sou · GMB392 · 1999-01-01 00:00:00 — I 6 § KL anges de förfaranden som är förbjudna om de har till syfte att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på den svenska marknaden på ett märkbart sätt eller om de ger ett sådant resultat oavsett syftet. Enligt 19 § är det förbjudet för ett eller flera företag att missbruka en dominerande ställning på den svenska marknaden. Missbruket kan t.ex. bestå i att påtvinga någon oskäliga inköps- eller försäljningspriser o.dyl., begränsa produktion, teknisk utveckling eller marknader till nackdel för konsumenterna, tillämpa olika villkor för likvärdiga transaktioner varigenom vissa handelspartners missgynnas eller ställa som villkor för att ingå avtal att den andra parten påtar sig förpliktelser som inte har något samband med avtalet. Undantagen från huvudregeln är av flera olika slag, nämligen 1.Beslut av konkurrensverket om undantag från förbudet i 6 § i varje särskilt fall efter anmälan. 2.Då beslut inte meddelas inom efter anmälan enligt 1 ovan anses undantag beviljat. Hinder och svårigheter för småföretagssamverkan 3.Från förbudet i 6 § undantas också s.k. gruppundantag. Grupp- undantag är applicerbara på grupper av avtal som uppfyller v ill- koren för beslut om undantag. 4.För jordbruket gäller särskilda undantagsbestämmelser. Särskilda villkor är dock förknippade med undantaget, såsom att medlemmar- nas fria rörlighet på marknaden inte får försvåras och försäljnings- priset inte fastställas på varor som medlemmarna producerar och säljer direkt till tredje man eller om försäljningen sker via före- ningen, att verksamheten inte hindrar, begränsar eller snedvrider konkurrensen på marknaden. De i förekommande gruppundantagen regleras i förordningar om gruppundantag. Det bör noteras att vid tillämpning av konkurrens- reglerna synes inta en betydligt mer nyanserad syn på den samverkan som sker i kooperativa företag inom jordbrukssektorn än vad den svenska konkurrenslagen och konkurrensverkets tillämpning av den- samma ger utrymme för. I ett utlåtande till Företagskooperativa utred- ningen (SOU 1996:31) behandlar utförligt rättsutvecklingen inom EG-rätten. anser bl.a. mot bakgrunden av ett antal domar från att domstolen vid tillämpning av konkurrensreglerna mera tillämpar en kvalitativ metod som alltså tar sikte på den faktiska effekten än en kvantitativ metod som är utmärkande för den svenska konkurrensrätten. I sammanhanget skall framhållas att mycket av det samarbete som sker eller kan ske mellan småföretag helt undgår konkurrenslagens räckvidd eftersom det avser så kallade bagatellavtal eller annars är av så blygsam omfattning att det enligt lagens definition knappast påverkar konkurrensen på den relevanta marknaden. Den sammantagna bedömningen är likväl att konkurrenslag- stiftningens principiellt negativa syn på företagssamverkan kan bidra till att reducera kraften i utvecklingen av sådan småföretagssamverkan som är positiv för samhällsekonomin. Inom många områden är olika former för samverkan nödvändig för att småföretag skall kunna delta. Därför måste konkurrensrätten återgå till en tidigare självklar grundval, nämligen att samverkan är företags- och samhällsekonomiskt effektiv. Finansieringen kan ibland vara ett problem, framför allt för tjänste- och kunskapsföretagen, som i hög grad saknar realtillgångar som säkerhet 52 Hinder och svårigheter för småföretagssamverkan Dessutom har kreditgivarna ansetts mindre bra på att utveckla nya former för kreditbedömningen För småföretagen kan det vara svårt att hitta rätt bland olika tänkbara källor till finansiering. Åtminstone ett tjugotal offentliga myndigheter och organisationer är verksamma inom området finansiering av företagsstöd (SOU 1996:69, sid 113-115). Denna problematik kan bli speciellt påtaglig för en förhållandevis okänd verksamhetsform såsom samverkansföretag. En viktig faktor är här bättre och mer tillgänglig information om aktörer inom finansieringsområdet. Delegationen har i en särskild rapport lämnat