sou · GMB3128d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Anslaget till forskning och forskarutbildning vid , landets största, upptar en sida i budgetpropositionen (någon ytterligare motivering för anslaget finns inte i forskningspropositionen). I ett textstycke redovisas vissa uppgifter om verksamheten /91–1994/95. Övrigt utrymme upptas av anslagstekniska samman- ställningar. Uttrycklig motivering för regeringens förslag saknas helt. Med detta som underlag föreslogs bevilja – och gjorde så – sammanlagt till forskning och forskarutbildning vid –1999. Regeringen måste inför kommande forskningsbeslut ge en rimlig re- dovisning av hur tidigare mål har uppfyllts samt sin egen bedömning av situationen och vilka slutsatser regeringen drar i fråga om t.ex. eventuell omprövning av målen, ändrad medelsanvisning etc. Alla särskilda förslag måste självfallet ges uttrycklig motivering, där innebörden i och konsekvenserna av förslagen anges. Budgetförslagen redovisas nu för i två steg, en övergripande proposition och en budgetproposition . Förslag i and- ra frågor läggs vid behov fram i särpropositioner. Den egentliga forskningspolitikens prioriteringar består framför allt av övergripande resursavvägningar och precisering av mål och resultat- krav. Dessa avvägningar kan självfallet inte revideras inför varje bud- getår. Verksamheten såväl vid universitet och högskolor som inom forskningsråden måste ges rimligt stabila förutsättningar. Men avväg- ningarna kan heller inte gälla för evigt. De måste med viss regelbunden- het ifrågasättas och kunna omprövas. Själva huvudfrågan, avvägningen mellan olika forskningsområden, kommer normalt knappast att aktuali- seras genom någon inträffad händelse. Här måste därför beslutspunk- ter läggas fast med uttryckligt syfte att regelbundet åstadkomma denna fundamentala forskningspolitiska prövning. Av detta skäl förordar Forskning 2000 att en övergripande bedöm- ning av fördelningen av resurserna för forskning görs en gång per valpe- riod, dvs. I samband därmed bör också behandlas andra övergripande och principiella frågor som gäller svensk forskning. Detta bör ske i form av en särskild forskningspolitisk proposition. I regel kommer att vara en för att ompriorite- ringar i de övergripande resursavvägningarna ska vara motiverade. Ett antal forskningspolitiska propositioner kan således komma att ha ett föga dramatiskt innehåll. De innebär dock att motiveringarna för varför den befintliga resursfördelningen ska fortsätta att gälla regelbundet måste redovisas. Härigenom bör det också komma att framstå klarare för alla berörda att nuläget faktiskt inte är ett normaltillstånd eller det i alla lä- gen bästa och att inga omprioriteringar också är en stark prioritering. En övergripande proposition avseende forskningspolitiken bör läggas fram år 2 efter ett valår, vilket ger möjligheter såväl för en tillträdande regering att styra förberedelserna och beredningen av forskningsproposi- tionen som för förslagen i en sådan proposition att träda i kraft och börja tillämpas . Med hänsyn till det nära sambandet mellan forskningen och forskar- utbildningen inom universitet och högskolor och den grundläggande hög- skoleutbildningen skulle det möjligen vara lämpligt att lägga fram övergripande förslag avseende den grundläggande högskoleutbild- ningen. Som det nuvarande budgetsystemet är utformat, med en tvåstegsbe- handling av den statliga budgeten, är det lämpligt att en proposition om de övergripande och principiella forskningsfrågorna läggs . De riktlinjer som där anges kan då ligga till grund för såväl berörda delar av den ekonomiska vårpropositionen som budgetpropositionen . En sådan tidplan ger också större möjligheter att ge uppmärk- samhet åt forskningsfrågorna än när dessa, som skedde , presenteras i en forskningsproposition med budgetpropositio- nen. Forskning 2000 ser, som framgått, de forskningspolitiska propositio- nerna i första hand som instrument för den egentliga forskningspolitiken. FoU-insatserna