslösa och står utanför arbetskraften. Medelarbetstiden per person i befolkningen fångar upp skillnader mellan olika kategorier i befolkningen i alla dessa avseenden. Mätt på detta sätt lönearbetar män i samtliga kategorier mer än kvinnor. Men sammanboende kvinnor och män lönearbetar mer än ensamstående och sammanboende kvinnor utan barn och i lika hög grad som ensamstående män utan barn. En orsak tycks vara att sammanboende kvinnor och män har en starkare ställning på arbetsmarknaden än ensamstående. Traditionellt har gifta kvinnor lönearbetat i lägre utsträckning än ensamstående kvinnor och mindre än män. Mätt som medelarbetstid per person i befolkningen så är detta inte längre fallet. Sammanboen- de kvinnor utan barn har större möjligheter att försörja sig genom lönearbete än ensamstående kvinnor utan barn och lika stora möjligheter som ensamstående män utan barn. Tabell 35 Medelarbetstid per person i befolkningen, 1994. 25–44 år 45–54 år 0–6 år 7–16 år Källa: Bearbetning av . Att vårdansvar har betydelse för arbetstiden syns tydligt genom att kvinnor med barn lönearbetar än de utan barn. Bland sammanboende småbarnsmödrar beror det framför allt på att en stor andel av dem har föräldrapenning. De ingår således i arbetskraften, men de är inte i arbete. Ensamstående fäder, får man utgå ifrån, har huvudansvaret för vård av barn. De är en relativt liten grupp, ungefär 31 000 personer, medan de ensamstående mödrarna uppgår till 216 000. 52 Arbetsmark- nadssituation för ensamstående fäder påverkas av deras vårdansvar, särskilt om barnen är små, och deras medelarbetstid är betydligt kortare än de sammanboendes. En orsak är att en mycket högre andel av de ensamstående fäderna är arbetslösa. De förefaller drabbas dels av manlig arbetslöshet beroende på att mansdominerade närings- grenar påverkats mest av öppen heltidsarbetslöshet, dels av ensamstående småbarnsföräldrars arbetslöshet som sannolikt beror på arbetsgivarnas ovilja att anställa ensamstående småbarnsför- äldrar. Ensamstående fäder deltidsarbetar i högre grad än sammanbo- ende fäder. Medelarbetstid per person i arbete Jämför vi sedan lönearbetstiden för endast de som är i arbete så lönearbetar kvinnor än män, oavsett om de är ensamståen- de eller sammanboende, om de har barn eller inte. Ensamstående och sammanboende kvinnor och ensamstående och sammanbo- ende småbarnsmödrar lönearbetar i medeltal lika . Tabell 36 Medelarbetstid per person i arbete, 1994 25–44 år 45–54 år 0–6 år 7–16 år Källa: Bearbetning av . Den vanligaste förklaringen till att kvinnor lönearbetar är arbetsdelningen i familjen. Det kan emellertid inte förklara varför ensamstående kvinnor lönearbetar än ensamstående män och varför ensamstående och sammanboende kvinnor 52 , 1996, s. 22. SOU 1998:6 Betänkande från Frågan är i vilken utsträckning arbetstider- nas längd och deltidsarbetet är en könsstrukturerande faktor på den svenska arbetsmarknaden? Erbjuder kvinnliga arbetsplatser och befattningar inte endast lägre löner utan också kortare arbetstider? Eller beror det på kvinnors deltidsarbetslöshet och/eller att kvinnor i högre grad arbetar oregelbundna arbetstider och därför har kortare arbetstid? Om detta vet vi inte särskilt mycket. Klart är emellertid att arbetsdelningen i familjen inte räcker som förklaring. Lönearbetstiden påverkar naturligtvis löneinkomsterna. Mäns löne- inkomster är i medeltal i samtliga kategorier högre än kvinnors. Ser vi endast till de som har en lön, löntagarna, så minskar kvinnors löneinkomst som andel av mäns i de flesta fall. I medeltal för samtliga har sammanboende kvinnor och män, med och utan barn, högre löneinkomster än de ensamstående. En orsak till detta är den högre sysselsättningsgraden och lägre arbetslösheten bland de sammanboende. Störst möjligheter att försörja sig genom lönearbete har sammanboende män, samt ensamstående och samman- boende kvinnor utan barn i ålderskategorin 30–. Ensamstående fäder har betydligt högre löneinkomster än ensam- stående mödrar, men avsevärt lägre än sammanboende fäder. Sammanboende mödrar har högre löneinkomster än ensamstående. Ensamstående mödrar är de som har det svårast av alla att försörja sig på lönearbete av samtliga. Tabell 37 Löneinkomster, kr, 1994. I medeltal, samtliga I medeltal, löntagare 18–29 år 30–49 år 50–64 år Gifta/samboende utan barn 18–29 år 30–49 år 