sou · GMB36d1 · 1999-01-01 00:00:00 — De synliggör det avlönade och oavlönade arbetets fördelning mellan kvinnor och män och det oavlönade hemarbetets omfattning i förhållande till det avlönade utan att det för den skull ökar kvinnors inkomster och att inkomstskill- naderna mellan kvinnor och män minskar. tycks emellertid utvecklingen gå mot att man vill åsätta det oavlönade hemarbetet samma slags värde som det privata näringsli- vets produktion i BNP. Det har sannolikt att göra med att ekonomer och statistiker är de som gör beräkningarna, inte kvinnoorganisatio- ner. Det innebär att man utgår ifrån vad som produceras i hushållen t.ex. antal lagade mål mat, städade kvadratmeter golv, kilo tvättade kläder osv. Dessa lagade måltider, städade golv, tvättade kläder osv. åsätts de värden de skulle ha på marknaden. Från detta dras kostnaden för inköpta insatsvaror – köttfärsen, tvättmedlet m.m. – och kapital- förslitningen – förslitningen på spisen, dammsugaren, tvättmaskinen m.m. Fördelen med detta sätt är att det överensstämmer med gängse metod för nationalräkenskapsberäkningar. Metoden tillåter också att man beräknar hemarbetets produktivitet, studerar produktivitetsut- vecklingen och jämför produktiviteten i hushållen med den på marknaden. Sådant som ekonomer är intresserade av. Denna beräkningsmetod kräver dock inga tidsanvändningsstudier och någon uppdelning på kvinnor och män är knappast möjlig att göra. Detta avsnitt behandlar familjen, framför allt den traditionella familjen bestående av kvinna, man och barn, men också par utan barn, i båda fallen oavsett om de är gifta eller sammanboende. Texten fokuserar på hushållsarbetet och hur det fördelas mellan kvinna och man, samt på vården av barn och sätt att organisera hushållsekonomin. De ekonomiska konsekvenserna av en skilsmässa analyseras också. Men först några siffror om fördelningen av kvinnor respektive män: ensamstående och sammanboende; med och utan barn Drygt en tredjedel av befolkning (18–) är ensamstående utan barn. Av dem är merparten män. är sammanboende utan barn, och är sammanboende med barn. Resterande är ensamstående med barn, de flesta av dem är kvinnor. (SCB, 1994, Inkomstfördelningsundersökningen.) Sammanboendes lönearbete och inkomster Lönearbete – män heltid, kvinnor deltid I dagens familjer, liksom 1970-talets, är det vanligast att mannen lönearbetar heltid och kvinnan deltid. Det gäller ungefär en tredjedel av familjerna. Andelen där båda arbetar heltid har ökat från . Den största förändringen har skett med familjer där mannen arbetar heltid och kvinnan inte lönearbetar. De utgjorde nästan en tredjedel av familjerna 1975 men (se tabellen nedan). Andelen familjer där mannen deltidsarbetar eller inte lönearbetar alls har ökat något. Det beror sannolikt på att en större andel män är arbetslösa, förtidspensionerade eller studerande. Tabell 2 Gifta/sammanboende 18–efter arbetstid, 1975 och 1993 . Källa: , SOU 1997:87, tabell 12. SOU 1998:6 Betänkande från av kvinnorna har högre inkomster än sina män Allt fler kvinnor har högre inkomster än sina män. hade av de sammanboende kvinnorna högre förvärvsinkomst än sina män. 1993 hade andelen ökat till . hade kvinnan i av familjerna en förvärvsinkomst som var mindre än en fjärdedel av mannens. 1993 hade den andelen sjunkit till . Båda förändringarna speglar naturligtvis kvinnors ökade deltagande på arbetsmarknaden. De yngsta paren är mest jämställda inkomstmässigt. I av de yngsta familjerna har kvinnan högre inkomst än mannen, dvs. de skulle kunna sägas vara ekonomiskt oberoende av sina män. Att andelen kvinnor som är ekonomiskt oberoende av sina män är hög bland de unga beror dock inte på att kvinnorna har höga inkomster utan på att männen (och kvinnorna) har låga. Bland pensionärsparen var det vanligare att kvinnan hade större in- komster än mannen än det var . Varken kvinnor eller män hade i någon större utsträckning ATP. Eftersom folkpensio- nen är lika för alla, så var inkomstfördelningen inom pensionärshushållen