sou · GMB337 · 1999-01-01 00:00:00 — Förslaget om en särskild arbetsskadesjukpenning avser uppen- barligen att vilseleda kritikerna och löser endast en bråkdel av pro- blemet och är ingen garanti för att klarar sig undan kritik från . Olika metoder att avgränsa arbetsskadebegreppet i förteckning samt internationella konventioner och rekommendationer I det följande ges en beskrivning av arbetsskadebegreppets utformning i lagen om yrkesskadeförsäkring, arbetsskadeförsäkringsutredningens förslag till förteckning 1992, lagstiftning i andra länder, ILO-konven- tionen, rekommendationer samt balk om social trygghet. Därefter ges en sammanfattande översikt. Begreppet yrkesskada enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring/YFL Arbetssjukdomarna reglerades i 6 § b) och c) YFL samt i en särskild kungörelse (1954:644) med föreskrifter enligt 6 § första stycket c) YFL. I YFL föreskrevs att skada som orsakats av arbetet och framkallats genom inverkan av ämne eller strålande energi skall anses som yrkes- skada. I dessa fall görs ingen närmare bestämning, men enligt YFL och den nämnda kungörelsen förstås med yrkesskada även: 1) genom inverkan av ensidiga, ovanliga eller ovanligt ansträng- ande rörelser framkallad a)sjukdom i sena eller senas omgivning; b)sjukdom i vävnaderna kring överarmens epicondyler (epicondylit); och c)kramp eller darrning i armens eller handens muskler eller annan rubbning i dessa musklers samverkan (koordinationsrubbning) vid skrivning för hand eller med maskin eller vid telegrafering, piano- eller fiolspelning, spinning, mjölkning eller därmed jämförlig verksamhet. 2)genom inverkan av fortgående, upprepat eller ovanligt tryck framkallad a)sjukdom i slemsäck eller underhudsvävnad; och b)perifer nervförlamning (s.k. sliparsjuka, betförlamning och dylikt); 3)genom inverkan av skakningar eller vibrationer från maskiner eller verktyg framkallad sjukdom i benstomme, leder eller muskler eller genom sådan inverkan framkallad sjukdom i blodkärlen i armar eller händer. 4)genom inverkan av buller eller av skakningar eller vibrationer från maskiner eller verktyg framkallad sjukdom, dövhet eller hörselnedsättning; 5)genom smitta framkallad a)sjukdom, som ådragits i sysselsättning vid laboratorium, där arbete med smittämnet bedrives; b)sjukdom, som avses i 2 § epidemilagen (nr 443)eller varom förordnande utfärdats enligt 24 § samma lag, tuberkulos, epidemisk hepatit och inokulationshepatit, jämväl i annat fall än som avses under forskning å institu- tion eller laboratorium eller i sysselsättning vid sjukvårds- inrättning eller eljest under yrkesmässigt utövande av sjuk- vård eller allmän hälsovård, sjuktransporttjänst, barn- morskevård eller vård å eller åldringar eller under tjänstgöring såsom hemvårdarinna i den sociala hem- hjälpsverksamheten; och c)bovin tuberkulos, erysipeloid, kokoppor, mjältbrand, mul- och klövsjuka, rots trichofyti, tularemi, undulatfeber samt Weils sjukdom, jämväl i andra fall än som avses under a) och b). Den under punkt 5 b) nämnda epidemilagen ersattes 1968 av en smitt- skyddslag (1968:231) och till den en kungörelse (1968:234) som angav allmänfarliga sjukdomar. Dit räknades bl.a. de sjukdomar som nämns under punkten 5 b). Begreppet arbetsskada enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring/LAF LAF innehåller ett generellt skadebegrepp som innebär att i princip alla skador som kan hänföras till arbetet eller faktorer i arbetsmiljön om- fattas av lagen. Psykiska eller psykosomatiska sjukdomar som upp- kommit under vissa förhållanden är direkt undantagna och utgör inte en arbetsskada. Även smittsamma sjukdomar är undantagna från den ge- nerella regeln och anses som arbetsskada endast om vissa förutsätt- ningar är uppfyllda. I står arbetssjukdomarna för av antalet anmäl- ningar medan olycksfallen står för . Totalt anmäldes ca 15 700 ärenden för prövning . förslag till förteckning (SOU 1992:39) övervägde möjligheten att på nytt avgränsa arbetsskadebegreppet direkt