sou · GMB350 · 1999-01-01 00:00:00 — avgifter består av två huvudsakliga komponen- ter; avgifter för ansökningar om godkännande samt årsavgifter för efterkontrollverksamheten. Båda avgiftstyperna är differentierade med hänsyn tagen till beräknad arbetsinsats. Ett principiellt undantag finns. har beslutat att årsavgifterna skall bidra till täckning av kostnaderna för godkännandeverksamheten. skall samråda med om even- tuella ändringar av avgifterna och därvid redovisa skälen för såväl före- slagna höjningar som sänkningar. Skälen skall omfatta personalkost- nader, investeringar och andra nödvändiga utgifter. $EN STATLIGA L¤KEMEDELSKONTROLLEN 93 Efter samråd med RRV fattar regeringen beslut om avgifternas storlek. Regeringen inhämtar den berörda industrins synpunkter. Ansökningsavgifterna inbetalas alltid direkt i samband med att en ansökan inlämnas. Årsavgifterna betalas en gång för alla god- kända/registrerade produkter. Den europeiska samarbetet i sig innebär inte att de nationella myn- digheternas finansieringsmodeller måste omprövas. Det europeiska samarbetet, fullt utbyggt , kommer att omfatta en mindre del av den totala mängden arbete som utföres av respektive kontroll- myndigheter, dvs. de nationella uppgifterna dominerar totalt sett. F.n. är inte frågor om kostnader och ersättning inom det europeiska samar- betet lösta på ett tillfredsställande sätt, vilket bl.a. innebär att de natio- nella myndigheterna tvingas utföra uppdrag som är underfinansierade. Det gemensamma organet, , har emellertid inlämnat sin ansökan till Kommissionen om att få införa nya avgifter och att höja redan be- fintliga avgifter för att dels kunna finansiera EMEAs verksamhet, dels kunna betala den verkliga kostnaden för de nationella myndigheternas arbete. Ett beslut från Kommissionen väntas och ett ikraft- trädande av de nya avgifterna från . Mot den bakgrund kommer också en översyn av avgiftsstrukturen inom att göras och eventuella förslag till förändringar att läm- nas regeringen för ett ikraftträdande från . EG:s nya procedur för godkännande av läkemedel. antog EG på området för läkemedelskontroll det s.k. New system. Reglerna för detta finns i rådets förordning (EEG) nr 2309/93 om gemenskapsförfaranden om godkännande för försäljning av och tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läkeme- del samt om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet, rådets direktiv /39/EEG om ändring av direktiv /65/EEG, 75/318/EEG och 75/319/EEG avseende läkemedel, rådets direktiv /40/EEG om ändring av direktiv /851/EEG och 81/852/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om veterinärmedicinska läkemedel och rådets direktiv /41/EEG om upphävande av direktiv /22/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas åtgärder vad gäller meddelande av försäljningstillstånd för högteknologiska läkemedel på marknaden, sär- skilt sådana som framställts genom bioteknologi. Rättsakterna skall tillämpas från . 94 $EN STATLIGA L¤KEMEDELSKONTROLLEN Genom förordningen (EEG) nr 2309/93 inrättas en europeisk läkeme- delsmyndighet med uppgift att i första hand genom vetenskapliga ut- låtanden av högsta möjliga kvalitet bistå gemenskapens institutioner och medlemsstaterna i utövandet av de befogenheter inom läkemedels- området som de tillerkänts genom gemenskapslagstiftning i fråga om godkännande och kontroll av läkemedel. Den europeiska läkemedels- myndigheten skall bestå av kommittén för humanläkemedel (den euro- peiska läkemedelsnämnden), kommittén för veterinärmedicinska läke- medel, ett sekretariat, en verkställande direktör och en styrelse. Genom förordningen (EEG) nr 2309/93 införs vidare formella gemenskapsförfaranden för godkännanden av läkemedel vid sidan av medlemsstaternas nationella förfaranden, som redan har harmoniserats genom bl.a. direktiv /65/EEG, 75/319/EEG och 81/851/EEG. I ett första skede är kravet att tillämpa det nya gemenskapsförfarandet be- gränsat till vissa läkemedel, nämligen vissa bioteknologiskt framställda läkemedel. Sådana