sou · GMB3128d2 · 1999-01-01 00:00:00 — , forskningsråden och Rymdstyrelsen ska följande uppgifter redovisas – med uppdelning per tema eller ämnesom- råde och kön – i årsredovisningarna: -internationella utvärderingar som myndigheten initierat samt resultaten av dessa -publiceringsstatistik och citeringsanalys inom myndigheternas verksam- hetsområde -antal ansökningar och beviljade bidrag, sökta och beviljade belopp, antal nya sökande och bidragsmottagare samt omfattningen av stöd till forskare i början av forskarkarriären -tvärvetenskapliga forskningsprojekt (antal, kostnader, medverkande, fi- nansiärer och områden) -hur arbetet med kvalitetssäkring bedrivs och utvecklas -vilka kriterier för samhällsrelevans som myndigheten tillämpar och hur dessa beaktas i myndighetens arbete samt vilka åtgärder som vidtagits för att uppmärksamma forskningens samhällsrelevans och nytta -hur arbetet med jämställdhet utvecklas vid granskning och bedömning av ansökningar och vid fördelning av forskningsmedel -åtgärder för att främja ett genusperspektiv i forskningen samt effekter av dessa åtgärder -informationsaktiviteter och kostnaderna för dessa -analys av informationsaktiviteterna mot bakgrund av en beskrivning av hur dessa har nått olika målgrupper som skolungdomar, lärare och andra relevanta yrkesgrupper, näringsliv etc. Där så är möjligt skall statistiken vara könsuppdelad och redovisas i tidsserier omfattande de två föregående budgetåren. -uppgifter om olika former av internationellt forskningssamarbete fördelat på tema eller ämnesområde och kön samt kostnader -på vilket sätt det internationella forskningssamarbetet leder till att kun- skap från utlandet kommer svensk forskning till godo och nyttiggörs för svenskt samhälle och forskning. Detta gäller även för det svenska delta- gandet i verksamheten vid olika internationella forskningsanläggningar. -en bedömning av avvägningen mellan resurserna för deltagande i formali- serat internationellt forskningssamarbete och nationella åtaganden -i samarbete med EU/uppgifter över omfattningen av EU- samarbetet -i vilken utsträckning EU-programmen beaktas vid beslut om större FoU- insatser. ska redovisa följande: -resultaten av insatser för att stimulera och stödja samverkan mellan näringsliv och forskning i FoU-program och projekt, kompeten- scentrum och industriforskningsinstitut -FoU-programmens och projektens antal. fördelning av medel mellan olika slag av insatser och teknikområden samt andel av den totala programbudgeten -utvecklingen av antalet forskarstuderande samt licentiat- och doktorsexa- mina inom FoU-program och övriga satsningar -utvecklingen av NUTEK-finansierade forskargruppers samarbete med andra institutioner, institut och företag i och i andra länder -utvecklingen av antalet forskningsprojekt finansierade av med antalet deltagande högskolor, institut och företag. Antalet små och medel- stora företag skall särredovisas. -omfattningen av de strukturfondsmedel som används till forskning -utvecklingen av satsningarna på resultatspridning av ny teknik och ar- betsorganisationsformer inom program och projekt -nyetablering av teknikbaserade företag som direkt kan härledas till insatser -utvecklingen av samverkan mellan organisationer som har till uppgift att stärka främst små och medelstora företags kunskaps- och kompetensut- veckling -utvecklingen av det svenska deltagandet i EUREKA, COST och de av EU:s FoU-program som har ansvar för -hur arbetar för att stimulera svenskt deltagande i internationella FoU-samarbeten. Inom myndigheterna läggs ett mycket omfattande arbete ned på att ta fram uppgifterna till och utarbeta årsredovisningarna. Enligt förordningen (1992:1668) om den officiella statistiken är Statis- tiska centralbyrån (SCB) ansvarig myndighet för forskningsstatistiken och för statistik avseende FoU-insatser i näringslivet. är enligt samma förordning ansvarig myndighet för statistik avseende hög- skoleväsendet. Det anges också i instruktion att verket ska svara för