sou · GMB380 · 1999-01-01 00:00:00 — Men i den situatio- nen kan de överväganden som görs avseende regler om handläggning av inskrivningsärenden appliceras även på handläggningen av registre- Ansvaret för bostadsrättsregistret 261 ringsärenden beträffande bostadsrätter. I förevarande avsnitt övervägs den i våra direktiv aktualiserade frågan om bostadsrättsregistret på något sätt skall ingå i fastighetsdatasyste- met eller utgöra ett särskilt register. Som en bakgrund beskrivs kortfattat fastighetsdatasystemets uppbyggnad och Fastighetsdatautred- ningens överväganden beträffande de i fastighetsdatasystemet ingående registren. Inledande kommentarer om fastighetsdatasystemet Fastighetsdatasystemet innehåller fastighetsregistret, inskrivnings- registret, byggnadsregistret och vissa taxeringsuppgifter. Inom ramen för fastighetsdatasystemet får kommunala myndigheter, länsstyrelserna, vägförvaltningarna, och statens historiska muséer redovisa annan information än den i de olika registren ingående och som har anknytning till fastigheters användning, som förslag till plan eller bestämmelse, s.k. tilläggsinformation. Samma uppgift kan förekomma i flera av de nu nämnda registren. kan sägas innehålla uppgifter om fastigheterna som sådana. Införingen av uppgifter görs främst av statliga eller kom- munala lantmäterimyndigheter. Om fastighetsregistret avser själva fastigheten, kan inskrivningsregistret sägas ta sikte på ägande och rättigheter knutna till fastigheten. förs av inskrivningsmyndigheterna som, i vart fall än så länge, är belägna vid tingsrätterna, se avsnitt 12.1.2. Arbetet med uppläggningen av byggnadsregistret påbörjades . En uppgift om en byggnad skall bestå av beteckningen på den fastighet där byggnaden är belägen och ett särskilt enhetsnummer för byggnaden. Till detta får fogas uppgift om byggnadens belägenhet och sådana uppgifter som har fastställts vid fastighetstaxering. Som tidigare nämnts skall vissa uppgifter från fastighetstaxeringen redovisas i fastighetsdatasystemet. Det rör sig om taxeringsvärden och andra vid taxeringen fastställda uppgifter. 13.1.2Register med anknytning till fastighetsdatasystemet Vissa register har byggts upp eller är under uppbyggnad i anslutning till fastighetsdatasystemet. De ingår alltså inte i fastighetsdatasystemet. Uppbyggnaden av ett lägenhetsregister pågår. Registret skall omfatta samtliga lägenheter som helt eller till en inte oväsentlig del är avsedda att användas som bostad. Andra exempel på register som har byggts upp i anslutning till fastighetsdatasytemet är samfällighetsförenings- register och pantbrevsregistret. föreslog i betänkandet Fastighetsdataregist- er (SOU 1997:3) att motsvarigheten till fastighetsdatasystemet - fastighetsdataregistret - från datarättslig synpunkt skall utgöra ett enda register. I fastighetsdataregistret skall, enligt förslaget, ingå en fastighetsdel, en inskrivningsdel, en adressdel, en byggnadsdel och en taxeringsuppgiftsdel. De olika delarna utgör motsvarigheter till de nuvarande registren med samma prefix som ingår i fastighetsdatasyste- met samt till de adress- och taxeringsuppgifter som redovisas i fastighetsdatasystemet. En skillnad är att adresserna har brutits ut till en självständig del. och samfällighetsföreningsregistren föreslås inte ingå i fastighetsdataregistret. Inte heller lägenhetsregistret skall, enligt förslaget, åtminstone tills vidare ingå i fastighetsdataregistret. Vi föreslår att bostadsrättsregistret skall vara ett särskilt, från fastighetsdatasystemet fristående, register. förslag innebär, i nu aktuella delar, inte några genomgripande förändringar. Remissutfallet talar inte heller för några sådana. Det finns därför visst fog för antagandet att fastighetsda- taregistret kommer att ha ungefär samma innehåll som fastighetsdata- systemet och att en del register som har samband med fastighetsdatare- gistret inte kommer att ingå i detta. När det gäller gäller vilka register som enligt utredningen borde ingå ställde den upp vissa