sou · GMB344d1 · 1999-01-01 00:00:00 — vapenutredning har haft den begränsade ambitionen att arbeta fram ett förslag till vapenlagstiftning, vilken med vederbörligt beaktande av direktiven baseras på en modernare syn på syftet med en sådan lagstiftning och som inriktar sig på en minskning av den legala vapen- arsenalen, bl.a. genom en mer restriktiv inställning till innehav av skjutvapen. Härutöver har utredningen haft ambitionen att, utan att försöka få till stånd några revolutioner, försöka förändra regelsystemet beträffande dem som får inneha vapen, så att detta innehav blir så säkert som möjligt och att göra lagstiftningen mer begriplig än vad som är fallet med nuvarande reglering. I sistnämnda hänseende genomförde den senaste vapenlagsutredningen ett beaktansvärt arbete genom en systema- tisering av lagstiftningen, däribland en omfördelning av bestämmelser mellan vapenlag och vapenförordning samt en kapitelindelning. Denna utredning har fortsatt på den inslagna vägen i syfte att de grundläggande förutsättningarna för vapeninnehav skall finnas i vapenlagen och de mer detaljbetonade reglerna skall samlas i vapenförordningen och i de av utfärdade föreskrifterna. Enligt en uppgift vapenutrednings betänkande uppskattades - antalet utfärdade skjutvapentillstånd till omkring 1 700 000. Uppgiften grundade sig på polismyndigheternas ungefärliga beräkning av antalet vapentillstånd i sina register, som vid denna tiden fördes manuellt. En säkrare uppgift togs fram av projektgruppen bakom Rikspolissty- relsens . Beräkningen grundade sig på uppgifter som inhämtats från varje registermyndighet. De flesta av dessa hade då gått över till databehandlade register. Sålunda beräknades antalet skjutvapentillstånd uppgå till cirka 2 167 600 och antalet tillståndsinnehavare till 781 500. I efterhand har man emellertid kunnat konstatera att några av registermyndigheternas uppgifter varit fel angivna. Som exempel kan nämnas , vars antal tillstånd rätteli- gen skulle ha varit omkring 60 000, istället för de uppgivna närmare 120 000. En trolig slutsats är att såväl antalet tillstånd som antalet innehavare varit något lägre än vad som uppskattats. Även vapenutredning har, , samlat in uppgifter från landets registermyndigheter. Alla myndigheter dataregi- strerar numera sina skjutvapentillstånd, vilket medger ett precist angivande av sifferuppgifterna. De närmare uppgifterna om vapeninne- hav återfinns i bilaga 5. I bilaga 6 och 7 finns vidare uppgifter om helautomatiska vapen samt om vapenhandlare. Sammanfattningsvis kan det konstateras att det fanns 760 218 vapeninnehavare som tillsammans innehade 2 090 331 registrerade skjutvapen1. 1I denna slutsumma ingår även t.ex. vapendelar (såsom slutstycken, extra pipor m.m.) armborst och tårgas. Antalet tillstånd fördelar sig på olika län enligt följande. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 190 181 Skåne län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 181 092 Västerbottens län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 119 440 Norrbottens län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 133 572 Älvsborgs län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 117 369 Dalarnas län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 115 414 Värmlands län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 113 051 Gävleborgs län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 97 280 Jönköpings län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 94 477 Östergötlands län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 90 639 Kalmar län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 87 797 Västernorrlands län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 85 876 Göteborg o. Bohus län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 86 876 Jämtlands län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 78 557 Skaraborgs län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 73 328 Örebro län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 70 110 Uppsala län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 65 327 Hallands län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 64 848 Kronobergs län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 59 467 Södermanlands län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 54 309 Västmanlands län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 53 345 Blekinges län . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 38 710 Gotlands län . I genomsnitt innehar en vapeninnehavare 2,8 tillståndspliktiga skjut- vapen. Flest vapen per innehavare finns det i , och , tätt följt av , , och län. Minst vapen per innehavare finns det i , , och . I förhållande till folkmängden har ungefär ett vapen på var fjärde innevånare. är således ett relativt vapentätt land. Det är dock svårt att på ett rättvisande sätt jämföra vapenstatistik mellan olika länder, eftersom vapen som är tillståndspliktiga i ett land kanske inte är det i ett annat land och därför inte ingår i det landets statistik över registrerade skjutvapen. De flesta skjutvapen i är utan tvekan jaktvapen. Uppskatt- ningsvis är av alla tillstånd beviljade för jaktända- mål. Andelen målskyttevapen är troligen och andelen samlings-, prydnads- och minnesvapen . Diagram 1 Typer av skjutvapen för vilka tillstånd utfärdats Omkring 1 856 000, eller , av landets registrerade skjutvapen är gevär. Omkring 144 500, eller , är enhandsvapen och omkring 3 500, eller , är helauto- matiska skjutvapen. Fördelningen på olika vapentyper framgår av diagram 1. Under övriga registreras exempelvis vapendelar (såsom slutstycken, extra pipor m.m.), armborst och tårgas. 2.2 Statligt ägda skjutvapen Den största innehavaren av statligt ägda skjutvapen är naturligtvis Försvarsmakten, som innehar omkring 900 000 handeldvapen. De flesta av dessa är helautomatiska skjutvapen. En annan stor vapeninnehavare är polisen, som innehar drygt 20 000 skjutvapen, företrädesvis pistoler. Härutöver finns ett antal automatvapen som försvarsutrustning hos polisen och som beväpning för beredskapspolisen. Statens kriminaltek- niska laboratorium och har till- sammans drygt 7 000 skjutvapen i sina samlingar. Det förekommer även andra statliga museer med vapeninnehav. Vidare innehar , , , Försvarets forskningsan- stalt, och tillsammans omkring 1 700 skjutvapen2. 2 Uppgifterna är hämtade från rapporten hantering av statens skjutvapen, Ds 1995:38. 2.3Stulna eller förkomna vapen Uppgifter från det speciella vapenregistret Det speciella vapenregistret, som inrättades , innehåller informa- tion om stulna eller förkomna vapen, vapendelar, ammunition och sprängämnen. Uppgifterna kommer från de lokala polismyndigheterna som sänder in anmälan till rikskriminalens underrättelsetjänst, där in- formationen registreras. Registret är sökbart från och polismyndigheterna. Vid utgången av 1997 fanns i det speciella vapenregistret cirka 23 700 anmälda tillgripna eller förkomna skjutvapen (exkl. luftvapen). Av dessa har endast återfunnits. Årsstatistiken över tillgripna eller förkomna vapen kan beräknas antingen på det tillfälle då anmälan görs3 eller på det tillfälle vapnet antas ha tillgripits resp. förkommit (diagram 23). Att siffrorna varierar år behöver inte helt och hållet bero på att antalet vapen som tillgripits eller förkommit förändrats. Eftersom registerhållningen är beroende av att anmälningar sänds in från de olika polisdistrikten kan ett högt antal registrerade vapen vara ett utslag av en ökad benägenhet att verkställa rapporteringen. Rent allmänt är det nog så att det sker betydligt fler inrapporteringar än vad som var fallet . Några belägg för att antalet stulna/förkomna skjutvapen ökat finns alltså inte. Bakom antalet anmälda brott/förluster döljer sig snarare en hel del fall där skjutvapnen förkommit för länge sedan. Av denna anledning är, enligt utredningens mening, de uppgifter som redovisas i diagram 3 mest intressanta. 