sou · GMB344d1 · 1999-01-01 00:00:00 — Projektgruppen stannade därför vid att föreslå att en ny paragraf införs i vapenlagen, för att reglera förfarandet med tillstånd på prov för den som för målskjutning ansöker om till- stånd till innehav av skjutvapen. Prövotiden borde då lämpligen sättas till . Grova brister skulle kunna föranleda återkallelse av tillståndet redan under prövotiden13. Av vapen framgår att, av det totala antalet anmälda förlorade skjutvapen 19721993, saknade tillverkningsnummer eller annan identifieringsbe- teckning. Den sämst märkta gruppen var revolvrar, där saknade märkning. För pistoler var siffran och för hagelge- vär 25 procent14. specialgranskning av anmälningar, inkomna till rikskriminalen , beträffande skjutvapen saknade i dödsbon visade att av dessa saknade tillverk- ningsnummer eller annan identifieringsmärkning15. 4.4 Skjutvapen för jakt För tillstånd till innehav av gevär för jaktändamål krävs att sökanden avlagt prov jägarexamen som visar att han har grundläggande kännedom om jakt och viltvård och kan handha vapnet. Jägarexamen, som består av dels en teoretisk del, dels en praktisk del inkluderande skjutprov och säker vapenhantering, skall avläggas inför en provledare som förordnats av polismyndigheten efter förslag av Svenska jägareför- bundet och /Landsbygdens jägare. Närmare före- skrifter om provet meddelas av . 13RPS rapport vapen 1995:2 s. 6972. 14RPS:s rapport vapen 1995:2 s. 18. 15 Underlaget avser samtliga anmälningar avseende , som kommit in till speciella vapenregistret . Anmälningar där det uttryckligen angetts att vapnen förkommit före har rensats bort. 98 Innehav av skjutvapen verket har också befogenhet att i särskilda fall medge undantag från kravet på jägarexamen16. Avlagd jägarexamen gäller utan tidsbegräns- ning. Den som har avlagt jägarexamen anses ha behov av jaktvapen, om inte särskilda skäl föranleder annat. Detta gäller dock endast i fråga om gevär och inte för enhandsvapen. Tillstånd för salongsgevär17 får ges endast för avlivande av fällfångat vilt. Vidare får tillstånd för injektion- svapen ges endast under vissa särskilda förutsättningar (2 kap. 3 5 §§ VF). Enligt övergångsbestämmelsen till ändringen (SFS 1986:239) i vapen- kungörelsen behöver den som innehade vapen inte avlägga jägarexamen vid förvärv av vapen av samma vapentyp förutsatt att förvärv sker det tidigare tillståndet gäller eller från det att det upphört att gälla. I allmänna råd anges bl.a. följande. Jaktlagstiftningens bestämmelser om vilka skjutvapen som får användas för jakt skall beaktas vid prövningen av en ansökan om tillstånd till innehav av jaktvapen. Hänsyn skall också tas till Statens naturvårdsverks klassning av ammunition. I huvudsak bör den för självständig utlåning föreskrivna åldersgränsen, , gälla även för tillstånd till innehav av jaktvapen. Åldersgränsen är emellertid inte absolut. Ungdomar mellan som satsar på en yrkesutbildning inom jakt och viltvård bör kunna ges möjlighet att få sådant tillstånd. Även andra ungdomar inom detta åldersintervall bör få denna möjlighet, under förutsättning att ett särskilt behov av egna vapen föreligger. Kraven på skjutskicklighet och personlig lämplighet bör emellertid vara höga (RPS FS 1996:6, 4 kap.). En jägare anses i normala fall ha behov av ett visst antal vapen, den s.k. vapengarderoben. Begreppet myntades i ett samarbete mellan Riks- polisstyrelsen och och blev närmare definierat i allmänna råd . Avsikten var att förenkla prövningen vid tillståndsmyndigheterna och att åstadkomma en mer enhetlig bedömning. Sålunda krävs det ingen dokumentation om tillgång till jaktmark eller bevis på att jakt i praktiken idkas, något som tidigare krävdes. Enligt allmänna råd får en jägare ha upp till sex vapen i sin vapengar- derob utan närmare prövning av behovet än avlagd jägarexamen. Det behöver inte vara olika typer av skjutvapen. Dock räknas inte enhandsvapen och salongsgevär in i vapengarderoben. För dessa kategorier av skjutvapen ställs högre krav än enbart avlagd 16 En fullständig jägarexamen består av två teoretiska och tre praktiska prov. De teoretiska proven är grundprov och högviltprov. Grundprovets del består av ämnen som artkännedom, jakt- och vapenlagstiftning, jaktetik, ekologi, viltvård och jaktmetoder. De praktiska proven är hagelvapenprov, grundprov/kulvapen och högviltprov/kulvapen. Bestämmelserna om jägarexamen finns i SNFS 1985:2; NV 21. Generell dispens från kravet på jägarexamen har getts i fråga om exempelvis gästjägare från andra länder. 