läkemedel får släppas ut på marknaden inom gemenskapen endast om gemenskapen har meddelat godkännandet för försäljning enligt bestämmelserna i förordningen. För vissa andra hög- teknologiska läkemedel som innehåller nya verksamma beståndsdelar och är avsedda att användas på människor eller livsmedelsproduce- rande djur skall det inte vara nödvändigt men däremot möjligt för den som vill släppa ut läkemedlet på marknaden att ansöka om att gemen- skapen skall bevilja godkännande för försäljning i enlighet med be- stämmelserna i förordningen istället för att ansöka om godkännande i respektive medlemsstat. En närmare beskrivning av de läkemedel på vilka det nya gemenskapsförfarandet skall vara tillämpligt finns i en bilaga till förordningen. För att erhålla ett godkännande för försäljning enligt förordningen skall den som ansvarar för att ett läkemedel släpps ut på marknaden lämna in en ansökan till (artikel 4). Det är dock inte myndigheten utan Europeiska gemenskapen genom kommissionen eller rådet som fattar beslut i frågan om godkän- nande. Ansökan skall vara åtföljd av samma dokumentation som enligt krävs vid godkännande för försäljning enligt det nationella systemet (artikel 6 respektive 28). Ansökan skall granskas av kommit- tén för humanläkemedel respektive av kommittén för veterinärmedi- cinska läkemedel och kommittén skall yttra sig till kommissionen . Ett godkännande för försäljning som har meddelats enligt förfarandet i förordningen skall gälla inom hela gemenskapen. Det skall ge samma rättigheter och skyldigheter i varje medlemsstat som ett godkännande för försäljning som medlemsstaten själv har beviljat $EN STATLIGA L¤KEMEDELSKONTROLLEN 95 enligt gemenskapens rättsregler (artikel 12 respektive 34). Om kom- mittén finner att ansökan om godkännande inte bör bifallas skall sökanden underrättas. Sökanden har möjlighet att begära omprövning av kommitténs yttrande. Kommitténs slutliga yttranden skall sedan lämnas kommissionen. Kommissionen skall efter det att den mottagit kommitténs yttrande utarbeta ett beslutsförslag. Detta skall överlämnas till medlemsstaterna och sökanden. Kommissionen skall själv fatta beslut om dess förslag är förenligt med kommitténs yttrande. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om något yttrande inte avges av kommittén skall kommissionen föreslå rådet vilka åtgärder som bör vidtas. Om rådet inte fattar beslut efter det att förslaget mottagits skall kommissionen själv be- sluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas om inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget (artikel 9 och 10 respektive 31 och 32 samt 73). Om gemenskapen inte meddelar ett godkännande för försälj- ning får läkemedlet inte släppas ut på marknaden inom gemenskapen (artikel 12.2 respektive 134.2). Ett godkännande skall gälla och kan förnyas för femårsperioder. i det land eller de länder som har meddelat tillverkningstillstånd för ett läkemedel skall vara tillsynsmyndighet för läkemedlet (artikel 16 respektive 38). När det gäller läkemedel som importeras från tredje land är det myndigheten i det land till vilket de importeras som skall utöva tillsynen. Varje medlemsstat skall fastställa vilka sanktioner som skall gälla vid överträdelse av bestämmelserna i förordningen. Sanktionerna skall vara tillräckliga för att främja efter- levnaden av bestämmelserna. Medlemsstaterna skall utan dröjsmål un- derrätta kommissionen varje gång sådana överträdelser förs inför rätta (artikel 69). Genom rådets direktiv /39/EEG inrättas ett system för erkännande av godkännanden för försäljning av läkemedel som har beslutats av en annan medlemsstat i EU. Detsamma gäller enligt rådets direktiv /40/EEG för veterinärmedicinska läkemedel. Enligt artikel 9 i direk- tiv 75/319/EEG i dess lydelse enligt artikel 3 i direktiv /39/EEG re- spektive artikel 17 i direktiv /851/EEG i dess lydelse enligt artikel 1 i direktiv /40/EEG gäller att den som innehar ett godkännande för försäljning av ett läkemedel kan ansöka om att få godkännandet erkänt i en eller flera andra medlemsstater. Den medlemsstat som har med- delat godkännandet skall underrättas om ansökan. 