insamling, bearbetning och sammanställning av data om högskolan. Forskningsråd och sektorsforskningsmyndigheter redovisar statistiska uppgifter avseende den egna verksamheten. Den svenska officiella FoU-statistiken är nu relativt heltäckande. publicerar SCB i tre separata publikationer uppgifter om FoU inom universitets- och högskolesektorn, inom företagssektorn och inom statliga myndigheter samt den privata icke-vinstdrivande sektorn. SCB publicerar, likaså , en översikt över samtliga dessa om- råden. gör SCB också en analys av storleken av de statliga FoU-medlen, den s.k. statsbudgetanalysen. Inför de två senaste forskningspropositionerna har SCB på regering- ens uppdrag sammanställt mer omfattande skrifter om FoU i : Forskning och utvecklingsarbete i , utgiven , respektive Vetenskaps- och teknologiindikatorer för 1996. Både för statligt och för privat finansierade FoU-insatser redovisas såväl ekonomidata (insatserna i kronor) som persondata (antal anställda och antal årsverken inom olika forskningsområden). I fråga om närings- livets FoU sätts uppgifterna också i relation till t.ex. den ekonomiska omslutningen för respektive bransch etc. saknas närmare redovisning av de FoU-insatser som fi- nansieras av kommuner och landsting. Inte heller finns statistiska upp- gifter om forskningsinsatserna fördelade på ämnen. En undersökning, som gjorts inom , av olika länders statistik avseende forskning och forskarutbildning vid universitet och högskolor visar att har tillgång till de flesta av de uppgifter som där efter- frågades. Det påpekades dock i detta sammanhang att underlaget för den svenska statistiken kom från många olika källor och att detta kan ha be- tydelse för både tillförlitlighet och jämförbarhet. Vidare noterades att de ekonomiska och administrativa system, varur många uppgifter hämtas, ändrats vid ett antal tillfällen, vilket försvårat eller omöjliggjort tidsserier med jämförbara data. framförde vissa kritiska syn- punkter på forskningsstatistiken. Utredningen pekade bland annat på ändringar i definitioner och redovisningssystem, som omöjliggjort jämfö- relser över tiden i centrala frågor, på bristen på uppgifter omräknade till fast penningvärde, på att de statistiska uppgifterna i stor utsträckning grundades på schabloniserade beräkningar utan att någonsin stämmas av mot empiriskt material, på svårigheterna eller omöjligheten att jämföra uppgifter från olika statistikproducenter på grund av skilda definitioner och indelningar etc. (SOU 1996:29, bilaga 2) Också i andra sammanhang har kritik riktats mot FoU-statistiken. Bland annat har tidseftersläpningen ansetts vara för stor för de uppgifter som kommer via SCB. De uppgifter som SCB redovisar av- ser /96. Detta kan ses i perspektiv av t.ex. myndigheter- nas årsredovisningar som ska lämnas året efter verk- samhetsåret eller samlade årsrapport för universitet och högskolor, som innehåller en hel del statistiskt material Denna kommer cirka tre kvarts år efter det avslutade verksamhetsåret. Foresight-studies bedrivs i flera länder, t.ex. och . Syftet med dessa studier är att försöka bedöma den framtida vetenskapliga och tekniska utvecklingen inom olika områden och de tänkbara konsekvenserna av utvecklingen samt att därigenom ge underlag för politik och planering inom forskningsområdet och andra områden. Teknikvärdering behandlades av FRU i dess betänkande om forsk- ningspolitik och 1979 med anledning av detta betänkande. Både FRU, remissinstanserna och statsmakterna menade att studier och analyser av detta slag var värdefulla och borde utföras såväl inom näringslivet som inom den offentliga sektorns olika grenar. Någon särskild organisation för teknikvärdering borde däremot inte etableras. (), och har inlett ett arbete med studier av detta slag. Teknisk framsyn används i detta sammanhang som svensk beteckning för verksamheten. arbetar – liksom sina föregångare inom framtidsstudieområdet – med framtidsinriktade projekt inom en rad om- råden. Stiftelsen () bevakar via attachékontor i , , , Storbri- tannien, och den internationella tekniska och vetenskapli- ga utvecklingen. publiceras ett fyrtiotal utlandsrapporter som tagits fram av de teknisk-vetenskapliga attachékontoren. 