förslag angående hur informationen skall förbättras och bli mer tillgänglig – SOU 1998:64 Bättre och mer t illgänglig informa- tion. 10 Förslag till åtgärder De offentliga aktörer som har till syfte att stödja utvecklingen av småföretagandet fungerar enligt vår mening mindre bra i vad avser kunskapen om samverkan och nätverk. Intervjuer och studier ger oss belägg för denna uppfattning. Vi anser därför, att de offentliga organen för stöd och utveckling av småföretag i ökad utsträckning också måste beakta och utveckla metoder för samverkan mellan småföretag. De offentliga organisationer som skall stimulera framväxten av sam- verkan mellan småföretag måste vara flexibla och utgå från företagens villkor. Långsiktig kunskaps- och affärsutveckling inom småföretags- området måste ta ökad hänsyn till vikten av samverkan och nätverk. I detta syfte bör de myndigheter som har huvudansvaret för dessa frågor omstruktureras. 10.2Samverkan på lokal nivå Eftersom de små företagen ofta har en stark lokal förankring är det viktigt att offentliga nätverksfrämjande organisationer når ut lokalt. En studie beställd av Småföretagsdelegationen visade att information från de offentliga aktörer, som verkar mycket nära småföretagen – som kommuner – når fram bättre till småföretagen än den som ges från regionala och nationella organ . · Effektiv småföretagssamverkan skall finnas lokalt och utgå från företagens egen medverkan och egna initiativ. finns flera aktörer som i många avseenden fungerar som mötesplatser för småföretagssamverkan. Det kan vara lokala företagarföreningar, 11 Bättre och mer tillgänglig information, Småföretagsdelegationens rapport 2 (SOU 1998:64). 54 Förslag till åtgärder köpmannasamverkan inom ICA, industriella utvecklingscentra, banker, lokala kooperativa utvecklingscentra (LKU), stödorganisa- tioner m.m. De är en bra grund att bygga vidare på. ·Befintliga lokala aktörers resurser måste från effektivitetssynpunkt, både från småföretagarens och samhällets sida, samordnas bättre. ·Offentliga stödresurser och finansiella resurser skall förankras lokalt genom att det lokala näringslivet ges ökat inflytande över resursernas organisation och användning. ·Det lokala näringslivet bör därför i ökad utsträckning utöva inflytande på hur de samlade stödresurserna skall bedrivas och styras. ·Offentliga och andra ej företagsstyrda stödorgan bör knytas närmare näringslivet; de kommunala näringslivskontoren kan spela en betydande roll i denna ambition. ·Det bör finnas en mångfald av stödorgan; småföretagen skall ges möjlighet att välja mellan olika stödorgan och inte som vara huvudsakligen hänvisade till t.ex. . · Stödorganen bör bättre uppmärksamma vikten av företagssamverkan och nätverksbyggande för olika uppgifter. ·Mötesplatsen skall koncentrera sin verksamhet till att främja sam- verkan mellan företag. Rent konsultativa uppgifter skall skiljas från företagsfrämjande åtgärder. ·De offentliga stödorganen bör bli föremål för en översyn där möjligheten att bättre anpassa dem till behovet av ett starkare inflytande från småföretagen själva belyses som anpassning till den nya regionala tillväxtpolitiken beaktas. 10.2.1De lokala mötesplatsernas uppgifter Vi har identifierat tre huvuduppgifter för de lokala mötesplaterna: ·Erfarenhetsutbyte; genom ömsesidigt lärande och kvalificerat kunskapsutbyte kan affärsverksamhet och konkurrenskraft utvecklas. Förslag till åtgärder 55 ·Utbildning; stödorganen kan initiera och genomföra utbildning för export, exportsamverkan, IT-utveckling, kvalitetsarbete. ·Inventering av affärssamarbete; stödorganen kan ta initiativ till samutnyttjande av företagens resurser såsom IT, lokaler, distribution etc. samt genom affärsutvecklingsprojekt. Genomförandeansvaret för affärsutvecklingsprojekt skall ske mellan berörda företag. Samma resursperson bör så långt det är möjligt hantera samverkans- initiativ, kapitalförsörjning och myndighetskontakter. Resurspersoner skall vara personer med betydande kompetens- och