sou · GMB3146 · 1999-01-01 00:00:00 — Lobbning är varken någon särskilt ny eller osvensk företeelse. I sin studie av sammanslutningarnas roll i svensk politik 1870-1910 beskriver den frenesi, förslagenhet, ja rentav fräck- het som präglade dåtidens lobbyverksamhet. Fler betraktade gruppegoismen som självklar. Om olika organisatio- ners krav konfronterades, skulle det skapa en balans mellan dem. betonar kontinuiteten i deras politiska arbetsmetoder. I ett hundraårigt perspektiv kan han konstatera – året är : Flertalet av de former för kontakt och samverkan, som är brukliga , var livligt begagnade redan före . Sammanslutningar tog initiativ till förändringar och lagar. De ut- arbetade själva lagförslag och såg till att de beslutande myndigheterna fick hand om dess förarbeten. De intresserade sig för medverkan i kommittéer och deltog i viktiga sådana; de utsatte medlemmarna och statliga sakkunnigutredningar för påtryckningar av allehanda slag. De eftersträvade att bli och blev stundom anlitade som remissinstanser. (, P-E: Sammanslutningarnas roll i politiken 1870-1910. : , s. 216) finns det goda skäl att återigen diskutera vad som kallas lobb- ning. Forskningsläget är emellertid bekymmersamt och vi kan inte utesluta att mediebilderna kan vara vilseledande. Egentligen vet vi väldigt litet om lobbningens omfattning, vilka som är indragna i den eller vilken framgång den har. Det gäller lobbning på alla poli- tiska nivåer. Forskarna har knappast alls börjat granska på vems villkor nya IT-tekniker som e-post och webbkampanjer används för på- tryckning. I har dock ett pionjärarbete på området avslutats. Dess titel – Når kildene byr opp till dans – avslöjar vilken mekanism som undersökts, nämligen PR-byråernas samspel med journalistiken (Allern, S.: Når kildene byr opp till dans. : 1997). har fått regeringens uppdrag att analy- sera lobbningen, eftersom den utmanar den representativa demo- kratins funktionssätt på åtminstone två sätt. Dels kan den reducera offentligheten genom att de som deltar argumenterar, sätter upp dagordningar och fattar beslut i rum som ligger utanför offent- lighetens räckvidd. Dels kan påtryckarverksamheten skapa eller förstärka en ojämlikhet ifråga om politiska resurser. Vi har haft en särskild hearing i kommittén. Vid sidan av den här debattskriften behandlar vi temat i flera av de forskarantologier som utkommer . kommer vi att ge ut en forskarrapport om avkorporativism och lobbyism med nya empiriska svenska undersökningar som grund. Ledamöterna i kommer sedan att göra sin politiska vär- dering av verksamheten i sitt slutbetänkande . I denna småskrift låter vi först två personer med skilda utgångs- punkter och erfarenheter komma till tals och berätta om sina er- farenheter av att lobba och sin syn på lobbning. Med mer eller mindre konventionella metoder arbetar den ena huvudsakligen nationellt, den andre huvudsakligen globalt. I därpå följande bidrag anläggs ett statsvetenskapligt betraktelsesätt på amerikansk, euro- peisk och svensk lobbning. I det sista bidraget diskuteras lobb- ningen i EU i ett juridiskt perspektiv med sidoblickar på hur lobb- ning regleras i och några europeiska länder. Sammantaget ger uppsatserna fyra mycket olika infallsvinlar på det fenomen, som omväxlande kallas lobbying och lobbning. Ledamöterna i har inte tagit ställning till artiklarnas innehåll. L o b b y i n g – e n s v e n s k t r a d i t i o n L o b b y i n g i e n g l o b a l i s e r a d v ä r l d Lobbying – olika perspektiv ................................. Globala regler för investeringa r ........................... Globala regler för utsläpp av växthusgaser ........... Lobbying försvagar demokrati n ............................ F r å n M a g n a C h a r t a t i l l M o t i o n e r n a – Om lobbning i , EU/och J . m ............................................... Kartans vita fläck ............................................... Från revolution till radikal höge r .......................... Slutord: Demokrati, lobbning och makt ................. R ä t t s l i g r e g l e r i n g a v l o b b y i n g i n o m E U Introduktion till ämnet ........................................ Lagstiftningsproceduren inom EU ur ett Hur lobbyingverksamheten regleras ..................... Lobbying – en svensk tradition Vi är relativt få och vi har inte den betydelse som vi ibland tillmäts i debatten. Ändå vill jag hävda att inslaget av professionella lobbyister har kommit för att stanna, och att vi fyller en inte oviktig roll. Om denna roll sedan är att förnya givna strukturer till det bättre eller snarare att fungera som bromsklossar till försvar för det bestående, och de besuttna, är en annan fråga. I en ledare i , när debatten om lobbyismen och demokratin hade börjat ta fart, sägs à propos situationen i följande: Men i riksdag finns inga regler för hur lobbyister får jobba. Det är dags att göra något åt detta. Frågan är hur genomtänkt den ståndpunkten är. Att försöka reglera lobbying genom att till exempel registrera lobbyister skulle troligen bara få motsatt effekt. Vi skulle få en kader lobbyister som i sin marknadsföring kan hänvisa till att de fått tillstånd att vistas i korridorer. En intressant parallell är möjligen hur journalister tas om hand till exempel i . Så blixt- belyses det intresse politiker har av att nå ut med information med hjälp av en annan yrkeskår. skriver i sin bok gångsfällan, à propos TV4:s eget lobbyingarbete, följande: Det ansågs klokt om nyhetschefen tog dessa kontakter. Politikerna är ju vana vid och – måste väl kanske också tilläggas – beroende av nyhetsfolk. LOBBYING – EN SVENSK TRADITION Beslutsfattare har alltid utsatts för påverkan av olika slag. Olika intressegrupper framför synpunkter på förslag i bland annat remissform; det är och har varit en viktig och accepterad del av den svenska demokratin. finns även professionella aktörer på arenan. Men de senare är en vagt definierad grupp. När nu Demo- kratiutredningen väljer att söka klargöra begreppen och definiera vad som menas med lobbying är det därför välkommet. Som lobbyist deltar jag gärna i den diskussionen. Jag väljer att beskriva mina egna försök att definiera begreppet lobbyist samt diskutera vilka vi är och hur vi arbetar i syfte att påverka det poli- tiska systemet. Kommer vi att vara en accepterad och viktig del av morgondagens svenska demokrati? Det återstår att se. Vi är ännu bara i början. träffar jag , förlagschef, och , som skriver för tidningen . Vi talar om möjligheten att ge ut en bok om lobbying. Eller är användningen av ordet en efterhandskonstruktion? Kanske använder vi endast begreppet opinionsbildning. Tillsammans vill vi uppmärksamma lobbying som påverkans- process i eftersom lobbying är ett allt viktigare inslag i svensk opinionsbildning. Det gäller i än högre grad om vi vidgar perspektivet till att omfatta . kommer vi överens om att opinionsbildar- register, som består av omkring 1 500 viktigaste opinions- bildare, ska ingå i boken där även professionella lobbyister bör räknas upp. Boken ska marknadsföras bland annat som prenume- rantgåva. Vi har tagit ett första viktigt steg när det gäller att föra upp debatten om samhällspåverkan på dagordningen. Bokidén faller sedan, men tanken på att skapa en debatt om lobbying lever vidare. Det finns flera aktuella ämnen såsom slaget om tjänstebilsskatten, de svenska bryggeriernas kampanj för att sänka ölskatten samt Svenska Jägareförbundets lobbyverksamhet för att behålla den fria småviltjakten i fjällen. Vi enas om att tillsammans arrangera ett halvdagsseminarium – Opinionsbildardagen. Så väcks tanken på att utse Årets Opinions- bildare. Men hur vi ska undvika att eller någon annan partiledare utses som vinnare? Vi vill nå utanför kretsen av ledande politiker. Det tvingar oss att bli mer precisa: Ska semina- riet kallas Lobbyingdagen? Ska Årets Lobbyist utses? Vi har nått ännu en bit på väg. För att kunna utse Årets Lobbyist är vi naturligtvis tvingade att ytterligare precisera begreppet. När jag försöker hitta