utgångspunkter (betänkandet s. 119 f.). Utred- ningen gav i korthet uttryck för följande. Användaraspekter talar för att ha så mycket information som möjligt samlad i ett sammanhang. Fördelarna blir dock mer begränsade om information är belagd med sekretess eller om den används för andra ändamål än övriga uppgifter. EG-direktivet ställer upp krav på bl.a. att ändamålen är preciserade och att de uppgifter som registreras skall vara relevanta i förhållande till ändamålet. I den mån vissa uppgifter är relevanta i förhållande till endast vissa av ändamålen finns skäl att ställa dessa utanför. Från integritetssynpunkt är det en fördel att samla så lite information som möjligt i fastighetsdataregistret. Vi delar syn att det från integritetssyn- punkt är en fördel att inte tillskapa onödigt stora register och att, i den mån uppgifter i ett register är relevanta endast i förhållande till vissa av de ändamål som har ställts upp för ett annat register, detta utgör ett skäl för att inte slå samman registren till ett. Man kan också konstatera att fördelarna från användarsynpunkt med att slå ihop registren blir mer begränsade, om ändamålen för två register är olika. ändamål rör i korthet omsättning, kreditgiv- ning och förvaltning beträffande bostadsrätter. Fastighetsdatasystemet har enligt både gällande rätt och förslag mycket bredare och i rätt stor utsträckning avvikande ändamål. De av angivna ändamålen tar sikte på myn- digheternas verksamhet, omsättning och kreditgivning beträffande fast egendom, fastighetsförvaltning, byggande, kund- och medlemsregister samt uttag av urval av personuppgifter (urvalsdragning). Mot bakgrund av det sagda är vår utgångspunkt att integritetsskäl talar mot att införliva bostadsrättsregistret med fastighetsdatasystemet. Vi menar därför att det krävs något tungt skäl att ett sådant inför- livande trots allt skall föreslås. Vi har svårt att se att användarintressen i någon större utsträckning talar för att låta bostadsrättsregistret, på ett eller annat sätt, ingå i fastighetsdataregistret. Vi kan också se vissa pedagogiska fördelar med att hålla bostadsrättsregistret utanför. Bostadsrätter är något annat än fast egendom och åtskillnaden innebär en markering av detta. Slutligen bör nämnas att vi i avsnitt 12.2.2 har tryckt på vikten av täta skott mellan verksamheten beträffande bostadsrättsregistret och Lant- mäteriverkets övriga verksamhet, för att bostadsrättsregistret inte skall belastas med kostnader från den övriga verksamheten. Även detta talar för att göra bostadsrättsregistret till ett separat register. Vår mening är därför att bostadsrättsregistret bör utgöra ett särskilt, från fastighetsdatasystemet fristående, register. Information, rättelse och skadestånd 14 Information, rättelse och skadestånd Enligt EG-direktivet skall medlemsstaterna tillförsäkra att den registrerade har rätt att från den registeransvarige utan hinder och med rimliga intervall samt utan större tidsutdräkt eller kostnader få bl.a. bekräftelse på huruvida uppgifter om honom behandlas och till vilka mottagarkategorier uppgifter har lämnats, artikel 12. När det gäller rättelse anges i samma artikel att den registrerade skall ha rätt att i förekommande fall få sådana uppgifter som inte har behandlats i enlighet med EG-direktivet rättade, utplånade eller blockerade, särskilt om dessa är ofullständiga eller felaktiga. Den enskilde skall också enligt huvudregeln kunna få genomfört att den registeransvarige underrättar dem som uppgiften har lämnats till om en rättelse, utplåning eller blockering. Detta gäller dock inte om det visar sig omöjligt eller innebär en oproportionerlig ansträngning. Undantag från bestämmelserna i artikel 12 i EG-direktivet finns i direktivets artikel 13. Genom lagstiftning får medlemsstaterna vidta åtgärder för att begränsa omfattningen av de skyldigheter och rättigheter som anges i bl.a. artikel 12. Härför krävs att begränsningen är nödvändig med hänsyn till vissa särskilt angivna omständigheter, bl.a. statens eller