i lagen. I betänkandet (SOU 1992:39 sid 86 ff) angavs bl.a. följande. En avgränsning av arbets- skadebegreppet skulle kunna åstadkommas antingen genom att i lagen ange vissa särskilda sjukdomar eller till vissa särskilt angivna skadliga faktorer. Lagen kunde kompletteras med en lista där det mer detaljerat angavs vilka sjukdomar och skadliga faktorer som skulle ge rätt till er- sättning. En sådan metod gav lagstiftaren möjlighet att bestämma av- gränsningen av försäkringen mycket exakt. Genom angivandet av sjuk- domsdiagnoser och beskrivning av arten och innehållet av skadliga faktorer, t.ex. frekvensen av lyft, tyngden av lyft, ämnens kemiska sammansättning, kunde omfattningen av försäkringen bestämmas gene- röst eller restriktivt. Lagen om yrkesskadeförsäkring var till viss del uppbyggd efter detta system. I en särskild kungörelse angavs vilka sjukdomar som beroende på typ av skadlig inverkan skulle godtas som en yrkesskada. Om arbetsskadebegreppet avgränsades efter ett i huvud- sak liknande system var det dock tvunget att förteckningen över god- tagbara sjukdomar reviderades i åtskilliga hänseenden. Detsamma gällde kopplingen mellan de angivna skadliga faktorerna och den fram- kallade sjukdomen. Det var t.ex. klarlagt att sjukdom i benstomme, leder och muskler inte kunde härledas endast till skadliga faktorer i form av vibrationer och skakningar utan också i vissa fall till ensidiga och ansträngande rörelser och arbetsställningar. Psykiska och psyko- somatiska sjukdomar kunde under vissa förhållanden relateras till på- frestningar i arbetet. Nya medicinska rön aktualiserade även ytterligare kompletteringar. Grundstommen i de finska reglerna om arbetsskada är lagen om olycks- fallsförsäkring i vilken stadgas att varje arbetstagare som utför avlönat arbete har rätt till ersättning för olycksfall i arbetet. Som olycksfall be- traktas även skada som uppkommer till följd av påverkan , högst , och som inte ersätts som yrkessjukdom. Exempel på sådan skada är ömhet i muskel eller sena som uppkommit i samband med arbetsrörelse, sträckningar, skavsår och köldskador. Lagen komp- letteras med en särskild yrkessjukdomslag. I en särskild förordning ges sedan exempel på sjukdomar som betraktas som arbetssjukdom. Med arbetssjukdom avses enligt lagen sjukdom, som sannolikt huvudsakligen beror på fysikaliska faktorer (t.ex. vibrationsskada och hörselskada), kemiska faktorer (t.ex. eksem och silikos) eller biologiska faktorer (t.ex. smittsamma sjukdomar) i arbetet. Under vissa förutsätt- ningar kan även seninflammation och epicondylit i överarmen (s.k. tennisarmbåge) ersättas om det är en följd av ofta upprepat och ensidigt arbete. I den särskilda förordningen exemplifieras sjukdomar som be- traktas som arbetssjukdom om en uppräknad fysikalisk, kemisk eller biologisk faktor förekommer i tillräcklig grad. När det gäller fysika- liska faktorer anges t.ex. skakning, buller, övertryck, joniserad strål- ning, infraröd strålning och ultraviolett strålning. För kemiska faktorer nämns 36 olika ämnen som alla kan ge upphov till olika arbetssjuk- domar. Beträffande de biologiska faktorerna anges ett antal punkter i form av biologiska aktiva ämnen som frigörs från bakterier, mögel, svampar, maskar m.m. arbetar med att se över Yrkessjukdomsförordningen och om möjligt lägga till ytterligare sjukdomar. Ett aktuellt område som studeras är mögelexpo- nering. I står arbetssjukdomarna för av anmälningarna och olycksfallen för . Av de anmälda ärendena godkänns . Typiska arbetssjukdomar är hud- och hörselproblem, sjuk- domar till följd av stress samt arm- och handbesvär. Totalt anmäldes ca 130 000 ärenden . I 13 kap 4 § folketrygdlagen anges vilka sjukdomar som omfattas av trygdens grundskydd. I paragrafen uttalas att det är departementet som ger föreskrifter om vilka sjukdomar som skall likställas med arbets- skada och här hänvisas till Sosial- och helsedepartementets föreskrift om yrkessjukdomar, klimatsjukdomar och epide- miska sjukdomar som