sou · GMB397 · 1999-01-01 00:00:00 — Incesttabut är genomgående i samtliga kulturer. Undantagen är ett fåtal historiska riken där de styrande velat bevara det kungliga blo- det inom familjen. I har vi haft en lagstiftning mot incest . Ett markant brott mot den gällande incestlagstift- ningen kom . Fram till dess hade incest med lagens ögon blivit betraktat som ett brott mot kyrka och stat där båda parter, dvs. både offer och förövare, ansågs skyldiga. De barn som varit utsatta för incestuösa övergrepp dömdes således som medskyldiga om de var vuxna när övergreppen uppdagades. Det spelade ingen roll om övergreppen börjat medan de var barn. Kvinnorna dömdes därmed till straff för att de varit utsatta för incest. I ett fåtal fall visade det sig att enbart kvinnorna straffades, eftersom de hade erkänt men den vuxne förövaren nekade till brottet. Övergreppet mot och kränkningen av barnet var av underordnad betydelse i lagen fram till 1938.11 Skuldbeläggandet av offret för sexuella övergrepp Från en anstalt som öppnades i för s.k. asociala och imbecilla kvinnor finns journaler kvar. Bland dessa journaler finns dokument som visar hur kvinnor som blivit utsatta för incest som barn blivit dömda för brott. Ofta uppdagades brottet då flickan blev gravid. En av de kvinnor som hamnade på Västra mark var dotter till en statare. Familjen flyttade ofta och modern var död. upptäckte husbondefolket att flickan stått i otillbörligt förhållande till sin far dvs. fadern hade förgripit sig på henne sexuellt. Båda två, flickan och fadern, anmäldes. 11 (1993). ur förhöret som finns att läsa framgår att förhörsledaren tyckte att flickan uppträtt onormalt på flera sätt. Förhörsledaren kunde inte förstå att hon inte nekat sin far samlag, han förstod inte varför de delade säng och han förstod inte varför hon inte gjorde mer mot- stånd. Flickan svarade att de hade bara en enda säng vilket för- klarade varför de delade säng. Hon berättade dessutom att fadern hotat slå henne om hon berättade om övergreppen. Hennes argu- mentation räckte dock inte utan hon dömdes för brott. Vid en intelligensmätning fick hon ett resultat som klassade henne som sinnesslö och därför hamnade hon i stället på och imbecilla kvinnor. Där stannade hon , och innan hon skrevs ut steriliserades hon. Med dagens ögon blev hon straffad om. Hon straffades för ett brott där hon egentligen var offer och dessutom steriliserades hon. Flera barn som anstaltsplacerades hade varit utsatta för sexuella övergrepp, men det fanns ingen kunskap om hur dessa övergrepp skadade barnen. Även om de sexuella övergreppen fanns doku- menterade i journaler bearbetades inte upplevelserna. På sätt och vis tycktes uppfattningen ute på barninstitutioner vara att flickor- nas andra problem försatte dem i situationer där de utnyttjades sexuellt. Det var inte känt att sexuella övergrepp gav psykiska problem. När incest började diskuteras var det framför allt omfattningen av incest som debatterades och ifrågasattes. I mass- media berättades om flera fall av incest och fakta presenterades. En sifo-undersökning i Rädda Barnens regi visade att i genomsnitt en elev i varje klass var utsatt för incest. Professioner som arbetade med barn började skapa kontaktnät sinsemellan och rutiner för hur incest skulle upptäckas och hur barnen bäst skulle omhändertas. Det ökade informationsflödet gav upphov till en debatt om incesthysteri och hetsjakt på män. Några män kände sig hotade och ansåg att det gått så långt att pappor inte längre kunde krama sina barn utan att anklagas för incest. Det fanns en rädsla för att män skulle anklagas och dömas på falska grunder. Svårigheterna med incest och andra sexuella övergrepp ligger delvis i att små barns utsagor ska tolkas för att kunna användas i rättegångar. För att förstå barnens utsagor krävs kunskaper om barns sätt att saknar barnen ett adekvat språk för att beskriva övergreppen. Dessutom handlar det om att vuxna måste lära sig att uppfatta när ett barn vill berätta om ett övergrepp. Sexuellt