jämnare då . Kvinnor i pensionsåldern är de som är mest ekonomiskt beroende av sina män. Kvinnorna står för av familjeinkomsten Kvinnornas andel av familjeinkomsten är spegelbilden av deras bidrag till det oavlönade hushålls- och vårdarbetet. Ju mer oavlönat hushållsarbete, desto lägre inkomster och desto större är kvinnors ekonomiska beroende av sina män. Men beroendet är också ett resultat av att kvinnor generellt har lägre löner än män. I unga familjer utan barn är kvinnans andel av familjeinkomsten högst och i äldre familjer utan barn lägst. För samtliga sammanboende par uppgår kvinnornas andel av familjeinkomsten till . Det kan förefalla relativt mycket. I kronor betyder det dock att kvinnor i medeltal har en egen disponibel inkomst på ca och män en på , dvs. en skillnad på nästan . 1 , SOU 1997:87, s. 46–51. Med förvärvsinkomster menas löne- och näringsin- komst, sjuk-, föräldra-, arbetslöshetsförsäkring samt pension. Kapitalinkomsterna och barnens inkomster ingår inte. Hushållsarbete – kvinnor heltid, män deltid över en längre tidsperiod har hushållsarbetet genomgått en struktur- omvandling liknande den i avlönad produktion, dvs. från varuproduktion till tjänsteproduktion. Detta har lett till att tiden i hemmet används på ett annat sätt än på 1960-, 1970-talen och tidigare. Hushållen ägnar mindre tid till sömnad, städning, matlagning och disk. De lägger lika mycket tid nu som då på att tvätta. Och de använder mer tid för underhåll och reparationer och inköp. Tabell 3 Genomsnittlig tid för hemarbete efter kön, 20–, timmar och minuter , 1990/91 . Vård, tillverkning av kläder Omsorg om egna barn Inköp av varor och tjänster Annat hemarbete och resor Källa: SCB, Tidsanvändningsundersökningen 1990/91, tabell 30. är vård och tillverkning av kläder det mest kvinnodomine- rade hushållsarbetet medan eldning och vedhuggning är de mest mansdominerade. Många kvinnor, men få män, tvättar och stryker. Med undantag för tvätten är de arbetsuppgifter som tar mest tid mer jämställt fördelade, men kvinnor ägnar ändå mer än dubbelt så som män åt matlagning, disk och städning. Uppgifterna i tabellen gäller ensamstående och sammanboende sammanlagt. Skulle vi enbart se på de sammanboen- de blir arbetsfördelningen efter kön ännu mer ojämn. 2 , 1989, kap. 20; 1996a, Bilaga 10, kap. 7. SOU 1998:6 Betänkande från När barnen kommer ökar ojämställdheten Bland gifta/sammanboende par är arbetsdelningen jämställd i av familjerna, är semijämställda, har en konventio- nell arbetsdelning och en patriarkal. Det visar och rapport till – Hemmet, barnen och makten, SOU 1997:139. Endast något mer än var tionde familj är alltså jämställd och är det inte. Med ett jämställt hushåll menar och att makarna/samborna lagar mat, tvättar och städar lika ofta. Dessa tre arbetsuppgifter är de mest krävande tidsmässigt. Här har dock inte beräknats hur mycket tid som ägnas dessa sysslor utan endast om man delar på arbetet eller vem som oftast eller alltid utför den. I semijämställda familjer gör mannen en hel del hushållsarbete, men det är ändå kvinnan som har huvudansvaret och gör mest. Det innebär att makarna delar lika på två av de tre sysslorna, men att kvinnan oftast eller alltid utför någon av dem. I konventionella familjer – den vanligast förekommande arbetsfördel- ningen – gör kvinnan allt eller mest i fråga om två av sysslorna och så delar man på den tredje sysslan. I den patriarkala familjetypen utför kvinnan alltid två av de ingående sysslorna och är den som oftast också utför den tredje. Tabell 4 Familjestadium och fördelning av hushå llsarbete, kvinnors svar, procent.. Det bör påpekas att i tabellerna redovisas kvinnornas svar. Männen uppger själva ett något större deltagande i hushållsarbetet än kvinnorna uppger. Unga = båda under . Äldre = någon av makarna . Källa: , SOU 1997:139, tabell 2. De yngre paren utan barn är mest jämställda. I av de hushållen är arbetsfördelningen jämställd. Det är också de yngre hushållen som ägnar minst tid åt