50–64 år Gifta/samboende med barn Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Löneinkomsten påverkas således av både kön och vårdansvar. Män har högre löneinkomster än kvinnor och vård av barn minskar löneinkomsterna. Att vara sammanboende och dela vårdansvaret påverkar löneinkomsterna positivt. Sammanboende och barn stärker mäns ställning på arbetsmarknaden, medan sammanboende utan barn, stärker kvinnors. Jämför vi sammanboende och ensamstående kvinnor och män utan barn finner vi att män i samtliga kategorier får högre belopp än kvinnorna. Det gäller däremot inte de som har barn. Mot bakgrund av att lönerelaterade bidrag antas gynna män, är det något förvånande att mödrar är de som får de största beloppen av de lönerelaterade bidragen. För de sammanboende mödrarna beror det på föräldrapenningen. De ensamstående mödrarna får dock mer i arbetsmarknadsstöd än i föräldrapenning. Det gäller i än högre grad de ensamstående fäderna. Tabell 38 Lönerelaterade bidrag och pensioner, kr, 1994. 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/samboende utan barn 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/samboende med barn Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Pensionerna går i hög grad till männen och beloppen är betydligt högre än de lönerelaterade bidragen. Män har i allmänhet lönearbetat på heltid . Deras pensioner är därför mycket högre än kvinnors. SOU 1998:6 Betänkande från Pensioner och föräldrapenning har det gemensamt att de flesta människor berörs. En mycket stor majoritet blir föräldrar och nästan alla blir vi pensionärer. Föräldrapenning och pensioner omfördelar således inkomster mellan perioder av lönearbete och perioder utan lönearbete. Eftersom en så stor majoritet av befolkningen får del av pensionerna och föräldrapenningen omfördelar de inte i någon större utsträckning mellan hög- och låginkomsttagare. Det gör däremot sjuk- penning och arbetsmarknadsstöd. Risken att bli sjuk eller arbetslös är betydligt högre bland de lågavlönade och de ensamstående föräldrar- na än bland de högavlönade och sammanboende föräldrarna. Sammantaget innebär det att sjukpenning och arbetsmarknadsstöd omfördelar från högavlönade, sammanboende föräldrar, till lågavlö- nade, ensamstående föräldrar. Lönerelaterade bidrag antas förstärka löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Det är riktigt när det gäller pensioner, men det gäller inte generellt. Föräldraförsäkringen är av mycket stor betydelse för såväl sammanboende som ensamstående mödrar, men även arbetsmarknadsstödet är viktigt eftersom ensamstående föräldrar drabbas hårt av arbetslöshet. Försörjningsrelaterade och behovsprövade bidrag De försörjningsrelaterade bidragen, dvs. underhållsbidrag och barnbidrag, går naturligtvis endast till kvinnor och män med barn. Ensamstående föräldrar får sådana bidrag i högre grad än sammanbo- ende, vilket beror på att hela barnbidraget går till en person istället för till två, samt att de ensamstående föräldrarna får bidragsförskott, vilket är ovanligt bland sammanboende. Tabell 39 Försörjningsrelaterade och behovsprövade bidrag, kr, 1994. 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/samboende utan barn 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/samboende med barn Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. För ensamstående är de försörjningsrelaterade bidragen av större omfattning än de lönerelaterade. För de sammanboende är det tvärt- om. Föräldrapenningen går i högre grad till sammanboende, sannolikt beroende på att deras barn är yngre än de ensamståendes. Av tabellen framgår att de ensamstående även får relativt stora belopp av behovsprövade stöd, dvs. social- och bostadsbidrag. Det gäller då framför allt bostadsbidrag, vilket även det har ett samband med försörjningsansvar och barn. Ekonomisk jämställdhet och ekonomiskt beroende Välfärdsstatens transfereringar till hushållen är ett uttryck för välfärdspolitiken, dvs. samhällets ambitioner att omfördela resurser mellan olika typer av hushåll och mellan individer i olika åldersgrup- per och mellan dem som har en löneinkomst och de som inte har det på grund av sjukdom, arbetslöshet m.m. Socialpolitiken ska fungera som ett skyddsnät genom att kompensera för inkomstbortfall och trygga försörjningen för ek onomiskt svaga grupper. Syftet är att ge alla människor en möjlighet till ekonomiskt oberoende. Transfere- ringarna går därför i hög grad till dem som inte lönearbetar därför att de är pensionärer eller arbetslösa samt till dem som ensamma har försörjnings- och vårdansvar för barn. SOU 1998:6 Betänkande från Tabell 40 Nettotransfereringar och disponibel inkomst, kr, 1994. 