erfarenhetsbakgrund inkluderande såväl eget aktivt småföretagande som offentligt organisationsstöd. De offentliga stödorganisationerna har i stor utsträckning sitt fokus på nybildande och utveckling av enskilda företag. För att stödja utveck- lingen av ökad småföretagssamverkan behöver de lokala mötesplater som beskrivits ovan support från en reformerad centralst ödd organisa- tion. Vi anser att samhällets centrala stödorganisation bör reformeras till två centra: och Finansiellt resurscentrum. Kompetenscentrat förmedlar vitala kompetenser för småföretagande. Främst specialkunskaper som vanligen inte föreligger inom mindre och medelstora företag; exempelvis exportsamverkan, IT, nätverksbyggande och EU-frågor bör räknas hit. Det är väsentligt att en kritisk massa upprätthålls inom prioriterade områden. Kompetenscentrat skall kunna förmedla kontakter med fristående konsulter, men inte själv bedriva konsultverksamhet. Kompetenscentrat inriktas mot två huvuduppgifter: 1.Kompetensstöd inom specialområden för småföretagssamverkan kan användas vid behov. Prioritering skall ske av sådant stöd som svårligen kan erhållas genom konsulter eller annan tillgänglig expertis. Det får aldrig uppstå en överlappning av kompetenser mellan å ena sidan kompetenscentrat och å andra sidan lokala arenor- /andra aktörer på marknaden. Kompetenscentrat måste noggrant se över att andra aktörer inte missgynnas. 56 Förslag till åtgärder Kompetenscentrat svarar för att ge auktorisation åt organisationer som vill få möjlighet att erhålla finansiellt stöd för att driva mötes- platser för småföretagssamverkan. Kriterier för auktorisation skall fastställas av kompetenscentrat, men föreslås utgå från följande punkter: ·Förankring hos berörda småföretag. Det är här en fördel om små- företagen själva utövar ett betydande medlems- eller ägar- inflytande. Eventuell konsultativ eller annan verksamhet bör ej bedrivas inom mötesplatsen. ·Beprövad kompetens och erfarenhet att driva och utveckla före- tagsnätverk. Det andra centrat bör ges mandat att finansiera de auktoriserade mötesplatserna. Det finansiella resurscentrat skall tillhandahålla medel för samverkan på de arenor som drivs utifrån syftet att främja småföretagssamverkan. Härvid inbegrips även erfarenhetsutbyte och samverkan mellan arenor. Annan småföretagssamverkan – t.ex. risk- kapital till utveckling av gemensamägda företag – skall ej finansieras av denna organisation. Här hänvisas i stället till andra existerande organisationer eller institutioner. 10.6Översyn av den offentliga stödorganisationen Det finns ett stort antal organisationer som tillhandahåller stöd till småföretag: handelskamrar, företagarföreningar, Företagarna, , branschorganisationer, kooperativa organisationer, LKU:n, m.fl. som mångfalden bör blomma är det svårt för företagen att orientera sig bland aktörerna. Det finns därför anledning att genomföra en samlad inventering och översyn av den samlade rådgivningsrollen till småföretagen. En sådan översyn bör i första hand ta sikte på den offentliga stödorganisationen. Dess uppgifter bör begränsas till eller komplettera sådana insatser som inte görs av företagens egna organisationer. Det är främst två offentligt finansierade organisationer som bör bli föremål för överväganden – och . Förslag till åtgärder 57 emilianska CNA-modellen för föreningsförmedlade krediter – CNA- lån – belysas. och dess regionala dotterbolag tillhandahåller såväl rådgivning som konsultstöd till små och medelstora företag. tillhandahåller även lån och garantier. ALMI:s roll är att erbjuda ett brett stöd för småföretagandet. finns starka skäl att fokusera den lokala nivån vid utvecklingen av arenor för småföretag. För de riktigt små företagen – mikroföretagen – är vanligen den lokala nivån den mest relevanta. För medelstora företag kan i många fall branschtillhörighet eller kunskapsområden vara mer väsentliga vid etablering av samverkans- arenor. i detta perspektiv kan ALMI:s nuvarande regionala struktur vara mindre