utnyttjade barn är beroende av att vuxna tar sig tid att lyssna på dem och tror dem. I dessa fall om några är barnens bero- ende av att vuxna för deras talan helt avgörande. Balansgången mellan att inte övertolka barns utsagor till sexuella övergrepp och att anklaga män på falska grunder och erbjuda barn ett fungerande rättssäkerhetssystem kan vara svår. I en fungerande demokrati måste dock samtliga medborgares rättssäkerhet garante- ras, dvs. Rättssäkerheten i incestdiskussionen har vissa paralleller med den barnpornografidebatt som pågått i . I ett slutskede kom debatten att gälla vuxnas rätt till yttrandefrihet som man ansåg skulle förhindras om ett förbud mot innehav av barnpornografiska bilder genomdrevs. I viss utsträckning gällde debatten även hur en lag mot innehav av barnpornografi juridiskt skulle utformas. Ändå kan debatten tolkas som en konflikt mellan vuxnas rättigheter och barns rättigheter. Vuxnas rätt till yttrande- frihet ansågs av vissa vara viktigare än barns skydd mot sexuella övergrepp. fattade dock en lag som gjorde innehav av barnpornografi till en brottslig handling. Barns rätt till skydd mot sexuella övergrepp synliggjordes via lagen. Lagen ger indirekt även ett stöd till barn utom gränser, då många barnporno- grafiska bilder är dokumenterade sexuella övergrepp mot utländska barn. Ett studium av våldet mot barn visar på ett skrämmande sätt hur de allra svagaste i samhället allra sist fått skydd. Det fysiska våldet avskaffades först för vuxna, sedan i en offentlig miljö för barn och allra sist för små barn i hemmet. Barns rätt till fysisk integritet har betraktats som en radikal tanke. Rätten att bestämma över sin kropp är inte absolut för ett barn. Vuxna är tvungna att ta vissa beslut som ur ett absolut rättighetsperspektiv skulle kunna betraktas som bristande respekt för den kroppsliga integriteten, men som i annat fall skulle kunna leda till barnets död. Det kan gälla att lyfta bort barn ut farliga situationer, att tvinga barn att sitta ner i en båt, att hålla i barn då man vistas ute i trafiken osv. Barns rätt till fysisk integritet innebär inte att vuxna ska slippa ta sitt vuxenansvar. Tvärtom handlar det om respekt för en annan medmänniska utifrån hennes eller hans förutsättningar. Man bör ställa sig frågan, vems privata liv frånvaron av en lag skyddar. Barnets integritet försvagas om ett agaförbud inte finns. Ett samhälle som inte stiftar lagar inom familjelivet osynliggör ett våld som oftast riktar sig mot barn och kvinnor och skyddar i stället den misshandlande mannen.12 De barn som utsätts för övergrepp är beroende av de vuxnas kunskaper om detta eftersom barnen inte alltid själva kan föra sin talan. Det tycks som om kunskaperna om fysisk misshandel av barn var nödvändiga för att kunskaperna sedan skulle utökas till sexuellt utnyttjande av barn. Om samhället inte erkänner den fysiska misshandeln är de sexuella övergreppen som ofta ger färre yttre tecken nästan omöjliga att upptäcka. Återigen finns det här ett samband mellan kvinnors förbättrade förhållanden och att barns förhållanden förbättras. startade en kvinnorörelse där personliga erfarenheter var en viktig utgångspunkt för kraven på politikens innehåll och utformning. Kvinnors erfarenheter av sexualiserat våld, även i barndomen, gavs utrymme och lyftes fram i offentligheten. Därmed lyftes även barns rättigheter fram. Ur barns perspektiv kan man således ifrågasätta om våldet har ökat i samhället . Tvärtom har mycket av det legaliserade våldet mot barn försvunnit. Den aga som påbjöds är förbjuden. Mycket av det våld som varit osynliggjort, t.ex. sexuella övergrepp, har förts fram i ljuset. Synliggörandet har lett till att kunskaperna hos dem som arbetar 12 , (1990) Family violence, Feminism, and Social Control, Eds DuBois, and Ruiz, . Unequal . A multi-cultural reader in U.S. med barn ökat och finns större möjligheter till bearbetning och behandling av våldsupplevelser. Hade barn det bättre förr? Nej, utifrån dagens värderingar med