sou · GMB378 · 1999-01-01 00:00:00 — Det går under förkortningen MDW i , ett verkligt högprofilprogram som bygger på de instrument som man har etablerat. Man använder sig alltså av för att samla in information. Man har skapat ett nytt stödorgan, en slags helpdesk, med representanter från Justitie-, Ekonomi- respektive Industridepartementet. De har dessutom till sitt förfogande ett nätverk av intressenter i privat sektor. De står till tjänst med synpunkter på olika lagförslag och ger information om hur det kan tänkas verka. granskas inte alla lagförslag i MDW-operationen. En särskild kommitté bestämmer vilka regler eller lagar som kan tänkas vara särskilt viktiga och så tittar man selektivt på dem. Man undviker att drabba myndigheter och företag med frågor kring allehanda regleringar utan man fokuserar på det som är särskilt viktigt. Inte någon uttalad high level-s upport men med mycket väl utvecklade instrument för den här verksamheten. är ett annat exempel på ett land där man inte har lagt regel- formuleringen på en hög politisk nivå. I finns ingen central instans utan den sköts av fackdepartement. Detta är en uttalad filosofi i . Norrmännen har en tendens att gå långt när det gäller en satsning i bottom-up-termer. Man litar till initiativkraft och administrativ kapacitet nere på aktörnivå. tillämpar en frivillighetsprincip. Man anser inte att det behövs någon central organisation av regleringsövervakning och administrativ förenkling. Detta bygger på att man har effektiva instrument att sätta i händerna på de här aktörerna och där har man utvecklat en del nya saker. Man är väldigt stolt över ett register som man kallar Brönnöy- sundsregistret, förlagt till en liten stad norr om . Här registreras detaljinformation om samtliga enkäter som departement och myndigheter begär in från näringsliv och hushåll. Informationsplikten begränsas till enheter i statlig sektor. Med hjälp av registret kan myndig- heter kontrollera om de uppgifter som de behöver redan finns insamlade. Analytiker kan se om det finns dubbelinsamling. Allmänheten har möjlighet att konsultera det här registret och peka på överdrifter när det gäller regelinsamling eller onödiga regler. Det är ett instrument just för den här spontana självreglerande processen som man förlitar sig på. Ett annat instrument som tillmäts stor betydelse är ett slags one-stop- shop per telefon, lokaliserad till . Där har man samlat information om allehanda regleringar och tillstånd som behövs. Det är alltså en lättillgänglig one-stop-shop som står till förfogande för både myndig- heter och allmänhet. När det gäller konsultation har ett remissförfarande som man förefaller vara rätt nöjd med. Norrmännen menar också att och Distriktsfond är ett viktigt instrument. Det finns en sådan institution i varje län. Det här kallas på engelska för Regional consulting service. Det är en viktig kontaktpunkt på länsnivå mellan den privata sektorn och de lokala myndigheterna. Det anses vara ett viktigt instrument just i konsultation att fånga upp information. Det finns inget initiativ i . Återigen i linje med den grundläggande bottom-up-filosofin. