sou · GMB325d1 · 1999-01-01 00:00:00 — I flera utsatta stadsdelar har det successivt vuxit fram en alternativ livsmedelshandel som består av en mängd mycket små butiker som erbjuder ett sortiment som är anpassat till stadsdelarnas olika etniska grupper. Butikerna spelar i viss utsträckning också en roll ur ett sysselsättningsperspektiv. Det är inte ovanligt att många av familjemedlemmarna och släktingarna arbetar i butikerna. För - fattarna till en av studierna fortsätter: Mång a som driver dessa butiker gör det med stor entusiasm och med en önskan a tt klara sig och sin familj utan samhällets hjälp. Att ta vara på dessa initia tiv och krafter så a tt de ger stadsdelen och invånar na tillskott i form att efterfråg ad service är ang eläg et.12 har också postens, systembolagens och apotekens betydelse för lokala centr umbildningar uppmärksammats. Posten har lagt ned en rad lokala postkontor. Detta har på flera håll inneburit kraftiga för säljningsminskningar för de lokala affärsidkarna. Vi kan även befara att samma fenomen upprepas när nu Apoteksbolaget har aviserat om nedläggningar av apotek. Posten har för sökt und vika allt för långtgående ne gativa konsekvenser både vad gäller att tillför säkra lokalsamhällenas invånare fortsatt postser- 11 En studie om offentlig och kommersiell service och socialt kapital i , och , och , 1996. Servicebehov, serviceutbud och socialt kapital i och Södr a , , och en . borgs universitet, 1996. Sociala vär- den i Södr a Innerstans sociala värld, , samhällsanalys, 1997. 12 En studie om offentlig och kommersiell service och socialt kapital i , och , opublicerad rapport, 1996, s. 39. 80 Boendeförhållanden oc h boendemiljö vice och mildra effekterna för affärslivet genom att inrätta så kalla - de post i butik-lösning ar, eller kraftigt bantade kontor i nya loka- ler. har detta inte varit möjligt på g rund av meningsskiljak- tigheter mellan posten och lokala aktör er såsom kommun, fastighets- och butiksägare. I vissa fall har det fallit på att fastighetsbolagen, både kommunala och privata, kräver hyror som inte står i rimlig pro- portion till det rådande marknadsläget. Den offentliga servicen i de utsatta stadsdelarna var i likhet med den kommersiella ofta eftersatt när stadsdelarna färdigställdes. Det var en barnrik och ung befolkning som flyttade in. Barnomsorgen och skolan pressades till det yttersta och barn och ungdomar gick en tuff tid till mötes. b yggdes den offentliga servicen ut och kunde på de flesta håll möta bef olkningens behov på ett till- fredsställande sätt. har den offentliga sektorns expansion avstannat och inom vissa områden också successivt minskat. Besparingarna inom den offentliga sektorn och då inom verksam- hetsområden som berör bar n och ungdomar har varit myck- et kraftiga för sta hälft. belys- te detta i betänkandet Att växa bland betong och kojor (SOU 1997:61). Nedskärningarna inom barn- och ungdomsverksamheten har generellt varit stör re i storstädernas utsatta stadsdelar än i kom- munerna i övr igt. Exceptionellt stora nedskärningar har gjorts inom barnomsorgen i dessa stadsdelar. Totalt minskade bruttokostnaderna i fasta priser med i genomsnitt och personalen mellan åren 1992–95. Dessa nedskärningar var stör re än vad storstadskommunerna som helhet gjorde. i de utsatta stadsdelarna fick för visso ett resurstillskott under perio- den –95, men detta kunde dock inte förhindr a en åderlåtning av andelen lärare , medan motsvarande andel var oförän - drad i övr iga stadsdelar. Service, bidrag och motprestation Vad tycker då invånarna i de utsatta stadsdelarna om den offentliga servicen? Ett för sök a tt besvara denna fråga har gjorts av Riksrevi- sionsverket (RRV) på uppdrag av i underlags- rapporten d i verkligheten – pengar räcker inte (SOU SOU 1998:25 Boendeförhållanden oc h boendemiljö 81 RRV har studerat befolkningens attityder till såväl kvali- teten på den offentliga sektorns utbud, som till välfär dsfrågor i all- mänhet. RRV