till stöd för utveckling av statlig och annan verksamhet bör behandlas i samband med statsmakternas behandling av respektive verksamhetsområde. Om så bedöms önskvärt kan också dessa insatser – för överblickens skull – redovisas, men således inte sakbehandlas, i forskningspropositionerna. Önskan om överblick över forskningsfrågor- na, som var vad FRU i första hand förordade och som var det ursprungliga motivet för de samlade forskningspropositionerna, får inte innebära att väsentliga frågor skiljs ut från sina naturliga sammanhang. Det totala greppet blir allt mindre rimligt och allt mindre möjligt allt ef- tersom kunskapsaspekter kommer att genomsyra allt mer av det moderna samhället Tidsperspektivet måste på flera sätt komma in i forskningspolitiken. I detta ligger framför allt krav på långsiktighet både när det gäller besluts- fattande och när det gäller förväntningar på resultat. Forskning är inte något som kan beställas fram från den ena dagen till den andra. Rätt personal, lokaler, utrustning m.m. kan ta att få fram. Insatserna kanske måste börja inom forskarutbildningen. Forskning är ofta ett tålmodigt arbete med omfattande materialin- samling, många experiment och långvarigt analysarbete innan resultaten kan redovisas. I detta ligger också att forskningsarbete i regel inte bör avbrytas utan rimliga avvecklingstider. Politik och planering måste ut- formas med respekt för dessa forskningens ställtider. Att forskningen måste ses i ett långt perspektiv är, även om det inte alltid beaktas, med sannolikhet ända allmänt erkänt. Mindre uppmärk- sammad, men minst lika viktig, är en annan tidsaspekt, nämligen den långsiktiga styrning av verksamhetens inriktning som följer av en gång gjorda prioriteringar. Ett beslut om att t.ex. öronmärka ett visst belopp till ett speciellt forskningsområde kan leva kvar i forskningsorganisatio- nen mycket . kanske detta är högst önskvärt, i andra fall kan de faktiska önskemålen hinna ändras om innan effekterna av ett prioriteringsbeslut avklingat. Pengar till ett visst område används normalt till stor del till att finansiera tjänster för forskare. Dessa forskare för i stor utsträckning sin forskningsinriktning vidare till de doktorander som de handleder. Inriktningen av forskarnas tjänster ändras ofta inte i samband med att tjänsterna ska återbesättas, t.ex. efter pensionsavgång. Doktoranderna för forskningsinriktningen vidare till de anställningar de själva får och till de doktorander de i sin tur handleder – och så vidare. De befintliga forskningsresurserna består i praktiken av lager på lager av resultaten av årtiondens, för att inte säga århundradens, prioriteringar och beslut. Forskning 2000 har ovan förordat att forskningspolitiska propositio- ner ska läggas fram . Det kan dock inte alltid vara möjligt för statsmakterna att ge definitiva rambetingelser för forskningen för en fyraårsperiod. Inte heller behöver det alltid vara till verksamhetens bästa att låsa budget och andra verksamhetsförutsättningar för längre perioder. Det viktigaste är att statsmakterna, när de beslutar om förändringar, gör detta med beaktande av ställtiderna i forskningssystemet. Särskilt viktigt är att beslut som kan innebära att forskarutbildning avvecklas fattas med hänsyn till doktorandernas situation. (Samma respekt för ställtiderna inom forskning och forskarutbildning måste givetvis visas av beslutsfat- tarna inom universitet, högskolor och forskningsfinansierande myndig- heter.) Mycket kan hinna hända . Sannolikt kommer det att finnas önskemål om att på statsmaktsnivå behandla vissa forsk- ningsfrågor också mellan de stora propositionerna. Betoningen av lång- siktighet i forskningspolitik och forskningsinsatser får inte undanskym- ma att här också finns behov av flexibilitet och möjligheter att göra snabba insatser. Forskningspropositioner och flerårspropositioner för andra verksamhetsområden kan inte vara exklusiva i den bemärkelsen att alla frågor måste behandlas enbart i dessa sammanhang. Regering och riksdag måste vara fria att när så bedöms angeläget ta upp forsknings- frågor och andra kunskapsfrågor också i andra sammanhang, t.ex. ge- nom att komplettera den fleråriga forskningsplaneringen med förslag i budgetpropositionerna. Övergripande och principiella forskningsfrågor bör dock behandlas i forskningspropositionen. 