sou · GMB384 · 1999-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för bildningsdepartementet, statsrådet , att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå åtgärder för att främja användningen av distansmetoder i utbildningen. Med stöd av detta bemyndigande förordnades verkställande direktö- ren som särskild utredare. se- nare förordnades departementsrådet och departements- sekreteraren som sekreterare. Departementssekre- teraren har varit sekreterare i utredningen från till . har varit assi- stent åt utredningen och ansvarig för produktionen av heloriginal. förordnades , Marga- reta Gisselberg, , , , , , , och att som experter biträda utredningen. Utredaren antog namnet (). entledigades från uppdraget från och förordnades från som särskild utredare med uppdrag att avsluta arbetet i utredningen Utredarens förslag skall enligt direktiven bl.a. bygga på erfarenheter från utvecklingsprojekt som skulle bedrivas under utredningsarbetets gång. På DUKOMs förslag beslöt regeringen om bidrag till 100 projekt som bedrevs under /97 och avrapporterades till kommittén . , och var anställda som experter för att följa och ge råd åt projekten. Från till var anställd som expert för att sammanfatta och analysera projek- tens utvärderingsrapporter. var anställd som expert un- der för att bl.a. göra en forskningsöver- sikt om distansutbildning. Arbetet i DUKOM har delvis bedrivits i form av seminarier där ex- pertgruppens medlemmar och de anställda experterna diskuterat erfa- renheter av projekten, forskningsresultat m.m. med utredaren och sek- De har också deltagit i diskussioner om innehållet i kommit- téns betänkanden. Kommittén har tidigare överlämnat två delbetänkanden: TV och ut- bildning (SOU 1995:120) och Utbildningskanalen (SOU 1997:148). Kommittén får härmed överlämna betänkandet på distans samt delbetänkandena Utvärdering av av och På distans - Utbildning, under- Uppdraget är härmed slutfört. Distansutbildning och flexibel utbildning för livslångt lärande Nuläget, pågående förändringar Dual mode som modell för distansutbildning Gamla organisationsformer för nya uppgifter Informationstekniken (IT) Konsortiet för nationell distansutbildning 2.4.5Distansutbildningens förankring på universitet och SCB:s uppgifter om distansstudenter /97 2.4.7Distansutbildningens organisation på två högskolor och RRVs granskning av högskolans IT-stöd Utveckling av distansmetoder inom för Vuxna Studiecenter och IT-utveckling i norr 2.8.7NITUS – nätverksgruppen för IT-baserad utbildning via Nätverk och IT-tjänster inom utbildningen 2.10 Distansutbildning och IT-utveckling i vårens propositioner 2.11 Några exempel från andra länder Distansutbildning främst för vuxna Interaktivitet är nödvändig i en kurs 3.1.6Flerformiga organisationer (Dual Mode) för utveckling av Stort behov av planering Pedagogisk kompetens för distansutbildning Distansutbildningens ekonomi och resurstilldelning Anpassning av arbetstider och anställningsavtal för distansutbildning och informellt lärande Utveckling, utvärdering och forskning DUKOMs huvuduppgift har varit att föreslå en strategi som långsiktigt främjar utvecklingen i hela landet av de möjligheter till distansutbild- ning som den moderna informationstekniken (IT) erbjuder. Den lämpligaste strategin för att främja distansutbildning med IT är enligt kommitténs mening att skapa gynnsamma förutsättningar för ut- veckling av pedagogik, metodik och organisation samt för forskning. Fortsatt forsknings- och utvecklingsarbete inom området måste grunda sig på erfarenheter från distansutbildningens praktik, och därför är det väsentligt att distansutbildningen får större omfattning än den har , både som allmän företeelse och som resultat av riktade insatser. DUKOMs förslag avser sammantagna just en strategi och handlar om nya strukturer och förändrade regelsystem som bättre kan stödja en utveckling av distansutbildningen. Ambitionen har inte varit att lämna detaljförslag om hur distansutbildning med IT