sou · GMB3115d1 · 1999-01-01 00:00:00 — hon optimistisk om den påverkan telekommunikation kunde ha för att reducera trafikstockningarna. är hon mycket mer skeptisk (Mokhtarian 1997). En viktig anledning till det är förstås att distansarbete inte alls har ökat så mycket och så snabbt som man tidigare förutspådde, bl.a. för att arbetsformen inte passar alla. Det finns studier i som uppskattar att av arbetskraften skulle kunna distansarbeta, beroende bl.a. på motstånd från arbetsgivare, arbetsuppgifter som inte passar för distansarbete, höga teknikkostnader och andra hinder. Andra hinder är psykologiska och sociala (se kapitel 3). Även om den anställde skulle kunna distansarbeta, är inte alla intresserade av den möjligheten. Samma studier uppskattar antalet som vill distansarbeta bland dem som skulle kunna till endast hälften, dvs. Ett annat viktigt skäl till att distansarbete inte har ökat i den omfattning man förväntat sig är att de flesta personer inte distansarbetar för evigt, t.ex. för att man byter anställning eller befattning. För många anställda verkar distansarbete vara en arbetsform som man varvar med att vara heltid på kontoret. Detta innebär att kommer endast en mindre del av arbetskraften att distansarbeta. (Mokhtarian 1998.) Förmodligen är det inte av den totala arbetskraften som distansarbetar en given dag. Frågan är därför om distansarbete verkligen har någon inverkan på trafiken. Mokhtarian menar att det finns flera skäl att tro att effekten på trafiken och bilköerna blir små. Det är alltså svårt att förutsäga vilka effekter arbete på distans får på resandet. Området är komplext med många frågor som är obesvarade. Drivkraften bakom både urbanisering och regionförstoring har varit behovet av närhet. Snabba kommunikationer har gjort det möjligt att nå närhet också över stora geografiska avstånd (främst genom bilen och inrikesflyget). Möjligheter till kommunikationer med post och tele har emellertid funnits länge (och har utvecklats snabbt) utan att detta har gjort urbaniseringen onödig. Snarare har kommunikationer med hjälp av informationsteknologi å ena sidan och geografisk rörlighet å andra sidan utvecklats parallellt och måste beskrivas som komple- mentära (). Båda fenomenen tycks alltså återspegla grund- läggande drag i den ekonomiska utvecklingen (främst arbetsfördelning och specialisering). 196 $ISTANSARBETETS EFFEKTER P¥ TRANSPORTER Men det är möjligt att IT-utvecklingen är så snabb och genomgripande att vi nått en situation där det verkligen kan ske en substituering mellan elektroniska medier och geografisk rörlighet. För delar av ekonomin kan utvecklingen innebära ökade valmöjligheter vad gäller lokalisering av både verksamheter och boende. pekar på en tendens i diskussionen om informationsteknologins effekter på arbetslivet: att diskussionen fokuseras på dels kvalificerade tjänster av konsulttyp, dels utlokaliserat rutinarbete. Allt fler sysslar i själva verket med vad som skulle kunna kallas människorelaterade verk- samheter, inom t.ex. vård och omsorg, som förutsätter kontakt ansikte mot ansikte. Denna typ av arbete har ökat sin andel av den totala sysselsättningen och innehåller mycket litet rutinarbete. Så kommer att vara fallet också . Dessa gruppers arbetssituation påverkas mycket lite av IT-revolutionen, eftersom arbetet fortfarande kommer att präglas av direktkontakt med människor. I den mån IT kan rationalisera verksamheten för dessa yrkeskategorier kommer de snarare att använda den insparade tiden till ännu mer personkontakter. Engstöm & (1995) menar att när man jämför och väger substitutions- och resegenereringseffekterna mot varandra, kan man säga att en generell minskning av resandet som en följd av IT-samhällets expansion inte är realistisk. Troligare är däremot att ett förändrat flytt- mönster successivt framträder. Resor från och till arbetet utgör av allt resande. Det är troligt att arbete på distans kommer att minska de rutin- mässiga förflyttningarna, framför allt i storstäderna. Detsamma