9.5.4Underlag för politik och planering Forskning 2000 föreslår att två nya typer av dokument, kunskapsstrate- gier respektive forskningsstrategier, regelmässigt tas fram som underlag inte bara för statsmakternas beslut utan också för myndigheternas plane- ring och verksamhet. blir viktiga led i ett bredare engagemang i och arbete med FoU-frågor. Trots den enighet som råder om att vi lever i ett kunskapssamhälle och att frågorna om kunskap och kompetens är centrala för alla verk- samheter och alla samhällsområden, uppmärksammas kunskapsfrågorna inte systematiskt med utgångspunkt i förhållandena och behoven inom olika områden. Forskning 2000 föreslår därför att kunskapsstrategier ska utarbetas område för område av ansvariga myndigheter och eventuellt också andra organ. I kunskapsstrategierna analyseras utifrån bedömningar av framtida utveckling och behov inom berörda områden situationen med avseende på kunskapstillgång och kunskapsutveckling. Bedömningarna ska, där så är relevant, göras i ett internationellt perspektiv. Kunskapsstrategierna bör bland annat innehålla ·bedömningar av utbildningsnivåer och utbildningsinriktning för be- fintlig personal, ·strategier i fråga om fort- och vidareutbildning för den befintliga per- sonalen, ·strategier i fråga om nyrekrytering av personer med olika typer av utbildning, ·eventuella synpunkter utifrån verksamhetens perspektiv på innehåll och uppläggning av olika utbildningar ·bedömningar av omfattning och inriktning av forskning som pågår med anknytning till verksamhetsområde, ·strategier i fråga om ytterligare forskningsinsatser, ·bedömningar av omfattning och inriktning av pågående utvecklings- arbete, ·strategier i fråga om ytterligare utvecklingsarbete, ·strategier i fråga om att inhämta och sprida information, m.m. Övergripande planering av insatser och ansvarsfördelningen för dessa bör anges i ett fyraårsperspektiv. Kunskapsstrategierna utarbetas på regeringens uppdrag och redovi- sas till regeringen, som i sin tur översiktligt redovisar analyser och pla- ner för . Tidsmässigt anpassas kunskapsstrategierna till plane- ringen i övrigt för respektive verksamhetsområde. De behöver således inte ansluta till periodiciteten för forskningspropositionerna. I huvudsak förutsätts planeringen i kunskapsstrategierna kunna ge- nomföras utan särskilda beslut på statsmaktsnivå. Kunskapsstrategierna bör t.ex. kunna ingå i underlaget för universitetens och högskolornas planering av utbildningsutbudet. Kunskapsstrategierna kan naturligtvis också aktualisera frågor som kräver ställningstagande av statsmakterna. Universitet, högskolor och forskningsråd bör i fortsättningen ta fram övergripande strategier för arbetet med forskning och forskarutbildning. I dessa ska, utifrån bedömningar av vetenskaplig utveckling och forsk- ningsbehov, redovisas den övergripande långsiktiga planeringen och po- licyn med avseende på vissa centrala frågor. Bedömningarna ska göras utifrån ett internationellt perspektiv. I övergripande former redovisas dessa forskningsstrategier för statsmakterna inför forskningspropositio- nerna. I mer konkret utformning bör de ligga till grund för den interna planeringen och verksamheten. Alla forskningsfinansiärer – men framför allt forskningsråden – ska ha ansvar för att bedöma och bevaka områden som kan vara viktiga för framtida utveckling och konkurrenskraft. Det gäller inte minst interdisciplinära nya ämnen. Forskningsstrategierna bör bland annat innehålla ·bedömningar av starka och svaga sidor i den egna organisationen och verksamheten, utifrån bland annat gjorda utvärderingar och genom- fört kvalitetsutvecklingsarbete, ·strategier i fråga om den ämnesmässiga bredden