bäst bör bedrivas. Där- emot redovisar DUKOM erfarenheter både från det hundratal projekt som har bedrivits i anslutning till utredningsarbetet och från annan svensk och internationell distansutbildning. Dessa erfarenheter bör vara av stort värde för distansutbildare. Inte heller finns några med belopp angivna förslag om statsbidrag till olika nya verksamheter med distansutbildning. Ett förändrat samhälle, det livslånga lärandet och flexibel utbildning Inledningsvis diskuterar DUKOM innebörden i de pågående samhälls- förändringarna. Det är tydligt att både samhällets och medborgarnas behov av teoretiska kunskaper ökar. Framtidens samhälle kommer att präglas av det livslånga lärandet. Att enbart förstärka och förbättra ungdomsutbildningen är inte en god strategi att söka möta de framtida kompetensbehoven. En sådan strategi hör hemma i ett statiskt samhälle, inte i ett föränderligt och dynamiskt framtida samhälle. Framtidsbedömarna förefaller vara tämligen överens om att den to- tala andelen förvärvsarbete kommer att minska . Under förutsättning av att ökningen av fritid blir jämnt fördelad på medbor- garna är det rimligt att räkna med att de kommer att använda en del av den för utbildning. Utbildning i anslutning till arbetet kommer troligen också att bli vanlig. I båda fallen kommer distansmetoder att vara at- traktiva. DUKOM understryker att det inte finns någon motsättning mellan ungdomsutbildningen och det livslånga lärandet. Tvärtom är en god utbildning i ungdomen en förutsättning för det livslånga lärandet. Den utgör grunden, och det är viktigt att den förbereder för det livslånga lärandet. Traditionell utbildning bedrivs med studerande och lärare närvarande i skolor och högskolor. DUKOM använder för detta be- teckningen närutbildning som motsats till distansutbildning. Närutbildning på heltid under långa perioder kan inte bli den domi- nerande studieformen i det livslånga lärandet. Utbildning bör bli en naturlig del av vardagen, i hemmen och på arbetsplatserna. Därmed kommer distansutbildningens betydelse att växa, och IT med- för att det kan bli väsentligt lättare att studera på distans än det varit tidigare. Vuxna medborgarna måste själva i stor utsträckning ta ansvar för sin kompetensutveckling, men utbildning måste också vara tillgänglig i många olika former för att passa individuella förutsättningar och öns- kemål. DUKOMs vision är den flexibla utbildningen som innebär just att utbildningsanordnarna skall anpassa sig till medborgarnas behov och önskemål. Och i den flexibla utbildningen har möjligheten att stu- dera på distans med utnyttjande av IT stor betydelse. Men ett närmande bör ske – och pågår enligt DUKOMs uppfattning – mellan närutbildning och distansutbildning. Bl.a. används i stor ut- sträckning samma läromedel i de båda utbildningsformerna, och IT är snabbt på väg in i all utbildning. Detta underlättar vägen mot den flex- ibla utbildningen. DUKOM har identifierat nio problemområden då det gäller utveckling- en mot en ökad distansutbildning med hjälp av IT: DUKOMs förslag berör samtliga dessa områden. Nuläget, pågående förändringar I kapitel 2 tecknar DUKOM bakgrunden till sina förslag. Avsnitt 2.1 innehåller en beskrivning av utvecklingstendenserna inom distansutbildningen. Avsnittet bygger på bidrag På distans – Utbildning, undervisning och lärande till delbetänkandet SOU 1998:83. I ett följande avsnitt beskrivs IT med särskild uppmärk- samhet riktad på dess möjligheter i utbildningssammanhang. Inom ramen för DUKOMs arbete har försöksverksamhet med IT i di- stansutbildning bedrivits i ett hundratal projekt. Högskolor, folkbild- ningen, komvux samt några myndigheter och företag har medverkat. En sammanfattande beskrivning av försöksverksamheten finns i avsnitt 2. 