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/samboende utan barn 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/samboende med barn Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Om vi använder kvinnors och mäns egna disponibla inkomst som ett mått på den ekonomiska jämställdheten finner vi att ensamstående kvinnor och män är mer jämställda än sammanboende. Det beror emellertid på att ensamstående män har lägre inkomster än samman- boende män. Sammanboende kvinnor och män är mer ekonomiskt jämställda ju yngre de är. Där har man dock även de lägsta inkoms- terna. Nettotransfereringarna, dvs. bidrag minus skatt m.m., kan ses som ett uttryck för det ekonomiska beroendet av välfärdsstaten. De kategorier där bidragen är större än skatterna kan sägas vara beroende, i varierande grad, av välfärdsstaten. Mest beroende av välfärdsstaten är naturligtvis de äldre. Det gäller särskilt de äldre männen, men också de äldre kvinnorna. Därtill kommer också de ensamstående mödrarna som i hög grad är beroende av välfärdsstaten, dels därför att de har försörjaransvar, dels därför att de i hög grad är arbetslösa. Man skall emellertid komma ihåg att många ensamstående föräldrar blir sammanboende föräldrar . Minst beroende av välfärdsstaten är de som betalar mer i skatt än de får i transfereringar. De är istället beroende av arbetsmarknaden. SOU 1998:6 Betänkande från Den gruppen domineras av sammanboende utan barn, sammanboende fäder och ensamstående utan barn i ålderskategorin 30–. Välfärdsstaten har inneburit stora fördelar för kvinnor. Kvinnors ekonomiska beroende av män har minskat och deras möjligheter att kunna försörja sig och eventuella barn har ökat. Ökat lönearbete och välfärdsstatens transfereringar betyder att kvinnors fall back position, dvs. möjligheterna att klara sig efter en separation eller skilsmässa, har förbättrats väsentligt. Ensamstående mödrar är dock i hög grad beroende av välfärdsstaten och ensamstående mödrars ekonomiska standard är sannolikt i medeltal betydligt lägre än sammanboendes. Men könsarbetsdelningen är inte bruten, vilket visar sig i skillna- der i inkomsternas storlek mellan kvinnor och män och varifrån inkomsterna kommer. Kvinnor har högt arbetskraftsdeltagande, men kortare lönearbetstider, lägre löneinkomster, mer försörjningsrelate- rade och behovsprövade bidrag än män. Män lönearbetar heltid, hela livet och får höga pensioner, men de har också högre arbetslöshet och får därmed högre arbetsmarknadsstöd. Deras faderskap avspeglas inte i inkomsternas sammansättning. Könsrelationerna har förändrats, men uppstått i ny tappning. Kvinnor har tredubbla roller som lönearbetare, försörjare och vårdare av barn. Detta framträder i inkomststrukturen. Män är fortfarande i första hand lönearbetare. Strategier för att förändra dessa förhållanden kräver insatser på de tre arenor där ekonomiskt utfall avgörs; nämligen familjen, arbets- marknaden och välfärdsstaten. Ska vi ha ett ekonomiskt jämställt samhälle behöver könsarbetsdelningen mellan avlönat och oavlönat arbete minska och den könssegregerade arbetsmarknaden brytas upp. Ekonomisk jämställdhet är ett resultat av såväl individuella som samhälleliga val. Ekonomiska makthavare förknippas med VD och styrelseledamöter i börsnoterade företag. Med en sådan definition har kvinnor ingen eko- nomisk makt. Utgår vi ifrån ekonomisk makt som makt att påverka andra människors ekonomiska villkor har dock även politiker ekono- misk makt med tanke på att av kvinnornas (alla åldrar) och av männens inkomster består av transfereringar av olika slag från välfärdsstaten. Välfärdsstaten bidrar till att stärka kvinnors ställning, men premierar typiskt manliga beteendemönster och manlig tidsanvändning. Avlönat arbete betraktas som viktigare än oavlönat och många transfereringar, som pensionerna, är knutna till löneinkomsterna. Medelinkomsten för kvinnor (18–) från välfärdsstaten uppgår till och 39 900 för män. Då har bidragsförskottet räknats in i inkomsten till den som vårdar barnet, dvs. Betraktas