inom forskning och forskarutbildning, ·strategier i fråga om profilering och specialiseringar inom forskning och forskarutbildning, ·strategier i fråga om samverkan med näringslivet och andra delar av samhället, ·strategier i fråga om internationellt forskningssamarbete, ·strategier i fråga om lärarnas arbete inom forskning, ·strategier i fråga om forskarutbildningens inriktning, uppläggning och genomförande ·strategier i fråga om information om forskning och om utnyttjande av forskningsresultat. Forskning 2000 har i det föregående förordat en översyn av de resultat- och redovisningskrav som ställs på forskningsfinansierande och forsk- ningsutförande myndigheter. Alla myndigheter ska vidare till regeringen regelbundet redovisa de uppföljningar och utvärderingar som gjorts av verksamheten samt vilka egna slutsatser myndigheten drar av dessa och eventuella förändringar med anledning av vad dessa bedömningar visat. Mycket arbete läggs nu ner på myndigheternas årsredovisningar, inte bara med avseende på faktainsamling och -sammanställning utan också vad gäller den redaktionella utformningen och formgivningen av års- skrifterna. En del av de resurser som avsätts för arbete med dessa redo- visningar skulle bättre användas för att ta fram underlag för policy och framåtriktade beslut i form av bland annat de kunskapsstrategier och forskningsstrategier, som Forskning 2000 förordar. Många synpunkter på både forskningspolitiken i stort och i enskilda frå- gor framförs av personer som själva är direkt engagerade i forskning. Av lätt insedda skäl är dock relevansen i denna typ av ad hoc-synpunkter svåra för de politiska beslutsfattarna att bedöma. Forskare har också de den allmänmänskliga egenskapen att ofta se saken just ur sitt eget, med nödvändighet partiska, perspektiv. Det finns heller inte något som säger att just personer med stora kvalifikationer inom kemi eller mikrobiologi eller latin eller något annat forskningsområde också skulle vara de som gör de bästa övergripande analyserna av behov och resursavvägningar eller bäst kan ge råd i de forskningspolitiska frågorna. Inom andra politikområden är medvetenheten om rollfördelningen mellan de politiska och de professionella bedömningarna ofta klarare. När det gäller de forskningspolitiska bedömningarna förefaller en mer fundamental osäkerhet avspeglas i önskan om att någon eller några – en forskare eller forskarna – ska tala om hur det egentligen är och vad man bör tycka och göra. De forskningspolitiska avvägningarna måste dock göras av de politiskt ansvariga. Även om andra bedömningar då också måste spela in, har de politiska beslutsfattarna naturligtvis behov av att kunna ta del av synpunkter från dem som är yrkesverksamma in- om forskningen. Det bör dock ske i systematisk och ansvarsfull form, där de som lämnar synpunkter också måste vara beredda att stå för des- sa offentligt. Forskning 2000 föreslår att forskningsråden får i uppdrag att regelbundet ordna ett antal forskarkonferenser, där en bred krets av forskare inom vart och ett av de berörda områdena får möjlighet att både redovisa pågående verksamhet och lämna synpunkter på behov och framtida möjligheter. Bland annat har pekat på flera bris- ter i FoU-statistiken: avsaknaden av entydiga och enhetliga definitioner, osäkerheten i uppgiftsunderlaget, bristande relevans i den områdesindel- ning som används för redovisning av statistiken, lång tidseftersläpning som gör uppgifterna inaktuella. gör, givet de svårigheter som är förknippade med FoU-statistiken, ett bra arbete vad avser själva produktionen av FoU-statistiken. FoU- statistiken lider dock uppenbart av att det inte finns någon tydlig beställare som kan precisera uppgiftsbehov och också göra rimlighetsbedömningar av angelägenheten i uppgifterna mot kost- naderna för dessa. Forskning 2000 förordar, vilket behandlas i det föl- jande, att det inrättas ett av forskning och högre ut- bildning. Detta institut bör bland annat kunna få i uppdrag att på statens vägnar närmare