sou · GMB3126 · 1999-01-01 00:00:00 — Skattskyldigheten inträder när varorna används för annat ändamål än det som varit förutsättningen för skattefriheten. Det nya sista stycket innebär som huvudregel att om skattskyldighet öf- religger enligt 9 § 7 skall deklaration lämnas och därmed även betalning av skatten ske senast efter skattskyldighetens inträde. Detta gäller dock inte den som är registrerad varumottagare. Av för- slaget till 33 § framgår att den som fått tillstånd till proviantering enligt lagen om proviantering av fartyg och luftfartyg kan göra avdrag för ot- baksvaror vartefter de förbrukas. Om en sådan registrerad varumottaga- re även blir skattskyldig enligt 9 § 7 behöver han inte deklarera den skattepliktiga händelsen separat utan redovisningen skall i stället göras i deklarationen för den ordinarie redovisningsperiden. Bestämmelsen är i huvudsak av upplysande karaktär och anger att den som fått tillstånd till proviantering enligt den nya lagen om proviantering av fartyg och luftfartyg har möjlighet att köpa varor utan skatt i enlighet med vad som anges i tillståndet. uppnås skattefrihet vid all proviantering genom att av- drag medges för varor som lagts upp på tullager som inrättats för förva- ring av proviant, första stycket e. Denna regel försvinner. I stället kan avdrag vid proviantering av transportmedel som går till tredje land medges enligt den regel som finns i första stycket d, nämligen att avdrag medges för varor som har exporterats till tredje land. För varor som levereras för förbrukning ombord vid EU-interna resor kan avdrag medges enligt den nya lydelsen av första stycket e. Avdraget förutsätter att ett tillstånd enligt den nya lagen om proviantering av far- tyg och luftfartyg har getts och att tillståndet omfattar de varor som el- vereras. Upplagshavaren bör spara en kopia på tillståndet för att kunna styrka sin rätt till avdrag. Verksamheten i exportbutikerna skall bedrivas av godkända upplagsh- vare och butikerna förutsätts bli godkända skatteupplag. I alkohol- och tobaksskattelagarna finns regler om att den som yrkesmässigt i större omfattning lagrar skattepliktiga varor får godkännas som upplagshavare. Enligt 2 § förordningen (1994:1614) om alkoholskatt är kravet på lager- hållning uppfyllt om den som söker om att få bli upplagshavare dispone- rar över en lagerkapacitet för skattepliktiga varor om . Det bör i nu nämnda förordning men även i förordningen (1994:1613) om tobaksskatt anges att den som bedriver verksamhet i exportbutik kan godkännas som upplagshavare oavsett lagringskapacitet. Avdrag enligt andra stycket kan göras för varor som levererats till den som uppvisar en färdhandling för resa till plats utanför EG:s punkt- skatteområde. För kontroll av att inte försäljning sker till EU-resenärer bör någon form av registrering förekomma. Exempelvis kan vid varje försäljning numret på resenärens flygrutt registreras. Utredningen läm- nar till att bedöma i vad mån särskilda föreskrifter be- hövs i denna del. Även om försäljning sker till en resenär till tredje land medges avdrag bara upp till vissa kvantiteter. Dessa kvantiteter återfinns i lagen om exportbutiker. Slutligen bör påpekas att ett godkännande som upplagshavare kan återkallas om förutsättningarna för godkännande inte längre finns. Om ett tillstånd återkallas innebär det att försäljningen kan ske i exportbutiken och att skattskyldighet inträder för de varor som finns i butiken. Däremot inverkar det inte på det tillstånd som finns enligt lagen om exportbutiker att inrätta exportbutik. I praktiken måste dock i sådana fall en ny upplagshavare bedriva verksamheten för att butiken skall kun- na fungera som tänkt. Regeln i det nya andra stycket är avsedd för att den som har tillstånd enligt lagen om proviantering av fartyg och luftfartyg skall kunna köpa sina varor direkt från en utländsk upplagshavare. en registrerad varumottagare inträder när varorna tas emot. Med den nu föreslagna regeln kan avdrag göras för dessa varor vartefter de förbru- kas ombord på resa till annat . I samband med att de nya reglerna träder i kraft lär det på transportmedlen finnas obeskattade varor som provianterats före detta datum. För det fall dessa varor säljs efter detta datum och det inte gäller förbrukning ombord skall skatt tas ut enligt punkten 2. 