konstaterar att oavsett om man bor i en stadsdel med låga eller hög a inkomster så tycks attityden till såväl kvaliteten på den offentliga sektorns utbud som till välfär dsfrågor i allmänhet överensstämma i stort. Befolkningen i dessa stadsdelar är också öv e- rens om att den allmänna välfär dssituationen i har för säm- rats . Öv erensstämmelsen är oc kså hög v ad gäller vilka grupper de boende anser är viktigt att samhället priorite- rar. Barn, ungdomar och sjuka sätts i för sta rummet. Beträffande invånarnas attityder till den offentliga verksamheten där man bor framgår att invånarna i hög inkomstområdena är någ ot mer positiva till utbudet än vad man är i låg inkomstområdena. I låg - inkomstområdena är det förhållande vis fler som är nöjda med det lokala utbudet av ungdomsverksamhet och socialtjänst. Där emot är man mindre nöjd med b land annat skolan, utbildningen, barnomsor- gen, polisen och sjukvården. RRV tillfrågade också invånarna vad de ansåg om möjligheten a tt låta frivilliga organisationer komplettera den offentliga verksamheten. av invånarna i lågin- komstområdena tyckte detta vore bra och i hög inkomstområdena var motsvarande andel något hög re, . De boende i respektive områdestyp skulle också kunna tänka sig a tt på sin fritid och utan ersättning engagera sig i vissa verksamheter i det egna bostadsområ- det som utför s av samhället. Äv en i detta fall är intresset stör re i hög inkomstområdena, , än i låg inkomstområdena, . RRV:s rapport visar även att invånarna i respektive områ- destyp tycker att det är rimligt att begära att en del av de som uppbär för tidspension och arbetslöshetser sättning ska ha skyldighet att efter bästa för måga gör a en insats inom vissa offentliga verksam- heter. Det tycks således finnas ett starkt stöd för idén a tt inför a motprestationer för vissa grupper av mottagare av bidrags- och för säkringsersättningar.//. Det skiljer endast några enstaka procentenheter mellan stadsdelarna. I stort anser mellan att motprestationer kan vara bra för per soner som erhåller kontanta stöd . RRV:s studie visade också att den offentliga sektorn generellt för de- lar mer kontanta bidrag och för säkringsersättningar samt personalre- surser till utsatta stadsdelar än till hög inkomstområden. Totalt utbe- talades bidrag och för säkringsersättningar motsvarande per invånare 1994, medan motsvarande tal för hög inkomstområdena var 12 000 till . 82 Boendeförhållanden oc h boendemiljö SOU 1998:25 Folk i gemen trivs i de utsatta stadsdelarna, även om missnöjet med bostaden och bostadsområdet är stör st i dessa stadsdelar. Våra tidi- gare studier visar att ungdomarna tycker att deras bostadsområden borde snyggas upp både vad gäller går dar, parker och hus. Någon motsvarande studie bland den vuxna befolkningen har vi inte gjort, men vi tar det inte för osannolikt a tt deras uppfattning om sina bostadsområden öv erensstämmer med ungdomarnas. De för nyelse- projekt som pågår i f lera utsatta stadsdelar och där de boende deltar, visar också att fysisk upprustning är ett ofta framför t önsk emål. Ett aktuellt exempel är i Stoc kholm, där de boende för esla- git att de grå husen ska målas om i pastellfär ger. Ett färgval som dock inte var i stadens skönhetsråds smak oc h som därför yr kade avslag på byggnadslovet. Det utbredda missnöjet med bostadsområdena i de utsa tta stads- delarna kan delvis sammanhänga med att många upplever sina bostadsområden som otrygga. Ungefär en tredjedel av invånarna har avstått från a tt gå ut i sitt bostadsområde på g rund av oro för a tt bli överfallen, rånad eller på anna t sätt ofredad. Motsvarande andel i övr iga stadsdelar är . Tyvärr måste vi konstatera att deras oro är befogad. Risken att utsättas för kr iminalitet eller skade- gör else är nämlig en hög re i de utsatta stadsdelarna än i övr iga stor- stadsstadsdelar. Detta borde var ett tillräckligt starkt skäl för polisen att aktivt bedriva brottsför ebyggande arbete i dessa