krav på frihet, autonomi och respekt för var och ens integritet var det inte bättre . Lämnar vi värderingarna därhän, finns det dock andra konkreta saker som visar att det inte var bättre förr för barn. Basala behov som mat, tillsyn och drägliga hygieniska förhållanden fanns inte i tillräcklig omfattning . Brister i dessa grundläggande materiella behov kan mätas konkret, t.ex. i späd- barnsdödlighetens omfattning. Dagens låga spädbarnsdödlighet visar på motsvarande sätt att samhällets resurser räcker även till spädbarnen. I många avseenden har det således blivit bättre för barn , men inom andra områden tycks barn må sämre. Själv- mordsfrekvensen bland barn har ökat de sista decennierna och allt- fler barn anser att de mår psykiskt dåligt. Det finns givetvis inga generella lagar i den historiska utvecklingen som gör att det auto- matiskt blir bättre och bättre. Tvärtom måste rättigheter för och inkluderande av vissa grupper i samhället ständigt bevakas och försvaras. I ett studium av barns historia blir detta tyd- ligt. Olika slags argument för att barn ska inlemmas i den svenska välfärdsstaten har förts fram, ofta i termer av förbättringar för mödrar eller hänvisningar till barn som blivande vuxna. och framåt har vi sett hur besparingar drabbat barn trots att vi känner till de ödesdigra konsekvenserna. Hur ska barn kunna bevaka sina rättigheter då de står utan poli- tiska rättigheter? En utveckling som gynnat barn är att familjens suveräna makt över barnet minskats, dvs. hur barn mår och be- handlas är inte bara familjens angelägenhet utan även andra vuxnas. Vanvård, våld och annan kränkande behandling av barn kan där- med stoppas i och med att andra vuxna ges laglig rätt att ingripa. Åtgärder av detta slag är givetvis svåra att hantera då de innebär både hjälp och kontroll. Ur barnens perspektiv är det positivt att andra vuxna hjälper till att bevaka barns intressen, om föräldrarna inte klarar av detta. Det är också positivt att barn själva kan kon- takta andra vuxna och be om stöd och hjälp, t.ex. skolsyster, ung- domsmottagningen eller . Barns erfarenheter skiljer sig åt, precis som vuxnas. Det spelar roll om man har invandrarbakgrund, om man är flicka eller pojke och till vilken social klass man hör. Generellt sett skulle man kunna säga att arbetarklass, flickor och invandrare haft svårare villkor än andra, men verkligheten är ofta mer komplicerad än så. Föräldrarnas ekonomiska förutsättningar bidrar givetvis i högsta grad till barnens materiella standard och skapar ramarna för bar- nens levnadsvillkor. Vi har sett att spädbarnsdödligheten var högre bland fattiga än bland rika, att bostadsförhållandena var värst för de minst välbeställda, men vi har också sett att de kulturella före- ställningarna i Nedertorneå gjorde att de jordägande böndernas spädbarnsdödlighet var högre än de icke-jordägande därför att de inte ammade sina barn. Det är viktigt att visa på den övergripande maktstrukturen, men det är också viktigt att visa att verkligheten är komplex. Ett perspektiv som saknas i denna rapport är barnen som aktö- rer. Barn har givetvis agerat och försökt påverka sin omgivning. I historia brukar man ofta tala om kvinnors kamp för att få makt, om olika etniska gruppers kamp för att få vara med i politiken. Historien beskrivs som en kamp där olika grupper kämpar för sitt rättmätiga utrymme. Men man kan inte på motsvarande sätt tala om barns kamp för att få vara med. Barn kan inte hävda att de har samma egenskaper som vuxna och att denna likhet innebär att de ska inkluderas i samhället. Kampen för att barn ska inkluderas och inlemmas i samhället måste föras av de vuxna. Ansvaret kan inte läggas på barnen. Däremot måste vi skapa förutsättningar för barn att på sina villkor delta och omfattas av den svenska välfärdsstaten och den svenska demokratin. Hur inkluderar vi barnen i demokratin? Svårigheterna för barn i det demokratiska systemet av är för det första att bli lyssnade till, för det andra att de inte har någon naturlig kanal