3, som också närmare beskriver några av projekten med utgångspunkt i de rapporter som lämnats av de projektansvariga. Den som på ett mera ingående sätt vill ta del av projekten hänvisas till DUKOMs hemsida som kan nås via www-adressen . I DUKOMs delbetänkande Utvärdering av distansutbildningsprojekt med IT-stöd (SOU 1998:57) finns en sammanfattande analys av projektens slutrap- porter. I tre följande avsnitt ges kortfattade beskrivningar av utvecklingen av distansutbildningen högskolan och de olika konsortierna för distansut- bildning (2.4), för Vuxna – SSV (2.6) och folkbildning- en (2.7). Ett stort antal kommuner, i stor utsträckning av glesbygdskaraktär, har inrättat lärcentra. Det främsta syftet har i flertalet fall varit att under- lätta för invånarna att delta i högskoleutbildning på distans. En be- skrivning av verksamheten vid ett antal lärcentra finns i avsnitt 2.8. Som stöd för IT-användningen i olika delar av det svenska utbildnings- systemet har ett antal nätverk skapats – SUNET för högskolan och nu- mera också för läns- och folkbiblioteken, Skoldatanätet för det allmän- na skolväsendet och Folkbildningsnätet för folkhögskolorna och studie- förbunden. ASKen är högskolans gemensamma system för studiein- formation. vid har tillkommit med stöd av och är mötesplats för alla som är intresserade av lärande med IT. De beskrivs kortfattat i avsnitt 2.9. har ett antal viktiga beslut fattats om IT-utvecklingen inom utbildningen. I avsnitt 2.10 finns en översiktlig redovisning. I avsnitt 2.11 beskrivs kortfattat den intressanta distansutbildning med IT-stöd som finns i våra grannländer och . Vidare finns där en beskrivning av det nya brittiska projektet dustry. Slutligen lämnas i avsnitt 2.12 en mycket kort beskrivning av det inter- nationella samarbetet i , EU och på distansutbildningens område DUKOMs förslag återfinns i kapitel 3. I det inledandes avsnittet 3.1 tar kommittén upp ett antal mera över- gripande frågor och anger vissa avgränsningar vad avser förslagen. Distansutbildning kräver motivation, mognad och självdisciplin, och därför ser DUKOM den som lämplig framför allt för vuxna . Det finns emellertid inget skäl att hindra ungdomar från att studera på di- stans. DUKOM framhåller upprepade gånger det informella lärandets be- tydelse för kompetensutvecklingen hos individen och i samhället. Med informellt lärande avses rena självstudier och allt lärande som äger rum i situationer som inte särskilt organiserats för utbildningsändamål. Massmedierna t.ex. är av stor betydelse för det informella lärandet lik- som föreningslivet och samhällsdebatten. DUKOMs förslag däremot handlar om organiserad utbildning, dvs. I en kurs måste ut- bildningsanordnaren ta ansvar för kursens innehåll och utformning och för att de studerande får det stöd de behöver. I en kurs är interaktivitet mellan lärare och studerande nödvändig . är det viktigt både med tanke på lärarkostnaderna och på de studerande behov av frihet i studierna att behovet av undervisning och handledning begränsas. Detta ställer stora krav på planeringen av en kurs, såväl vad avser lä- romedel och IT-användning som pedagogik och organisation. DUKOM lämnar inga förslag om vilka distanspedagogiska metoder som bör användas utan anser att detta är ett område för den pedagogis- ka professionen att utveckla. Därvid bör bl.a. de erfarenheter som re- dovisas i DUKOMs delbetänkanden vara av värde Inte heller i fråga om ITs utveckling lämnar DUKOM några förslag. Den snabba utveckling som äger rum inom området är internationell med sin tyngdpukt i . Avslutningsvis i detta inledande avsnitt rekommenderar DUKOM att distansutbildning och närutbildning bedrivs inom samma organisa- tioner. Internationellt används för detta benämningen Dual Mode, vilket har översatts till flerformsorganisationer på svenska. eller utomlands har flerformsorganisationerna visat sig helt lyckade eftersom distansutbildningen inom sådana har haft det svårt i konkurrensen med närutbildningen, vilken har uppfattats som huvud- uppgiften. Huvudmotivet för DUKOMs förslag är visionen om den flexibla utbildningen, som innefattar både distansutbildning och närut- bildning. Den flexibla utbildningen – som är vad som behövs i