gäller långpendling i glesbygden. Det är däremot inte troligt att resandet totalt sett kommer att minska. kommer människor troligen att företa fler resor som de vill göra och färre resor som de måste göra. Det kan alltså finnas skäl att stimulera distansarbete för att minska transportproblemen. Offentliga myndigheter och organisationer kan t.ex. uppmanas av regeringen att så långt som möjligt underlätta distansarbete för sina anställda. Vi behöver också mer kunskap om utvecklingen av IT och dess påverkan på transportbehovet och resmönstret; detta bör därför följas kontinuerligt, exempelvis av . 8 Distansarbete och teknisk infrastruktur Tillgången till en modern teknisk infrastruktur är en viktig förutsättning för distansarbete och utlokalisering av distansoberoende verksamhet. ISDN () eller annan teknik som möjliggör höghastighetsöverföring krävs för allt fler jobb. Mycket av gles- och lands- bygdens framtidsmöjligheter ligger i att utveckla formerna för distans- oberoende kommunikation. Telelagen garanterar inte en rikstäckande höghastighetsöverföring av data och bild. I stället skall möjligheter för nya lösningar och reducerade priser i hela landet skapas genom att öppna för konkurrens. Frågan är bara om de restområden där tillgången är bristfällig kommer att få del av fördelarna med denna konkurrens. ekonomiska vårproposition tillkännagav regeringen att till- gången till avancerad infrastruktur ur ett regionalt perspektiv skulle utre- das. För att ge utökade möjlig- hetet till distansarbete, ser vi det som angeläget att tillgången till avan- cerad infrastruktur kan garanteras i hela landet utan regionala prisskill- nader. Tillgången till en modern infrastruktur på telekommunikationsområdet är en viktig förutsättning för distansarbete och utlokalisering av vissa typer av jobb. ISDN () eller annan liknande datakommunikation krävs för jobb som förutsätter hög överförings- hastighet. Exempel på sådant är interaktivt jobb över nätet, arbete på tele- kontor där kunden per telefon får information hämtad i databas, över- föring av bild och ljud (t.ex. videokonferenser via PC) och överföring av andra omfattande filer. ISDN innebär att den befintliga abonnentledningen anpassas för digital överföring. Någon ny kabel behöver alltså inte läggas. Det gör att användaren kan utnyttja olika tjänster – ljud, text, bild och data – i samma anslutning. 198 $ISTANSARBETE OCH TEKNISK INFRASTRUKTUR Tillgång till telefonitjänster, dvs. överföring av tal, ljud och låghastig- hetsmeddelande med relativt låg hastighet, garanteras i telelagen (1993:597). Däremot finns det inga garantier för en rikstäckande hög- hastighetsöverföring av data och bild. Det saknas alltså direkta statliga styrmedel för att skapa likvärdiga förutsättningar för användning av modern informationsteknologi i hela landet utan orimliga regionala prisskillnader. En av de mest angelägna infrastrukturutb yggnaderna i gles- och landsbygd är ökad kapacitet för moderna telekommunikationer. Mycket av gles- och landsbygdens framtidsmöjligheter ligger i att utveckla formerna för distansoberoende kommunikation. I den IT-propo- sition som lades fram konstateras att IT kan komma att främja regional utveckling, eftersom de tekniska innovationerna leder till grund- läggande förändringar i strukturerna, dvs. för decentralisering, arbete, utbildning och service på distans. I samband med översynen av telelagen förtydligades de telepolitiska målen i vissa avseenden (prop. 1996/97:61, TU5, rskr. Det över- gripande telepolitiska målet är fortfarande att enskilda och myndigheter i landets olika delar skall ha tillgång till effektiva telekommunikationer. Telekommunikationerna skall bidra till regional balans, de skall vara öppna och flexibla, de skall bidra till ett effektivt resursutnyttjande i sam- hället samt i sig vara effektiva. Inom ramen för det övergripande målet finns tre specifika mål formulerade: ·Var och en skall ha möjlighet att till ett rimligt pris, från sin stadig- varande bostad eller