en definition av begreppet lobbyist använder jag mig bland annat av nätet. En svallvåg av träffar sköljer över mig. Eftersom det är ett engelskt ord får jag tiotusentals träffar som för min del är rena bommar. Jag hamnar i nätverk, lobbyistregister, handböcker etcetera. Det är inte en framkomlig väg. Eftersom ordet lobbyist inte heller står att finna i (men väl begreppet lobbying) väljer vi att använda oss av journalisten formulering i Månadens Affärer nämligen att lobbyister är påtryckare som försöker få politiker att fatta beslut som är gynnsamma för deras uppdragsgivare. Detta gör att många diskvalificeras, bland dem . Vi har nått utanför kretsen av politiker. Målgruppen är en helt annan – den grupp som försöker påverka politiker. Formuleringen innebär att varken riksdagsledamöter eller företrädare för idéburna organisationer är lobbyister om inte begreppet ska bli så vitt att det förlorar sin skärpa. Om väljarkåren eller medlemmarna betraktas som uppdragsgivare kan snart alla försök att påverka samhällsbeslut omfattas. Lobbyisten ska verka för uppdragsgivarens intressen. Ett personligt engagemang är naturligtvis inte alls uteslutet, men det är ett professionellt för- hållande vilket förutsätter att det sker en betalning. LOBBYING – EN SVENSK TRADITION Jag är övertygad om att de flesta av oss lobbyister har ett starkt politiskt intresse, och inte sällan politisk erfarenhet. Det innebär att vi respekterar politiken och politiker. Vi skulle aldrig ha fram- gång om vi inte gjorde det. Och vi skulle knappast nå resultat om vi inte trodde på den uppdragsgivare eller den idé vi jobbade för. För att få uppmärksamhet och vinna gehör för en fråga måste du vara både väl insatt och engagerad. Lobbyister har därför ofta en relativt välkänd politisk hemvist. Inte så få som jag talar med viftar avvärjande med pekfingret när jag berättar om avsikten att utse Årets Lobbyist. Vem vill bli kallad lobbyist? Personer som enligt rimliga definitioner på lobbyister tillhör denna kategori hävdar med emfas att de inte ägnar sig åt lobbying. Eftersom ordet i breda kretsar fått en negativ klang, finns det också en tendens att fly från lobbyiststämpeln. Själv kallar jag mig PR-konsult. Det är dock inte ett försök att mörka, utan snarare en titel som har bredd nog att täcka också arbetsinsatser som handlar om att marknadsföra en organisation, ett företag, en produkt, tjänst eller idé. En kampanj kan omfatta allmän opinionsbildning genom annonser, artiklar och kontakter med journalister. Men lobbying innebär alltid att politikerkontakter tas. Avsikten är att påverka politiska beslut. Vilken betydelse har det att vi använder oss av det främmande ordet lobbying i stället för det försvenskade lobbning? Genom att tala om lobbying och lobbyister görs verksamheten främmande. Påtryckarna ses som främmande fåglar långt från den svenska folkrörelsetraditionen. Som jag ser det är lobbying en svensk tradition. Vi vill bidra till att frågor belyses från olika håll. Vi formulerar ståndpunkter. Vi bidrar till att fakta presenteras. Det är egentligen samma uppgift som intresseorganisationen har i den svenska modellen. Vi vill att så många som möjligt tar del i debatten. Och när nu allt färre är fast anställda för att i stället arbeta på uppdragsbasis, i projekt- anställningar eller som egenföretagare, är det bara naturligt att denna utveckling också slår igenom i påverkansbranschen. skriver i en artikel i att lobbyismen är den offentliga åsiktsbildningens variant av stalinis- men. Han skriver med anledning av att Stora Lobbydagen äger rum dagen därpå. I inbjudan har vi skrivit att den blågule lobbyisten har blivit rumsren och övertagit ombudsmannens plats i maktens korridorer. Han talar om lobbyister som fifflare. Han väljer att bortse från att vi arrangerar seminariet just därför att strålkastarljus behövs för att granska lobbyismen. Och att han själv, som chef för , har nött sulorna i maktens korri- dorer för att få så mycket som möjligt i bidrag till organisationen. Det