likställs med arbetsskada. I föreskriften anges vissa specifika sjukdomar upp som orsakats av inverkan av vissa ämnen, smitta eller kemisk påverkan. Sjukdomar till följd av olika slags förgiftning anges särskilt tillsammans med den näringsgren eller arbetsprocess där sådan exponering kan förekomma. Listan är dock inte uttömmande. Fr.o.m. gäller en särskild lag om yrkesskadeför- säkring som ger ett ekonomiskt tillägg till folketrygdens kompensation. Lagen har i princip samma innehåll som folketrygden och hänvisar till föreskriften. Genom ett särskilt stadgande i 11 § c) yrkesskadeförsäk- ringslagen har man dock öppnat så att även annan skada och sjukdom som kan skyllas på påverkan från skadliga ämnen eller arbetsprocesser kan godkännas som arbetsskada. I praktiken har man inte använt sig av det särskilda stadgandet. Belastningsskador och psykiska sjukdomar som utvecklats , betraktas INTE som arbetsskada i . Hur man skall komma till rätta med belastningssjukdomar och rehabilitering av dessa utreds av experter inom Sosial- och helsedepartementet. I står arbetssjukdomarna för av antalet anmäl- ningar till försäkringsbolagen medan olycksfallen står för . Totalt anmäldes ca 4 000 ärenden till försäkringsbolagen (observera att reglerna då såg annorlunda ut). Vi har tyvärr inte upp- gifter om hur många skador som anmäls till folketrygden. om arbejdsskadeforsikring, som gällde , har reviderats och fr.o.m. gäller lagen om forsikring mod av arbejds- skade. Lagändringar har sedan skett fortlöpande och senaste lydelsen gäller . Lagen omfattar olycksfall i arbetet, skadlig in- verkan av , plötsliga lyftskador och arbets- sjukdomar. Chefen för bestämmer vilka sjukdomar som ska anses som arbetsjukdomar och dessa fastställs i en särskild förteck- ning (Arbejdsskadestyrelsens bekendtgörelse om fortegnelse over erhvervssygdomme i medfor af lovgivning om forsikring mod af arbejdsskade). Förteckningen ses över vart annat år. Den senaste versionen är och skall nu ses över. Drabbas man av en sjukdom som finns upptagen på förteckningen gäller en presumtion för rätt till ersättning. I dessa fall är det Arbejdsskadestyrelsen som ska göra sannolikt att sjukdomen beror på annat än de arbetsmässiga förhållandena. Andra sjukdomar än de som finns på förteckningen kan också godkännas men här ligger bevisbördan på den enskilde som har att göra sannolikt att det är fråga om en arbetssjukdom. Rygg- och psykiska besvär är sådana sjukdomar som ligger utanför förteckningen men som kan godkännas i särskild ordning. För att en arbetssjukdom skall kunna godkännas måste vissa gene- rella förutsättningar vara uppfyllda, vilket anges i bekendtgörelsens inledande paragraf. I övrigt innehåller författningen en lista med åtta grupper av sjukdomar (gruppe A-H) och en till gruppe F fogad bilaga 1. Grupp A innehåller sjukdomar som förorsakats av vissa uppräknade kemiska ämnen, grupp B hudsjukdomar som orsakats av ämnen och annan påverkan, grupp C sjukdomar som orsakats av inandning av äm- nen, grupp D infektioner och parasitära sjukdomar, grupp E sjukdomar orsakade av fysisk påverkan, grupp F cancersjukdomar orsakade av ämnen som finns upptagna i for Research on Cancer, grupp H sjukdomar i tänder och tandkött samt grupp G fosterskador till följd av skadlig inverkan i arbetet. I står arbetssjukdomarna för av det totala an- talet anmälningar och olycksfallen för . anmäldes totalt ca 39 000 arbetsskador. Begreppet arbetsskada i ILOs konvention Internationella arbetsorganisationens () konvention (nr 121) om förmåner vid yrkesskada har ratificierats av med verkan . Beträffande begreppet yrkes-/arbetsskada lämnas följande de- finition vad gäller arbetssjukdom. a)antingen upprätta en sjukdomsförteckning, som omfattar minst de sjukdomar som uppräknats i den vid denna konvention fogade för- teckning och som skall anses såsom yrkessjukdomar under före- skrivna förhållanden; b)eller i sin lagstiftning intaga en allmän definition av begreppet yrke- ssjukdomar, vilken skall