96 $EN STATLIGA L¤KEMEDELSKONTROLLEN På begäran av sökanden skall den medlemsstat som meddelat god- kännandet utarbeta ett utredningsprotokoll eller uppdatera ett redan befintlig utredningsprotokoll beträffande läkemedlet. Detta skall ske från begäran och utredningsprotokollet skall överlämnas till den eller de medlemsstater som ansökan om erkännande har getts in till. Erkännandet skall meddelas efter mottagandet av an- sökan och utredningsprotokollet. Om medlemsstaten finner skäl att anta att läkemedlet skulle kunna medföra hälsorisker om det tilläts, skall den tillämpa ett särskilt förfarande som regleras i artikel 10 - 14 och 37b i direktiv /319/EEG i dess lydelse enligt artikel 3 i direktiv /39/EEG. Motsvarande gäller enligt artiklarna 18 - 22 och 42j i direktiv /851/EEG i dess lydelse enligt artikel 1 direktiv /40/EEG om det finns skäl att anta att ett veterinärmedicinskt läkemedel skulle kunna medföra risk för människors eller djurs hälsa eller för miljön. Frågan om ett läkemedel är förenat med sådana risker skall enligt di- rektiven bedömas utifrån läkemedlets kvalitet, säkerhet och verkan. Om den aktuella medlemsstaten finner att läkemedlet är förenat med sådana risker skall den underrätta sökanden, den medlemsstat som beviljade det ursprungliga godkännandet, eventuella övriga medlemsstater som berörs av ansökan och kommittén för humanläkemedel respektive kommittén för veterinärmedicinska läkemedel. Medlemsstaterna skall försöka nå enighet om vilka åtgärder som skall vidtas. Om detta inte lyckas skall ärendet hänskjutas till kommittén för human- läkemedel respektive kommittén för veterinärmedicinska läkemedel (artikel 10.1 och 10.2 respektive artikel 18.1 och 18.2). Kommittén skall avge ett yttrande i frågan till läkemedelsmyndigheten . skall i sin tur, efter att för överklagande av yttrandet har gått ut, överlämna detta till medlems- staterna, kommissionen och den som är ansvarig för att läkemedlet släpps ut på marknaden (artikel 13 respektive artikel 21). Kommissio- nen skall utarbeta ett förslag till beslut vilket skall överlämnas till medlemsstaterna och sökanden (artikel 14 respektive artikel 22). Kommissionen skall därvid biträdas av den ständiga kom- mittén för humanläkemedel respektive den ständiga kommittén för veterinärmedicinska läkemedel, vilka båda är knutna till kommissio- nen. Om kommissionens förslag är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen själv anta det. I annat fall skall frågan hänskjutas till rådet. Om rådet inte fattar beslut skall kommis- sionen själv besluta såvida inte rådet förkastat förslaget med enkel majoritet (artikel 37b respektive artikel 42j). Rådets eller kommissio- nens beslut är bindande för medlemsstaterna och skall omsättas i natio- nella beslut. $EN STATLIGA L¤KEMEDELSKONTROLLEN 97 Genom rådets direktiv /39/EEG införs i direktiv /319/EEG bl.a. vissa regler om skyldighet för den som släpper ut ett läkemedel på marknaden att ha en säkerhetsansvarig person och att rapportera bi- verkningar m.m. Reglerna gäller inte för läkemedel som godkänts en- ligt förordningen (EEG) nr 2309/93. För dessa finns motsvarande reg- ler i förordningen. Enligt den nya artikel 29c som införs i direktiv /319/EEG skall den som är ansvarig för att ett läkemedel släpps ut på marknaden fort- löpande och oavbrutet till sitt förfogande ha en person som är ansvarig för säkerhetsövervakning och som har lämpliga kvalifikationer. Den ansvariga personen skall upprätta ett system för insamling och gransk- ning av information om biverkningar, utarbeta rapporter om biverk- ningar till ansvarig myndighet och se till att framställningar om ytterli- gare information från ansvarig myndighet besvaras m.m. Enligt den nya 29d i samma direktiv skall den som är ansvarig för att ett läkemedel släpps ut på marknaden vara skyldig att registrera samtliga misstänkta allvarliga