sitt fasta verksamhetsställe, utnyttja telefonitjänst inom ett allmänt tillgängligt telenät. Med telefonitjänst avses röst- och faxöverföring samt möjlighet till överföring av data med låghastig- hetsmodem. ·Alla skall få tillgång till teletjänster på likvärdiga villkor. ·Telekommunikationerna skall vara uthålliga och tillgängliga under kriser och i krig. I propositionen återfinns en diskussion (s. 43–44) om andra tjänster än telefonitjänsten, t.ex. datakommunikation med högre hastighet, skall räknas som s.k. samhällsomfattande tjänster. Här framhålls emellertid att en för tidigt beslutad utökning kan leda till att användare och hushåll betalar för tjänster de inte efterfrågar, som det innebär en subvention till användare som skulle kunna betala marknadspriser. Vidare finns risker för stora felinvesteringar om en utökning knyts till en viss teknik, t.ex. ISDN, innan man kunnat konstatera vare sig dess tekniska livslängd eller den efterfrågan som finns. ISDN är dessutom en $ISTANSARBETE OCH TEKNISK INFRASTRUKTUR 199 teknik bland flera, och det finns andra tekniker som klarar betydligt högre hastigheter. Bedömningen som ställt sig bakom är att definitionen av vad som bör ingå som samhällsomfattande tjänst tills vidare bör vara oförändrad. ISDN-tekniken är den vanligaste lösningen för höghastighetsöverföring . Det finns inga offentliga detaljerade uppgifter om hur ISDN-nätet är uppbyggt. finns knappt 1 000 orter där anslutningen kan ske till s.k. listpris. Utanför dessa större orter gäller offert. Kostnaderna för ett abonnemang förhandlas alltså fram vid varje enskilt anslutnings- tillfälle och kan variera från listpriset . I glesbygden kan kostnaden för en ISDN-installation uppgå till mycket höga belopp. Men ISDN är alltså inte den enda tillgängliga tekniken för överföring av höghastighetskrävande teletjänster . Andra former av bredbands- lösningar, men också satellitlösningar, är tillgängliga tekniker. Att över- föra kapacitetskrävande data över befintlig koppartråd är en teknik under utveckling som, när den blir tillämpbar, kommer att möjliggöra mindre kostsamma glesbygdslösningar. (1997.) – enda operatören i glesbygd Glesbygdsområden har åtminstone räknats till de mindre lönsamma regionerna företagsekonomiskt sett. Därför finns det skäl att anta att Telias politik även framledes blir styrande för tele- och IT-poli- tiken i dessa delar av landet. I glesbygden är det få som utnyttjar tele- tjänster jämfört med större tätorter, och privata aktörer är inte intresse- rade av att konkurrera med i dessa miljöer. får därmed ett praktiskt, tekniskt och ekonomiskt monopol i glesbygd och på landsbygd. (& 1997.) Post & har i uppgift att , till regeringen, redovisa utvecklingen på telemarknaden med avseende på tjänsteutbud, service- kvalitet och prisutveckling för olika regioner i landet och för olika abonnentkategorier. Speciell vikt skall läggas vid särskilt utsatta grupper. I den senaste rapporten, , framkommer att ISDN- abonnemang erbjuds av flera andra operatörer än , exempelvis och . är dock den största leverantören 200 $ISTANSARBETE OCH TEKNISK INFRASTRUKTUR SOU 1998:115 Antalet kanaler har ökat mycket kraftigt och uppgick /98 till 220 000. Listpriserna har sjunkit för både anläggning och abonnemang. kan inte lämna någon uppgift om hur stor del av abonnenterna som är företag respektive privatpersoner. Den enda typen av abonnemang är nämligen företagsabonnemang, som också säljs till privatpersoner. Enligt kan av befolkning, som bor i s.k. ISDN-orter, erbjudas ISDN-anslutning till listpris. Utanför ISDN-ort erbjuds anslutning och abonnemang enligt offert. Post & pekar på att detta kan leda till att olika kunder betalar olika anläggnings- och abonnemangsavgift, eftersom kostnaden beror på individers förmåga att förhandla. Utbyggnaden av ISDN är beroende av k undefterfrågan och ekonomiska förutsättningar. Det är därför troligt att glest befolkade orter, som inte är ISDN-orter, kan missgynnas eftersom efterfrågan styr vilka orter som skall