precisera beställningen av FoU-statistik. Forskningsområdet är vittförgrenat. Här finns en rad aktörer med olika roller, verksamheter och resurstillgång. Flertalet aktörer svarar också för utredningar och analyser inom sina respektive verksamhetsområden. En- ligt Forskning 2000:s mening är det nödvändigt att det också regelbundet görs analyser och bedömningar som ger överblick över hela det svenska systemet, viktigare förändringar, utvecklingstendenser, problem och be- hov etc., och sätter detta i perspektiv av förhållandena och utvecklingen i andra länder. Det behövs också analyser som sätter in forskningen i ett vidare perspektiv av kunskapsutveckling och kunskapsförmedling, där också utbildningsinsatserna tas upp. Analyser av detta slag skulle ge viktigt underlag för det forskningspolitiska beslutsfattandet. av forskning och högre utbildning Utredningen om uppföljning av universitets- och högskolere- form () föreslog i betänkandet Reform och förändring (SOU 1996:21) att det skulle inrättas ett av högre utbildning och forskning. betonade att institutet skulle ha en fristående ställning och att dess verksamhetsområde i princip inte skulle utesluta någon del av området kunskaps- och kompetensutveckling. Själva insti- tutet förutsattes få en begränsad omfattning och verksamheten i mycket kunna utnyttja det omfattande faktamaterial som insamlas inom olika delar av utbildnings- och forskningssystemet. Även framhöll i sitt betänkande Forskning och pengar (SOU 1996:29) behovet av ett från beslutsstruktu- rerna fristående organ med ansvar för utredningsarbete och analyser in- om hela FoU-området. Till Forskning 2000 har överlämnats en skrivelse från Kungl. Veten- skapsakademien (KVA) till regeringen, där KVA anhåller om statsbidrag för att kunna inrätta ett till knutet sekretariat för studier av högre utbildning och forskning. Forskning 2000 kan för egen del vitsorda behovet av bättre överblick över FoU i . Utredningsarbetet har visat på svårigheterna att få fram relevant information. Olika aspekter av svensk FoU belyses av ett antal myndigheter och andra organ – , , , , , för att bara nämna några. En rad frågor faller mellan stolarna och ingenstans finns material som i varje fall på ett övergripande plan kan ge en samlad överblick. I andra länder finns fristående analysfunktioner av det slag som skis- serats i de här refererade förslagen. Ett närliggande exempel är det nors- ka Utredningsinstituttet for forskning og höyere utdanning, NIFU, som varit verksamt under i det närmaste och har en omfattande analys- och utredningsverksamhet till tjänst för såväl den norska rege- ringen och , som myndigheter och andra. Också i har inrättats ett särskilt analysinstitut. I likhet med de tidigare förslagsställarna anser Forskning 2000 att det bör inrättas en utrednings- och analysfunktion i form av ett av forskning och högre utbildning. Institutet ska vara fristående från det stora antalet aktörer inom FoU-området. En huvuduppgift för institutet bör vara att regelbundet ta fram samlade översikter och analy- ser av svensk forskning och högre utbildning i ett internationellt per- Institutet bör vidare utifrån egna initiativ utreda och analysera olika frågor inom verksamhetsområdet. I fråga om den organisatoriska formen har Forskning 2000 övervägt olika alternativ. Ett nära till hands liggande alternativ skulle vara att upprätta en särskild myndighet för ändamålet. Myndigheter med liknan- de analysuppgifter har inrättats bl.a. inom kommunikationsområdet. Forskning 2000 har under hand inhämtat att vissa av forskningsstif- telserna har för avsikt att etablera ett fristående av forskning och högre utbildning. Den organisatoriska formen kommer att bli ekonomisk förening med forskningsstiftelserna och vissa myndigheter och organisationer inom området högre utbildning och forskning som intressenter. Intressenterna utser gemensamt en styrelse för institutet. Institutet kommer att av bildarna få en grundfinansiering som ska medge egeninitierat arbete av