hushållsarbete. Bland småbarnsföräldrarna, som inte är mycket äldre än de yngre familjerna utan barn, är det som har en jämn fördelning av hushållsarbetet. Den ojämställda fördelningen tycks fortleva när barnen blir större och t.o.m. när de flyttat hemifrån. Det framgår av att andelen jämställda hushåll bland dem med skolbarn eller bland äldre utan barn ligger . Av tabellen kan man inte dra slutsatsen att yngre generationer kommer att förändra mönstret, men inte heller att de inte kommer att göra det. 3 Studien bygger bl.a. på en postenkät riktat till ett representativt urval av befolkningen. Enkäten besvarades av ca 1 300 sammanboende eller gifta kvinnor och män mellan . , SOU 1997:139, s. 20–24. SOU 1998:6 Betänkande från tabellen visar är att hushållsarbetet fördelas mindre jämställt när barnen kommer. ekonomiska maktresurser och kulturella föreställningar Varför ägnar kvinnor mer tid åt oavlönat arbete i hemmen och män mer tid åt avlönat arbete på arbetsmarknaden? och utgår i sin studie ifrån att par förhandlar om hur tid och pengar skall fördelas. Att makarna förhandlar betyder inte att makt är frånvarande eller att lösningen alltid b ygger på tydligt uttalade önskemål. Tvärtom kan en förhandlingslösning vara ett resultat av tämligen otydligt formulerade förhoppningar och att den ena makens intressen underordnas den andres. Förhandlingarna kan ske dolt därför att parterna inte vill visa att det handlar om kalkyler av insatser, kostnader, skuld och gåvor. Ett öppet kalkylerande förhållningssätt står ju i motsatsställning till det som äktenskapet förväntas vara – ett ömsesidigt givande och tagande i kärlekens namn. Vad är det då som formar förhandlingarna om arbetsdelningen i fa- miljen? och granskar sina empiriska resultat utifrån tre olika utgångspunkter: ekonomisk rationalitet, maktresurser och kulturella föreställningar. Enligt ekonomiska teori om familjen (1981) utgör hushållet en enhet vad gäller preferenser och beslut om konsumtion och produktion. Den kan uppfattas så att utgångspunkten är att man i familjen förhandlar sig fram till överenskommelser om hur tiden skall fördelas, vad som skall konsumeras och att inkomsterna läggs i en gemensam pott. Eftersom kvinnor i allmänhet är relativt sett mer produktiva i hushållet och män i allmänhet har högre lön, maximeras familjens nytta om kvinnan specialiserar sig på hushållsarbete och mannen på lönearbete. Kvinnor och män antas vara överens om att de båda vinner på denna arbetsdelning och att det är ekonomiskt rationella skäl som får dem att välja den. Maktresursteorin inriktar sig på att undersöka hur makar förhandlar om arbetets fördelning mot bakgrund av att de har olika maktresurser. 4Björnberg & , SOU 1997:138. 5Många har kritiserat denna teori bl.a. därför att den inte tar hänsyn till intressekonflikter och maktrelationer inom familjen (se t.ex. Ferber & , 1977; Folbre & , 1988; Ferber, 1993; , 1993; Strassman, 1993). Det finns också andra ekonomiska teorier om familjen (se , SOU 1997:138; Lommerud, 1997; Agarwal, 1997.) Tillgången till ekonomiska maktresurser i form av t.ex. utbildning, inkomst och yrkesposition antas påverka förhandlingarnas resultat. En vanlig förklaring till att kvinnor utför hushållsarbete och att män inte gör det är att män har större ekonomiska resurser än kvinnor. Om kvinnors tillgång till ekonomiska resurser ökar antas därför också männens deltagande i hushållsarbetet öka. Gemensamt för teorier om kulturella föreställningar är att de utgår från att vissa värden förknippas med kvinnor och kvinnlighet respektive män och manlighet. Enligt dessa teorier är det i kulturen, snarare än i ekonomin, som orsaken till den sneda arbetsfördelningen mellan könen finns. Man menar att hushållsarbetet, vid sidan av varor och tjänster, också producerar kvinnlighet och manlighet. Men vad kvinnlighet och manlighet är, är oklart. Kön ger inte några exakta anvisningar för hur kvinnor och män skall bete sig. Dagens könsordning har dock sina rötter i hemmafruepoken