3 Den statistik som förekommer i RPS Rapport 1995:2, Illegala Vapen, bygger på tillfället då anmälan gjorts. Vidare synes luftvapen ha inkluderats i statistiken. Diagram 2 Anmälda tillgripna/förkomna vapen* (beräknat efter anmälningsdatum) Digram 3 Anmälda tillgripna/förkomna vapen* (beräknat efter förlustdatum) Diagram 4 Anmälda tillgripna/förkomna vapen Gevär (allm) Diagram 5 Anmälda tillgripna/förkomna vapen De flesta skjutvapen som tillgripits/förkommit är gevär, men även ett stort antal enhandsvapen och helautomatiska skjutvapen finns anmälda till det speciella vapenregistret (diagram 45). Andelen tillgripna/för- komna enhandsvapen och helautomatiska skjutvapen är mycket högre än andelen tillståndsgivna sådana (se avsnitt 2.1). Diagram 6 Platser där vapen tillgripits/förkommit Den vanligaste brotts- resp. förlustplatsen är utan jämförelse bostaden (diagram 6). Under övriga registreras främst skjutvapen som förkommit på okänt sätt, t.ex. någonstans ute i skogen under jakten, eller har blivit innebrända eller fallit ur en båt som kantrat. Den absoluta majoriteten av vapen som registrerats härunder är emellertid skjutvapen som saknats i dödsbon. projektgrupp bakom rapporten vapen4 studerade samtliga anmälningar som kommit in till . Av alla vapen som då anmälts tillgripna eller förkomna härrörde från dödsboutredningar. genomgång av anmälningarna visade att härrörde från dödsbon5. Av dessa saknade tillverkningsnummer eller annan identifierande märkning. Omkring tre fjärdedelar var gevär, resten enhandsvapen. Uppgifter från det speciella vapenregistret finns också redovisade under avsnittet rörande förvaring. 4 RPS Rapport 1995:2. 5 Underlaget avser samtliga anmälningar som kommit in till speciella vapenregistret . Förutom det speciella vapenregistret över tillgripna/förkomna skjutva- pen, samlar rikskriminalen också in uppgifter om beslagtagna skjutva- pen. har beslagen av vapen som inte går att härleda från anmälda stölder resp. förluster ökat markant. Vidare är av de beslagtagna vapnen enhandsvapen. Fram till var andelen beslagtagna enhandsvapen . Också antalet avsågade hagelgevär är värt att notera. den 1 januari 1995den , har följande vapenbeslag gjorts. 24 st () 17 st ( ) 29 st () 64 st () 50 st () 9 st ( ) Start- o. signalvapen . 4 st ( ) 84 st () 38 st ( ) 97 st () 285 st () 85 st () 13 st ( ) Start- o. signalvapen . 25 st ( ) Anm: 30 av pistolerna beslagtogs i ett samman- hang, av tullen. Övriga har beslagtagits vid enstaka tillfällen. 91 st () 33 st ( ) 104 st () 171 st () 82 st () 10 st ( ) Start- o. signalvapen . 31 st ( ) I fråga om antalet insmugglade vapen är mörkertalet mycket stort. Antalet anträffade och beslagtagna skjutvapen som inte går att spåra till någon svensk vapeninnehavare ökar kraftigt, vilket starkt talar för att allt fler skjutvapen smugglas in i landet. Tullen tar dock endast ett fåtal skjutvapen i beslag. I sin statistik över beslagtagna vapen räknar tullen med kulgevär, hagelgevär, pistoler och revolvrar som skjutvapen. Luftvapen, tårgasvapen, start- och signalvapen m.m. räknas som andra vapen vilka inte redovisas här. När det gäller föremål som avses i lagen (1988:254) om förbud be- träffande knivar och andra farliga föremål kan det nämnas att tullen beslagtog bl.a. 166 fjärilsknivar, 155 springstiletter och spring- knivar, 50 kaststjärnor och 24 knogjärn, varav hälften försedda med kniv. Uppgifter från brottsförebyggande rådet Antalet anmälda brott i hela landet . innehav av pistol, kpist innehav av annat vapen Annat brott mot vapenlagen Fullbordat mord och dråp samt misshandel med dödlig utgång Med användning av skjutvapen Försök till mord eller dråp Med användning av skjutvapen Med användning av skjutvapen Med användning av skjutvapen Med användning av skjutvapen Med användning av skjutvapen Med användning av skjutvapen Med användning av skjutvapen Med