9.2.5Annat material från statliga myndigheter m fl. Det finns också annat material som kan ge underlag för övergripande beslut om forskning och forskarutbildning. Bland annat , , och bedriver omfattande utredningsverksamhet i frågor av betydelse för svensk forsk- ning och forskningspolitik. Beslut i organisatoriska och vissa andra forskningspolitiska frågor har i regel förberetts av statliga utredningar. Det har gällt i fråga om de stora reformbesluten, t.ex. förändringar i forskningsrådsorganisationen, fors- karutbildningen, universitets- och högskoleorganisationen. De flesta av de forskningspolitiska propositionerna har också förbe- retts genom särskilt tillkallade utredningar i en rad olika frågor. Förändringarna i fråga om att använda sig av särskilda utredningar har också berört forskningsområdet. Liksom inom andra delar av det statliga området tas således också när det gäller forskningspolitiken ma- terial och förslag nu i mindre utsträckning fram i denna form. Något to- talstopp är det dock inte fråga om. har således ett antal av regeringen tillkallade utredningar arbetat med forskningsfrågor. Forsk- ning 2000 och föregångaren är bland annat exempel på detta. arbetar ytterligare utredningar med olika forskningsfrågor, t.ex. utredningen om forskningsetik och ut- redningen om biotekniken i samhället. Ovan har redogjorts för de redovisningar som ska lämnas av myndighe- terna i årsredovisningarna. Därutöver finns flera andra former för upp- följning och utvärdering av den statligt finansierade forskningen och forskarutbildningen. har enligt sin instruktion i uppgift att följa upp och utvärdera utbildningen, forskningen och det konstnärliga utvecklingsar- betet inom högskolan med beaktande av verksamhetens roll och sätt att fungera i förhållande till samhällets och arbetslivets utveckling och kom- petensbehov och att ha tillsyn över verksamheten inom sitt ansvarsom- råde. Vissa av de särskilda uppgifter, som ska svara för, förutsätter också att verket på olika sätt följer och bedömer forsk- ningen och forskarutbildningen. Det gäller till exempel verkets arbete med kvalitetsutvecklingsfrågor och den nya uppgiften att besluta om vetenskapsområden vid högskolorna. Forskningsråden ska enligt sin instruktion utvärdera den forskning som de finansierar. Den rådsfinansierade verksamheten utvärderas sys- tematiskt av internationell vetenskaplig expertis. Även sektorsforskningsorganen svarar för utvärdering av verksam- heten inom sina respektive områden. T.ex. avsätter betydande resurser för utvärdering av den verksamhet som myndigheten finansierar. () har det generella uppdraget att följa och kontrollera användningen av statliga medel. RRV genomför också mer allmänna revisioner, effektivitetsrevisioner inom olika delar av den statliga verksamheten. Ett exempel på detta är den studie som RRV gjorde av stöd till företag och forskning. RRV har också studerat forskarutbildningen ur olika aspekter. RRV:s uppgifter kommer att fokuseras på redovisningsrevision och anknytande frågor i samband med att en ny ekonomistyrningsmyndighet inrättas. 9.4Kort om forskningspolitik i andra länder Formerna och instrumenten för forskningspolitiken ansluter självfallet inte bara i utan också i andra länder till utformningen av det po- litiska beslutsfattandet i respektive land. Eftersom här finns stora skill- nader mellan länderna ifråga om omfattningen och inriktningen av de statliga insatserna, graden av centralisering, rollfördelningen mellan po- litiska organ och myndigheter etc. etc. är det givetvis svårt att föra över former från ett land till ett annat. Allmänt gäller, som framhållits tidigare, att en mer uttrycklig forsk- ningspolitik har funnits på den politiska agendan i flertalet . I många länder, så t.ex. de nordiska länder- na och , lägger regeringen regelbundet fram särskilda forskningspropositioner eller forskningspolitiska redogörelser för parla- mentet. Liksom motsvarande svenska dokument förefaller dessa ofta domineras av beskrivande och allmänt resonerande text. Exempel finns dock från t.ex. och på mer konkreta strategier och planer för forskningsinsatserna. Några länder har särskilda forsk- ningsministerier. I andra har eller näringsde- partementet huvudansvaret för forskningsfrågorna. För alla länder är medelsanvisningen till forskningsråd ett viktigt in- strument för forskningspolitiken. Öronmärkningen i övrigt av resurser till forskning kan vara mer eller mindre direkt. är relativt ensamt om att ha skilda statsbudgetanslag till grundläggande utbildning respek- tive forskning och forskarutbildning vid universitet och högskolor. Det innebär dock inte alltid att statsmakterna i andra länder skulle ha mindre inflytande över de samlade forskningsresurserna eller forskningsresur- serna vid universitet och högskolor. Andelen resurser som kanaliseras på annat sätt än direkt till universitet och högskolor kan i stället vara vä- sentligt större än i . Statsmakterna kan således t.ex. besluta om inriktningen av stora forskningsprogram eller om finansieringen av olika specialinriktade forskningsinstitut. Formerna för att styra universitet och högskolor kan också vara andra än budgetstyrning. Det kan t.ex. ges föreskrifter om tjänster och organisation, som i praktiken får stor bety- delse för forskningens omfattning och inriktning. 9.5Forskning 2000:s bedömningar och förslag Forskningspolitiken står i tre viktiga avseenden inför en ny situation. För det första: de förändringar som ligger i kunskapssamhället. skapssökande, kunskapsförmedling och kunskapsutnyttjande finner stän- digt nya former och i accelererande takt. Gränserna mellan olika akti- viteter luckras upp. Forskning är inte längre och kommer sannolikt än mindre att vara koncentrerad till de traditionella utförarna vid universitet och högskolor. Ansvaret för att ta fram nya kunskaper, för att förmedla och utnyttja dessa hör inte längre bara hemma inom den traditionella forskningspolitiken. För det andra: den statliga verksamheten kommer inte att växa på samma sätt som . Forskningspolitiken har i mycket bedri- vits genom fördelning av resurstillskott. Detta kommer knappast att vara möjligt framöver. Nysatsningar måste ske på bekostnad av befintlig verksamhet. Prioriteringar måste således göras både i fråga om vad som ska ges stöd och i fråga om vad som inte längre ska få stöd. Det finns heller ingen möjlighet att slippa undan kravet att prioritera. Att bara låta nuvarande förhållanden fortsätta gälla är således inte, om nu någon skulle tro det, ett prioriteringsfritt ställningstagande. Tvärtom innebär det en kraftig nedprioritering av nya verksamhetsområden. För det tredje: stora resurser för forskning – inte längre bara nä- ringslivets FoU – ligger utanför det nationella statliga beslutsfattandet. Forskningsstiftelserna och forskningsmedel från EU har stor betydel- se, i vissa avseenden kanske större betydelse än beslut av statsmakterna för inriktningen av det svenska forskningsarbetet. Externa bedömningar styr också i betydande utsträckning användningen av de statliga forsk- ningsresurserna. Hur ska mot denna bakgrund politik och övergripande planering med avseende på forskning och kunskapsutveckling i övrigt utformas? Den nya situationen ställer krav både på samspel och på förtydligan- den av roller och arbetsfördelning. Men ligger det i sakens na- tur att det inte är meningsfullt att eftersträva heltäckande planering och samordning av verksamheter som förutsätts genomsyra alla delar av det moderna samhället. 