ändamålsenlig för etablering av arenor för småföre- tagssamverkan. behöver därför positionera sig tydligare på det lokala planet tillsammans med andra betydelsefulla aktörer. har en organisation som inbegriper såväl rådgivning som konsultverksamhet. Därmed blandas det företagsfrämjande uppdraget med ett kommersiellt inriktat perspektiv. Denna sammanblandning av roller kan försvåra upprättandet av förtroendefulla relationer till småföretagen, vilket utgör en viktig förutsättning för etablering av arenorna. En översyn av bör ha som mål att ·komplettera insatser som kan göras av andra aktörer ·renodla roller och uppgifter ·mera betona småföretagssamverkan och stöd till företagens lokala organisationer. Lokala kooperativa utvecklingscentra (LKU) fungerar som rådgivnings- byråer för bildandet och utvecklandet av kooperativt småföretagande. LKU har visst finansiellt stöd från staten men erhåller därutöver i vissa fall resurser även från kommunala institutioner. Vissa tjänster debiteras avnämarna. LKU är medlemsägda föreningar vilka bildats av främst etablerade och nya kooperativa företag samt kommunala institutioner. 58 Förslag till åtgärder Även inom LKU förekommer en viss sammanblandning av främjande- och konsultativa roller. pågår en översyn av det offentliga stödets uppgift. Ett förslag som processas är att LKU:nas huvuduppgift, i den del man utför offentligt finansierade uppdrag, skall vara att utbilda nya företagare i kooperativt företagande så att nya företag och därmed ny sysselsättning kan skapas. I regeringens regionalpolitiska proposition 97/9812 talas om att bör intensifiera användningen av lånegarantier för att öka småföretagens tillgång på kapital. har använt garantiinstrumentet relativt sparsamt. Detta har att göra med att bolaget haft gott om pengar att avsätta till den egna utlåningsverksamheten. börjar kassan dock att tryta och något tillskott från staten verkar inte vara aktuellt. Detta, i kombination med de politiska signalerna i den regionalpolitiska proposi- tionen, torde leda till en kraftigt ökad garantiverksamhet. Småföre- tagsdelegationen ser mycket positivt på detta. borde garantilånen helt ersätta den egna utlåningsverksamheten. I princip bör det offentliga i så liten omfattning som möjligt göra kreditbedömningar. Goda kreditbedömningar görs förmodligen bäst av lokala intressenter som känner till den aktuelle företagaren och/eller den aktuella branschen. ALMI:s lånegarantier ställs som de är utformade endast till banker. Det finns dock andra organisationer som bör kunna spela en viktig roll för småföretagens kapitalförsörjning. Exempel på sådana organisationer är lokala företagarföreningar och lokala kooperativa utvecklingscentra (LKU). Om också dessa fick komma i åtnjutande av offentliga lånegarantier kunde sådana lokalt förankrade organisationer spela en viktig roll vad gäller krediter till projekt som saknar betydande säkerheter. Särskilt sådana småföretag som har svårt att få lån i nuvarande system, som tjänste- och kunskapsintensiva företag, skulle via lokala aktörer kunna få en mycket mer effektiv kreditförsörjning. Småföretagsdelegationen föreslår att regeringen ser över om låne- garantier bör kunna ges även till andra än banker. 12 Regeringens proposition 1997/98:62 Regional tillväxt – för arbete och väl- färd, sid 187 ff. Förslag till åtgärder 59 De riktigt små projekten har ofta svårt att få krediter av bankväsendet. När det rör sig om lån på 10 tkr – 100 tkr visar bankerna ofta kalla handen, speciellt om säkerheterna är dåliga. Problemet har visat sig kunna lösas genom nätverkslån, där en grupp företagare disponerar en summa pengar kollektivt och på detta sätt får en större volym på lånet och blir försedda med en referensgrupp som visat sig vara värdefull i affärsutvecklingen. Metoden har testats under namn som i , Kvinnobanken i och även i , också där som lån till grupper av kvinnliga företagare. Nätverksbanken i startades . Fr.o.m. ingår Nätverksbanken i ett EU-projekt inom ramen för NOW – New Opportunities for Women. Projektet pågår till . Verksamheten är uppdelad i enheter om fem kvinnor vardera. Varje grupp disponerar och medlemmarna kan låna var. Gruppen beslutar demokratiskt vilken affärsidé som först bör satsas på. Gruppen skall vara enig när lån beviljas. De fem kvinnorna prövar därigenom bärkraften i projekten. Gruppen träffas en gång . Syftet är inte bara socialt. Kvinnorna stödjer varandra, testar idéer och diskuterar hur problem inom verksamheten kan lösas. När en låntagare betalat tillbaka sitt lån och inte behöver ett nytt lån går hon ur gruppen. En ny medlem kan därmed tas in. Schematiskt kan låneprocessen beskrivas på följande sätt. 1.Ett mindre antal personer (fem har visat sig vara ett lämpligt antal) formar ett nätverk. 2.Gruppen tar kollektivt ett lån på t.ex. . Amorteringstiden kan vara . 3.Ur den gemensamma kassan ges sedan lån till de medverkande personerna. Personerna i nätverket måste vara eniga om varje lån. Därför sporras företagaren av de andra i nätverket att renodla affärsidén innan investeringar görs. Det mest utvecklade projektet blir ofta det första att satsa på. Systemet har visat sig ha många inneboende fördelar jämfört med traditionella banklån. Affärsprojekten blir ofta lyckosamma. 60 Förslag till åtgärder har visat sig vara mycket effektivt som hjälp vid svårigheter. Med- lemmarna kan stötta varandra på olika sätt, lära sig av varandra och av varandras misstag. Resultatet blir mycket små kreditförluster på dessa lån. Småföretagsdelegationen föreslår att regeringen genom en informa- tionsinsats stimulerar banker, och andra kreditgivare att satsa på nätverkslån av denna typ. Regeringen bör också verka för att offentliga instanser som t.ex. kommuner och i sin rådgivningsverksamhet informerar om nätverkslånets fördelar. Från nationell näringspolitisk synpunkt utgör småföretag inklusive kooperativa företag en strategisk del av näringslivsutvecklingen. I syfte att stödja den utveckling av centrala och lokala stödorgan vi ovan skisserar är det viktigt att också se över departementsorganisa- tionen för småföretagsutveckling. En sådan översyn bör avse en förstärkt roll för näringsdepartement visavi fackdepartementen. 10.11.1Samordning av småföretagsfrågor i Närings- och Frågor om småföretagssamverkan hanteras inom olika departe- ment. Småföretagsfrågor allmänt hanteras av Närings- och handels- departementet medan kooperativt småföretagande hanteras av Inrikes- departementet. De offentligfinansierade stödstrukturerna för småföretagssamverkan bör uppmanas t ill konkret operativ samverkan. Sett ur hela småföre- tagarperspektivet kan mycket vinnas på ett sådant närmande såväl lokalt som nationellt. Vår mening är att det är värdefullt om ett samlat grepp tas på området. Frågor om småföretagssamverkan är principiellt en fråga för näringspolitiken. Samordningen skulle underlättas av att Närings- och hanterade alla frågor rörande småföretag inklusive kooperationsfrågorna. Förslag till åtgärder 61 10.11.2Näringsverksamhet inom kultur-, vård- och omsorgssektorerna Inom kultur-, vård- och omsorgssektorerna finns det och kommer det att finnas en stor potential för företagande. Vid sidan om de redan existerande rikstäckande tjänsteföretagen och nykooperationen finns även utrymme för enskilda småföretag. De potentiella företagarna inom denna sektor har vanligen hög yrkeskompetens, medan själva företagarkompetensen i många fall inte är så utvecklad. Därför finns det ett behov av att utveckla företagarkompetensen hos dessa och initiera och skapa incitament för nätverksbildning. Vi föreslår att det, inom ramen för existerande organisationer, skapas speciella stödresurser för utveckling av företagarkompetens och samverkan inom vård- och omsorgssektorn. Som kunskapsbas för inrättande av denna stödresurs föreslås att det görs en analys av vilket stöd dessa företagare är i behov av samt hur detta stöd på bästa sätt kan utformas. Som framgår av tidigare diskussion innebär konkurrenslagens utform- ning