kunna erbjudas anslutning till listpris (Post & Tele- styrelsen 1998). Enligt propositionen Regional tillväxt (1997/98:62) kan av företagen teckna ISDN-abonnemang till enhetstaxa. Man framhåller att utbyggnaden av mera avancerade system går mycket snabbt och att ett flertal operatörer, kommuner m.fl. satsar på en intensiv utbyggnad av näten och på möjligheter att bättre utnyttja de nät som finns. Den mycket snabba tekniska utvecklingen medför att man inte ser något skäl att nu förorda någon särskild teknisk lösning. I stället ska möjligheter för nya lösningar och reducerade priser i hela landet skapas genom att öppna för konkurrens. Frågan är bara om de restområden där tillgången är bristfällig kommer att få del av fördelarna med denna konkurrens. I propositionen framhålls att strävar efter att erbjuda prisvärda anknytningar och ett intressant utbud av tillämpningar. Konkurrensen på marknaden pressar också ner priserna och medför ökade satsningar på nya produkter från operatörernas sida. Mycket talar för att konkurrensen på marknaden kommer att leda till att anknytningar kommer att b yggas ut i stor omfattning via ADSL (uppgradering av vanliga teleledningar och via kabel-TV-nätet), satellitkommunikation, elnät och fiberkabel. ekonomiska vårproposition (1997/98:150) tillkännagav regeringen att tillgången till avancerad infrastruktur ur ett regionalt pers- pektiv skulle utredas. Distansarbets- utredningen ser det som angeläget att tillgången till avancerad infra- struktur kan garanteras i hela landet utan regionala prisskillnader för att ge utökade möjligheter till distansarbete. $ISTANSARBETETS REGLERING I AVTAL RIKTLINJER M M 201 9Distansarbetets reglering i avtal, riktlinjer m.m. Vi har studerat drygt 30 kollektivavtal, avtal, gemensamma uttalanden och riktlinjer avseende distansarbete på alla nivåer (central, förbund och lokal). Materialet tar i stort upp samma ämnesområden, t.ex. organisa- torisk tillhörighet, arbetsutrymme, utrustning och distansarbetarens till- gänglighet. Det intryck utredningen fått av kartläggningen är, med reservation för att det rör sig om ett mycket begränsat material, att viktiga delar som anställningsskydd och arbetsmiljöansvar behandlas. Det verkar också som att avtal, gemensamma uttalanden och riktlinjer på högre nivå beaktas vid utarbetande av avtal och riktlinjer på lägre nivåer. En överenskommelse mellan arbetsgivaren och arbetstagaren om distans- arbete kan vara antingen muntlig eller skriftlig. har arbetsgivaren utarbetat en policy (i fortsättningen i detta kapitel kallad riktlinje) för distansarbete. Skriftliga riktlinjer eller strategier som avser distansarbete är dock inte vanliga enligt den undersökning som utredningen har gjort om distansarbete bland pendlare i de tre storstädernas lokala arbetsmark- nader (se bilaga 3). Endast , motsvarande 65 000 personer, uppgav att de arbetar i företag som har en formulerad och nedskriven riktlinje eller strategi som avser distansarbete. , motsvarande 335 000 personer, angav att riktlinjer saknades. , eller 55 000 personer, svarade att de inte vet om företaget har någon riktlinje. Svaren var likartade på frågan om det fanns särskilda avtal som reglerar distansarbete på arbetsplatsen. I vår genomgång har vi haft tillgång till ett kollektivavtal på bransch- nivå och två på lokal nivå. Dessutom har vi studerat tio individuella avtal och två partsgemensamma uttalanden på bransch/förbundsnivå. På central nivå har vi haft tillgång till riktlinjer från en arbetsgivarorga- nisation och en facklig organisation.Vi har tagit del av tre riktlinjer från arbetsgivarna på förbundsnivå. På samma nivå på den fackliga sidan har vi studerat fem riktlinjer. Vi har dessutom tagit del av tio riktlinjer från lokala arbetsgivare. 