med mannen som försörjare och kvinnan som husmor. Den arbetsfördelningen är dock inget ideal . är snarare att hustru och man båda lönearbetar och att man delar på hushållsarbetet och vården av barnen. Vi ska nedan pröva de tre teorierna mot framför allt några resultat från Ahrnes och Romans studie samt resultat från antologin , makt och jämställdhet , SOU 1997:138 och annan forskning. Enklaste sättet att öka jämställdheten är att kvinnor ägnar mindre tid åt hushållsarbete har fördelningen av hushållsarbetet blivit mer jämställd. Det beror i första hand på att kvinnor ägnar mindre tid åt hushållsarbete, men också på att männens tid för dessa uppgifter ökat något. Männens ökning kompenserar på intet sätt kvinnornas minskning av hushållsar- betstiden och den ökning som skett tycks i första hand ha ägt rum och . Kvinnors minskade hushållsarbetstid har framför allt att göra med att deras lönearbetstid har ökat. För männen är det tvärtom – deras lönear- betstid har minskat genom att arbetstiden sänktes i veckan 1966 1973, införandet av en femte semestervecka 1978, sänkt pensionsålder mm. 6Nyberg, 1989, kap. 20; Nermo, 1994; , 1996a, Bilaga 10 kap. 7; , SOU 1997:138. 7Nyberg, 1996a, Bilaga 10, kap. 5. SOU 1998:6 Betänkande från En liknande tendens framträder om vi studerar den tid kvinnor och män ägnar åt hushållsarbete i olika kategorier . Tabellen nedan visar att ju mindre hushållsarbete kvinnan utför och ju mindre hushållsar- bete som utförs totalt i familjen, desto mer jämställd är man. Enklaste sättet att uppnå ökad jämställdhet är således att kvinnor minskar tiden för hushållsarbete. Att försöka öka jämställdheten genom att få män att delta mer förefaller svårare. Tabell 5 Den tid sammanboende kvinnor och män ägnar åt hushållsarbete, timmar och minuter , samt mäns tid i hushållsarbetet som andel av kvinnors tid, procent, 1990/91. Sambo 20–utan barn Sambo 25–utan barn Sambo med barn 7–18 år Sambo med barn 0–6år Sambo 45–utan barn Källa: Beräknat från SCB Tidsanvändningsundersökningen 1990/91, tabell 8a och 8b. Att kvinnor ägnar mindre tid åt hushållsarbete än tidigare kan ses som ekonomiskt rationellt ur såväl familjens som kvinnans synpunkt. Kvinnors löner har ökat både i kronor räknat och i förhållande till mäns. Det har alltså blivit allt dyrare att hushållsarbeta och att avstå från lönearbete. Ökat lönearbete innebär att kvinnors tillgång till ekonomiska maktresurser ökar och deras ekonomiska beroende av män minskar. Huruvida detta påverkar den tid män ägnar hushållsarbete är mer tveksamt. Högre lön och utbildning – ökad jämställdhet? Flera studier inom ram visar att det är vanligare med en jämställd arbetsfördelning i familjer där både kvinna och man är högre tjänstemän, kvinnan lönearbetar heltid och har ungefär lika hög lön som mannen.8 Ett sätt att tolka detta är att hög utbildning, hög yrkesposition och hög lön utgör ekonomiska maktresurser som kvinnor kan använda sig av i 8 Hörnqvist, SOU 1997:138; , SOU 1997:138; , SOU 1997:139 s. 30; , SOU 1997:138. förhandlingarna med sina män för att få till stånd en mer jämställd arbetsfördelning. Denna tolkning kan dock ifrågasättas av flera skäl: För det första ägnar män med hög utbildning, dvs. med resurser, mer tid åt hushållsarbete än män med kortare utbildning. För det andra är anled- ningen till att högutbildade och högavlönade kvinnor lever i mer jämställda familjer att kvinnorna ägnar mindre tid åt hushållsarbete, inte att deras män ägnar mer tid åt det. För det tredje är den tid mannen ägnar åt hushållsarbete i stort sett densamma oavsett om kvinnan är hemarbe- tande, deltidsarbetande eller heltidsarbetande. Det lönar sig bättre för högutbildade, högavlönade kvinnor att ägna mer tid åt lönearbete och mindre tid åt hushållsarbete än för lägre utbildade och lågavlönade kvinnor. Både högavlönade och lågavlönade kvinnor kan sägas bete sig ekonomiskt rationellt när de med hög lön ägnar mer tid till lönearbete och de med låg lön mindre tid. Däremot räcker inte de