6.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt Den nya punkten 8 i första stycket motsvaras av 9 § första stycket 7 i tobaksskattelagen. Den kommer för alkoholskattens del att omfatta såväl den som fått tillstånd att proviantera enligt lagen om proviantering av fartyg och luftfartyg som den som enligt 31 b § har möjlighet att köpa alkohol utan skatt mot lämnande av försäkran. I övrigt hänvisas till kommentaren till 9 § tobaksskattelagen. Se kommentaren till 11 § tobaksskattelagen. Se kommentaren till 20 § tobaksskattelagen. Se kommentaren till 22 § tobaksskattelagen. I nuvarande andra stycket regleras skattskyldigheten för den som köpt alkohol utan skatt mot försäkran men använder varorna för annat än avsett ändamål. Denna bestämmelse ersätts nu av den generella regeln i 8 § första stycket 8. Det är emellertid inte fråga om någon ändring i sak. Se kommentaren till 31 b § tobaksskattelagen. Se kommentaren till 32 § tobaksskattelagen. Se kommentaren till 33 § tobaksskattelagen. 6.3Förslaget till lag om ändring i tullagen (1994:1550) Samtliga ändringar är föranledda av att exportbutikerna föreslås regleras i en särskild lag. Beträffande övergången till de nya reglerna har utredningen inhämtat att samtliga tillstånd som getts med stöd av tullagen har tidsbegränsats så att de löper ut . 6.4Förslaget till lag om exportbutiker Första stycket innebär att försäljningen i exportbutiker bara får ske av obeskattade gemenskapsvaror. Beskattade varor och icke-gemenskaps- varor får alltså inte säljas i butikerna. Mot bakgrund av att den skattefri försäljningen upphör för resande inom EU får försäljningen bara ske till den som reser till tredje land. Exportbutiker skall dessutom bara kunna inrättas på flygplatser. Tillstånd att inrätta exportbutiker skall enligt andra stycket liksom meddelas av regeringen. Tillstånd skall också bara kunna ges till flygplatshållaren. Detta överensstämmer med den praxis som regeringen tillämpar. Utredningen utgår ifrån att regeringen följer sin nuva- rande praxis och tidsbegränsar tillstånden. Tillstånden bör som regel förlängas om inte sådana omständigheter inträffar som medför att flyg- platsen inte skall ha tillstånd. Det kan t.ex. vara fallet när det på flyg- platsen inte längre förekommer trafik till tredje land. Någon bestämmelse om återkallelse av tillstånd behövs därför inte. Tredje stycket upplyser om att verksamheten i en exportbutik skall bedrivas av en som är godkänd som upplagshavare enligt alkohol- och tobaksskattelagarna. Paragrafen innehåller definitioner av vad som enligt lagen skall avses med obeskattade varor och EG:s skatteområde. Försäljningen i exportbutikerna får bara ske av vissa varor och när det gäller alkohol- och tobaksvaror bara upp till vissa kvantiteter per res- när. Detta regleras i första och andra stycket. En försäljning av andra varor eller utöver angivna kvantiteter är alltså inte tillåten och en sådan försäljning innebär också att mervärdesskatt och punktskatt skall tas ut. I tredje stycket ges en definition av vad som enligt lagen skall avses med vissa alkoholdrycker och tobaksvaror. 