9.5.2Vad ska regeringen och besluta om? Allt går för visso inte att styra med politiskt beslutsfattande. Forskning är ett verksamhetsområde där det finns och måste finnas klara gränser för vad de politiska organen ska besluta om. Själva verksamhetens natur sätter en sådan gräns. Forskningsresultat kan inte beslutas eller beställas fram – planerings- och budgeteringsteknikerna må vara aldrig så raffine- rade. Principen om forskningens frihet ger viktiga begränsningar för den politiska styrningen. I högskolelagen har skrivits in bland annat att det för forskningen ska gälla att forskningsproblem får fritt väljas. Till detta kommer att forskning närmast definitionsmässigt är verk- samheter med synnerligen hög specialiserings- och professionaliserings- grad. Det krävs inomvetenskaplig kompetens för att i sak kunna bedöma möjligheter och behov inom olika forskningsområden. omsätter dagens forskning mångmiljardbelopp av skatte- betalarnas pengar. Regering och riksdag har ansvaret för att de statliga medlen används på bästa sätt och för rätt ändamål. Forskningspolitiken måste utformas med respekt för alla dessa ut- gångspunkter: det fria kunskapssökandet och de inomvetenskapliga be- dömningarna respektive samhällets behov och samhälleliga prioritering- ar. Budgetbesluten är centrala i det politiska beslutsfattandet. Med avse- ende på den statligt finansierade forskningen är det här fråga om flera skilda slag av beslut, där såväl beslutens utformning som beslutsunder- lag och uppföljning kan behöva vara olika. Själva forskningspolitiken gäller resurserna för forskning och fors- karutbildning vid universitet och högskolor och andra anslag till grund- forskning/forskarinitierad forskning, dvs. framför allt anslagen till forsk- ningsråden. Forskning 2000 har i kapitel 5 behandlat i vilka termer dessa avvägningar bör göras och också redovisat sina synpunkter på de faktis- ka avvägningarna. Forskning och utvecklingsarbete måste, har Forskning 2000 framhål- lit, i större utsträckning än utnyttjas för att långsiktigt förbättra den verksamhet som bedrivs av staten eller med statlig finansi- ering. Det är viktigt att dessa FoU-insatser styrs utifrån bedömningar av behov och möjligheter av dem som har det direkta verksamhetsansvaret. Detta är en viktig förutsättning för att resultaten ska komma till praktisk användning. Beslut bör här således inte fattas av statsmakterna, annat än när FoU-insatserna direkt gäller frågor som avgörs på statsmaktsnivån. FoU-insatserna bör i stället i första hand styras genom kvalificerade be- ställningar från berörda, verksamhetsansvariga myndigheter. Särskilda medel för ändamålet bör normalt inte behöva avsättas på statsbudgeten. Forskning och utvecklingsarbete bör i stället, som förordats i kapitel 5, finansieras inom ramen för de anslag som avser själva verksamheten. Statsmakternas uppgift blir här att se till att myndigheterna arbetar seri- öst med FoU-frågorna och att verksamheterna faktiskt utvecklas med stöd av FoU. Också när det gäller statligt stöd till FoU för verksamhet som inte be- drivs i statlig regi bör det överlåtas till de direkt berörda att göra bedöm- ningarna av vilka FoU-insatser som är angelägna. Medel för ändamålet bör således normalt inte öronmärkas av statsmakterna. I stället bör mot- tagarna av olika former av statligt stöd stimuleras att med hjälp av detta utveckla verksamheten genom FoU. Genom återrapportering av hur till- delade medel använts följs utvecklingen av FoU-insatserna. Statsmakterna bör själva kunna direkt beställa forskningsinsatser och utvecklingsarbete av relevans för de beslut som ska fattas på statsmakts- nivå. Statsmakterna måste som beställare av forskning och utvecklings- arbete ha ett särskilt ansvar att uppmärksamma insatser avseende över- gripande samhällsfrågor och frågor för statlig beslutsfattande som inte faller inom en enskild myndighets verksamhetsområde. Statsmakterna har ett övergripande ansvar för att all statligt finansie- rad forskning blir utvärderad. En huvudregel bör vara att beslut om for- merna för och karaktären av utvärderingen fattas redan i samband med besluten om forskningsinsatser. Statsmakterna ansvarar också för vad som skulle kunna rubriceras metastyrningen, styrningen av styrningen, dvs. utformningen av själva styrsystemet. Det sker genom föreskrifterna om vilka som ska besluta om vad, på vilket sätt och utifrån vilka kriterier. 