allmän säkerhet eller skyddet av den registrerades eller andra fri- och rättigheter. En särskild begränsningsregel finns också i artikelns andra stycke beträffande uppgifter som behandlas för vetenskaplig forskning. Den registeransvariges skadeståndsansvar anges i artikel 23 i EG- direktivet. Rätt till skadestånd från den registeransvarige skall var och en ha som har lidit skada till följd av en otillåten behandling eller av någon annan åtgärd som är oförenlig med de nationella bestämmelser som har antagits till följd av direktivet. Den registeransvarige skall ha möjlighet att helt eller delvis undgå skadeståndsansvar, om denne visar att han inte är ansvarig för den händelse som orsakade skadan. I direktivets ingress anges att möjligheten för den registeransvarige att befrias från skadeståndsskydligheten skall gälla särskilt i fall då han Information, rättelse och skadestånd 267 kan påvisa att ett fel har begåtts av den registerade eller i fall av force majeure. Den personuppgiftsansvarige är enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) skyldig att lämna information till den enskilde om bl.a. vilka personuppgifter som finns om denne. Skyldigheten föreligger när den enskilde begär det, dock inte oftare än en gång per kalenderår. På den enskildes begäran skall den personuppgiftsansvarige rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som inte har behandlats i enlighet med personuppgiftslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av denna, 28 § personuppgiftslagen. Den personuppgiftsansvarige skall ersätta den registrerade för den skada som en behandling av personuppgifter i strid med person- uppgiftslagen har fört med sig. Skyldigheten avser ersättning för personskada, sakskada, ren förmögenhetsskada och kränkning av den personliga integriteten som behandlingen har inneburit. Ersättningen kan i den utsträckning det är skäligt sättas ned eller helt falla bort, om den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på denne. 14.1.3Särskilda bestämmelser för inskrivningsregistret I 19 kap. 17 och 18 §§ JB finns bestämmelser om rättelse i fas- tighetsbok och tomträttsbok. Dessa bestämmelser är tillämpliga även på inskrivningsregistret. I 3 § lagen (1973:98) om inskrivningsregister anges nämligen bl.a. att bestämmelserna om fastighetsbok och tomträttsbok skall tillämpas på motsvarande sätt på inskrivningsregist- er. Bestämmelserna innebär i korthet följande. Om en införing i inskriv- ningsregistret innehåller en uppenbar oriktighet till följd av inskrivningsmyndighetens eller någons annans skrivfel eller annat förbiseende, skall införingen rättas. Särskilda regler finns för det fall en rättelse kan bli till förfång för en ägare eller innehavare av panträtt. Beslut om rättelse meddelas genom införing i registret. Anmärkning om rättelsen skall göras på bevis eller annan handling som har utfärdats i enlighet med den tidigare införingen. En särskild bestämmelse om rättelse av uppenbar oriktighet i inskrivningsregistret som har uppkommit till följd av tekniskt fel finns i 8 § lagen om inskrivnings- register. Där anges att 19 kap. 17 och 18 §§ JB äger motsvarande tillämpning på sådana fel. Information, rättelse och skadestånd När det gäller skadestånd är, enligt 3 § lagen om inskrivningsregister, 19 kap. 19 § JB tillämplig för inskrivningsregistret. Lider någon förlust till följd av fel eller försummelse i fråga om handläggning av eller beslut i inskrivningsärende eller vid utfärdande av pantbrev eller annat bevis på grundval av innehållet i inskrivningsregistret eller vid uppläggande eller förande av sådant register utan samband med handläggning av inskrivningsärende, har han rätt till ersättning av staten. Vid medvållande kan ersättningen sättas ned eller helt falla bort. Rätt till ersättning för förlust på grund av rättelse enligt 19 kap. 17 § JB föreligger också. Det förutsätter dock god tro från den skadelidande. Enligt bestämmelserna i 18 kap. 5 och 7 §§ JB företräds staten av den myndighet som regeringen