17 Med salongsgevär avses enskottsgevär med kaliber i klass 4 med en vikt som i orginalutförande understiger (RPS FS 1996:6, 4.7 kap.). jägarexamen för att tillstånd skall beviljas. Extra pipor till vapen räknas vidare inte in i antalet vapen. Tillstånd till fler än sex vapen bör medges endast om ett mycket kvalificerat behov föreligger. I stället får jägaren anpassa sitt vapeninnehav till vapengarderoben och den jakt som faktiskt bedrivs. Om något av de äldre vapnen är ett vapen med särskilt affek- tionsvärde eller huvudsakligt prydnadsvärde, får tillståndet ändras till att avse minnes- eller prydnadsändamål (RPS FS 1996:6, 4.45 kap.)18. Tillstånd att inneha enhandsvapen får meddelas endast om det finns synnerliga skäl (2 kap. 6 § VL). Behov att inneha skjutvapen bör i fråga om enhandsvapen för jakt anses föreligga endast för följande ändamål. a)Enskottsvapen: omfattande grytjakt eller fällfångst av rovvilt b)Flerskottsvapen: yrkesmässigt bedriven jakt- eller viltvård eller annat kvalificerat behov (2 kap. 5 § VF). I allmänna råd anges följande; Eftersom tillstånd till enhandsvapen endast får meddelas om det finns synnerliga skäl är det i dessa ärenden nödvändigt med en särskilt noggrann utredning över behovet av vapnet. Därvid bör bl.a. följande gälla. Enskottsvapen: Tillstånd bör meddelas endast om omfattande jakt bedrivs. För att kunna dokumentera denna bör grytjakt, jakt efter mårdhund eller grävling med ställande hund, eller fällfångst ha bedrivits på egen eller upplåten mark under några jaktsäsonger och ett särskilt fångstresultat ha uppnåtts. Flerskottsvapen: Vid bedömningen om ett behov är kvalificerat bör inte enbart omfatt- ningen av egen grytjakt eller fällfångst vara avgörande, även exempelvis uppdrag åt annan kan medräknas. Den som innehar flerskottsvapen för annat ändamål än jakt bör kunna medges att använda detta även för jakt, om kraven uppfylls för tillstånd att inneha enskotts- vapen. (RPS FS 1996:6, 4.6 kap.) 18 vapenutredning föreslog en mindre garderob för nyblivna jägare och personer som bedriver jakt endast i helt obetydlig omfattning och en större vapengarde- rob för mer avancerade jägare. Den nyblivne jägaren skulle således till en början få licens på ett färre antal vapen, förslagsvis två stycken. För licens på full garderob, sex vapen, skulle det krävas ett dokumenterat fortsatt jaktintresse och behov av jaktvapen (SOU 1989:44, s. 98100). liksom med flertalet remissinstanser var dock kritiskt mot förslaget. Utskottet uttalade bl.a. att det hyste stark tvekan i frågan huruvida det kunde finnas någon beaktansvärd brottsförebyggande effekt i utredningsförslaget om begränsning i vapengarderoben (1989/90:JuU29). Departe- mentschefen, som beaktade invändningarna, framlade inte något förslag i denna del (prop. 1990/91:130, s. 26, 31 och 32). 100 Innehav av skjutvapen 4.4.2 Nuvarande faktiska förhållanden Enkäten till landets vapenregisterenheter De flesta vapen i är jaktvapen. Ett mindre antal av dessa är enhandsvapen medan den absoluta huvuddelen utgörs av gevär. På den enkät som tillställts landets vapenregisterenheter har majoriteten svarat att andelen jaktvapen troligen utgör eller mer av det totala antalet vapen. Den nedan redovisade genomgången av samtliga tillstånd- särenden i två representativa län stöder registerenheternas uppskattning av andelen jaktvapen. Av landets cirka 2,1 miljoner registrerade skjutvapen är omkring 1 856 000, eller , gevär. Härav är cirka 974 000 kul- gevär, 766 000 hagelgevär och 116 000 kombinationsgevär19. En del av gevären är målskyttevapen, medan den absoluta majoriteten av gevären är jaktvapen. av alla registrerade skjutvapen är enhandsvapen. Endast en mindre del av dessa är dock jaktvapen. Slutligen kan det noteras att det fanns omkring 760 200 vapentillståndshavare, vilket innebär ett genomsnittligt innehav av 23 vapen/person20. En genomgång av samtliga tillståndsärenden i och gav följande resultat i fråga om andelen jaktva- pen. Sala . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 76,2 % Genomgången av tillståndsärendena i och Väst- manlands län visade vidare att av dem som ansökte om vapentillstånd endast sökte tillstånd för innehav av 19 Uppgifterna är inhämtade (bilaga 5; Vapeninnehav). 20 uppskattade man att det i fanns 2 167 521 vapen fördelade på 781 521 tillståndshavare, dvs. också då cirka 2,8 vapen/person (RPS , s. 14). I så gott som samtliga av dessa fall ansökte personerna för ett hagelvapen och ett kulvapen. De som ansökte om tillstånd att inneha fler än två vapen hade som regel ärvt dem. Fler än 2 vapen För tillstånd till innehav av gevär för målskjutning krävs att sökanden är ordinarie hemvärnsman inom det allmänna hemvärnet eller driftvärnet eller aktiv medlem i skytteförening eller motsvarande organisation. För den som inte fyllt krävs också intyg från organisationens styrelse om skjutskicklighet och personlig lämplighet (2 kap. 3 § VF). I allmänna råd anges bl.a. att följande förutsättningar bör vara uppfyllda för att meddela tillstånd till innehav av skjutvapen (för målskjutning), a)sökanden bör vara medlem i en skytteförening som är ansluten till en sådan organisation som anges i VL eller VF, b)föreningen bör bedriva aktivt med den vapentyp som ansökan avser, c)skyttet med den aktuella vapentypen bör bedrivas i regi av ett förbund som anges i VL eller VF. Sökanden bör ha varit aktiv medlem innan tillståndet beviljas och han eller hon bör regelmässigt ha deltagit i organisationens skjutningar. Den som regelmässigt deltar i tävlingsskytte bör kunna meddelas tillstånd till innehav av fler än ett målskjutningsvapen av samma typ och kaliber. I tveksamma fall bör yttrande inhämtas från vederbörande länsorganisation eller skytteförbund (RPS FS 1996:6, 5.1 kap.). Tillstånd att inneha enhandsvapen får meddelas endast om det finns synnerliga skäl (2 kap. 6 § VL). För enhandsvapen, med undantag av jakt-, kolsyre-, luft-, fjäder- och harpunvapen, gäller följande särskilda krav. a) ha fyllt , 102 Innehav av skjutvapen b)vara aktiv medlem i skytteförening eller motsvarande organisation, samt c)ha Svenska pistolskytteförbundets pistolskyttemärke i guld eller Svenska sportskytteförbundets silvermärke för internationell finpistol eller grovpistol eller för fripistol eller bevis om att han uppfyller motsvarande krav. Undantag från ålderskravet får göras om det finns särskilda skäl. Till- stånd kan också ges om sökanden behöver vapnet i sin tjänst eller för sin tjänst behöver ett annat vapen än tjänstevapnet för att bibehålla eller utveckla sin skjutskicklighet (2 kap. 3 § VF). I fråga om ålderskravet har föreskrivit: Den som är kan i vissa fall få tillstånd att inneha enhandsvapen för målskjutning. Sökanden skall då ha visat såväl ett för sin ålder påfallan- de och varaktigt intresse för målskjutning som stor skjutskicklighet. Att så är fallet skall alltid styrkas genom intyg från styrelsen för den sammanslutning han tillhör. Sådant intyg skall grundas på en av styrelsen gjord noggrann prövning av sökanden. Beträffande elev som genomgår utbildning vid ett skyttegymnasium skall yttrande från skolan bifogas. (RPS FS 1996:6, 3.3 kap.) Beträffande enhandsvapen för målskjutning gäller enligt allmänna råd samma krav som angetts under avsnittet rörande gevär för målskjutning. Vidare anges följande. Eftersom tillstånd till innehav av enhandsvapen endast skall meddelas om det finns särskilda skäl är det nödvändigt med en noggrann utredning om behovet av vapnet. Där