gjorde han rätt i. Det var hans uppgift. Varför skulle det vara mer legitimt att vara LO-anställd och via facket slåss för högre a-kasseersättning än att anlitas av samma organisation för att försöka få samma förändring till stånd? När nu företag och organisationer drar ned på informa- tionsavdelningarna och i högre grad än tidigare köper in tjänster vid behov borde det rimligen vara mest effektivt att ibland köpa förstärkning i form av lobbyister. Dessutom har den korporativa påverkansmodellen inte bara kritiserats utan också till viss del brutit samman. Legitimiteten hos intresseorganisationer att för medlemmarnas räkning ta ställning i en rad, inte sällan politiska, frågor har ifrågasatts. Remissför- farandet har inte bara varit effektivt utan också slutet. Många grupper och aspekter får svårt att komma till tals. Jag är övertygad om att professionell lobbying präglas av större öppenhet än den traditionella korporatismen. Och vi är ju inte längre så blågula. Med internationalisering och individualisering blir samhället allt mer mångfasetterat och för- änderligt. Givna hierarkiska strukturer ersätts av friare samman- slutningar, av nätverk. Enskilda individer – journalister och så kallade kändisar inte minst – får ett stort genomslag. Medierna får ökad betydelse. Det är en spegling av att demokratin påverkas. Nya former av påverkan växer fram. Journalister ägnar sig dessutom i allt större utsträckning åt att granska lobbying, vilket är välkommet. LOBBYING – EN SVENSK TRADITION om bilbeskattningen tror jag starkt bidrog till att lyfta fram lobbying som påverkansmetod. artikelserie hade en stor förtjänst. Den gav lobbyisten ett ansikte genom att publicera fotografier. Det är i tidningsartiklar snarare än i böcker som lobbying i behandlas. Vad är det då vi gör som lobbyister? Inte så få av oss är pratglada, uttrycker sig väl, målar i bilder. Kontakten med både uppdrags- givaren och beslutsfattarna vilar på denna verbala förmåga. Det är en viktig framgångsfaktor eftersom det talade och det skrivna ordet också i politiken, och i journalistiken, är centralt. Eftersom partidisciplinen har försvagats finns det ett utrymme för, och behov av, nya former att påverka beslut. Allt fler aktörer lobbar för sin sak. Det handlar inte sällan om att initiera samtal. Vi skapar mötesplatser, som bör vara såväl angelägna som attraktiva. Ett brett kontaktnät är självklart en fördel. I detta sammanhang som annars. Men avgörande för att få upp frågan på dagordningen är att den syns i media. Politiken är mycket mer opinionskäns- lig . Vägen till beslutsfattare kan därför gå via media. En förklaring är säkert att det är ett sätt att få bekräftelse – din åsikt uppmärksammas och du blir därmed bekräftad som person. Att delta i det offentliga samtalet blir allt viktigare. Vi skriver, eller har synpunkter på, utkast till debattartiklar och pressmedde- landen. Vi kontaktar debattredaktörer och nyhetschefer. Genom debattartiklar och opinionsundersökningar lyfts ett problem fram, och hot och möjligheter tydliggörs. Och tydlighet är A och O. Jag menar att det inte är fram- gångsrik lobbying som är ett hot utan otydlig påverkan. En lobbyist bör öppet, gentemot de beslutsfattare eller journalister som kontaktas, redovisa vem hon eller han arbetar för. kravet tillgodosett är lobbying en påverkansmetod, vid sidan av andra, som har kommit för att stanna. blir lobbying synonymt med genomslag. Så frågar sig en debattör vilken lobbyist som fick bra betalt för att inpränta liknelsen i journalistkåren när den redogör för utredningsförslaget beträffande skatteut- jämning. skriver så här i romanen tänker på pengar: fest var ett gigantiskt sammanträde, kamouflerat med damernas dekorativa och erotiskt stimulerande närvaro, älskvärd- heterna och flörten, småpratet, talen och de utbringade skålarna. Här knöt man kontakter, utövade lobbyverksamhet, formade kotterier, sammansvärjningar och bestämde positioner. Bilden är fiktiv, om än säkert vare sig osann eller ovanlig. Miljön