bestämmer. Vidare inträder staten i den rätt som den skadelidande kan ha haft att utkräva beloppet av annan. Rätt till skadestånd för förlust som uppkommit till följd av tekniskt fel finns i 9 § lagen om inskrivningsregister. Där anges att bestäm- melserna i 19 kap. 19 § JB om ersättning för förlust till följd av fel eller försummelse äger motsvarande tillämpning på förlust som uppkommit till följd av tekniskt fel i inskrivningsregister eller i anordning som hos inskrivningsmyndighet eller lantmäterimyndighet är ansluten till registret. En ytterligare, särskild bestämmelse finns för inskrivningssystemet. Den har ett visst samband med registrering och bör därför nämnas här. I 18 kap. JB finns bestämmelser om godtrosförvärv på grund av inskrivning. Som nämnts i andra sammanhang har frågan huruvida överlåtaren eller upplåtaren av en särskild rättighet eller panträtt har lagfart en avgörande betydelse för om godtrosförvärv skall kunna komma ifråga. I 18 kap. 4 § JB finns en skadeståndsbestämmelse. Om ett förvärv, till följd av bestämmelserna om godtrosförvärv, kommer att gälla mot den rätte ägaren, har denne rätt till ersättning av staten för sin förlust. Medvållande från den skadelidande kan medföra att skadeståndet sätts ned helt eller delvis. I 18 kap. 3 § JB finns vissa starka ogiltighetsgrunder angivna, som medför att ett godtrosförvärv inte kan ske trots att förutsättningarna härför i övrigt är uppfyllda. När ett förvärv är ogiltigt på denna grund har förvärvaren rätt till skadestånd, om han var i god tro i fråga om överlåtaren var rätt ägare, 18 kap. 4 § andra stycket JB. Bestämmelser om vem som företräder staten i ärenden om ersättning, vissa rättegångsbestämmelser m.m. finns i 18 kap. 5 - 7 §§ JB. föreslog i sitt betänkande Fastighetsdatare- gister (SOU 1997:3) inga ändringar av reglerna om rättelse och skadestånd. Det motiverades med att den enskilde gavs ett gott skydd, särskilt med hänsyn till att även datalagens regler fyller ut de särskilda bestämmelserna (betänkandet s. 139). När det gäller det strikta ansvaret menade utredningen att skäl kunde finnas att se över detta när hade slutfört sitt arbete. Information, rättelse och skadestånd 269 I Ds 1998:25 Registrering av fastighetsrättsliga förhållanden - en författningsöversyn föreslås att särskilda bestämmelser om rättelse och skadestånd även i fortsättningen skall finnas för fastighetsdatasystemet (s. 166 ff.). En anteckning på ett aktiekonto skall, enligt 4 kap. 11 § aktiekon- tolagen (1989:927) rättas av den som har vidtagit registreringsåt- gärden, om anteckningen innehåller någon uppenbar oriktighet till följd av att den som vidtagit registreringsåtgärden eller någon annan har gjort sig skyldig till skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende eller till följd av något tekniskt fel. Den vars rätt berörs skall ha tillfälle att yttra sig, om inte rättelsen är till förmån för denne eller yttrande annars är uppenbart obehövligt. Förslaget till lag om kontoföring av finansiella instrument innebär ingen saklig ändring av denna bestämmelse (prop. 1997/98:160). Vissa bestämmelser om skadestånd finns i 7 kap. aktiekontolagen. Följande kan nämnas. I 7 kap. 1 § aktiekontolagen finns en regel om ersättningsskyldighet för Värdepapperscentralen som är avsedd att skydda rätte ägaren om denne på grund av förfalskade överlåtelsehand- lingar lider rättsförluster på grund av ett efterföljande godtrosförvärv. Bestämmelsen innebär att om reglerna om godtrosförvärv medför att ett förvärv gäller mot den som ägde aktien eller mot någon till vars förmån en rådighetsinskränkning gäller och godtrosförvärvet grundas på en förfalskad handling, så har den rätte ägaren rätt till ersättning. Motsvarande gäller för pantsättning. Bestämmelserna om ersättning på grund av godtrosförvärv var tidigare mer omfattande. När även utländska bolag gavs möjlighet att bli kontoförande ändrades regeln. Ändringen trädde i kraft . Som ytterligare skäl angavs att den osäkerhet som förelåg vid