sökanden åberopar aktivt medlemskap i skytteförening eller motsvarande är det särskilt viktigt att klargöra att den förening som åberopas också bedriver som omfattar den aktuella vapentypen på ett aktivt sätt och i regi av förbund som avses i 2 kap. 1 § VF (RPS FS 1996:6, 5.1 kap.). Kompetensprov för märke bör som regel anses ha giltighetstid. Är intyget om avlagt prov äldre än , bör sökanden åläggas att genomgå nytt prov (RPS FS 1996:6, 3.4 kap.). Tillstånd att inneha helautomatiska vapen eller enhandsvapen får med- delas endast om det föreligger synnerliga skäl (2 kap. 6 § vapenlagen). För kulsprutepistol eller annat helautomatiskt vapen utom enhands- vapen gäller att sökanden skall a)ha fyllt och b)vara ordinarie hemvärnsman inom det allmänna hemvärnet eller driftvärnet eller aktiv medlem i skytteförening, förening för frivillig befälsutbildning eller motsvarande organisation samt c)ha automatvapenskyttemärke i guld. Undantag från ålderskravet får göras om det finns särskilda skäl. Till- stånd kan också ges om sökanden behöver vapnet i sin tjänst eller för sin tjänst behöver ett annat vapen än tjänstevapnet för att bibehålla eller utveckla sin skjutskicklighet (2 kap. 3 § VF). Enligt föreskrifter får undantag från ålderskravet göras om sökanden är en framstående tävlingsskytt och tillhör åtminsto- ne länseliten. För att styrka att så är fallet skall i regel krävas intyg från skyttefunktionär på regional nivå (RPS FS 1996:6, 3.3 kap.). Utöver de allmänna råd som angetts under avsnittet rörande gevär för målskjutning anger allmänna råd att tillstånd skall ges med stor restriktivitet. Det räcker inte med att poängfordringarna uppfyllts. Därutöver fordras ett mycket stort behov av att inneha eget automatvapen. Detta kräver att sökanden är en framstående tävlingsskytt. För att anses vara sådan bör man visa att man har tillhört den bästa tredjedelen av skyttar i förbunds- och kretstävlingar med automatvapen (RPS FS 1996:6, 5.2 kap.). Slutligen har förbundit sig att anpassa sin lagstiftning till EG- vapendirektivet21. Artikel 6 i direktivet riktar sig mot sådana vapen som finns upptagna i dess bilaga 1 under kategori A, däribland helautoma- tiska skjutvapen. Sålunda skall medlemsländerna vidta alla lämpliga åtgärder för att förbjuda förvärv och innehav av skjutvapen och ammuni- tion tillhörande kategori A. I särskilda fall får de behöriga myndig- heterna bevilja tillstånd för sådana skjutvapen och sådan ammunition om det inte strider mot allmän ordning och säkerhet. Den tidigare , vars uppdrag bl.a. var att undersöka vilka lagstiftningsändringar som behövdes för att uppfylla kraven i EG- direktivet, redovisade i sitt betänkande inställningen att bestämmelserna i vapenlagen och vapenförordningen väl fyllde kravet på tillräckliga åtgärder att förhindra förvärv och innehav av vapen och ammunition som tillhör kategori A22. Denna inställning godtogs av regering och riksdag. Kolsyre-, luft-, fjäder- och harpunvapen Den som fyllt behöver inte tillstånd för att inneha ett effektbe- gränsat vapen, dvs. ett kolsyre-, luft- eller fjädervapen som är avsett för målskjutning eller ett harpunvapen och som har en begränsad effekt i förhållande till andra jämförliga skjutvapen (2 kap. 1 § VL). För att vara tillståndsfritt krävs att vapnet uppfyller något av följande krav. Ett kolsyre-, luft- eller fjädervapen skall anses ha sådan begränsad effekt om en projektil från vapnet från pipans mynning har en anslagsenergi som är . 21Rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen. 22Vapenlagen och EG (SOU 1994:4, s. 48). 