vara tillräckligt vid för att omfatta minst de sjukdomar som uppräknas i nyssnämnda förteckning; c)eller upprätta en förteckning över yrkessjukdomar enligt a), komp- letterad med en allmän definition av begreppet yrkessjukdom eller med bestämmelser, som gör det möjligt att fastställa sambandet mellan yrket och andra sjukdomar än sådana som förekommer i förteckningen eller som yppas under förhållanden som avviker från de föreskrivna. ILO- konventionens förteckning över arbetssjukdomar tar upp 29 an- givna sjukdomar, som orsakats av ämnen, smitta, ljud, vibrationer och högt tryck. antog en rekommendation som inne- håller en lista över arbetssjukdomar. Listan upptar nära 60 ämnen och 30-tal sjukdomar där det enligt kommissionen finns vetenskapligt säkerställda fakta för att samband föreligger mellan exponering och uppkommen sjukdom. Medlems- länderna rekommenderar att godkänna listan som ett minimum av diag- noser på arbetssjukdomar. Arbetsskadebegreppet i balk om social trygghet balk om social trygghet innehåller en lista över arbets- sjukdomar. Balken har ratificerats av . Allmän avgränsning i lag (ämnen o. strålande energi) Förteckning med faktorer och sjukdomar; 1)ensidigt/ ansträngande rörelser; 2)tryck; 3)skakningar/vibrationer; 4)buller och SOU 1992:39 (diskussion – ej förslag) I lag ange vissa sjukdomar eller skadliga faktorer. I förteckning görs kompl. Generellt begrepp Undantag – psyk och psykosomatiska symtom Smittsamma sjukdomar regleras särskilt I lag anges skadliga faktorer I särskild förordning anges de sjukdomar som kan godkännas som arbetssjukdom. I lag hänvisas till föreskrift. I lag anges generella förut- I föreskriften anges specifika sjukdomar och faktorer i arbetet som kan godkännas som arbets- sättningar och sedan speci- Listan är inte uttömmande. bevilja ersättning i vissa ytter- presumeras ge rätt till Utförlig förteckning, dock fatta minst 29 sjuk- domar till följd av faktorer och arbeten. Förutom att ersätta inträffade arbetsskador har den finska modellen på arbetsskadeområdet också till syfte att förbättra arbetsmiljön genom samverkan av regler på olika områden för att uppnå bästa arbetsmiljö. Det innebär bl.a. ett väl utvecklat inspektions- och skaderapporterings- system, särskilda regler om rehabilitering av arbetsskadade personer samt ett premiesystem som i möjligaste mån ska stimulera till skade- förebyggande insatser. Gr undstommen i de finska reglerna om arbets- skada är lagen om olycksfallsförsäkring i vilken stadgas att varje ar- betstagare som utför avlönat arbete har rätt till ersättning för olycksfall Lagen kompletteras med en särskild yrkessjukdomslag. Även en rad andra författningar är av betydelse, exempelvis kan nämnas lagen om olycksfallsförsäkring, lag om skadestånd för olycksfall för personer som intagits i särskilda straff-, underhålls- och vårdanstalter och förordning angående skadestånd för olycksfall vid undervisning. Generellt sett kan sägas att de finska reglerna är mycket detaljerade och innehåller noggranna handlings- och tillämpningsföreskrifter. 2,1 miljoner personer är försäkrade i . 170 000 är försäk- ringstagare. I står olycksfallen för av anmälningarna och yrkessjukdomarna för . I det finska systemet ligger tyngdpunkten på ersättning vid olycksfall och i huvudsak . I är ju förhållandena de motsatta. Våra stora kostnader härrör från arbetssjukdomarna och kostnaderna uppstår först när arbetsförmågan kan anses bestående nedsatt. I anmäls 130 000 – 140 000 arbetsolycksfall och yrkessjukdomar. Av dessa är 15 000 färdolycksfall, mer än 6 500 yrkessjukdomar och övriga olycksfall i arbetet. Typiska yrkessjuk- domar är hud och hörselproblem, sjukdomar till följd av stress och framför allt arm- och handbesvär. Av anmälda ärenden godkänns . Av dessa utgör ca en fjärdedel bagatellskador som endast medför sjukvårdskostnader. Över hälften förorsakar arbetsoförmåga under och under högst en månad. Endast i av fallen leder anmälan till någon bestående inkomstförlust. I