istället bidragsförskottet som en subvention till den underhållsskyldige föräldern, dvs. oftast fadern, får kvinnor och män . Kvinnor och män arbetar lika mycket, men kvinnor får lön för färre timmar än män, och lägre lön för de timmar de får lön. Dessutom skall fler personer försörjas på kvinnornas inkomster. Kvinnor får därför mer försörjningsrelaterade och behovsprövade bidrag än män, t.ex. föräld- raförsäkring och bostadsbidrag. Fler kvinnor än män får sjukersätt- ning. Män lönearbetar heltid, hela livet och får högre sjukersättning och högre pensioner än kvinnor. De har också högre arbetslöshet och får därmed högre arbetsmarknadsstöd. Om män har barn eller inte visar sig inte i sammansättningen av deras inkomster. Kvinnor är mer beroende av välfärdsstaten än män om man ser till den andel av den totala inkomsten som är transfereringar. på att kvinnors inkomster från marknaden är mycket lägre än mäns, inte på att kvinnor får mycket större belopp i kronor räknat än män från välfärdsstaten. I antal kronor går i medeltal högre belopp till män (alla åldrar) än till kvinnor. 1994 hade kvinnor av männens marknadsinkomster men av deras disponibla inkomster, vilket innebär att välfärds- staten utjämnade inkomstskillnaderna mellan könen. Det betyder dock inte att kvinnor och män har lika höga inkomster. Män har i genomsnitt ca mer i egen disponibel inkomst. Inkomstspridningen är större bland män än bland kvinnor. Kvinnors beroende av enskilda män minskar. Både kvinnor och män får en större andel av sina inkomster från välfärdsstaten . Ökning- en är störst för män. Kvinnor har fått ökade löneinkomster och ökade bidrag från välfärdsstaten och därmed har deras beroende av män minskat. Män har fått mindre löneinkomster och deras beroende av välfärdsstaten har ökat. Det är svårt att sia om framtiden. Det kan till och med vara svårt att få syn . Förändningstakten är ofattbart snabb och det som gällde i förfjol är gammalt . Här ett försök att beskriva en verklighet som delvis gäller , delvis är på gång. Det är också ett försök att visa att samma verklighet får olika effekter på olika människor. Vissa klarar sig bra, andra sämre. De kvinnor som beskrivs i de (påhittade) berättelserna nedan drabbas eller gynnas på olika sätt av den utveckling som pågår. Högutbildade (och ) tog sin civilekonomexamen med högsta betyg. När mindre meriterade män fick de första jobben hon sökte trodde hon att det var en tillfällighet. Kanske hennes fel. Hon var nog inte tillräckligt övertygande vid intervjuerna. Hennes man var ett gott stöd under den tiden. är civilingenjör och och han träffades under studieti- den, flyttade ihop och gifte sig vid ett vackert kyrkbröllop som föräldrar betalade. fick ett bra arbete vid det multinationella företaget genast efter sin examen. Faktum är att han inte ens var helt färdig och fortfarande har någon tenta kvar för att få ut sin kompletta examen, men det har ingen brytt sig om. fick gott om tid att avsluta sin utbildning – hon hann till och med påbörja ett forskningsprojekt innan hon fick ett av de många jobb hon sökt. Hon blev ekonomiansvarig vid ett större kommunalt bolag. val av utbildning var ingen tillfällighet. Ekonomi är intres- sant, men hon har alltid varit en ledare och vill gärna använda sina Fem kvinnoliv – och ledaregenskaper i jobbet. Hon säger det kanske inte högt, men själv har hon alltid vetat att hennes ambition är att bli chef. har samma ambition, och han har inga problem att säga det. Ingen är heller förvånad. Det är klart att han ska avancera. får mycket stöd av äldre manliga chefer och karriären går snabbt, men han säger allt oftare att han vill ha barn. är mer orolig. Hur kommer hennes chefer att se på hennes karriär om hon blir gravid? Vad betyder föräldraledighet? Och hur klarar man livet senare, när barn blir förkylda och måste stanna hemma från dagis? Det ordnar sig försäkrar som ska dela allt – jag vill absolut inte leva som min pappa, som aldrig var hemma. avancerar även hon och byter jobb , nu inom landstingsvärlden, och när bostadsrätten i innerstan ökat i värde så mycket att de kan köpa en villa i fina förorten för pengarna ger hon med sig och kastar p-pillren. Det tar men när graviditetstestet visar positivt resultat firar och på fina krogen. ska de planera för framtiden. vill att hon och ska dela på föräldraledigheten 