6.5Förslaget till lag om proviantering av fartyg och luftfartyg Lagen är avsedd att reglera provianteringen av obeskattade varor och icke-gemenskapsvaror för förbrukning och försäljning ombord på fartyg och luftfartyg när dessa reser till utländsk ort. I bestämmelsen finns vissa definitioner av begrepp som sedan används i lagen. Första stycket reglerar proviantering av obeskattade gemenskapsvaror för försäljning vid resa till plats utanför EG:s skatteområde och för för- brukning ombord vid resa till utländsk ort. Eftersom den skattefria försäljningen upphör vid resor inom EU skall någon proviantering av obeskattade varor inte förekomma för detta nä- damål utan sådan proviantering får bara ske med beskattade varor. Förbrukningen ombord kan dock även fortsättningsvis ske med obe- skattade varor vilket innebär att även proviantering då kan ske av sådana varor. Här bör dock särskilt uppmärksammas att icke-gemenskaps-varor inte får provianteras för förbrukning vid resa till plats inom EG:s tullom- råde. Varor som kommer från tredje land måste således förtullas innan de kan tas ombord. Provianteringen kan dock ske tullfritt enligt reglerna i lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. och förordningen (1994:1605) om tullfrihet m.m. Som framgår av avsnitt 4.3 föreslår utredningen att all proviantering av fartyg och luftfartyg i utrikes trafik skall kunna ske utan att mervär- desskatt skall tas ut. Detta förhållande speglas i paragrafens andra stycke. När det gäller resa till plats utanför EG:s tullområde kan proviantering ske med såväl obeskattade gemenskapsvaror som icke-gemenskaps-varor och avse såväl försäljning som förbrukning ombord. Paragrafen överensstämmer i stort med motsvarande bestämmelse i den nuvarande provianteringsförordningen dock att proviantering med obe- skattade alkoholdrycker och tobaksvaror för fritidsfartyg inte längre skall vara tillåten utan endast kan komma i fråga för fartyg i yrkesmäs- sig trafik. Vidare regleras nu direkt i lagen att Försvarsmaktens fartyg och luftfartyg kan proviantera obeskattade alkoholdrycker och tobaksv- ror. 6 och 7 §§ I 6 och 7 §§ ges särskilda regler som tar sikte på fartygstrafik mellan och och som bygger på överenskommelser mellan länder- na. I paragraferna begränsas det varusortiment som får provianteras på I 7 § andra stycket finns också en begränsning av hur mycket som får säljas ombord på vissa linjer mellan och . De begränsningar som ges i dessa paragrafer korresponderar med ML på så sätt att provianteringen är skattefri endast om den håller sig inom angivna gränser. Enligt första stycket skall tillstånd till proviantering ges till den som be- driver verksamheten på fartyget eller luftfartyget om han med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt bör medd- las tillstånd. Vad först gäller de ekonomiska förhållandena och omständigheterna i övrigt måste detta ställas i relation till att det i flertalet fall rör sig om proviantering av varor på vilka det i vanliga fall utgår betydande skatte- belopp. De risker som är förknippade med den skattefria provianteringen får således betydelse för vilka krav som skall ställas på tillståndshav- ren. När det sedan gäller vem som skall ges tillståndet bör det som huvud- regel vara den som bedriver verksamheten på transportmedlen i vid eb- märkelse. Enligt vad som framkommit sköts försäljningsverksamheten och restaurangverksamheten på de stora färjorna uteslutande av rederi- erna själva. Det är således rederierna som skall ges tillstånd till provian- tering och tillstånden bör normalt ges för varje fartyg för sig. För flyg- trafikens del förekommer, i vart fall när det gäller chartertrafiken, att den som ha rätten att sälja inte är samma person som flygbolaget. I sådana fall kan den som har rätt att sköta försäljningen ges tillståndet i stället för flygbolaget. Vidare gäller för flygtrafiken att flygbolagen förfogar över en mängd flygplan och även hyr in plan under längre eller . Det får ankomma på tullmyndigheten att avgöra om det bör ges mer generella tillstånd till ett flygbolag eller om det skall ske för varje plan för sig. Tillstånd skall enligt andra stycket kunna ges eller endast för varje proviantering. Tillstånd bör som regel endast före- komma vid reguljär trafik. Bestämmelsen innebär att proviantering inte får ske i större omfattning än vad som kan anses behövas för resan. Bestämmelsen riktar sig både till tullmyndigheten vid dess tillståndsgivning och till den som getts til- stånd till proviantering. 