erhåller den försäkrade sjukpenning/dagpenning motsva- rande sjuklön fr.o.m. tredje dagen efter händelsen. utgör dagpenningen 1/360 av årsarbetsförtjänsten (här inkluderas alla löneinkomster som den försäkrade har ). Inom skilda bran- scher har man tecknat kollektivavtal som kan medföra vissa variationer. Men en inte obetydlig del av det finska folket får kom- pensation som de är sjukskrivna. I erhåller den försäkrade ersättning i form av sjuklön från arbetsgivaren och därefter genom sjukför- säkringen. Först kan den försäkrade erhålla arbetsskade- ersättning. Man kan därför räkna med att svenska arbetstagare inte är lika angelägna som kollegorna i att anmäla inträffade händelser som arbetsskador. Lagen om olycksfallsförsäkring (20.8 1948/608) skiljer sig från många andra försäkringar eftersom det i stället för sedvanliga två parter finns tre; försäkringstagaren (arbetsgivaren) som har försäkringsplikt, försäk- ringsbolaget och den försäkrade (arbetstagaren) för vars skull försäk- ringen tas. Enligt lagen om olycksfallsförsäkring är alla arbetsgivare skyldiga att teckna försäkring som täcker olycksfall och yrkessjukdomar. Även om arbetsgivaren försummar att teckna försäkring är samtliga arbets- tagare skyddade genom lagens regelsystem. Skaderegleringen sköts då av . Lagen skyddar däremot inte arbetsgivaren själv eller honom närstående personer. Inte heller omfattas anställda i företagsledande ställning. Förhållandena för lant- brukare, fiskare och renägare regleras i särskild författning. Genom särskild författning skyddas även personer som är under ut- bildning och grupper som är intagna på straff- och vårdanstalter. Försäkringen tecknas i något av de 14 försäkringsbolag som har koncession för olycksfallsförsäkring. Det finns två statliga eller delvis statliga anstalter som hanterar och reglerar försäkringsskyddet för andra än anställda. Statskontoret reglerar skador för exempelvis stude- rande, militärer och omhändertagna personer samt skador för statligt anställda. Lantbruksföretagarnas Olycksfallsförsäkringsanstalt hanterar försäkring och skadereglering för lantbrukare. Försäkringsvillkoren ska godkännas av tillsynsmyndigheten; Social- och hälsovårdsministeriet. Försäkringsbolagen har i princip en kontraheringsplikt, vilket innebär att de inte kan vägra att teckna för- säkring. Vidare har de skyldighet att erbjuda tilläggsförsäkring för ar- betsgivaren och honom närstående personer som inte automatiskt om- fattas av försäkringsskyddet i lagen. träder in om en arbetsgivare försummar att teckna försäkring. De reglerar skadan som om försäkringen hade funnits. Förbundet kan inom vissa ramar återkräva vad man utbetalat. Vidare finns det möjlighet att kräva upp till fyrdubbel premie från arbetsgivare som inte tecknat försäkring för den tid som försummelsen gäller. Det finns inte något separat kon- trollsystem och oförsäkrade verksamheter upptäcks först i samband med att en skada anmäls. av den totala premievolymen avsätts för oförsäkrade och för sådana som inte har haft skyldighet att teckna försäkring men ändå omfattas av försäkringsskyddet. Med olycksfall i arbetet avses skada eller sjukdom som drabbat ar- betstagaren i arbetet eller under förhållanden som har anknytning till arbetet. Skadan kan inträffa på arbetsplatsen eller på annat område som hör till arbetsplatsen eller tvärtom. I princip ersätts skador till följd av plötslig och oförutsedd, utifrån kommande händelse som inte fram- kallats uppsåtligen. Vissa sjukdomstillstånd kan också ersättas inom ramen för olycksfallsförsäkringen. Det gäller ryggsträckningar i sam- band med arbetsrörelser, skavsår, skrubbsår, skada genom frätande äm- nen eller gaser m.m. Yrkessjukdomar enligt lagen om yrkessjukdom är sjukdomar som san- nolikt huvudsakligen beror på en fysikalisk, kemisk eller biologisk faktor i arbetet. Typiska yrkessjukdomar är bullerskador, eksem och vissa lungsjukdomar. Under vissa förutsättningar kan även senskidein- flammation och epikondylit i