är dock fjärran från min vardag. Begreppet lobbying lär komma från den hotellobby, the , i närheten av dit president . brukade komma för att röka en cigarr. Det sägs för- resten bland annat följande om honom på nätet: Although a man of scrupulous honesty, as President accepted handsome presents from admirers. I artikelserie om lobbying och lobbyister talas om korridormaffian. Men lobbying är inte synonymt med korridorsamtal. Det sägs vara lobbying som arbetsmetod som har inspirerat den svenska scoutrörelsen att förnya förbundsstämman genom vad som kallas påverkanstorg och inflytandepunkter. Så här beskrivs denna diskussionsform på Internet: Stämman öppnas som vanligt med en ceremoni. Direkt efter förbundsstämmans öppnande finns ett påverkanstorg där alla på stämman förekommande ärenden finns LOBBYING – EN SVENSK TRADITION representerade och där alla närvarande – delegater som observa- törer – har rätt att delta i diskussionerna. Varje på stämman före- kommande ärende tilldelas en fysisk plats i stämmolokalerna där en eller två ansvariga finns. Detta kallar vi inflytandepunkt. De an- svariga väljs av stämman efter förslag av förbundsstyrelsen. Delega- ter på stämman kan föreslå andra kandidater, vilka då ställs mot förbundsstyrelsens kandidater. Syftet med inflytandepunkter är att förbundsstämman ska kunna koncentrera sitt arbete till framåt- strävande åtgärder, jämka samman synpunkter på ett så demokra- tiskt sätt som möjligt där alla åsikter får utrymme att komma fram, samt att det ska vara roligt att vara med och påverka. Tyvärr finns det få naturliga kontaktytor mellan politiker och näringslivet. Förståelsen för näringslivets villkor och bevekelse- grunder kan bli bättre. Och de politiska villkoren skiljer sig inte sällan från näringslivets. Därför finns det ett behov av att en korsbefruktning sker, där beslutsfattare tar del av näringslivets synpunkter, och där närings- livets företrädare får del av politikernas verklighet och visioner. Vi behöver komma bort från positionskriget där till exempel ett hundratal direktörer går till attack på vilket egentligen bara resulterar i att det socialdemokratiska partiet och LO finner varandra igen. Konstruktiva lösningar förutsätter att båda parter visar ömsesidig respekt. Det norska begreppet mellomman beskriver på ett målande sätt den professionella lobbyistens roll. Vi agerar mäklare av olika intressen och kan vara den viktiga kontaktlänken mellan politik och näringsliv. Vi beskriver en fråga, som kanske därmed blir be- lyst från en tidigare okänd sida. Självklart är det att betrakta som en partsinlaga. Företag har skäl att vända sig till beslutsfattare för att redovisa hinder för tillväxt. Först när politikerna, som inte sällan har ringa erfarenhet från näringslivet, får kunskap om vilka drivkrafter respektive hinder som upplevs som relevanta kan de själva bedöma vilken politik som bör bedrivas. Okunskapen finns också på den andra sidan. Näringslivsföre- trädare har inte alltid en sann bild av politikens villkor. De kanske inte känner till beslutsgången. De kanske inte förstår det politiska språket. Som lobbyister agerar vi översättare. Vi tolkar det politiska språket. Vi paketerar fakta och argument. Vi kan spelreglerna. Vi lyfter in frågan i en omvärldsanalys. Vi analyserar hot och möjlig- heter. Vi pekar på meningsmotståndare och meningsfränder. Välkända argument från ett oväntat håll uppmärksammas också. Liksom det motsatta. Oväntade allianser får störst upp- märksamhet, det visade inte minst kampanjen inför folkomröst- ningen om EU-medlemskapet där , och argumenterade för ett ja. Som påtryckare – oavsett om du är företrädare för en intresse- organisation eller lobbyist – måste du vara tydlig med vad du vill, och kunna motivera din ståndpunkt. Därför är det inte nog med muntlig förmåga. Du måste också dokumentera ditt resonemang genom att formulera dig i skrift. Det är inte sällan avslöjande. En svepande formulering avslöjas. Detta är också vad , tidigare regeringsrådgivare