104 Innehav av skjutvapen Ett hel- eller halvautomatiskt kolsyre-, luft- eller fjädervapen skall anses ha sådan begränsad effekt om en projektil från vapnet från pipans mynning har en anslagsenergi som är . Ett kolsyrevapen som är avsett att med färg markera träffar på deltagare i stridsspel (paintballvapen) skall anses ha sådan begränsad effekt om vapnet är konstruerat för att laddas med färgampuller med en minsta diameter om (2 kap. 2 § VF). Innehav av andra kolsyre-, luft- och fjädervapen, som alltså inte är effektbegränsade, kräver tillstånd. Sådana skjutvapen av dessa typer som innehas för målskytte är dock generellt undantagna från de särskilda krav som ställs beträffande andra vapen (2 kap. 3 § VF). allmänna råd anger att tillstånd till målskjutning med harpunvapen i inte bör medges i annat fall än där skjutningen skall äga rum i regi av sportfiske- eller sportdykareorganisation och då på dess övningsplats (RPS FS 1996:6, 5.10 kap.). Armborst behandlades i samband med de materiella förändringar som infördes . I denna del hänvisas till vapenu- trednings betänkande SOU 1989:44 s. 227 ff samt prop. 1990/91:130 s. 30. En del svartkrutsvapen är tillverkade och därför inte tillstånd- spliktiga. De nytillverkade kopiorna av sådana vapen är dock tillståndspliktiga. Därvid gäller samma regler för en svartkrutsskytt som för en skytt med moderna skjutvapen, dvs. skytteproven måste avläggas med moderna skjutvapen. Svartkrutsvapen behandlades bl.a. i DsJu 1979:17 s. 64 och prop. 1981/82:1 s. 35 samt i SOU 1989:44 s. 118 ff och prop. 1990/91:130 s. 30. Enkäten till landets vapenregisterenheter På den enkät som tillställts landets vapenregisterenheter har majoriteten svarat att målskyttevapnen utgör mellan av det totala antalet vapen. Ett tjugotal enheter bedömer att andelen utgörs av och lika många att andelen utgörs av . Troligen ligger andelen i hela landet sammantaget . Den nedan redovisade genomgången av samtliga tillståndsärenden i två representativa län stöder registerenheternas uppfattning om andelen målskyttevapen. Av landets cirka 2,1 miljoner registrerade skjutvapen är gevär. Majoriteten av dessa är jaktvapen, medan en minoritet utgörs av målskyttevapen. I bilaga 3 presenteras de sammanslutningar som bedriver med gevär och vilka typer av gevär som därvid används. Det finns i omkring 145 000 registrerade enhandsvapen, vilket motsvarar av alla registrerade skjutvapen. Härav är ca 88 000 pistoler och 57 000 revolvrar. Majoriteten av dessa torde vara målskyttevapen. Bland registerenheterna är den vanligaste synpunkten på tillstånds- reglerna att tillstånden för enhandsvapen och helautomatiska vapen generellt bör tidsbegränsas. Andra förslag är att en motsvarighet till den s.k. vapengarderoben som gäller för jaktvapen, införs även i fråga om skjutvapen för målskytte. Det har också nämnts att intygen från skytteföreningar ibland anses vara undermåliga som beslutsunderlag. Även bland svaren från polisens utredare av våldsbrott framkommer förslag om tidsbegränsade tillstånd. I övrigt anger några att kraven bör skärpas i fråga om beviljande av tillstånd samt att bestämmelserna rörande intyg från skytteföreningar bör vara stränga och enhetliga. En genomgång av samtliga tillståndsärenden i och gav följande resultat i fråga om andelen målskyt- tevapen 106 Innehav av skjutvapen Utredning om enhandsvapens stöldbegärlighet och farlighet Enhandsvapen är, av naturliga skäl, särskilt efterfrågade i brottsliga sammanhang. Det finns bl.a. följande utredning som stöder detta påstående. Antalet utfärdade tillstånd för pistol och revolver utgör knappt 7 pro- cent av det totala antalet tillstånd, medan dessa vapen utgör av det totala antalet vapen som anmälts tillgripna/förkomna23. Uppgifter om beslagtagna vapen i samband med misstanke om brott visar vidare att enhandsvapen är överrepresenterade i brottsliga samman- hang. Av alla vapen som beslagtagits under såväl som var andelen enhandsvapen 58 procent24. användes pistol/revolver vid av alla mord och mordförsök med skjutvapen. Hagelgevär användes i av fallen och militära automatvapen i av fallen. Vid rån mot bank, post, butik och värdetransporter, med skjutvapen, i 19871993 användes pistol/revolver i av fallen, hagelgevär/- kulgevär i av fallen och militära automatvapen i av fallen25. Att enhandsvapen är särskilt farliga antyder en undersökning om bl.a. skottskador som företogs vid i . Undersökningen visade att det vanligaste vapnet vid skottskada var pistol/revolver (). Hagelgevär stod för 11 pro- cent och militära automatvapen för 6 procent26. Projektgruppen föreslog att vapenförordningen skulle ändras så att det krävdes att sökanden innehade angivna skyttemärken eller bevis om att han uppfyllde motsvarande fordringar med den typ av vapen och kaliber ansökan omfattade. Detta torde, enligt projektgruppen, avsevärt minska antalet grovkalibriga vapen . Åtgärden skulle också ge en garanti för att skytten kunde hantera det vapen han söker tillstånd för27. 