införandet inte längre gjorde sig gällande med samma styrka och att verksamheten hade förändrats så att ersättningsbeloppen kunde bli mångfalt större (prop. 1995/96:50 s. 113). I 7 kap. 2 § aktiekontolagen anges att för skada till följd av en oriktig eller missvisande uppgift i ett avstämningsregister eller i annat fall genom fel i samband med uppläggning eller förande av ett sådant register svarar Värdepapperscentralen eller, om felaktigheten kan hänföras till ett kontoförande institut, institutet. Skadeståndsansvar föreligger dock inte, om Värdepapperscentralen respektive institutet visar att felaktigheten beror på en omständighet utanför dess kontroll vars följder centralen eller institutet inte skäligen kunde ha undvikit eller ha övervunnit. Motsvarande gäller om felaktigheten beror på någon som har anlitats Information, rättelse och skadestånd av Värdepapperscentralen respektive det kontoförande institutet. var Värdepapperscentralen alltid primärt ansvarig gentemot den enskilde. Även i detta sammanhang motiverades ändringen, som skedde , med bl.a. att utländska företag fick möj- ligheter att bli kontoförande institut och att verksamheten hade förändrats så att ersättningsbeloppen numera kan bli mycket större än vad som förutsattes vid lagens tillkomst (prop. 1995/96:50 s. 111). Det ansågs emellertid inte rimligt att enskilda, mindre investerares möjligheter att få ersättning försämrades. En regel infördes därför som innebär att en investerare alltid skall kunna vända sig till Värdepap- perscentralen när ersättningen inte överstiger . Centralen har i sådana fall möjlighet att rikta återgångskrav mot institutet. Skadeståndsbestämmelserna i 7 kap. 2 § aktiekontolagen är en särreglering i förhållande till 23 § datalagen om skadestånd för missvisande och oriktiga uppgifter. Den sistnämnda bestämmelsen blir alltså inte tillämplig. En följd är att ideellt skadestånd inte kan utgå för skada på grund av fel i avstämningsregister. Ideella skador ansågs så opraktiska vid, som det uttrycktes, dessa rent ekonomiska trans- aktioner. Däremot kan i vissa situationer Värdepapperscentralens ansvar grundas på allmänna skadeståndsrättsliga grundsatser. (Se prop. 1988/89:152 s.78 ff., 114 ff.) I 7 kap. 3 § aktiekontolagen finns en särskild bestämmelse om strikt ansvar för Värdepapperscentralen när ett felaktigt registreringsbeslut rättas eller omprövas. Rätten till skadestånd förutsätter bl.a. god tro från den skadelidandes sida. Paragrafen avser endast den skada som föranleds av själva beslutet om rättelse eller omprövning. Ersätt- ningskrav med anledning av det ursprungliga beslutet skall bedömas enligt 7 kap. 2 § aktiekontolagen. Enligt 7 kap. 4 § aktiekontolagen kan skadestånd sättas ned eller helt falla bort om den skadelidande har varit medvållande. En särskild bestämmelse om den slutliga fördelningen av ansvaret mellan de skadeståndsskyldiga i de situationer som avses i 7 kap. 1 och 3 §§ finns i 7 kap. 5 § aktiekontolagen. Om ett kontoförande institut eller annat företag genom vållande har medverkat till en skada, har Värdepapperscentralen rätt att från företaget kräva tillbaka utbetald ersättning i den mån det är skäligt med hänsyn till skadans orsak och omständigheterna i övrigt. Regeringens förslag till lag om kontoföring av finansiella instrument i prop. 1997/98:160 innebär en del sakliga ändringar i förhållande till vad som sagts. Av naturliga skäl anges inte Värdepapperscentra- len utan i stället den aktuella centrala värdepappersförvararen som skadeståndsansvarig. Värdepapperscentralens monopol skall ju avskaffas och ersättas med en ordning med sådana förvarare. I motsvarigheten till 7 kap. 2 § aktiekontolagen har klargjorts vilka som är ersättningsberättigade. Där har också lagts till en bestämmelse om ersättning för s.k. indirekt förlust. Regeln om rätt till ersättning vid omprövning har tagits bort. Det beror på att omprövning enligt förslaget inte längre skall vara lagreglerat. Slutligen har personupp- giftslagens skadeståndsbestämmelse