50/50. håller med, i princip, men vill kolla reaktionerna på jobbet först. begär ett samtal med sin chef genast. Han gratulerar och frågar hur länge hon tänker vara borta. Hon och ska dela på ledigheten, säger hon. får ett erbjudande om ett nytt jobb, högre upp i karriären. Många utlandsresor ingår, det handlar om att bygga nya långsiktiga relationer med en ny kund. Högre lön ska det också bli. Det kommer familjen att behöva när den lille kommer. Villan i fina förorten behöver fräschas upp och bostadsrättspengarna är slut. Någon pappale- dighet går dessvärre inte att kombinera med det nya jobbet, säger chef, det förstår han väl? förstår också, efter den första besvikelsens gräl. Hon har ju också längtat mycket efter barn och ser fram emot ett avbrott i stressen. Dessutom är det sant att tjänar mer, och att pengarna behövs. Sammanlagt blir hemma i . Hon trivs och tycker inte att lilla ska behöva börja på dagis för . Hon funderar till och med på att börja arbeta deltid, men inser att hennes chefer inte kommer att tycka att det går att kombinera med hennes arbetsledaransvar, så lösningen blir en barnflicka från som läser svenska när är på dagis. SOU 1998:6 Betänkande från När kommer från jobbet har barnflickan gett middag och hängt tvätten, så kan koncentrera sig på sagoläsning och legobygge någon timme innan måste sova. tar med sig jobb hem och det händer att hon åker hemifrån innan vaknat. Tack vare barnflickan kan sova lite längre och hon finns där när blir förkyld eller dagis har planeringsdag. Det är bra, tänker . arbetar mer än någonsin och reser mycket. vet han inte var han är när han vaknar upp bakom de internationellt neutrala Hilton- gardinerna i någon ny storstad. Arbetet är intressant, pengarna trillar in och ansvaret växer. Hans närmaste chef, en äldre man med vuxna barn som han ofta säger att han försummat, lägger nya bördor på axlar. Kvällsmöten, resor som börjar , representation. Chefen skulle gärna se att deltog i representationsplikterna – hon är ju en intelligent flicka och ute i världen är det viktigt för affärerna att visa upp familjen. Just där går gränsen, säger . Det är illa nog att är borta. Någon måste ju ta hand om . har förhandlat sig till städhjälp som anställningsförmån, medan satsat på tjänstebil. Bilen står ofta på parkeringsplatsen vid flygplatsens internationella terminal. åker kommunalt till och från jobbet. Det är där hon hinner läsa något annat än arbetspapper och hon vägrar envist att sätta på mobiltelefonen. De korta stunderna på tåget är den enda tid hon har för sig själv. avancerar i jobbet, och ibland funderar hon på att söka sig till den privata sektorn. Hon kan känna sig lite instängd, och tänker då och då att delar av hennes yrkesmässiga kompetens inte kommer till sin rätt. Men trots allt finns det en viss förståelse för att de anställda har barn i landstingsvärlden, och även om hon saknar de arbetsresor utomlands hon kunde göra innan föddes anser hon att dottern har rätt till daglig samvaro med åtminstone en förälder. Hon prioriterar , även om det innebär att hon inte kan hoppa på alla tåg som passerar. Semestrarna tillbringar familjen gärna i en bungalow på en strand i , långt ifrån alla faxapparater och mobiltelefoner. Sommarstugan som de delar med bröder besöker de aldrig, och dessutom har bröderna alltid stora renoveringsplaner som innebär arbete. Det orkar och inte med. ska snart börja skolan och de privata alternativen är många i fina förorten. Både och har gått i vanliga grundskolor och Fem kvinnoliv – och tycker i princip att det är bra. Men de har hört mycket negativt om den närbelägna skolan och de bekymrar sig över nedskärningarna på skolans och barnomsorgens område. De stora barngrupperna på dagis är huvudskälet till att nya barnflickor ersatt den första. Vissa har varit bra, andra sämre. ska inte tvingas ha långa dagar på dagis. Någon närmare kontakt med grannarna har och inte hunnit med, och det har varit svårt för dem att ställa upp när och hennes kompisar behövt skjuts till småbarnsbaletten eller skridsko- skolan. De känner inte så många föräldrar med äldre barn och har ingen riktig uppfattning om hur skolan fungerar. För säkerhets skull får det nog bli ett specialiserat, privat skolalterna- tiv. En av poängerna med den skola de väljer är dessutom att den erbjuder privat läxläsning med kvalificerade lärare.