det livslånga lärandets samhälle – bör rimligen utvecklas bäst i flerform- sorganisationer. I avsnitt 3.2 pekar kommittén på ett antal krav som är särskilt betydel- sefulla för en god distansutbildning, nämligen -väl genomtänkt planering av kursen, i vilken redan på förberedel- sestadiet expertis av flera olika slag måste medverka – att planera en distanskurs är inte något enmansarbete; -en kursplanering som måste göras mycket tydlig för de studerande och som ger begränsat utrymme för improvisationer från utbild- ningsanordnarens sida – planeringen skall däremot syfta till att den studerande skall få stor frihet i uppläggningen av sina studier; - pedagogik, läromedel och IT-användning som bör vara planerade så att den studerande i största möjlighet kan bedriva sina studier utan undervisning och ytterligare handledning – men när handledning behövs måste den kunna erbjudas utan stora dröjsmål; -planeringen och genomförandet av grupparbete för de studerande – grupparbete är genomförbart trots att de studerande befinner sig på distans från varandra; -teknisk support för studerande och lärare. Komvux, folkhögskolor, och i varje fall de mindre högskolorna kan inte erbjuda alla kurser som förekommer inom respektive område. Där- för bör åtgärder vidtas för att göra det möjligt att kombinera närut- bildning med distansutbildning så att en studerande kan få den önskade utbildningen utan att behöva byta skola. Distanspedagogiken har ett antal drag gemensamma oavsett studie- nivå och utbildningsanordnare. Därför bör utvecklandet av distanspe- dagogiska metoder i stor utsträckning kunna ske gemensamt och natio- nellt. Överhuvudtaget bör samarbetsformer utvecklas för att använda de begränsade resurserna bäst. Inom högskolorna bör gemensamma distansutbildningsavdelningar byggas upp för att kunna erbjuda IT-stöd och distanspedagogisk expertis, mellan högskolorna bör samarbetet i konsortier fortsätta för att åstadkomma en lämplig arbetsfördelning. SSVs roll bör utvidgas så att de även blir utvecklingscentra för komvux, vilka i sin tur förutsätts samarbeta om distanskurser. Avslutningsvis tas i avsnittet upp frågan om behovet av system för bedömning av kompetens . Bakgrunden är att förekomsten av olika be- tyg från och intyg om genomgången utbildning blir allt mera svåröver- skådligt. DUKOM föreslår att man från svensk sida närmare studerar vad som händer i med ett förslag realkompetanse som presen- terades . De krav som bör tillgodoses av utbildningsanordnarna gäller också för lärarna. I avsnitt 3.3 behandlas dessa frågor. Bl.a. påpekas, att lära- rens roll inom distansutbildning är annorlunda än i närutbildning. Det krävs av henne specialkunskaper i distanspedagogik. DUKOM föreslår därför att kurser i distanspedagogik skall ingå i all lärarutbildning och att sådana kurser skall erbjudas som fortbildning till verksamma lärare. I avsnitt 3.4 behandlas frågor om distansutbildningens ekonomi. Frågorna får en utförligare behandling i DUKOMs delbetänkande SOU 1998:83 under . så ett förslag till principer för hur kostnader för distansutbildning skall beräknas. Kommittén utgår ifrån att den totala volymen utbildning kommer att öka genom behovet av livslångt lärande. Tillskottet av per- soner i utbildning består då i huvudsak av vuxna med mycket varieran- de utbildningsbehov. I stor utsträckning handlar det för dem om att bredda sin yrkesmässiga kompetens. Vad som i det perspektivet bör bedömas är om sådan utbildning blir mest kostnadseffektiv som närut- bildning eller som distansutbildning. Något entydigt svar kan inte ges på den frågan: det beror på hur man organiserar respektive utbildning, vad den innehåller och vilka som studerar. Men eftersom distansutbild- ning bedrivs huvudsakligen i hemmen eller i arbetet minskar kostna- derna för lokaler och utrustning. Och eftersom studierna äger rum som den studerande väljer med hänsyn till sina förhållanden, t.ex. sina arbetstider, minskar behovet av studiebidrag och studielån. Om alla