användning av skjutvapen Med användning av skjutvapen Stöld av skjutvapen, ammunition och sprängämnen Från sprängämnesförråd (inte militärt) Övrig stöld av skjutvapen o.d. 3 Inledande bestämmelser i vapenlagen I nuvarande 1 kap. vapenlagen anges lagens tillämpningsområde. Vapenlagen gäller sålunda skjutvapen och ammunition samt vissa föremål som i lagen jämställs med skjutvapen (1 kap. 1 § VL). Med skjutvapen förstås vapen med vilka kulor, hagel, harpuner eller andra projektiler kan skjutas ut med hjälp av krutladdningar, kolsyre- laddningar, komprimerad luft eller andra liknande utskjutningsmedel (1 kap. 2 § VL). Vad som sägs om skjutvapen gäller också a)anordningar som till verkan och ändamål är jämförliga med skjutva- pen, b)obrukbara vapen som i brukbart skick skulle räknas som skjutvapen, c)start- och signalvapen som laddas med patroner, d)armborst, e)tårgasanordningar och andra till verkan och ändamål jämförliga anordningar, f)slutstycken, ljuddämpare, eldrör, pipor, stommar, lådor och trummor till skjutvapen, eller armborststommar med avfyrningsanordningar, g)anordningar som kan bäras i handen och är avsedda att med elektrisk ström bedöva människor eller tillfoga dem smärta, och h)anordningar som gör att skjutvapen kan användas med annan ammunition än de är avsedda för (1 kap. 3 § VL). Med ammunition förstås i vapenlagen patroner och projektiler till handvapen som lagen tillämpas på samt tändhattar och andra tändmedel till sådana patroner och projektiler (1 kap. 5 § VL). Undantagna från vapenlagens tillämpningsområde är, beträffande skjutvapen, a)salutkanoner, b)skjutvapen som har tillverkats och som inte är avsedda för gastäta enhetspatroner, c)bultpistoler avsedda för byggnadsarbete, d)andra arbetsverktyg avsedda för slakt eller för industriellt eller liknande bruk, och e) skjutanordningar avsedda för livräddning eller liknande ändamål (1 kap. 4 § VL). Undantagna från vapenlagens tillämpningsområde är, beträffande ammunition, a)hagel och andra massiva kulor, b)projektiler avsedda för armborst eller för luft-, kolsyre-, fjäder- eller harpunvapen, c)kolsyrepatroner, d)patronhylsor utan tändhatt avsedda för handvapen som lagen tillämpas på, och e)patroner avsedda för start- eller signalvapen (1 kap. 7 § VL). Slutligen gäller lagen inte skjutvapen och ammunition som innehas av staten (1 kap. 8 § VL). I 1 kap. anges också att bestämmelser om ammunition som räknas till explosiva varor eller som innehåller gift även finns i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor och i lagen (1985:426) om kemiska produkter (1 kap. 6 § VL). Lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål gäller knivar, andra stick- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa (1 § knivförbudsla- gen). Tillståndsplikten stadgas i 2 kap. vapenlagen. Således krävs tillstånd för att a)inneha skjutvapen eller ammunition, b)driva handel med skjutvapen, eller c)föra in skjutvapen eller ammunition till . Tillstånd krävs dock inte för den som har fyllt , om vapnet är ett kolsyre-, luft- eller fjädervapen som är avsett för målskjutning eller ett harpunvapen och om det har en begränsad effekt i förhållande till andra jämförliga skjutvapen (effektbegränsade vapen). Vilka vapen som skall anses vara effektbegränsade anges i 1 kap. 2 § vapenförordningen. Tillstånd krävs vidare inte för verksamhet som omfattas av tillstånd enligt 3 eller 4 § lagen (1992:1300) om krigsmateriel (2 kap. 1 § VL). Tillstånd krävs inte heller för skjutvapen som har överlämnats från staten till statliga tjänstemän eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten eller polisväsendet, om de är skyldiga att inneha vapnet för tjänsten, eller till organisationer som anges i förord- ningen (1994:542) om frivillig försvarsverksamhet och deras läns- och lokalavdelningar. Slutligen behöver inte och därtill anslutna förbund och föreningar samt Svenska och därtill anslutna klubbar ha tillstånd för innehav av start- eller signalvapen (2 kap. 2 § VF). 3.1.4 Vissa restriktioner beträffande tillståndsgivningen Enligt vapenförordningen får tillstånd att inneha skjutvapen eller ammunition inte meddelas den som är underårig eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § utan att förmyndaren eller förvaltaren samtyckt till innehavet (2 kap. 11 § VF). prövar frågor om tillstånd enligt vapenlagen (2 kap. 2 § VL). skall föra register över tillståndspliktiga vapenin- nehav och beslut enligt vapenlagen (2 kap. 17 § VL). 3.2 Nuvarande faktiska förhållanden Långa vapen definieras i EG-vapendirektivet1 som alla skjutvapen som inte är korta skjutvapen, dvs. skjutvapen vars pipa överstiger eller vars totala längd överstiger . Ett gevär är således att betrakta som ett långt vapen. Majoriteten av tillstånd att inneha gevär är utfärdade för jaktändamål. I viss omfattning meddelas också innehavstillstånd för målskytte. De vanligaste typerna av gevär är kulgevär och hagelgevär. Kulgevär är räfflade tvåhandsvapen konstruerade för kulpatroner. 1 Rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen. slätborrade tvåhandsvapen konstruerade för hagelpatroner. Till jakt används också kombinationsgevär, dvs. gevär med vilka det går att skjuta såväl med kula som med hagel. meddelar föreskrifter om vilka vapen som får användas vid jakt. Enligt dessa föreskrifter får även vissa halvauto- matiska kulgevär, som kan laddas med högst sex patroner, användas vid jakt. Med halvautomatiskt kulgevär avses ett gevär som har automatisk omladdning men med vilket det, till skillnad från ett helautomatiskt gevär, endast går att avlossa ett skott med ett tryck på avtryckaren. Enhandsvapen eller korta vapen definieras i EG-vapendirektivet som skjutvapen med en pipa som inte överstiger eller vars totala längd inte överstiger . Någon minimilängd anges inte. Till enhandsvapnen hör pistoler och revolvrar. Revolvern skiljer sig från pistolen genom att den har ett roterande magasin2. Revolvern kan man alltså skjuta flera skott med utan omladdning, medan pistolen kan vara avsedd för såväl enkelskott som flera skott. Det är inte ovanligt att pistolen är halvautomatisk, dvs. Flertalet tillstånd att inneha enhandsvapen är utfärdade för ändamålet målskytte. I viss omfattning meddelas också innehavstillstånd för jaktän- damål och skyddsändamål i tjänsten. Enhandsvapen kan också tillåtas för samlar-, prydnads- eller minnesändamål samt för s.k. udda ändamål. I EG-vapendirektivet definieras helautomatiska vapen som skjutvapen som laddar om automatiskt varje gång ett skott avfyras och som kan avfyra mer än ett skott med ett tryck på avtryckaren. Såväl gevär som enhandsvapen kan vara helautomatiska. De flesta civilägda helautomatiska vapnen i är kulsprutepistoler (kpist). I vapenregistret registreras alla helautomatiska vapen under denna be- teckning. Andra helautomatiska vapen är exempelvis automatkarbin 4 (Ak 4) och automatkarbin 5 (Ak 5). 2 Pistol kommer från tjeckiskans ord för vapen. Revolver härstammar från engel- skans revolve = rotera. Svartkrutsvapen kan vara såväl mynningsladdade som patronladdade. Mynningsladdade skjutvapen laddas med lösa ingredienser som alla förs in från mynningen. Vissa typer av vapen laddas med ett skott i taget medan andra kan laddas med flera skott i en roterande trumma. Laddningsförfarandet är relativt omständligt. Patronladdade svart- krutsvapen laddas med färdigpreparerade patroner. Andra skjutvapentyper är t.ex. effektbegränsade kolsyre-, luft-, fjäder- och harpunvapen, armborst samt start- och signalvapen. Beträffande dessa vapentyper hänvisas till tidigare förarbeten. Såväl register över vapeninnehavare som vapenhandlare förs lokalt. Registret över vapeninnehavare är datoriserat medan registret över vapenhandlare förs manuellt. Någon samordning mellan landets omkring hundra registerenheter finns inte . Uppgifter om vapeninnehav m.m. måste alltså hämtas från varje enskild