biverkningar som anmäls till honom av sjukvårdspersonal. Biverkningarna skall rapporteras till ansvarig myn- dighet . Vidare skall vederbörande vara skyldig att föra detaljerade anteckningar över samtliga biverkningar som anmäls. Så- dana anteckningar skall med vissa intervall överlämnas till ansvarig myndighet. Enligt artikel 29f skall de nationella myndigheterna lämna rapporter om misstänkta allvarliga biverkningar till den europeiska läkemedels- myndigheten och till den som är ansvarig för att läkemedlet släpps ut på marknaden. Motsvarande regler om säkerhetsövervakning m.m. finns för veteri- närmedicinska läkemedel i rådets direktiv /851/EEG i dess lydelse enligt direktiv /40/EEG (artiklarna 42c, 42d och 42f). Historia och nuläge ............................................................................. Enkanaldistribution (EKD) kontra fullsortiment/flerkanaldistribution ................................................... Denna promemoria avser att relativt kortfattat beskriva läkemedels- partihandelnsutveckling i samt att ge en lägesbeskrivning över situationen i omvärlden, främst då och . Den innehåller även en förteckning över för- och nackdelar med EKD-systemet som användes i och jämfört med om- världen, där s.k. fullsortimentdistribution är den helt förhärskande dist- ributionsformen. 2 Historia och nuläge Historia och utveckling av den svenska partihandeln av läkemedel är knutet till utvecklingen av svenska apotek. De första grossisterna upp- stod i syfte att leverera råvaror till apotekens lokala produktion av läkemedel. Det var först vid slutet av som forskningsbaserade läkemedel var tillgängliga i Sve- rige. Och det var först vid slutet av som de industri- producerade läkemedlen fick en stark ställning på läkemedelsmarkna- den. Grossisternas roll i distributionen växte i motsvarande grad. fanns fem läkemedelsgrossister i . Ägandet va- rierade från svenska tillverkare till importörer, apoteksorganisation och fristående företag. Utveckling mot Enkanalsdistribution, EKD Distributionen i partihandelsledet har undan för undan utvecklats mot enkanalsdistribution. Företeelsen började då började sälja sina produkter till apoteken genom egna kanaler. 1968 levererades av sortimentet via enkanalsdistribution och via fullsorti- mentsdistribution. 104 ,¤KEMEDELSPARTIHANDELNS UTVECKLING med Apoteksbolagets bildande övergick all partihandel till enkanalsdistribution genom samförstånd mellan läkemedelsindust- rins branschorganisationer och partihandelsföretagen. Enkanalsdistri- butionen var en anpassning från grossisternas sida och något avtal mellan läkemedelsindustrins branschorganisationer och grossisterna har aldrig förelegat. Det är viktigt att konstatera att övergången från fullsortimentsgross- handel till exklusivavtal inte i sig upphävde konkurrensen. Konkurrens- en bara ändrade karaktär. Från att tidigare varit en konkurrens där apoteken kunnat välja mellan leverantörer fick vi en konkurrenssitua- tion där läkemedelstillverkarna kunde välja mellan distributörer Apoteksbolaget bildades för att driva detaljhandel med läkemedel från och med den . började Apoteksbola- get sin integration bakåt genom köp av . Den tog man över ägandet av ACO's och Vitrums distributionsdelar och slog samman dessa med . 1975 fortsatte Apoteksbolagets expansion inom partiledet genom förvärv av , vilket också integrerades med ADAs verksamhet. 1984 skedde motsvarande med LEOs distri- butionsföretag (). Kvar på marknaden fanns därefter och (). ägdes av kunden , medan KD ägdes främst av utländska läkeme- delstillverkare. Genom integrationsprocessen minskades antalet lagerpunkter i partiledet från 13 st till 7 st. Trots detta är den allmänna bedömningen att säkerheten och leveransservice förbättrades gentemot apoteken. Ef- fektivitetsförbättringen i partiledet var uppenbar. Detta framgår klart av marginalutvecklingen i partiledet. ,¤KEMEDELSPARTIHANDELNS UTVECKLING 105 Från grossist till tjänsteföretag De två återstående partidistributörerna och KD har