olika utgiftsslag läggs samman bör det vara möjligt att bedriva distansutbildning avsevärt mycket billigare än närutbildning. Det resursfördelningssystem som finns inom högskolan missgynnar i praktiken en tillväxt av distansutbildning. DUKOM bedömer att änd- ringar i systemet skulle leda till oöverskådliga komplikationer och av- råder från att nu ändra i det. Kommittén föreslår i stället att särskilda resurser avsätts för en utbyggnad av distansutbildningen inom hög- skolan. Många vägar bör prövas för en utveckling av distansutbildningen i , och DUKOM har valt att vara sparsam med förslag om vilka områden som bör prioriteras under uppbyggnadsskedet. SOU 1998:84 Sammanfattning 13 per vill kommittén emellertid framhålla som viktiga. Personer med funktionshinder utgör en sådan grupp eftersom de ofta har särskilda svårigheter att delta i traditionell utbildning. En annan grupp som bör prioriteras är av självklara skäl glesbygdsboende. En tredje grupp ut- görs av dem som är i behov av kompetensutveckling i yrket, bland dem småföretagare . Personer i dessa grupper har ofta svårt att göra sig fria från sina arbeten för att bedriva studier. Att prioritera vissa ämnen framför andra är vanskligt, men nära till hands ligger att ge en särställ- ning åt distanskurser om IT i utbildningen, kurser som främst kan an- vändas för fortbildning av lärare. De riktade insatserna i ett inlednings- skede bör vidare särskilt ta sikte på att skapa kurser (avsnitt 3.10). Distansstuderande föreslås få samma rätt till studerande (avsnitt 3.6). Kommittén räknar emellertid med att behovet av studiestöd kommer att vara begränsat. De lärcentra som bildats i ett stort antal kommuner fyller en viktig roll och därför föreslås att kommunerna fortsätter utbyggnaden av dem (avsnitt 3.7). DUKOM föreslår att det kommunala skolväsendet ges rätt att kopplas till SUNET på samma villkor som folkbiblioteken (avsnitt 3.9). har beslutat att ett utvecklingscentrum för distansutbildning skall skapas i under ledning av en delega- tion som dessutom skall ha till uppgift att fördela platser för högsko- lestudier på distans i glesbygd. Centrets huvuduppgift enligt riksdags- beslutet är att utveckla kurser och läromedel för distanskurser inom högskolan och folkbildningen. DUKOM föreslår att centret får ytterli- gare ett antal uppgifter (avsnitt 3.11), nämligen ·fungera som nätburen informationscentral för all distansutbildning ·förmedla kontakter mellan utbildningssökande och utbildningsan- ordnare ·ansvara för en särskild web-plats för distansutbildning ·sammanställa och förmedla uppgifter om lärcentra ·ge stöd för utbildning i distanspedagogik och -metodik ·löpande följa utvecklingen av distansutbildningen i ·vara ansikte utåt i frågor som rör distansutbildningen ·vara förmedlare till av internationella forskningsresultat och erfarenheter i frågor som rör distansutbildning ·följa den medietekniska utvecklingen och förmedla kunskaper om den av betydelse för distansutbildningen. ·stödja forskning om distansutbildning Vidare föreslås att SSV, i den förändrade roll som DUKOM föreslår för dem, organisatoriskt skall ingå i utvecklingscentret. Den web-plats som kommittén föreslår skall ingå i utvecklingscent- rets uppgifter att handha spelar en viktig roll i DUKOMs samlade för- slag. föreslås innehålla bl.a. (avsnitt 3.8) ·läromedel för distansutbildning och informellt lärande, ·pedagogisk verktygslåda för bl.a. lärare, ·kurskatalog och kontaktförmedling mellan utbildningssökande och utbildningsanordnare, ·uppgifter om lärcentra, ·forum för erfarenhetsutbyte kring distansutbildningen, ·knutpunkt för länkar av intresse för distansutbildningen. Ett flertal länder ligger före i fråga om distansutbildningens utveckling och forskningen har där en mera framträdande roll än i Sve- rige. DUKOM föreslår ökade insatser för forskning om distansutbild- ningen och för spridning av resultaten av internationell forskning i äm- net. Vidare föreslår DUKOM att distansutbildningens