stadsdelar. Dessvärre visar flera studier att polisen istället koncentrerar detta arbete till stadsdelar med låg problemnivå. Miljonprogramsatsningen eliminerade trångboddheten och bostadsnöden i landet . Emeller tid kan vi notera att trångboddheten ökar ig en. Andelen trångbodda är högst i de utsa tta stadsdelarna i storstäderna, . Motsvarade andel i övr iga stadsdelar är . Ytterligare en intressant aspekt i sammanhanget är att kvarboendet i de utsatta stadsdelarna inte är lägre än i andra stadsdelar. Detta faktum gör det svår t att hävda att just ett högt kvarboende är en viktig ingrediens för a tt åstadkomma en så kallad social stabilitet i ett bostadsområde. Många innerstads- stadsdelar uppvisar ofta en lägre kvarboendefrekvens än de utsatta stadsdelarna, men trots detta drabbas inte dessa stadsdelar av långt- gående sociala problem. Befolkningens knappa ekonomiska resurser i de utsatta stadsdelarna medverkar troligen till att kvarboendet inte är läg re. Om fler hade råd skulle de flytta, inte minst av det skälet att många är trångbod da och missnöjda med bostadsområdena. Boendeförhållanden oc h boendemiljö 83 visar dessutom att bostadsbolagen har små möjligheter a tt påverka hyresgästernas flyttbenägenhet. För visso visar erfarenheterna från utsatta stadsdelar att en bättre fas- tighetsför valtning effektivt minskar det direkta missnöjet, men kvar- boendet påverkas knappast av sådana insatser. Vi återkommer till detta i kapitlet Från miljöförbättr ingsbidrag till Blommanpengar i del 2. Våra studier visar entydigt att den offentliga och kommersiella servicen i de utsatta stadsdelarna har utarmats . Nedskärningar inom den offentliga sektorn och minskad köpkr aft och köptr ohet hos befolkningen är de främsta or sakerna till detta. De stora butikskedjorna har haft svårt att få verksamheten att gå ihop och deras för måga att anpassa sitt utbud till befolkningens behov och krav har varit högst br istfällig. När dessa butiker slagit igen har det på sina håll vuxit fr am en ny och spännande alternativ livsmedels- handel som erbjuder ett sortiment som är anpassat efter stadsdelar- nas olika etniska grupper. Butikerna fyller även en viss roll ur ett sysselsättningsperspektiv. Detta är en verksamhet som borde ha en hög potential a tt vidareutvecklas. Mycket tyder nämligen på att det finns en stor oexploaterad marknad för en r ad produkter och tjänster i dessa stadsdelar. Ett kanske trivialt, men belysande exempel är svå - righeten att få tag på korv som endast innehåller nöt- eller får kött, trots att marknaden för en sådan pr odukt borde vara betydande med tanke på att många människor i landet av religiösa oc h kulturella skäl avstår från g risköttsc harkuterier. Situationen för den kommersi- ella verksamheten för svåras ytterligare när statlig affärsverksamhet, såsom post, apotek och systembolag, läggs ned i de utsatta stadsde- larna. visar att den offentliga sektorn generellt för - delar sina välfär dstjänster, bidrag och för säkringsersättningar till stadsdelar med de stör sta behoven. Storstadskommunernas möjlig - heter att ytterligare för dela mer resurser till de utsatta områdena måste därför bedömas som m ycket begränsade. Människor emellan i de utsatta stadsdelarna 85 8Människor emellan i de utsatta stadsdelarna Ett ständigt återkommande tema i massmediernas skildringar av miljonprogramsområden och utsatta stadsdelar är anonymitet och ensamhet. Man använder sig ofta av ett suggestivt bildspråk som näst intill har blivit en egen genre. En vanlig använd bildkomposi- tion utgår från ett litet ensamt barn ur ett grodperspektiv i förgrun- den och i bakgrunden tornar betonghusen upp sig. Detta budskap speglar dock inte verkligheten. Människorna i de utsatta stadsdelar- na är varken mer eller mindre anonyma eller ensamma än andra, så vitt vi kan bedöma av våra egna och andras undersökningar. Det finns snarare tecken på det motsatta förhållandet. Detta märks inte minst hos barn och ungdomar i