202 $ISTANSARBETETS REGLERING I AVTAL RIKTLINJER M M Förmodligen har vi bara fått vetskap om en mindre mängd av alla de riktlinjer och avtal som finns. Troligen finns det betydligt fler lokala rikt- linjer och individuella avtal. Det har också kommit till vår kännedom att man på sina håll avvaktar denna utredning. Kollektivavtal på branschnivå och lokal nivå samt individuella avtal Vi har alltså studerat tre kollektivavtal på branschnivå och lokal nivå samt tio individuella avtal. I avtalen belyses i stort sett samma områden, t.ex. frågor om utrustning och försäkringar. Nedan presenteras under res- pektive ämnesrubrik avtalen från samtliga nivåer. Enligt kollektivavtalen på lokal nivå har arbetsgivaren och arbetstagaren en ömsesidig rätt att avbryta arbetet på distans med en månads varsel. Arbetstagaren skall då återgå till arbetet vid huvudarbetsplatsen. Innehållet i de individuella avtalen är relativt likartat. Här anges bl.a. var arbetet skall utföras samt avtalstid. rör det sig om tillsvidare- avtal, men det förekommer även visstidsavtal. Avtalen stipulerar som regel en ömsesidig uppsägningstid, ibland en månad, ibland längre. Om de personliga förutsättningarna ändras kan uppsägningstiden bli kor- tare.Vissa avtal kan sägas upp av ena parten med omedelbar verkan, om någon av parterna bryter mot någon bestämmelse i överenskommelsen och inte efter erhållandet av skriftlig varning vidtagit rättelse. I en del avtal anges att arbetsgivarens riktlinjer respektive ram- avtal för distansarbete gäller som avtalsinnehåll. Enligt kollektivavtalen på såväl branschnivå som lokal nivå skall en arbetstagare som arbetar på distans organisatoriskt tillhöra huvudarbets- platsen. Detsamma gäller enligt merparten av de individuella avtalen. $ISTANSARBETETS REGLERING I AVTAL RIKTLINJER M M 203 Parterna kan enligt kollektivavtalet på branschnivå komma överens om att arbetstiden skall vara fast – med rätt till övertidsersättning – eller att arbetstagaren själv skall disponera sin arbetstid, då utan rätt till övertids- och reseersättning. I ett av kollektivavtalen på lokal nivå anges att normal veckoarbetstid gäller vid arbete på distans och att övertid normalt inte godkänns. Enligt vissa individuella avtal skall arbetstiden vara reglerad. I andra avtal anges att arbetstidslagen inte gäller vid arbete i bostaden och att arbetstiden skall redovisas på sätt som arbetsgivaren bestämmer. Det förekommer också att parterna ges möjlighet att själva bestämma om arbetstiden skall vara flexibel, fast eller om förtroendetid skall gälla. anges att arbetstiden vid distansarbetsplatsen skall vara oreglerad, medan arbetstiden vid huvudarbetsplatsen skall vara reglerad. Enligt kollektivavtalet på branschnivå kan arbetsgivaren och den anställ- de reglera frågan om den senares tillgänglighet, dvs. när och hur arbets- tagaren skall vara anträffbar och vad som gäller vid frånvaro. Av kollektivavtalen på lokal nivå framgår att det alltid skall vara klar- lagt mellan chefen och distansarbetaren på vilket sätt den senare kan nås av t.ex. kollegor och kunder. Det skall även regleras när och hur av- stämningar, rapporteringar och medarbetarträffar på huvudarbetsplatsen skall äga rum. Som regel har, enligt de individuella avtalen, arbetsgivaren och arbetstagaren kommit överens om när arbetstagaren skall kunna nås av t.ex. chef och kunder. Överenskommelsen avser oftast endast tidpunkten, men det förekommer också att man angett var arbetstagaren skall kunna nås. krävs det att arbetstagarens mobilsvar skall vara aktivt och att han eller hon skall lyssna av det minst . Enligt kollektivavtalet på branschnivå kan överenskommelse träffas mel- lan arbetsgivaren och arbetstagaren om vem som skall äga utrustningen, vem som skall bekosta den och vem som skall ha ansvaret för den. I detta sammanhang kan man även reglera frågan om vem som får använda utrustningen och till vad den får nyttjas. Även frågan om förvaring av utrustningen kan bli aktuell, liksom vem som har ansvaret om utrust- ningen skadas på grund av vårdslöshet. 