för att ta politiska initiativ. Vem lyssnar på barnet och dess åsikter och agerar för det? Det vanligaste är att föräldrarna fungerar som barnets språkrör och i många fall fungerar detta bra. Föräldrarna agerar med barnets bästa för ögonen. Men vad händer om föräldrarna och barnet har olika uppfattningar? Till barnens stöd finns yrkesgrupper med specialkompe- tens om barns behov och förutsättningar. har en barnkunskap ackumulerats. Yrkesgrupper med del av denna barnkunskap kan i många fall företräda barnet och se till barnets bästa. Trots dessa yrkesgruppers viktiga uppgift att sätta barnen i första hand, visar det sig att i tider av ekonomiska nedskärningar sparas det in på dessa barnexperter. När det sparas in på barn- experter minskas barns möjligheter att bli hörda, framför allt på individuell nivå. På samhällelig nivå finns , som bevakar frågor om barns och ungdomars rättigheter och intressen.1 ska bl.a. se till att nya lagar stämmer överens med FN:s konvention om barns rättigheter. Dessutom ska Barn- ombudsmannen ta initiativ till nya åtgärder och lagförslag samt företräda barnen i den allmänna debatten. Regeringen utser Barn- ombudsmannen. Barn har således en företrädare på samhällelig nivå. 1 SFS 1993:335, ändrad 1994:87 samt SFS 1993:710, ändrad 1996:621. Barn har ett visst utrymme att bli hörda, men det är de vuxna som avgör om de vill lyssna. Detta gör att barns handlingsutrymme är tämligen begränsat. Barn har inte stora möjligheter att påverka direkt eller att ta egna initiativ i samhälleliga frågor. Deras chanser att påverka är dessutom begränsade av att de saknar politiskt med- borgarskap. Ett sätt att ge barn större möjligheter till påverkan är att ge dem laglig rätt till att kunna delge sina åsikter och kunskaper inom kommunerna. Det är ofta inom kommunerna som barns var- dagliga villkor fastställs. De vuxnas barnkunskap kan aldrig helt ersättas med barns egen barnkunskap. Det är barnen som vet allra bäst hur deras livsvillkor är och denna kunskap bör tillvaratas. har lagt ett förslag till förändring av kommunallagen där barns möjligheter att påverka stärks (se bilaga). Denna förändring av kommunallagen skulle öka barns möjligheter till att ta politiska initiativ. I förslag till förändrad kommunallag hävdas bl.a.: Att barn får ställa frågor i fullmäktige om förhållanden som angår dem. Att nämnderna ska samråda med barn i frågor som angår dem. Att barn får väcka ärenden i nämnderna. Förutsättningar för barns deltagande i demokratin De viktigaste förutsättningarna för barns deltagande i den svenska demokratin är att barns basala behov tillgodoses Barns behov av trygghet såväl i familjen som i samhället måste till- godoses, t.ex. genom en bra barnomsorg. En bra hälsovård, både fysisk och psykisk, måste ges till samtliga barn oberoende av för- äldrarnas levnadsvillkor och engagemang. så att den ger alla barn en bra grund för att kunna delta i samhället. Barn måste få respekt för sin integritet, sin utvecklingsnivå och sina kunskaper. att barns rättigheter och uppväxtförhållanden bevakas av vuxna även utom familjen För att kunna garantera att barn inte far illa i sin uppväxtmiljö krävs det att andra än de närmaste vuxna har laglig rätt och möjlighet att gripa in. Detta innebär visserligen en kontroll av de vuxna, men är ett nödvändigt skydd för barnen. Barnhälsovård, barnomsorg och skola har en viktig funktion att fylla i fråga om detta och måste ges ekonomiska resurser för denna uppgift. att barns speciella behov och deras behov av barnexpertis tillgodoses resursmässigt Den barnkunskap som ackumulerats om barns utveckling och speciella behov måste upprätthållas och vidare- utvecklas. Neddragningar för yrkesgrupper som har speciell barn- kompetens är en mycket kortsiktig besparing. Barn förmedlar sina erfarenheter och sina kunskaper bl.a. via dessa yrkesgrupper och besparingarna innebär att vuxenvärlden förlorar kunskap som bara barn har. mår många barn sämre eftersom de inte får adekvat hjälp. att det skapas kanaler