de utsatta stadsdelarna, som ofta framhåller kamratkontakterna och gemenskapen som de finner i sina stadsdelar.1 Förvisso är det svårt att mäta anonymitet och ensamhet, men när man väl försöker så går det inte att påvisa att det råder några anmärkningsvärda skillnader mellan olika stadsdelar i storstäderna. Ofta är skillnaderna små. Vår undersökning visar dock att det har skett en utjämning mellan olika stadsdelar. I de utsatta stadsdelarna kan man dessutom notera en positiv utveck- ling. Detta är synnerligen intressant med tanke på att det ofta häv- das dels att invandrare i flerfamiljshus i storstäderna har svårare att etablera kontakter och umgänge inom bostadsområdet, 2 dels att otryggheten är högre i dessa stadsdelar. Vi kan alltså inte hävda att det finns ett entydigt samband mellan graden av det sociala umgäng- et och brottsligheten i bostadsområdet. I tabell 1 framgår att andelen som inte hade kontakt med grannar, inte umgicks med vänner och arbetskamrater har minskat väsentligt i dessa stadsdelar –1995. I de övriga stadsde- larna kan vi däremot iaktta att kontakten med grannarna har minskat och att umgänget med arbetskamraterna ökade ett par procentenhe- ter. Vad gäller andelen invånare i de respektive stadsdelsområdena 1Att växa bland betong och kojor, SOU 1997:61, s. 39, se även Rosor av betong SOU 1997:62. Mångfald och ursprung, , 1997. 86 Människ or emellan i de utsatta stadsdelarna som kan definieras som familjeisolerade, och sällan umgås med anhör iga är relativt lika. Äv en om andelen individer som sällan umgicks med vänner var förhållande vis liten i både områdestyper - na, så var andelen nästan dubbelt så hög i de utsa tta stadsdelarna. Tabell 1: Sociala relationer i storstäderna –1995. Ålder sintervall 16–. Har sällan kontakt med anhör iga Umgås sällan med vänner Umgås ej med arbetskamrater konstaterade i delbetänkandet Att växa bland betong och kojor att det finns rika fritidsmöjligheter i de utsa tta stadsdelarna. Parklekar, motions- och idrottsanläggningar och olika anläggningar för kultur verksamhet finns i stör re omfattning i dessa stadsdelar än i storstädernas övr iga stadsdelar. Ofta omges stadsde- larna av natur, vilket är en ovärderlig resurs för fr iluftslivet. Trots goda möjligheter till ett r ikt och omväxlande fritids- och kulturliv så tyder mycket på att befolkningen i de utsatta stadsdelarna i liten omfattning utnyttjar dessa möjligheter. () visar nämlig en i sin rapport d och ojämlikhet i 20-år sperspektiv 1975–1995 att personer med extremt låga disponibla inkomster, socialbidragstagare, arbets- lösa, ensamstående mammor med småbar n, invandrare, lågutbilda- de och för tidspensionerade i relativt liten utsträckning ägnar sig åt friluftsliv, idrott, annan motion eller utnyttjar det offentliga utbudet av rekreationsanläggningar, kulturella aktiviteter och nöjesaktivite- ter. En stor andel av dessa grupper finns i de utsatta stadsdelarna. SCB noterade dessutom att fritids- och kulturaktivitetsgraden hos dessa grupper har sjunkit något , medan det har skett en ökning b land befolkningen i övr igt. Det bör i sammanhanget dock påpekas att kartläggningar av människors kultur- och fritidsaktiviteter kringgärdas av en del svårigheter. Dels kan personer som tillfrågas i urvalsundersökning ar uppge att de är medlemmar i för eningar, som i egentlig mening inte är för eningar SOU 1998:25 Människ or emellan i de utsatta stadsdelarna 87 t.ex. gym, workout osv., dels kan undersökning arna ha sina egna begränsningar, dvs. att de söker efter en viss form av aktiviteter och utesluter medvetet eller omedvetet andra aktiviteter som intervjuper- soner anser vara kultur- och fritidsaktiviteter. I vårt delbetänkande Att växa bland betong och kojor (SOU 1997:61) visade vi att även ungdomarna i de utsatta stadsdelarna är mindre för eningsaktiva än ungdomar i välbeställda stadsdelar oc h flickor är generellt mindre för eningsaktiva än pojkar, oavsett socio- ekonomisk