23Uppgifterna är sammanställda från landets vapenregister samt det, hos förda, speciella vapenregistret åren 19901997. 24Uppgiften är hämtad från de anmälningar som sänts in till rikskriminalen. 25RPS rapport vapen 1995:2 s. 25. 26RPS rapport vapen 1995:2 s. 26. 27RPS , s. 70 ff. Synpunkter m.m. från skytterörelsen Också inom skytterörelsen förekommer förslag till skärpningar av kraven vid beviljande av tillstånd till målskyttevapen. Detta kan illustre- ras med några punkter som framförts till utredningen av Svenska sport- skytteförbundet: licens för grovkalibriga pistoler/revolvrar skall ges tidigast efter tolv månaders aktivt medlemskap, kompetenskravet skall uppfyllas på den typ av vapen som licensan- sökan avser, licens skall endast kunna ges för vapen som är tillåtna i de olika skytteorganisationernas program. I fråga om intyg om medlemskap, som utfärdas av sammanslutningar, har och tagit initiativ till samarbete med om utformande av en stan- dardblankett som skulle kunna tillhandahållas av polisen. Enkäten till landets vapenregisterenheter fanns det 3 542 registrerade civila helautomatiska vapen i . av dessa innehas av enskilda personer, medan övriga innehas av skytteföreningar. Antalet föreningar som in- nehar helautomatiska vapen kan uppskattas till drygt 350 stycken. av privatpersonernas helautomatiska vapen innehas för mål- , övriga för samlingsändamål. Föreningarna innehar troligen så gott som samtliga sina vapen för målskytte. av tillstån- den har meddelats , och (bilaga 6; Helautoma- tiska vapen). Förutom de krav som enligt vapenförordningen ställs för meddelande av tillstånd till innehav av helautomatiskt vapen anger alla polismyndig- heter att de följer de allmänna råd som utfärdat, nämligen att sökanden skall ha ett mycket stort behov av att inneha eget automatvapen och att han skall visa att han är en framstående tävlingsskytt, dvs. tillhöra den bästa tredjedelen av skyttar i förbunds- och kretstävlingar med automatvapen. I fråga om ordinarie hem- värnsmän kräver ungefär hälften av enheterna dessutom/eller att sökanden uppvisar ett intyg eller liknande från kretsordföranden eller motsvarande om att behov föreligger. Att någon innehavare är hemvärnsman utan att också vara aktiv målskytt förekommer dock endast i ett vapenregisterområde, vilket uppger sig ha åtta sådana fall. 108 Innehav av skjutvapen Försvarsmakten är den största innehavaren av statliga skjutvapen. Anta- let uppgår till omkring 900 000, varav de flesta är automatvapen. Här- utöver innehas drygt 2 000 automatvapen av polisen, Statens för- svarshistoriska museer, , Statens kriminaltek- niska laboratorium, och . Hemvärnet hör organisatoriskt till Försvarsmakten. Omkring 100 000 personer är engagerade i hemvärnsrörelsen. Hemvärnet har cirka 70 000 handeldvapen, av typen kulsprutepistol (kpist) och automatkarbin 4 (Ak 4). Dessa är i huvudsak tilldelade hemvärnsmännen och förvaras i deras bostäder. Driftvärnet, som är organiserat vid vissa företag och myndig- heter och som utgör en särskild gren av hemvärnet, förfogar över cirka 7 000 av hemvärnets vapen. Civil verksamhet med helautomatiska vapen med helautomatiska vapen bedrivs inom Frivilliga skytterörelsen (FSR)28. FSR har drygt 100 000 medlemmar, varav cirka 60 000 är aktiva. Av dessa är cirka 2 300 aktiva kpist-skyttar och cirka 3 600 automatkarbin-skyttar. Särskilt de senare tillhör som regel hemvärnet eller en frivillig försvarsorganisation.