10 och 11 §§ är såväl tillstånds- som tillsynsmyndighet. Det bör vara den tullmyndighet där varorna tas ombord som svarar för tillståndsgiv- ning och tillsyn. Enligt paragrafen skall tillståndshavarens bokföring vara utformad så att kontroll av verksamheten är möjlig. Det kan t.ex. innebära att det klart skall gå att skilja vad som förbrukats ombord från det som sålts på annat sätt. Vidare bör det också framgå vad som provianterats i andra länder. Det bör ankomma på efter bemyndigande av reg- ringen och i samråd med att meddela föreskrift om hur bokföringen skall vara utformad. För att tullmyndigheten skall kunna utöva sin tillsyn på ett tillfredsstä- lande sätt måste tillståndshavaren på begäran av tullmyndigheten til- handahålla bokföring och andra handlingar som rör verksamheten och lämna tillträden till utrymmen som används i verksamheten. Som fram- går av kommentaren till 8 § förutsätter utredningen att ett tillstånd ges till ett rederi eller flygbolag. För det fall den som har tillståndet låter ån- gon annan sköta själva verksamheten får det ankomma på tillståndshav- ren att även i dessa fall se till att tullmyndigheten får tillgång till hand- lingar och tillträde till utrymmen. Uppfylls inte detta krav bör tillståndet återkallas. I 3 kap. 15 -15 d §§ LPP finns bestämmelser om handlingar och uppgifter som skall undantas vid revision och föreläggande enligt den lagen. Enligt andra stycket skall i denna del gälla också de handlingar och uppgifter som skall tillhandahållas enligt den nu före- slagna lagen. Om någon begär undantag av handling skall det prövas i den ordning som anges i LPP. Så länge domstolsprövningen är aktuell kan tillståndet inte återkallas enligt 14 § 3. I första stycket anges fyra situationer då ett tillstånd får återkallas. Enligt första punkten får tillståndet återkallas om förutsättningarna för att meddela tillstånd inte längre finns. Det är således fråga om att de ekonomiska förhållandena och omständigheterna i övrigt för den som fått tillstånd förändrats på ett sådant sätt att han inte skulle ha medgivits til- stånd för återkallandet. Det kan också vara så att til- ståndshavaren inte längre bedriver trafik till utländsk ort. I andra punkten anges att tillståndet får återkallas om varorna an- vänds för annat ändamål än vad som anges i tillståndet. Om exempelvis varor provianterats för förbrukning ombord men säljs i en butik på en färja i EU-intern trafik kan alltså tillståndet återkallas. För det fall denna försäljning inte har deklarerats på sätt anges i alkohol- och tobaksska- telagarna bör tillståndet som regel återkallas. Även i de fall sådan dekla- ration lämnas bör återkallelse komma i fråga om försäljning sker i större omfattning. Detta mot bakgrund av att provianteringen för försäljning ombord skall ske med beskattade varor. Detsamma gäller vid omfattande svinn. Återkallelse får också ske enligt tredje punkten om tillståndshavaren inte fullgör sina skyldigheter enligt 12 eller 13 §, dvs. om hans bokföring inte är utformad så att kontroll är möjlig eller han inte tillhandahåller begärda handlingar eller lämnar tillträde till utrymmen. Slutligen utgör det faktum att tillståndshavaren inte medverkar vid en eventuell revision av verksamheten en grund att återkalla tillståndet ne- ligt fjärde punkten. Enligt andra stycket gäller ett beslut om återkallelse , dvs. även om återkallelsebeslutet överklagas. Bestämmelsen har utformats med ledning av 3 kap. 6 a § LPP. I första stycket första meningen anges att beslut enligt 13 § inte får överklagas, alltså beslut om att begära tillgång till handlingar eller til- träde till utrymmen. Övriga beslut får överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol, dvs. Även ges i andra stycket rätt att överklaga. Av tredje stycket framgår att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt. I paragrafen regleras möjlighet att överta tullmyn- dighetens uppgift att föra det allmännas talan. I de flesta fall kommer tullmyndigheten att vara den enskildes motpart när denne har överklagat till länsrätten eller kammarrätten. Att tullmyndigheten är den enskildes motpart följer av 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291). tullstyrelsen kan dock alltid överta tullmyndighetens roll som part. Det gäller både när tullmyndigheten har överklagat och när myndigheten är den enskildes motpart. Ett övertagande kan t.ex. ske i mål av principiell betydelse. När inträder i målet förlorar tullmyndig- heten sin partsroll. har också möjlighet att överklaga i tullmyndighetens ställe. Slutligen anges i paragrafen att skall föra det allmännas talan i Regeringsrätten. 6.6Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) 3 kap. 30 c § Paragrafen skall upphöra att gälla. 5 kap. 9 § De tidigare punkterna 4 och 5 i första stycket har förts samman. Den nya lydelsen av punkten 4 innebär att proviantering av fartyg och luft- fartyg i utrikes trafik kan ske utan mervärdesskatt för såväl EU-interna resor som tredjelandsresor och omfatta såväl förbrukning som försälj- ning ombord. Den nya punkten 5 motsvaras i första stycket av tidigare punkten 6 och innebär att leveranser till och försäljning i exportbutiker kan ske utan mervärdesskatt. I tredje stycket har mervärdesbeskattningen av omsättningen ombord på fartygslinjer mellan och till vad som får pro- vianteras och försäljas enligt den nya lagen om proviantering av fartyg och luftfartyg. 7 kap. 5 § Ändringen i tredje stycket är föranledd av ändringen i 5 kap. 9 § tredje stycket. 10 kap. 11 och 12 §§ Ändringarna är föranledda av att 3 kap. 30 c § upphör att gälla. 6.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. I den nuvarande lydelsen av 2 kap. 4 § hänvisas till att bestämmelser om frihet från skatt vid proviantering finns i ML. Den bestämmelse som avses är 3 kap. 30 § ML som säger att från skatteplikt undantas sådan import som medför frihet från skatt enligt lagen om frihet från skatt vid import. Paragraferna hänvisas således till varandra. Genom den nu för- slagna första punkten blir sambandet mellan lagarna klarare. Eftersom det inte skall vara tillåtet att sälja icke-gemenskapsvaror i exportbutikerna måste varor som importeras för försäljning i sådan butik förtullas. För att inte mervärdesskatt skall behöva tas ut vid denna för- tullning ges i andra punkten en möjlighet att importera dessa varor utan att sådan skatt tas ut vid förtullningen. Översyn av förfarandereglerna för punkt- En särskild utredare tillkallas för att se över förfarandereglerna för punkt- skatter, m.m. Översynen skall koncentreras till förfarandet för de harmoni- serade punktskatterna. Utredaren skall bl.a. kartlägga hur lagstiftningen har tillämpats då blev medlem i Europeiska unionen (EU) och mot bakgrund av erfarenheterna från tillämpningen överväga –om det behövs ändringar i lagarna om skatt på alkohol, tobak och energi, –om cirkulationsdirektivets begrepp suspensionsordning bör införlivas i de svenska lagarna, –om bestämmelserna om skattskyldighetens inträde är förenliga med cirkulationsdirektivet, –om bestämmelserna om godkännande av upplagshavare och skatteupplag behöver ändras i skärpande riktning, –om det finns behov av att ändra bestämmelserna om inköp mot försäkran, – om kraven på säkerhet för transporter bör utvidgas. I uppdraget ingår även att göra en allmän översyn av lagen om punkt- skatter och prisregleringsavgifter. Utredaren skall i detta sammanhang undersöka om punktskatterna kan inordnas i skattekontosystemet och i sådant fall föreslå nödvändiga lagändringar. Utredaren skall också lägga fram förslag till åtgärder för kontroll av proviantering för skattefri försäljning och förbrukning ombord på trans- portmedel och i det sammanhanget göra en allmän översyn av proviante- ringsförordningen samt analysera på taxfreeområdet och bestämmelserna i den nordiska provianteringsöverenskommelsen. Vidare skall utredaren med anledning av att