överarmen (s.k. tennisarmbåge) också er- sättas om det är en följd av ofta upprepat och ensidigt arbete. I en sär- skild förordning exemplifieras sjukdomar som betraktas såsom yrkes- sjukdom om en uppräknad fysikalisk, kemisk eller biologisk faktor förekommer i tillräcklig grad. När det gäller fysikaliska faktorer anges t.ex. skakning, buller, övertryck, joniserande strålning, infraröd strål- ning och ultraviolett strålning. För kemiska faktorer nämns 36 olika ämnen som alla kan ge upphov till olika yrkessjukdomar. Beträffande de biologiska faktorerna anges ett antal punkter, nämligen sporer och andra biologiskt aktiva ämnen som frigörs från bakterier och mögel, tuberkelbacillen samt virus, bakterier, svampar, protozoer och maskar (jfr. SOU 1992:39 s. 135). En sjukdom anses ha uppkommit den dag sjukdomen första gången framträtt. Det anses innebära den dag arbetstagaren första gången sökte läkare för den sjukdom som sedermera visade sig vara en yrkes- sjukdom. Ersättning utgår dock endast fr.o.m. den dag sjukdomen kon- staterades eller arbetsoförmågan inträdde. Följande förmåner kan utbetalas från olycksfallsförsäkringen: kostna- der för sjukvård, dagpenning (full dagpenning utgör en 360-del av års- lönen), olycksfallspension, menersättning samt kostnader för hemvård. Vidare kan ersättning också utges till arbetstagarens anhöriga i form av familjepension. Likaledes ersätts skadade glasögon, hörapparater, pro- teser m.m. Till sjukvårdsersättningen räknas, förutom kostnader för läkarundersökning, också tillhörande kostnader, bl.a. för läkemedel och transporter till och från sjukvårdsinrättningar. Vidare kan man få er- sättning för särskilda hjälpmedel. Olycksfallsförsäkringen ersätter endast patientavgifterna. Sjuk- vårdsavgiften betalar arbetsgivaren via en skatteavgift. Dagersättning utges efter tredje dagen efter olycksfallsdagen. Om skadan medför endast en eller två dagars frånvaro betalar arbetsgivaren ut hela lönen. utges full kompensation, men fr.o.m. den femte veckan sätts ersättningen ned till 360-delar av årlig pension. Dagersättning utges under maximalt räknat från olyckstillfället. Dagersättningen utgör skattepliktig inkomst. Förutsättningarna är att arbets- kapaciteten är nedsatt med och att inkomstbortfallet uppgår till . är inkomstbortfallet ett mått på den för- lorade arbetskapaciteten. Är den försäkrade endast delvis arbetsoför- mögen reduceras pensionen. Den totala pensionen uppgår till av årsförtjänsten. Pensionen utgör skattepliktig inkomst. Menersättning utges tidigast efter utgången av den period som ger rätt till dagpenning, fr.o.m. efter händelsen. Ersättning utbetalas i 20 olika klasser. Vid bedömningen tar man hänsyn till den medicinska invaliditeten. Ersättningen är skattefri. I princip ersätts alla kostnader i samband med rehabilitering. Sjuk- vården svarar dock för den medicinska rehabiliteringen. Även den yrkesmässiga rehabiliteringen sker i regel utanför försäkringsbran- schen, men försäkringsbolagen förutsätts initiera ett rehabiliteringspro- gram. Efterlevande ersätts med visst belopp i form av pension. Begrav- ningskostnader ersätts med visst högsta belopp. Särskild vikt har fästs vid rehabilitering av arbetsskadade personer. Sålunda följer av särskild författning regler om rehabilitering i sam- band med yrkesskador. Här stipuleras att försäkringsbolaget har skyl- dighet att initiera ett rehabiliteringsprogram om en skada medför lång- varig begränsning av arbets- och funktionsförmågan. Under rehabilite- ringen utbetalas full dagpenning eller olycksfallspension, oberoende av invaliditetsgrad eller handikapp. I princip ersätts samtliga kostnader i samband med rehabiliteringen. Det kan t.ex. röra sig om hjälpmedel, kostnader för arbetsprövning, utbildning, arbetsträning eller lån alter- nativt bidrag för att starta egen rörelse. Avsikten med systemet är att underlätta för den skadade att återgå till ett för honom lämpligt för- värvsarbete, antingen i hans tidigare yrke eller i ett nytt.