enhet. aviserar registerenheterna när någon vapeninne- havare flyttar eller avlider, vilket är en viktig funktion för att hålla registren aktuella. kommer att upphöra med denna avisering , vilket i hög grad bidragit till framtagandet av ett modernare centralt vapenhanteringssytem. Det nya systemet, som Riks- polisstyrelsen avser att införa , innehåller uppgifter om vapeninnehavare, skjutvapen och vapenhandlare. Att registret är centralt innebär endast att det finns central åtkomst av vissa uppgifter. Registre- ringen av data skall liksom nu föras på lokal nivå. För att få fram mer specifika uppgifter om vapeninnehav m.m. måste man även fortsätt- ningsvis vända sig till de lokala enheterna. Det kan dock noteras att upp- gifterna även här i många fall är sektretessbelagda. Lagens tillämpningsområde utvidgas till att gälla även sådana föremål som regleras i knivförbudslagen. Bestämmelserna om tillståndsplikt, tillståndsmyndighet och register flyttas till första kapitlet. Ett förbud mot att meddela någon som har förvaltare enligt tillstånd tas in i första kapitlet. Undantagen från lagens tillämpningsområde flyttas till vapenför- ordningen. Här behandlas endast bestämmelserna i systematiskt hänseende. Materiellt behandlas de under respektive avsnitt i betänkandet. Vad avser frågan om vad som enligt lagen skall förstås med skjutvapen och ammunition samt vilka föremål som skall jämställas med skjutvapen hänvisas dock till tidigare lagförarbeten. Knivförbudslagen arbetas in i vapenlagen. I enlighet härmed måste det angivna tillämpningsområdet utvidgas. Förflyttningen av bestämmelserna om tillståndsplikt, tillståndsmyn- dighet och registerföring från andra kapitlet till första kapitlet föranleds av den nya indelningen i lagen, vilken delar upp andra kapitlet i ett kapitel rörande innehav av skjutvapen och ammunition, ett kapitel rörande vapenhandlare m.fl. samt ett kapitel rörande införsel av skjutvapen och ammunition. Eftersom bestämmelserna om tillståndsplikt m.m. rör alla dessa områden bör de komma först. Ett förbud mot att meddela någon som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § tillstånd tas in i första kapitlet. Restriktionen beträffande meddelande av innehavstillstånd för underåriga behålls i vapenförordningen. Lagens första kapitel om dess tillämpningsområde är onödigt tyngd av alltför detaljerade bestämmelser. Uppräkningen av vilka föremål som omfattas av lagen måste naturligtvis finnas med i lagen. Annorlunda förhåller det sig med de föremål som undantas från lagens tillämpnings- område. Vapenlagen är en restriktiv lag som begränsar medborgarnas frihet i vissa avseenden. Inskränkningar i lagens tillämpningsområde innebär lättnader för den enskilde. Regeringen kan därför bemyndigas föreskriva sådana lättnader. De nuvarande bestämmelserna i 1 kap. om undantag från lagens tillämpningsområde är alltså av sådan karaktär att regeringen får bemyndigas fatta beslut härom. Utredningen föreslår att lagstiftningen ändras i enlighet härmed. Undantagen från lagens tillämpningsområde tas följaktligen in i vapenförordningen. 4 Innehav av skjutvapen Detta avsnitt behandlar de bestämmelser som inskränker rätten att fritt inneha skjutvapen. Avsnitt 4.24.9 innehåller gällande rätt och nuvarande faktiska förhållanden. Därvid behandlar avsnitt 4.2 frågan om vem som får meddelas tillstånd att inneha skjutvapen och 4.3 de allmänna förutsättningarna för sådant tillstånd. De närmare förutsätt- ningarna för tillstånd för olika ändamål tas upp i avsnitten 4.44.9. Överväganden och förslag har slutligen samlats i avsnitt 4.10. 4.2 Vem får meddelas tillstånd? Tillstånd att inneha skjutvapen får meddelas a)enskilda personer, b)skyttesammanslutningar tillhörande det frivilliga, statligt kontrol- lerade skytteväsendet samt andra sammanslutningar som regeringen be- stämmer, c)huvudmän för vissa museer, och d)auktoriserade bevakningsföretag (2 kap. 3 § och 11 kap. 1 § d VL).