taxfreehandeln i EU-intern trafik skall upphöra lägga fram förslag till hur försäljningen av beskat- tade varor ombord på transportmedel skall hanteras skattemässigt. Sist- nämnda frågor skall behandlas med förtur och redovisas senast den Utredningsarbetet i övrigt skall vara avslutat . Bestämmelser om förfarandet vid uttag av punktskatter och prisreglering- avgifter finns i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP). Av 1 kap. 1 § första stycket 1 LPP framgår vilka olika punktskatte- författningar LPP är tillämplig på. I LPP regleras sådant som skatteredo- visning, skattekontroll, beskattningsbeslut, betalning av skatt m.m. Vem som är skattskyldig och tidpunkten för skattskyldighetens inträde regleras däremot inte i LPP utan i respektive skatteförfattning. Inför anslutningen till EU var det nödvändigt att anpassa förfarandereg- lerna för skatterna på alkohol, tobak och mineraloljor till EG:s förfarande- regler på området. finns i rådets direktiv /12/EEG av om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (EGT nr L 076, 23.3.1992 s 1, Celex 392L0012), det s.k. cirkulationsdirektivet. Anpas- ningen till krävde omfattande förändringar av förfa- randet vid uttag av skatt på alkohol, tobak och mineraloljor. Mot den bakgrunden beslutades att tre nya lagar skulle införas där de EG-anpassade förfarandereglerna togs in, nämligen lagen (1994:1563) om skatt på tobak, lagen (1994:1564) om skatt på alkohol (prop. 1994/95:56, bet. 1994/95:SkU6, rskr. 1994/95:95) och lagen (1994:1776) om skatt på energi (prop. 1994/95:54, bet. 1994/95:SkU4, rskr. 1994/95:152). Proposi- tionerna föregicks av ett delbetänkande från Utredningen om teknisk EG- anpassning av de indirekta skatterna (SOU 1994:74) och ett betänkande från (SOU 1994:85). Såväl betänkandena som propositionerna arbetades fram under stor tids- press. Det fanns därför inte någon möjlighet att utreda samtliga frågor så noggrant som hade varit önskvärt. Det har gått blev medlem i EU och de EG-anpassade förfarandereglerna började tillämpas. Med utgångspunkt från de erfarenheter som vunnits och de problem som uppmärksammats är det nu lämpligt att göra en översyn av förfarandereglerna i lagarna om skatt på alkohol, tobak och energi. Förfarandereglerna i LPP gäller även vid uttag av skatt på alkohol, ot- bak och energi. Vid arbetet med att EG-anpassa förfarandet för nämnda skatter utgick man ifrån att förfarandereglerna i LPP i stort sett inte alls berördes av reglerna i cirkulationsdirektivet och att LPP därför utan väsent- liga ändringar kunde tillämpas på de nya lagarna om skatt på alkohol, tobak och energi. Erfarenheterna av tillämpning av LPP på de harmoniserade punktskatterna gör att det nu är möjligt att utvärdera ant- gandet att LPP inte behövde anpassas till . I samband därmed är det lämpligt att även göra en allmän översyn av LPP. Proviantering, taxfree, m.m. I tilläggsdirektiv (dir. Fi 1995:04) fick i uppdrag att bl.a. lägga fram förslag till åtgärder för kontroll av proviantering för försäljning av skattefria alkohol- och tobaksvaror ombord på färjor mellan länder inom EU. I sitt slutbetänkande uttalade kommittén att problemen på provianteringsområdet inte bara omfattade punktskattefrågor utan även frågor rörande mervärdesskatt m.m. Kommittén ansåg därför att frågan om kontroll av proviantering av skattefria alkohol- och tobaksvaror på färjor i EU-intern trafik borde behandlas i ett större sammanhang (SOU 1997:86 s. 545). Denna fråga har i flera avseenden kopplingar till lagarna om skatt på alkohol, tobak och energi och bör därför utredas i det här sammanhanget. slopas nuvarande möjligheter att ombord på trans- portmedel och vid resa mellan EU-länderna skattefritt sälja varor som är avsedda att tas med i resenärernas bagage för personligt bruk. Avskaffandet av taxfreehandeln i EU-intern trafik kan leda till en ökad försäljning av beskattade varor på färjor och då särskilt på färjor mellan länder med stora skatteskillnader.