för barn att förmedla sina kunskaper till de vuxna Fler personal i barngrupper ger barnen större möjligheter att tala med vuxna om både personliga saker och allmänna frågor. Barn ska ges möjlighet att berätta, men vuxna måste också fråga barn och inhämta deras kunskaper. Det måste finnas ett explicit, föreskrivet ansvar från de vuxna, t.ex. kommunens nämnder, att efterfråga barnens kompetens i de frågor som berör dem. att barn ges möjlighet att ta politiska initiativ Vi måste dra nytta av den speciella kompetens barn har i vissa frågor och använda oss av den i samhällsplaneringen. Barn bör därför ges rätt att ta politiska initiativ framför allt i kommunala sammanhang, där en stor del av deras livsvillkor avgörs. En för- ändring av kommunallagen i enlighet med förslag är därför nödvändig. är doktorand i historia vid . Hon skriver sin avhandling om ett statligt sinnessjukhus för s.k. asociala och imbecilla kvinnor. Utöver en fil. mag. i historia har en kulturvetarexamen samt studier inom bl.a. antikens kultur och samhällsliv samt feministiska studier. Dess- utom är hon engagerad i Lottorna och hon leder motionspass inom studenthälsan i . Förslag till Lag om ändring i Kommunallagen (1991:900) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 10 §, 5 kap. 34a och 54 §§ samt 6 kap. 8, 14a, 19 och 38 §§ Kommunallagen skall ha följande lydelse . Fullmäktige skall besluta om parti- stödets omfattning och formerna för det. Stödet får inte utformas så, att det otillbörligt gynnar eller miss- gynnar ett parti. Av BO föreslagen lydelse 2 kap. 10 § Fullmäktige skall besluta om parti- stödets omfattning och formerna för det. Stödet får inte utformas så, att det otillbörligt gynnar eller miss- gynnar ett parti. Viss del av partistödet skall använ- das till att öka inflytandet för barn och unga i det politiska arbetet. Om det med stöd av 4 kap. 30 § har anställts en politisk sekrete- rare för de förtroendevalda i ett parti, skall detta beaktas när stö- det bestäms. Om det med stöd av 4 kap. 30 § har anställts en politisk sekrete- rare för de förtroendevalda i ett parti, skall detta beaktas när stö- det bestäms. 5 kap. 34a § Om av barn och ungdom mellan i kommunen begär det skall full- mäktige, som ett led i beredning- en av ett ärende, inhämta syn- punkter från medlemmar i kom- munen eller genom en opinionsundersökning eller ett liknande förfarande. För att inhämta upplysningar får ledamöterna ställa frågor. Vad som sägs i 49 och 51-53 §§ skall då tillämpas. Nämnderna skall verka för att samråd sker med dem som ut- nyttjar deras tjänster. 5 kap. 54 § För att inhämta upplysningar får ledamöterna ställa frågor. som sägs i 49 och 51-53 §§ skall då tillämpas. Barn och ungdom får ställa frågor i fullmäktige om förhållanden som angår dem. eller nämnd under vilken frågan hör skall därvid vara skyldig att lämna ett svar. 6 kap. 8 § Nämnderna skall verka för att samråd sker med dem som ut- nyttjar deras tjänster. Nämnderna skall samråda med barn och ungdom i frågor som angår dem. Nämnderna skall även aktivit stimulera barn och ungdom att ta ställning till frågor som angår dem genom en särskilt utformad information som riktar sig till dessa grupper. Denna informa- tion skall vara allsidig och inne- hålla argumenten för och emot ett visst beslutsalternativ. 6 kap. 14 a § Barn och ungdom mellan får väcka ärenden i nämn- derna. Ett sådant ärende får inte innefatta myndighetsutövning mot enskild. Ärendet kan väckas genom att en lokal politisk ung- domsorganisation, vars moder- parti har säte i fullmäktige, tar upp frågan eller genom att minst En nämnd får kalla en ledamot eller en ersättare i fullmäktige, en annan nämnd eller beredning, en anställd hos kommunen eller eller en särskild sak- kunnig att närvara vid ett sam- manträde med lämna upplysningar. Den som har kallats till ett sammanträde får, om nämnden beslutar det, delta i överläggningarna men inte i be- sluten. tio barn och ungdomar mellan i en kommundel skrift- ligen begär att ett ärende som