204 $ISTANSARBETETS REGLERING I AVTAL RIKTLINJER M M innehålla en beskrivning av utrustningen och frågan om service av utrust- ningen. Arbetsgivaren ansvarar, enligt kollektivavtalen på lokal nivå, för utrustningen och samtliga kostnader för denna. Vidare står arbetsgivaren för installation och avinstallation av utrustningen. I de individuella avtalen anges oftast att arbetsgivaren äger utrust- ningen och att den skall förtecknas och kvitteras av arbetstagaren. Enligt flera avtal bekostar arbetsgivaren installation och avinstallation av utrust- ningen i bostaden. Det är ganska vanligt att det i avtalen anges att utrust- ningen inte får användas för privat bruk. Dock finns det avtal enligt vilka datorutrustning får användas i för anställningen kompetensutvecklande syfte. Bland de individuella avtalen finns också de som föreskriver att arbetsgivaren ansvarar för all service av utrustningen och att den av arbetsgivaren tillhandahållna ADB-utrustningen inte får förses med annan programvara än den som installerats av arbetsgivaren. Det före- kommer att arbetstagaren har ansvaret för att utrustningen fraktas och förvaras på ett betryggande sätt så att stöld och skaderisk minimeras. I de flesta av avtalen ansvarar arbetsgivaren för att maskiner och utrustning som lämnats till arbetstagaren är betr yggande ur skyddssynpunkt, att det finns betryggande skyddsanordningar och godtagbara instruktioner för utrustningen. Arbetsgivaren ansvarar, enligt kollektivavtalet på branschnivå, för att arbetsutrymmet är utformat och inrett så att det är lämpligt ur arbets- miljösynpunkt. Ansvaret innefattar skyldighet att se till att alla säkerhets- krav är uppfyllda och att arbetsplatsen fyller alla rimliga ergonomiska krav. Den enskilde förutsätts medverka till att eliminera eventuella risker i arbetsmiljön och att ordna arbetsplatsen så att säkerheten inte äventyras. Arbetstagaren är också skyldig att följa föreskrifterna i arbetsmiljölag- stiftningen och att iaktta den försiktighet som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfall. Arbetsgivaren skall ha tillträde till arbetsplatsen. Arbetsgivaren och arbetstagaren kan i avtal komma överens om hur arbetsutrymmet konkret skall utformas och inredas. I båda kollektivavtalen på lokal nivå anges att arbetsgivaren är ansva- rig för arbetsmiljön. Enligt samtliga individuella avtal skall arbetsplatsen vara utformad och inredd på ett ur arbetsmiljösynpunkt lämpligt sätt. I vissa avtal anges att skyddsåtgärder skall vidtas för att föreb ygga skada och att arbetstagaren skall följa givna föreskrifter samt använda de och att arbetstagaren skall följa givna föreskrifter samt använda de $ISTANSARBETETS REGLERING I AVTAL RIKTLINJER M M 205 skyddsanordningar och iaktta den försiktighet som behövs för att före- bygga ohälsa och olycksfall. Arbetsmiljön skall, enligt ett avtal, kon- trolleras av arbetsgivaren innan distansarbetet inleds. anges att distansarbetsplatsen ingår i arbetsgivarens skyddsrondering. Det före- kommer också avtal enligt vilka arbetsgivaren skall ha tillträde till dis- tansarbetsplatsen under kontorstid efter skälig varseltid. Enligt kollektivavtalet på branschnivå bör arbetsgivaren och arbetstaga- ren komma överens om vilka säkerhets- och skyddsåtgärder som behöver vidtas. De kan också avtala om vilken säkerhetspolicy och vilka rutiner för sekretess som skall gälla. Vissa individuella avtal saknar regler om säkerhet. Andra har mycket detaljerade föreskrifter. Enligt ett avtal krävs t.ex. speciell överenskom- melse om säkerhetsåtgärderna för att känslig eller hemlig information skall få hanteras utanför kontoret eller transporteras över nätet. Det är vanligt att arbetstagaren förbinder sig att följa gällande säkerhets- och sekretessföreskrifter och att arbetsgivaren fastställer säkerhetsnivån. anges att arbetsgivarens regler och riktlinjer om informations- säkerhet i princip, med vissa förtydliganden, även gäller för den som arbetar på distans. Vissa avtal säger att utrustningen bör placeras med hänsyn till risken för inbrott och insyn. Känslig och/eller företagshemlig information skall, enligt vissa avtal, förvaras i t.ex. ett låst skåp när den inte är föremål för direkt handläggning.