utvecklats i den rådande konkurrenssituationen på den reglerade läkemedelsmark- naden från traditionella grossister till renodlade distributörer utan del- aktighet vare sig i marknadsföring, prisförhandling eller sortiments- beslut. Dessa uppgifter utförs av andra aktörer i , vilket i sin tur påverkar kostnadsbilden positivt hos partidistributörerna. Distributörsrollen innebär att företagen erbjuder logistiktjänster till läkemedelsindustrin kompletterad med informationstjänster och vissa aktiviteter som normalt utförs i tillverkningsledet. Det kan handla om ompackning, ometikettering, byte av bipacksedel o.dyl. Partidistribu- tören, som en logistikväxel mellan tillverkaren och dennes egentliga kund apotek, fungerar med andra ord som en länk mellan en konkur- rensutsatt och en reglerad marknad. Av ovanstående framgår också att det är leverantörerna som i verk- lig mening står för affärsrisken vid försäljning av läkemedel. Beträf- fande bakgrundsbeskrivning vill jag också hänvisa till slutbetänkandet av LFU92, Omsorg och konkurrens, kapitel 3, Partihandel med läke- medel. Sammanfattningsvis kan man säga att EKD kommit att etableras i enlighet med statens önskemål för att tillvarata de besparingar som EKD kan ge. 106 ,¤KEMEDELSPARTIHANDELNS UTVECKLING Den svenska distributionsmarknaden karaktäriseras av att det i parti- ledet tillämpas enkanalsdistribution med exklusivavtal och att det i de- taljistledet funnits endast en köpare. I internationell jämförelse är den svenska modellen unik. Den vanligaste förekommande distributions- lösningen är flerkanaldistribution via fullsortimentsgrossister. Andra inslag finns dock i marknadsbilden för partidistribution: ·Grossister med begränsat sortiment ·Grossister med begränsad geografisk täckning ·Direktdistribution från agenter/tillverkare ·Agentsystem enligt Wellcome modell. Den speciella kund- och leveransstrukturen i har gynnsamt på- verkat parti ledets distributionslösningar och bidragit till att kostnaden för partidistributionen i är den lägsta i västvärlden. Antalet öppenvårdsapotek är drygt 800 st och sjukhusapotek ca 90 st. Totalt 31/12 96 904 st. Till dessa distribueras de 3 500 godkända läkemedlen med 6 900 förpackningsvarianter, vilka i sin tur tillhanda- hålls av ca 200 tillverkare (Källa: SDM). Marknaden i domineras av och & , vilka tillsammans har marknadsandel. De 20 största leveran- törerna svarar för av den svenska marknaden (Källa: SDM). Dist- ributörerna levererar även det övriga sortiment som tillhandahålls av apoteken, dvs. råvaror och beredningar, sjukvårdsprodukter och fria handelsvaror, vilka i apotekens omsättning svarar för (Källa: Apoteksbolaget). Omsättningen har haft en stabil årlig ökning. Omsättningen har sti- git års till 1996 i apotekens in- köpspriser. Omsättningsökningen beror till största delen på att nya dy- rare produkter introduceras på marknaden, mindre volymändringar i förbrukningen eller på grund av prishöjningar inom det befintliga sorti- mentet. Detta har givetvis en gynnsam påverkan på partiledets logistik- kostnader. ,¤KEMEDELSPARTIHANDELNS UTVECKLING 107 skedde en väsentlig förändring på den svenska distri- butions marknaden. Apoteksbolaget sålde då sitt dotterbolag till det finska distributionsföretaget . Därmed ändrades ägar- bilden för från att ha varit dotterbolag till. den statliga monopoldetaljisten till ett finskt börsnoterat företag. Apoteksbolaget äger i gengäld 25,l % av efter avveckling av av sitt ursprungliga ägande. Det råder fri etableringsrätt i partiledet för läkemedelsdistribution i . De två partidistributörerna på marknaden, med distribu- naler i , (), och samt KD med distribunaler i , och distribuerar av varuvärdet till apoteken. Resterande del levereras direkt av vissa leverantörer eller via ett transport- och speditionsföre- tag. Leveranserna sker i hela landet efter er- hållen order. I verkligheten rör det sig mestadels om betydligt snabbare leveranstider, främst i och i närheten av distribunalorterna, där leverans sker . Apoteken