principiellt sett en negativ inställning till samverkan. Konkurrenslagen är en förbudslag. Samverkan är därmed förbjudet om inte annat kan fastslås genom fastställda undantag. I många fall kan dock småföretagssamverkan godkännas bl.a. genom det s.k. bagatell- undantaget. Det svenska synsättet på konkurrensfrågorna vad gäller kooperativ samverkan synes vara striktare än vad som gäller inom EU:s konkurrenstillämpning. Vi vill poängtera vikten av samverkan med beaktande av kon- kurrensneutralitet mellan olika företagsformer vid den pågående över- synen av den svenska konkurrenslagstiftningen och dess tillämpning i avsikt att undanröja svårigheter för utveckling av småföretags- samverkan. 10.13Forskning, utveckling och kunskapsspridning Vid svenska högskolor och universitet bedrivs forskning om små- företagande vid exempelvis högskolorna i , och samt vid universiteten i , och . 62 Förslag till åtgärder Därutöver bedrivs forskning om nätverksteori vid exempelvis och samt i . Även genom , samt Forum för småföretagsforskning sker ett ökat intresse för småföretagsforskning. föreligger enligt vår mening likväl ett fortsatt behov av att förstärka forskning inom gränssnittet småföretagande – nätverk. Det finns dessutom ett uppenbart behov att föra ut dessa kunskaper till allmänheten på ett sätt som småföretagen kan tillgodogöra sig, mot- svarande den kunskapsspridning som ligger i högskolans tredje uppgift. De föreslagna arenorna kan här spela viktiga roller som plattformar för sådan generering av ny kunskap om småföretagande och spridning av kunskaper. Det är viktigt att samhället prioriterar forskningsresurserna så att forskning om småföretagssamverkan kan initieras, stimuleras, utvecklas, bedrivas och spridas. Sammanfattningsvis är det alltså angeläget att offentligt finansierad forskning – t.ex. genom Humanistiskt- (), Rådet för arbets- livsforskning () och Forum för småföretagsforskning (FSF) – får betydande vikt, bl.a. så att nätverksstudierna kan föras vidare. 10.14Försök med sänkt skatt för konsumenttjänster I vårt arbete har vi funnit många exempel på hur industritraditionen i vårt land styr attityder och strukturer. Det gäller t.ex. beskattningen av tjänster, som till skillnad från i många andra länder beskattas lika hårt som industriell tillverkning. Dagens skattesystem är sannolikt en av anledningarna till den dåligt utvecklade marknaden för lagliga konsumenttjänster. Det gäller inte minst de många yngre äldre, friska äldre, sjuka, barnfamiljer, handikappade osv. som inte är berättigade till biståndsprövad social hemtjänst och därför är hänvisade till den svarta marknaden för konsumenttjänster. går affärsidén för många nystartade verksamheter ut på att tillhandahålla konsumenttjänster till privatpersoner. Efterfrågan på dessa tjänster skulle sannolikt vara större om inte skattekilarna vore så dramatiska. Den samlade effekten av mervärdesskatt, arbetsgivaravgifter och inkomstskatt blir att av varje hundralapp kunden betalar får den som utför tjänsten ca 25–kvar. I en undersökning genomförd av (RSV Rapport 1996:5) uppskattas att hushållstjänster i de svenska hemmen omsätter ca Förslag till åtgärder 63 i svarta löner. Skattefusket är inte det enda problemet med de svarta hushållstjänsterna. Den svarta markanden skapar också sociala problem eftersom den som arbetar för svart lön står utanför alla offentliga trygghetssystem. Inom de delar av tjänstesektorn som riktar sig till hushållen finns troligen möjligheter att utveckla verksamheter som inte kräver hög utbildning. Här finns sannolikt möjligheter för lågutbildade personer att starta företag och därmed lämna arbetslöshet eller svartjobb. I många fall bör dessa företag kunna drivas av medarbetarna själva. Inom ramen för utvecklingen av småföretagssamverkan finns sannolikt goda möjligheter att integrera utbildningsinsatser med den operativa verksamheten. Förutsättningar borde därmed finnas för att skapa en utveckling för såväl medarbetare som enskilda mikroföretag.