utveckling i Sve- rige utvärderas löpande (3.12). Starka drivkrafter just nu för samhällets förändringar är den snabba utvecklingen av informationstekniken – IT – och den pågående inter- nationaliseringen som medför såväl ökad rörelsefrihet och vidgade vyer för individen som ökad konkurrens mellan länderna. Den bild som målas upp är ofta att det ena samhället avlöser det andra. Jägar- och samlarsamhället i mänsklighetens gryning varade och avlöstes av jordbrukarsamhället som varade . Detta avlöstes i sin tur av industrisamhället som – i – har varat i omkring och som alltså skulle vara på väg att avlösas av ytterligare ett nytt samhälle. Förändringstakten synes alltså öka dramatiskt. I själva verket överges naturligtvis inte helt en sorts samhälle för ett nytt. Snarare är det så att äldre samhälls- och produktionssystem inlag- ras i de nya. Vi ägnar oss fortfarande åt jakt och fiske och åt bär- och svampplockning, även om de för de flesta är fritidssysselsättningar. Jordbrukarsamhället fortsätter att prägla mycket av vår föreställnings- värld, och jordbruket är fortfarande en livsnödvändig näring som inte kommer att försvinna. Industrisamhället kommer inte alls att försvinna, utan industrin kommer att producera allt fler och allt mer sofistikerade varor allt effektivare. Men industriarbetet på verkstadsgolvet kom- mer att sysselsätta en minskande andel av befolkningen. Den utveck- lingen har egentligen pågått ända även om den har blivit fullt synbar först . Att erfarenheterna från flera samhällsystem på detta sätt inlagras i varandra innebär att kunskapsmassan ökar totalt (som en hel del kunskap också går förlorad), men också att samhällsstrukturen blir mera komplicerad. Den samhällsförändring som äger rum innebär att kraven på utbildning och teoretiska kunskaper ökar. Utbildning och kompetensutveckling måste bli en livslång process som samhället och arbetslivet måste inrätta sig för att tillgodose. Men människorna måste själva ta ansvar för att de blir med i den processen. Ingen kan tvingas att lära. Detta förändrade samhälle har fått flera benämningar – det postin- dustriella samhället, kunskapssamhället, informationssamhället, tjäns- tesamhället, upplevelsesamhället, för att nämna några. Benämningarna skiftar, men vad de vill fånga in har flera saker gemensamma – in- dustrisamhällets storskalighet ersätts alltmera av en återgång till små- skaliga organisationer, dock sammankopplade i nätverk som ger stor- skalighetens fördelar. Hjärnans arbete får en ökad roll, handens en minskande. Behovet av vad vi oftast kallar teoretiska kunskaper ökar i arbetslivet. Arbetet i nätverken kräver kommunikationsförmåga och social kompetens. Ordergivning mellan självständiga organisationer fungerar inte. Det kommer i stället att handla om att ha bred marknads- kunskap, att skapa ständigt nya samarbetskombinationer, att vara övertygande och att kunna fatta snabba beslut. Frågorna om innebörden av arbetslivets förändringar får en utförlig behandling i bidrag i DUKOMs delbetänkande (SOU 1998:83). blir medborgarna kunnigare och mera nogräknade. Över- såtlighet från samhällets institutioner blir ännu mindre accepterad . Kraven på de statliga och kommunala verksamheterna kommer att skärpas av att alternativ till dem växer fram. För att motsvara medbor- garnas krav måste samhällets institutioner bli mer flexibla. Då kommer inte långsamma beslutsvägar i hierarkiska strukturer att fungera. En trolig utveckling är att rätten att fatta beslut blir mer decentraliserad, vilket naturligtvis kräver både tydliga regler och nya styrsystem, möjli- gen via nätverk som liknar dem som är under utveckling inom närings- livet. Medborgarna kommer också att ställa större krav på sin livsmiljö, liksom på möjligheterna till kulturupplevelser och till möten med andra kulturmönster. Men befarar flera framtidsbedömare en ny typ av sociala spänningar. I det gamla och ännu delvis kvarlevande klassamhället do- minerade en minoritet ekonomiskt och politiskt.