viss omfattning. I övrigt ska institutet arbeta på uppdrag. Enligt Forskning 2000:s mening är detta en lämplig form för att verk- samheten ska kunna komma igång snabbt. Forskning 2000 föreslår att det av statsmedel utgår ett bidrag till detta institut, som motsvarar kost- naderna för att ta fram en årlig översikt över det svenska forskningssys- temet. Institutet bör vidare kunna svara för utredningar m.m. på uppdrag från statsmakterna, eller olika myndigheter. Vissa av de kompletterande utredningsuppgifter, som Forskning 2000 angivit i detta betänkande, skulle med fördel kunna utföras av det nyinrättade institutet. Vissa av Forskning 2000:s förslag bör efter principbeslut av statsmak- terna närmare beredas av en organisationskommitté, innan de genomförs. Forskning 2000:s förslag om kunskapsstrategier, forskningsstrategier och forskarkonferenser m.m. innebär krav på kvalificerat förberedelse- arbete av berörda myndigheter och andra samt på olika typer av komp- letterande utredningsarbete innan statsmakternas forskningspolitiska beslut fattas. Forskning 2000 redovisar, med dessa utgångspunkter, förslag till tid- plan för ställningstagande till och genomförande av utredningsförslagen. Forskning 2000 föreslår att regeringen lägger fram en proposition om de övergripande forskningspolitiska prioriteringarna och om förändringar i myndighetsorganisationen. Därefter genomförs det kompletterande utredningsarbete som erfordras. Nuvarande treårsperiod för de statliga forskningsanslagen omfattar åren 1997–1999. Enligt hittillsvarande system ska således en forsk- ningspolitisk proposition läggas fram för en ny treårsperiod åren 2000– 2002. Budgetpropositionen bör dock endast innehålla för- slag för ett budgetår, , som blir ett mellanår i avvaktan på därefter följande mer långsiktiga beslut. Forskning 2000 förordar att forskningsfrågorna fortsättningsvis be- handlas samlat i en forskningspolitisk proposition . Detta är i överensstämmelse med den ursprungliga tanken bakom de forsk- ningspolitiska propositionerna, som var att en sådan proposition skulle läggas fram per valperiod. Valperioden har ändrats från tre till . Forskningspolitiska propositioner bör normalt läggas fram år 2 efter valåret. En sådan tidplan ger en tillträdande regering rimligt utrymme för förberedelser och beredning av forskningspropositionen som förslagen i propositionen kan träda i kraft i sådan tid att det kan vara möjligt att bedöma regeringens forskningspolitik inför det nästkommande valet. De hittillsvarande forskningspropositionerna har varit utformade med utgångspunkt i ett tidigare budgetsystem. Det budgetsystem som gäl- ler har inneburit förändringar som, enligt Forskning 2000:s mening, mo- tiverar en delvis annorlunda uppläggning av det forskningspolitiska be- slutsfattandet. Forskning 2000 förordar att principiella och övergripande forsk- ningspolitiska frågor behandlas i särskilda forskningspolitiska proposi- tioner. En sådan forskningspolitisk proposition bör läggas fram för att ge möjlighet till den mer grundliga behandling och diskussion, som kan vara svår att få utrymme för parallellt med höstens budgetar- bete i . De konkreta budgetförslagen presenteras, med beslut i de överordnade frågorna som grund, i den framlagda budgetpropositionen. Med utgångspunkt i valet och i att en forsknings- politisk proposition fortsättningsvis ska läggas fram år 2 efter valet blir tidpunkten för nästa forskningspolitiska proposition . Budget- förslag för den fyraårs- eller annan tidsperiod, som regeringen bedömer lämplig, presenteras därefter i budgetpropositionen . Denna tidplan bör ge utrymme för att ta fram de kunskapsstrategier och forskningsstrategier, som Forskning 2000 föreslår, för att ordna de föreslagna forskarkonferenserna och för att ta fram annat kompletteran- de beslutsunderlag. Reservation från ledamöterna , För den förra borgerliga regeringens forskningspolitik gjordes frihet till mer än ett tomt honnörsord. Resurserna för obunden och fri forskning utökades.