9.5.3Forskningen och mål- och resultatstyrningen Forskning 2000:s uppdrag omfattar knappast att föreslå förändringar i vad som generellt gäller för den statliga verksamheten. Kommittén utgår således från att det statliga budgetsystemet ska gälla också för den stat- ligt finansierade forskningen och forskarutbildningen. I dagens budgetsystem är medelsanvisningarna mycket vida ramar för den statligt finansierade verksamheten. Anslag, anslagsposter, delposter, öronmärkningar och andra regleringsbrevsföreskrifter är således inte längre de primära medlen för att uttrycka statsmakternas avsikter. Inne- hållet i verksamheten ska i stället styras genom precisering av de mål och resultat som statsmakternas politik syftar till att uppnå. Målangivelser och resultatkrav ska således vara centrala i forsk- ningspolitiken. Dagens målangivelser, som Forskning 2000 redovisat i det föregående, är dock inte alltid mål i egentlig bemärkelse utan sna- rare förtydliganden av vari verksamheten tänks bestå. Inte heller åter- rapporteringskraven är tydligt kopplade till syftena med forskningspoli- tiken. som det ställs krav på rapportering av en mängd upp- gifter, som säkerligen orsakar ett omfattande arbete inom myndigheter- na, är det tveksamt hur relevant underlag för bedömningar och beslut som statsmakterna på detta sätt får. Enligt Forskning 2000:s uppfattning måste de verksamhetsmål som ställs upp vara tydligt relaterade till forskningspolitikens övergripande mål. De måste också kunna följas upp och mätas. Återrapporteringskra- ven ska vara tydligt relaterade till verksamhetsmålen. Syftena med de statliga insatserna bör konkretiseras i mål och åter- rapporteringskrav avseende verksamhetens bredd, fördjupning, förnyel- se och kvalitet. Verksamhetsmålen bör utformas i dialog mellan stats- makterna och de berörda myndigheterna, där bland annat relevansen och mätbarheten av olika förhållanden diskuteras. Återrapporteringen måste innehålla uppgifter om såväl lyckade som misslyckade insatser. Alla in- satser kan inte lyckas, då har försiktigheten varit alltför styrande. Där- med självfallet inte sagt att omvändningen är eftersträvansvärd. Forskning 2000 vill i detta sammanhang betona att det är viktigt att statsmakterna visar respekt för gällande rollfördelning och – även om de ytterst äger hela beslutssystemet – inte går in och detaljstyr i enskilda frågor som det ankommer på myndigheter att besluta om. Vad regeringen och ska göra utifrån de redovisningar de får om verksamhetsresultaten är inget som kan föreskrivas i förväg. Rege- ring och riksdag måste vara fria att dra slutsatsen att ett bra resultat vi- sar på en verksamhet, som ger god valuta för insatta resurser och därför bör förstärkas, men också att dra slutsatsen att dåliga resultat visar att ett område inte har tillräckliga resurser och därför bör förstärkas. Vad som väljs måste få bli beroende av värderingarna och prioriteringarna hos dem som ingår i de politiska organen. Detta gör naturligtvis inte re- dovisningar – återrapporteringar, uppföljningar, utvärderingar – mindre meningsfulla. Beslutsfattandet måste förutsättas bli väsentligt bättre om det kan grundas på relevant information än om det inte kan göra det. Det sagda innebär dock inte att besluten i forskningsfrågor inte behö- ver ges en tydlig motivering, utförligare än vad de i regel nu får. Som framhållits tidigare är forskningspropositionerna och även budgetpropo- sitionerna ofta omfångsrika dokument som innehåller stora textmassor. Beskrivande och mer högstämda avsnitt dominerar dock innehållet på bekostnad av redovisning av argument och motiveringar för de förslag som läggs fram. Exempel på den nuvarande behandlingen av forskningsfrågor kan hämtas ur vilken forsknings- eller budgetproposition som helst. Den budgetproposition som lades fram , med forsk- ningspropositionen, avsåg treårsperioden –1999.