och svensk EU-ambassadör i , menar att han främst bidrog med när han lämnade den politiska sfären för näringslivet. Hur bländan- de din föredragning än är så kommer den att blekna när du lämnar rummet. För att göra spår måste du skriva ned fakta och argument så att fler kan ta del av hur du resonerar. Volvos chefslobbyist gav också ett tiotal andra råd när han talade i samband med Stora Lobbydagen. De förtjänar att upprepas eftersom de väl sammanfattar hur vi resonerar, vilken roll vi spelar och de råd vi ger våra uppdragsgivare: 1.Var kliniskt saklig. Analysera alla sidor av frågan, alla argu- ment. Avstå från de enkla poängerna. LOBBYING – EN SVENSK TRADITION Bygg långsiktiga relationer. Om du för- söker övertyga med falska argument eller på svag grund är det ingen idé du återkommer nästa gång. 3.Lär dig motståndarens bästa argument. Klaga inte, utan visa på en lösning. 5.Lämna skriftlig dokumentation. Det är det som är satt på pränt som förs vidare in i byråkratin. 6.Var klar och tydlig i dina avsikter och förslag. 7.Framför aldrig tomma hot. 8.Var enkel och logisk i din presentation. Fast acceptera också att det finns komplicerade frågor som inte går att förenkla hur långt som helst. 9.Tala alltid om vem som är din uppdragsgivare. 10.Hys respekt för den du vill påverka. 11.Överväg om det gagnar saken med en offentlig debatt. 12.Ställ endast upp i direktsändning i radio och TV. Att köpa en opinion Är det då möjligt att som det ibland påstås köpa ett beslut i ? Visst kostar det att anlita lobbyister, på samma sätt som det inte är gratis att arbeta med en reklambyrå, revisorer eller organisationskonsulter. Eller för den del att anställa. Det kostar inte sällan att anlita en lobbyist. Vi tar inte betalt beroende på vilken möjlig vinst vår uppdrags- givare kan komma att räkna hem. Vi bedömer svårighetsgraden och tidsåtgången och offererar därefter. Det är inte bara för att undvika kritik utan beror på att vi inte vill riskera att jobba utan ersättning om nu frågan av en eller annan anledning avförs från den politiska dagordningen eller tar en för vår uppdragsgivare ofördel- aktig vändning. Statsvetaren hävdar att opinionsundersök- ningar bör förbjudas eller begränsas eftersom de har blivit ett sätt för lobbyister att köpa en opinion som stöd i påverkansarbetet. Jag tror att det ligger något i vad han säger. Det finns verkligen en risk att frågor kan ställas så att det ges intryck av att ett förslag har en stark opinion bakom sig. Det är dock inte en företeelse som enbart förekommer i min bransch. Den politiska organisationen får genom att använda Internet en snabb och billig kontakt med aktivister. Jag ska ge ett par exempel på framgångsrika amerikanska e-postkampanjer. Clipper ägde rum . Ett lag- förslag skulle ge alla e-postanvändare tillgång till krypteringstek- nik. Med ett chip skulle e-post krypteras så att den inte skulle kunna läsas av obehöriga. Clipper Chipet hade emellertid en medveten skavank, vilken gjorde att den amerikanska regeringen när som helst skulle kunna läsa meddelandena. Clipper Chipet skulle tillämpas på all form av elektronisk kommunikation. En mängd frågor restes: Vad ger regeringen rätt att göra så? Vi har länge kunnat kryptera våra meddelanden, men införs en teknik som säkerställer regeringens avlyssningsmöjlighet. Detta lagförslag förkastades främst på grund av att Internetanvändare skrev meddelanden till regeringen. Den såg alla reaktioner och förslaget försvann. Communication Decency Act (CDA) är ett annat exempel. Lagförslaget, som innebar att man inte skulle få använda obscena uttryck i elektronisk kommunikation, röstades ned framför allt på grund av det massiva motståndet från Internetanvändare. Så skedde första gången förslaget presenterades i kongressen. Vid det andra tillfället ingick förslaget i en betydligt större reform. Enda sättet att stoppa förslaget var att stoppa hela lagförslaget, vilket var en omöjlig uppgift. sköt dock förslaget i sank, med hänvisning till yttrandefriheten.