högutbildade, högavlönade kvinnornas ekonomiska maktresurser till för att öka männens insatser i hushållsarbetet. Arbetslösa män tar inte över hushållsarbetet I enlighet med teorierna om ekonomisk rationalitet och maktresurser skulle man kunna vänta sig att arbetslösa män gifta med heltidsarbetande kvinnor skulle ta ansvaret för hushållsarbetet. De har ju både mer tid och, får man anta, lägre inkomster än sina heltidsarbetande hustrur – och därmed också mindre ekonomiska maktresurser. Teorierna stöds av det faktum att arbetslösa män gör mer i hushållet än deltids- och heltidsarbetande män. Mest jämställt är hushållsarbetet fördelat när mannen är arbetslös och kvinnan heltidsarbetar. 10 Mot samma teorier talar dock att arbetslösa män inte tar över tvätten, städningen, matlagningen eller handlandet från sin heltidsarbetande hustru. Tvätten har en särställning, som den arbetsuppgift som män in i det längsta inte tar över. I nästan hälften av de hushåll där mannen är arbetslös och kvinnan arbetar heltid är det ändå kvinnan som oftast tvättar. I familjer där kvinnan är arbetslös och mannen heltidsarbetande (eller deltidsarbe- tande) sköter kvinnorna mycket mer av hushållsarbetet. Ekonomisk rationalitet och ekonomiska maktresurser kan förklara varför arbetslösa män gifta med heltidsarbetande kvinnor gör mer i hushållet än heltidsarbetande män med heltids- eller deltidsarbetande 9Nyberg, 1989, tabell 20.3; , SOU 1997:138. 10Nordenmark, SOU 1997:138. SOU 1998:6 Betänkande från hustrur, men inte varför de gör mycket mindre än arbetslösa kvinnor gifta med deltids- eller heltidsarbetande män. Män kan undvika hushållsarbete på ett sätt som kvinnor inte kan. Manligt kön i sig tycks utgöra en maktresurs. Kvinnliga och manliga sysslor Kvinnor och män utan barn som bor ihop ägnar båda mer tid åt hushålls- arbete än ensamboende kvinnor och män var för sig. Det kan tyckas märkligt – sammanboendets stordriftsfördelar borde ju innebära att kvinnan och mannen istället skulle kunna ägna mindre tid åt att laga mat, diska, städa, handla, tvätta osv. Tidsökningen när kvinnor och män flyttar samman (för henne och en för honom) skulle kunna tillskrivas produktionen av kvinnlighet och manlighet. Ökningen för kvinnorna är större vad gäller hushållsarbete och männens vad gäller underhållsarbete. Kvinnor förstärker sin kvinnlighet genom att ägna mer tid åt kvinnliga sysslor och män sin manlighet genom att ägna sig åt manliga sysslor i ett parförhållande. Därtill skapar man också gemen- skap bl.a. genom att kanske skaffa en större bostad, möjligen eget hus, laga mat oftare och godare mat, göra det trivsamt hemma och skaffa mer att hålla reda på. I kärleksförhållandet mellan kvinna och man både konstruerar och styrker de varandras identitet som kvinna och man. Men att vara kvinna eller man ger inga direkta anvisningar för vad man skall göra eller inte göra i hushållet. En man som lagar mat, diskar eller städar betraktas inte som omanlig och en kvinna som tapetserar eller klipper gräsmattan betraktas inte som okvinnlig. Men kvinnor gör betydligt mer än män. Det kvinnliga tycks ligga i att hon har huvudansvaret och gör mer än mannen och det manliga i att han kan undvika att utföra hushålls- arbete. Det finns också en tydlig könsuppdelning vad gäller små hus- hållsuppgifter. Det är kvinnor som byter lakan och handdukar, tvättar wc, putsar spegeln, vattnar blommor, köper kläder till barnen, sätter upp gardiner, stryker och lägger på dukar. Dessa arbetsuppgifter gör kvinnor även i relativt jämställda hushåll, medan männen snickrar, sätter upp krokar, tar bort fronten på badkaret, rensar avlopp, gräver i landet, byter till vinterdäck, tvättar bilen och programmerar videon. 11 , SOU 1997:139, s. 52 ff; Brodin, 1997. Varje enskilt par har sitt sätt att förklara varför kvinnan ägnar mer tid till hushållsarbete än mannen. 12 Detta uttrycks ofta som ett resultat av frivilliga val: att det är bäst om kvinnan tar ansvaret för detta arbete, att kvinnor tycker att det är viktigare än män att det är rent och sn yggt, att var och en gör det som den är bra på eller tycker är roligast eller minst tråkigt. 