beställer elektroniskt enligt schema som anpassats till de etablerade transportturerna. och KD levere- rade 1996 ca 26,2 miljoner beställningsrader till apoteken, varav 19,9 miljoner utgjorde leverans av läkemedel. Leveransförmågan var och bristerna berodde dels på störningar i distributörernas egna varuförsörjningssystem, dels på leverantörernas försenade leveranser till distributörerna. Apoteksbolaget gör mätningar kontinuerligt inom det receptbelagda sortimentet om apotekens leveransförmåga till kon- sumenter. Dessa mätningar ger vid handen att brist till konsument en- dast i av fallen beror på leveransförsening från distributörerna till apotek. Således håller distributörerna en mycket hög leveransbered- skap och servicenivå. inträde i den gemensamma marknaden i medförde be- hovet av anpassning av den svenska lagstiftningen till EGs lagstiftning. Detta gällde också konkurrenslagen. Den svenska missbrukslagen ersattes av EGs förbudslag . Som konsekvens härav in- såg och KD att EKD i sig och den prissättningsmetodik som till- 108 ,¤KEMEDELSPARTIHANDELNS UTVECKLING lämpas för läkemedel skulle kunna vara i strid med den nya lagen. Bägge aktörerna ansökte hos det svenska var för sig om icke-ingripandebesked eller ett individuellt undantag för den gäl- lande distributionsmodellen och prissättningssystemet. Konkurrens- verket beviljade ett individuellt undantag för EKD under , dvs. från till , dock under vissa villkor: Exklusiviteten gäller endast produkter som definierats i avtalet. Nya produkter omfattas inte med automatik av exklusiviteten för den aktu- ella partidistributören. Leverantören fick möjlighet till undantag från EKD för produkter som definierats särskilt i avtalet och som leveran- tören därmed själv kunde distribuera som en alternativ kanal direkt till detaljisten. Som tidigare nämnts förekommer direktleveranser till de- taljisterna i viss utsträckning. En del av dessa är resultat av att leve- rantören utnyttjat möjligheten till flerkanalsdistribution enligt ovan. har antalet läkemedelsgrossister minskat av- sevärt. 1982 fanns det 899 läkemedelsgrossister i , medan vi 1996 har 593. Minskningen är än mer markant i där 135 grossister är nere i 65. Samma trend ser man i antalet distributionslager från 1 515 till 1232 i och från 330 till 232 i . Strukturen varierar kraftigt mellan södra, centrala och norra . I norra , här , och finns 7 läkemedels- grossister med totalt 22 lagerställen. Varje distributionsenhet når en år- lig omsättning på ca 175 miljoner USD och försörjer ca 900 000 inne- vånare. I , dvs resterande exklusive , Spa- nien, och finns det 130 grossister med 519 lager- ställen, vars årliga omsättning är ca 96 millioner USD och försörjer ca 470 000 innevånare. Slutligen i södra är marknaden fortfarande mycket splittrad med 458 grossister och totalt 691 distributionslager. Den årliga omsätt- ningen blir här endast 19 miljoner USD per lagerställe som försörjer ca 170 000 personer. Genomsnittligt når de europeiska distributionsenheterna en omsätt- ning på 54 miljoner USD och försörjer 309 000 personer, medan mot- ,¤KEMEDELSPARTIHANDELNS UTVECKLING 109 svarande siffror för är 180 miljoner USD resp ca 780 000 perso- ner. Notabelt är för att de 2-3 största grossisterna har en mycket stor marknadsandel i respektive land, undantaget , , och . har fem stora läkemedelsgrossistenheter bildats i . Dessa är Gehe, , Alliance, Santé, IPSO och . Gehe, en av de tre största grossisterna i har tagit över franska OCP och AAH i . Gehes omsättning uppgick till 12,4 miljarder USD och man har f.n. av den europeiska mark- naden. Man bedriver verksamhet i , , , , , och . , ägare till Ratiopharm, den viktigaste tillverkaren av generika i , äger en majoritetsandel i . Företagets om- sättning uppgick till 4,8 miljarder USD , vilket motsvarar en 10 procentig marknadsandel i . Man opererar i , Öster- rike, , och . Alliance Santé består av IFP och ERPI i med av marknaden där, samt Alleanza Salute i , den ledande grossisten där marknadsandel.