bakgrund. Den generella för eningsaktiviteten hos den vuxna befolkningen i de utsatta stadsdelarna har vi inte haft möjlighet a tt undersöka. Vi har däremot haft tillgång till studie Sociala värden i olika sociala världar, som kartlägger medlemsskap i för ening bland invånarna i . Studien visar bl.a. att av invå- narna i staden är medlemsanslutna, medan motsvarande andel i är . Den hög a andelen invånare med utländsk bakgrund skulle kunna för klara detta, men andra stadsdelar som Södr a Innerstaden och Fosie, som också har en hög andel a v denna grupp, har en 90-procentig medlemsanslutning. Den i särklass vanligaste för eningskategorin är boendeför eningar och fackför e- ningar. Extremt få är fackför eningsmedlemmar i , vilket givetvis avspeglar stadsdelens sysselsättningssituation. Stigendal visar också att intresset för böc ker och läsning är lågt i . uppger att de aldrig läser en bok. Motsvarande andel för hela stads bef olkning är . Äv en om intresset för böc ker är lågt b land personer med utländsk bakgrund så är doc k detta intresse hög re än vad deras intresse är för gå på tea ter, konserter, museer eller utställningar. Intresset för TV är däremot stör st bland rosengårdsborna. De tittar i genomsnitt 3,2 tim- mar per dag, medan övr iga befolkningen i studien nöjer sig . Föreningar som driver integrationsarbete oc h mobilisering (CESAM) har på upp- drag av undersökt aktiviteter och verksamheter som skapats och drivs av enskilda boende och för eningar i de utsat- ta stadsdelarna (undersökning en finns i sin helhet i bilaga). Deras undersökning visar a tt flera för eningar som har sin verksamhet för - lagd till de utsatta stadsdelarna har integration som målsättning . Man kan också se att för eningar som har en sammanhållen stark nationell, kulturell eller etnisk identitet utvecklar utifrån denna kontaktytor 88 Människ or emellan i de utsatta stadsdelarna SOU 1998:25 med andra för eningar och det svenska samhället. Hem- och skola- för eningar och andra föräldr aför eningar, med i huvudsak svenska medlemmar, har däremot svårt att mobilisera ett stör re intresse kring barnens skolgång i dessa stadsdelar. CESAM:s erfarenheter från arbetet med skolfrågor visar att öka t ansvar och befogenheter är av betydelse för föräldr arnas engagemang och att dessa för utsättningar för inf lytande ofta saknas i de traditionella organisationerna. Ett sätt att råda bot på detta pr oblem kan vara att som inrätta ett så kalla t Kosmopolitiskt råd med föräldr amedverkan. CESAM visar vidare att folkrör elserna och kyrkan bedriver ett omfattande arbete i de utsatta stadsdelarna. kan sägas vara ett av många exempel där traditionella värderingar möter en ny verklighet. För samlingens personal strävar efter att möta män - niskorna där de finns och bedriver därför akti v verksamhet vid sko- lorna i , , och . Tradition och för nyel- se kan även sägas vara ledorden för Spång as Blåbandför ening och i , och Söder tälje. Utifrån den nya verk- lighet som finns runt omkring bygger de vidare på olika folkrör else- traditioner som i så hög g rad har präglat det svenska välfär dsprojek- tet. En majoritet av för eningarna i de utsatta stadsdelarna anser att kommunernas ekonomiska stöd är mindr e bra eller dåligt. Där emot anser hälften av för eningarna att samarbetet med kommunen funge- rar bra eller mycket bra. CESAM:s undersökning visar vidar e att kvinnor och män i lika hög g rad engagerar sig i för eningarna. Engagemanget var också högt b land för eningsmedlemmar med såväl invandrarbakgrund som svensk bakgrund. Av de hundra för e- ningar som medverkade i undersökning en uppgav 95 stycken att de har anställd personal. Totalt uppgick antalet anställda till 206. Antalet aktiva medlemmar hos samtliga medverkande för eningar uppgick till 13 095. För eningslivet är följaktlig en en viktig del av sysselsättningen i dessa stadsdelar och därmed en värdefull resurs. Makt och valdeltagande i de utsatta stadsdelarna I vårt betänkande