13 Förklaringarna är könsneutrala – men utfallet är könsspecifikt. Hårddraget skulle man kunna säga att kvinnor kan välja olika förklaringar till varför de tar hand om tvätten, medan män kan välja om de överhuvud taget skall tvätta. Att inte se vad som behöver göras och att aktivt förhålla sig passiv Kvinnorna och männen i Ahrnes och Romans studie ger alla i högre eller lägre grad uttryck för en jämställdhetsideologi. Mot denna står dock de könsspecifika mönster, som innebär att även när jämställdhet är ett gene- rellt ideal så gör kvinnor betydligt mer än män och män kan undvika att utföra hushållsarbete. För kvinnor är detta mycket mer problematiskt. Kvinnors tid är mer familjens tid och mäns tid är i högre grad deras egen. Ett exempel, som redan nämnts, är att arbetslösa män som sammanbor med heltidsarbetande kvinnor inte tar över ansvaret för hushållsarbetet. Även i Ahrnes och Romans studie framkommer att mannen har större utrymme för att bestämma om han skall utföra hushållsarbete eller inte än vad kvinnan har. Klagar inte hustrun över fördelningen så har mannen rätten på sin sida. Män kan undvika att ta ansvar för vad som behöver göras genom att undvika att uppmärksamma, att se, att komma ihåg, att ta initiativ och genom att ha en högre toleransnivå när det gäller t.ex. stökighet. Kvinnan har då två alternativ: att göra arbetet själv eller uppmana mannen att göra det. i Ahrnes och Romans studie har försökt få till stånd en mer jämställd fördelning av hushållsarbetet. Hennes man accepterar detta och menar att det är rimligt. Men (): Ja Han vet ju att han ska göra det, så det är inte det att han inte vill göra det. Om man vill ha en sak gjord får man påminna honom . Förut var det ju kan inte du göra det här. Jag kanske bad ho- 12Holter, 1985. 13Björnberg & , SOU 1997:138; , SOU 1997:139, s. 39 f. 14Ahrne & Roman, SOU 1997:139 s. 50. SOU 1998:6 Betänkande från nom att dammsuga, och så plockade jag i de andra rummen under ti- den. Till slut var det nästan att man kände att han visste ju längre jag väntar så gör hon det till slut. För då kunde jag inte vänta . Jag ville få det undanstökat. (, SOU 1997:139, s. 55). Det finns dock ett tredje alternativ för kvinnan. Det är att aktivt förhålla sig passiv till hushållsarbetet. Att höja den egna toleransnivån, vänta ut mannen och hålla i sig för att inte ta över för mycket av arbetet. Att män kan undvika att utföra hushållsarbete har en kvantitativ och en kvalitativ sida. Den kvantitativa sidan, att det blir mindre arbete för kvinnan om mannen t.ex. diskar varannan gång, kan möjligen åtgärdas med scheman där det står vems tur det är att göra vad. Men den kvalitati- va sidan kan inte fångas in av ett mekaniskt schema – snarare handlar den om förmågan och viljan att se vad som behöver göras, ta initiativ och eget ansvar. Framförallt att han skulle ta mer initiativ själv. Att jag inte ska behöva bli sur eller be om saker. Det är inte alltid jag behöver göra det han gör också saker. Men det är oftast det där att då kanske jag har gjort middag tre, fyra kvällar och så (femte) kvällen säger jag att han får hitta på något, och då gör han det, men jag ska egentligen inte behöva be om det, kan jag känna (, SOU 1997:139, s. 81). När mannen inte själv tar initiativ, när han inte gör det av fri vilja, utan halvhjärtat, blir hon besviken. Män tycks ha svårt att se hemarbetet som ett gemensamt ansvar. Vård av barn – kvinnor heltid, män deltid Den mest dramatiska ökningen i tidsanvändningen i familjen är den tid som föräldrar lägger på aktiv vård av sina barn; dvs. att bada, mata, byta blöjor, läsa läxor med, understödja fritidsaktiviteter osv. Trots att den kommunala barnomsorgen byggts ut, har inte den aktiva tid som mödrar ägnar sina barn minskat utan ökat. För fäderna är förändringen på sätt och vis ännu större. Inte tidsmässigt, men attityd- mässigt.