särskilt angår dem väcks i nämn- den. 6 kap. 19 § En nämnd får kalla en ledamot eller en ersättare i fullmäktige, en annan nämnd eller beredning, en anställd hos kommunen eller eller en särskild sak- kunnig att närvara vid ett sam- manträde med lämna upplysningar. Den som har kallats till ett sammanträde får, om nämnden beslutar det, delta i överläggningarna men inte i be- sluten. Även barn och ungdom får kallas att närvara vid ett sammanträde med lämna upplysningar om ären- det rör en fråga som angår dem. Om en nämnd med stöd av 33 § uppdrar åt en anställd att besluta på nämndens vägnar, får nämnden uppställa villkor som innebär att de som utnyttjar nämndens tjänster skall ges tillfälle att lägga fram förslag eller att yttra sig, innan beslutet fattas. Nämnden får också föreskriva att en anställd får fatta beslut endast om företrädare för dem som ut- nyttjar nämndens tjänster har till- styrkt beslutet. 6 kap. 38 § Om en nämnd med stöd av 33 § uppdrar åt en anställd att besluta på nämndens vägnar, får nämnden uppställa villkor som innebär att de som utnyttjar nämndens tjänster skall ges tillfälle att lägga fram förslag eller att yttra sig, innan beslutet fattas. Nämnden får också föreskriva att en anställd får fatta beslut endast om företrädare för dem som ut- nyttjar nämndens tjänster har till- styrkt beslutet. Ett självförvaltningsorgan skall bestå av företrädare för dem som nyttjar anläggningen eller institu- tionen och de anställda där. Före- trädarna för nyttjarna skall vara fler än dem som företräder de an- ställda. Nämnden väljer på för- slag av nyttjarna de ledamöter och ersättare som skall företräda nyttjarna och på förslag av de anställda dem som skall företräda de anställda. Första och andra stycket gäller även i sådana fall där barn och ungdom är i majori- tet bland de som nyttjar nämn- dens tjänster. 7 kap. 20 § Ett självförvaltningsorgan skall bestå av företrädare för dem som nyttjar anläggningen eller institu- tionen och de anställda där. Före- trädarna för nyttjarna skall vara fler än dem som företräder de an- ställda. Nämnden väljer på för- slag av nyttjarna de ledamöter och ersättare som skall företräda nyttjarna och på förslag av de anställda dem som skall företräda de anställda. Även barn och ungdom får företräda de som nyttjar en eller insti- tution i ett självförvaltnings- organ. , , , , (1984) Barn och rum. Artaeus, (1993) Kvinnans rätta bestämmelse. Ideal och verklighet svenska småstäder, red. Den osynliga historien. , (1986) – innerstaden. Barn och familj på behandlingshem, barnhem m.m. Allmänna råd från . Barn- och ungdomspsykiatrisk verksamhet i . Barnen och vi nr 1/98 Barnets rättigheter... och samhällets skyldigheter. (1992) Rädda barnen. Barndom sätter spår (1997) Rapport från barnens myndighet. Barns villkor i förändringstider. följer upp och utvärderar 1993:2 Minnen och erfarenheter för framtiden (1989) . , (1981) Lekmiljö – livsmiljö. , (1996) Det hotade barnet. Tre generationers spädbarns- och barnadödlighet . , (1997) och barnpsykiatrin, red. och , Hur skall själen läkas? Förändringar inom den psykiatriska vården. , (1979) Barnarbetet betänkande, red. och och arbetarbarn. , (1998) Arbetarkvinnornas politiska och ekono- miska medborgarskap i , HT 3/98 , och , (1991) Oönskade i folk- hemmet. (1984) De kärlekslösa mödrarna: spädbarnsdödlig- heten i med särskild hänsyn till Nedertorneå. de Vylder, (1997) Barn och ekonomisk politik. Dittman, (1974) Utvecklingsstörda barn hemma. , (1984) Tradition och förändring. Könsrelationer, omsorgsarbete och försörjning inom underklass . , (1996) Det fosterländska hemmet: egnahemspolitik, småbruk och hemideologi . , (1996) Familj och grannar i byggd miljö. , ; , och , (1998) Den bästa generationen? Erfarenheter hos svenskar födda . , (1997) Opublicerat avhandlingsavsnitt Utan kärlekfull ans och ledning Kvinnornas på barndom. , och , (1994) I folkhälsans tjänst – sju decennier med den svenska distriktssköterskan. Familj, arbete och barnomsorg – tre verkligheter?