gjorts tillämplig. Information, rättelse och skadestånd 271 En inteckning i företagsinteckningsregistret skall rättas, om införingen innehåller någon uppenbar oriktighet till följd av inskrivningsmyn- dighetens eller någon annans skrivfel eller liknande förbiseende eller till följd av någont tekniskt fel, 4 kap. 22 § lagen (1984:649) om företagshypotek. Det inbördes företrädet mellan inteckningar som berörs av en rättelse skall bestämmas efter vad som är skäligt, om rättelsen kan skada näringsidkaren eller någon innehavare av företags- hypoteksbrev. Rätt till ersättning från staten föreligger för den som lider skada till följd av tekniskt fel i företagsinteckningsregistret eller i någon anordning som hos inskrivningsmyndigheten eller annan statlig myndighet är ansluten till registret, 5 kap. 1 § lagen om företags- . Med skada avses ren förmögenhetsskada (prop. 1983/84:128 s. 85). Ersättningen kan jämkas om den skadelidande har medverkat till förlusten. Den kan också jämkas om den skadelidande utan skälig anledning har underlåtit att vidta åtgärd för att bevara sin rätt eller genom eget vållande på annat sätt. Paragrafen utformades med 9 § lagen (1973:98) om inskrivningsregister som förebild. I 5 kap. 2 § lagen om företagshypotek finns en möjlighet att få ersättning för ren förmögenhetsskada som har vållats genom att ett oriktigt registerinnehåll har rättats enligt 4 kap. 22 § samma lag. En motsvarighet till 18 kap. 7 § JB finns också. Om den som är berättigad till ersättning enligt de angivna reglerna har rätt att kräva beloppet som skadestånd av någon annan, träder staten in i rätten mot denne. Vi föreslår att särskilda bestämmelser om rättelse och utplånande av uppgifter skall finnas för bostadsrättsregistret. Dessa skall vara exklusiva i förhållandena till motsvarande bestämmelser i den föreslagna personuppgiftslagen. Vidare föreslår vi särskilda bestämmelser om rätt till skadestånd för var och en som lider skada till följd av vissa tekniska fel eller beslut om rättelse eller utplåning. Slutligen föreslår vi att den som till följd av bestämmelserna om godtrosförvärv eller kvalificerade ogiltighetsgrunder lider skada skall ha rätt till ersättning från staten. Information, rättelse och skadestånd Som angetts i avsnitt 14.1.2 finns i 28 § personuppgiftslagen en skyldighet för den personuppgiftsansvarige att rätta, blockera eller utplåna personuppgifter. Skyldigheten föreligger när den registrerade begär åtgärden och personuppgiften inte har behandlats i enlighet med personuppgiftslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen. Grundläggande krav på behandling av personuppgifter anges i 9 § personuppgiftslagen. Där tas bl.a. rättelse upp. Den personuppgiftsansvarige är skyldig att se till att alla rimliga åtgärder vidtas för att rätta, blockera eller utplåna Information, rättelse och skadestånd 273 sådana personuppgifter som är felaktiga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålen med behandlingen. De angivna rättelsebestämmelserna är förestavade av integritetsskäl. Särskilda bestämmelser om rättelse finns för bl.a. inskrivningsre- gistret, aktiekontosystemet och företagsinteckningsregistret. Reglering- en är i allt väsentligt överensstämmande. En införing skall rättas om den innehåller en uppenbar oriktighet till följd av skrivfel, något annat förbiseende eller något tekniskt fel. Normalt sett skall den vars rätt berörs ges tillfälle att yttra sig innan rättelse görs. Utformningen av dessa bestämmelser väcker två frågor. Är det integritetsskäl eller något annat som motiverat utformningen? Hur förhåller sig de särskilda bestämmelserna till personuppgiftslagen? Följande uttalande i förarbetena till rättelsebestämmelsen för företag- sinteckningsregistret är av intresse (prop. 1983/84:128 s. 82). De viktiga rättsverkningar som är förenade med flertalet införingar i företagsinteckningsregistret gör det nödvändigt både att kunna rätta felaktiga införingar och att omge rättelseförfarandet med vissa formkrav.