Egenmakt (SOU 1996:177) konstaterade vi att den demokratiska krisen i de utsatta stadsdelarna är sär skilt djup och växande, vilket i sin tur ger näring åt ett demokratiskt utanför skap. Utanför skapet yttrade sig framför allt i a tt invånarnas politiska del- tagande och engagemang i mer formella sammanhang var väsentligt lägre i de utsatta stadsdelarna än övr iga storstadsbor. Vi konstatera- de vidare att för troendet för det allmännas sätt a tt lösa sina uppg ifter Människ or emellan i de utsatta stadsdelarna 89 var betydligt lägre i dessa stadsdelar. Likaledes var vanan och kun- skaperna lägre om hur man kan agera för a tt förbättr a sin situation. Valdeltagandet är avsevärt lägre i de utsatta stadsdelarna både i jäm - för else med genomsnittet för stor städerna såväl som för övr iga riket. Detta är ingen tillfällig svacka i valdeltagandet, utan en för djupning av den trend som för ra redan observerade i slu- tet av . Vi anser att det låga valdeltagandet är ett uttryck för invånarnas resignation och en för troendekris mellan väljare och valda som ytterst sammanhänger med en växande känsla av utanför - skap och vanmakt hos invånarna i de utsatta stadsdelarna. Vi för e- slog i delbetänkandet om Egenmakt också ett flertal åtgär der i syfte att stärka demokratin och det medborgerliga engagemanget i storstä- derna. Vi återkommer till dessa för slag i del 3 där vi även redogör för mottagandet av egenmaktsbetänkandet. för sök er, i sin studie Sociala värden i olika soci- ala världar, få en uppfattning om invånarnas möjlighet a tt påverka olika förhållanden, dels genom förändr ingsarbete, dels genom att välja någ ot annat alternativ. Han använder begreppsparet förän - dringsmakt och valmakt. Den stör sta förändr ingsmakten har invå- narna inom arbetslivet och minst inom barnomsorg och skola. När stadsdelarna inom jämför s inbör des vad gäller invånarnas förändr ingsmakt inom boendet så är den lägst i Rosengår d. Valmakten i boendet är också lägst i denna stadsdel, dvs. att invå- narna har mindre möjligheter a tt välja ett annat boende. Stigendal visar också att intresset för politiska diskussioner har samband med etnisk bakgrund. Personer med utländsk bakgrund engagerar sig mindre i politiska diskussioner än personer med svensk bakgrund. Nästan lika starkt är sambandet med sysselsättning . För värvs- arbetande är mer engagerade än arbetslösa oc h för tidspensionärer. Villaägare är dessutom mer engagerade än hyresrättsinnehavare. av befolkningen i uppgav att de var helt ointresserade av politik. Det var fyra gånger hög re än genomsnittet för staden. I vårt för sta delbetänkande Att Röja hinder (SOU 1995:142) fr am- höll vi a tt den offentliga för valtningens organisation ska vara under- kastad medborgarnas inflytande och insyn. Det väsentliga är alltså 90 Människ or emellan i de utsatta stadsdelarna SOU 1998:25 att organisationen på ett rationellt och ändamålsenligt sätt för verkli- gar de önskning ar och behov medborgarna för väntar sig. Men strä- van efter rationalitet bör doc k inte leda till att man konstruerar orga- nisationer som är alltför hår t specialiserade så att de blir sårbara för yttre och inre förändr ingar. Samtliga storstäder har delegerat ansvaret för flera verksamhetsområden till lokala organ. Det har huvudsakligen skett dels genom en stadsdelsnämndsorganisation, dels via enskilda resultatenheter och entreprenör er. ser huvud- sakligen positivt på denna utveckling, men vi vill dock rikta upp- märksamheten på en del komplikationer som dessa organisations- lösning ar kan medför a. I vårt delbetänkande Att röja hinder (SOU 1995:142) pekade vi bland annat på risken med ett alltför mar k- nadsorienterat för valtningstänkande där effektivitet, konkurrens, flexibilitet och kundanpassning kan komma i konflikt med den lag- styrda för valtningens krav på rättssäk erhet och likabehandling, men även för svåra möjligheter na till samverkan och en utveckling av människors egenmakt.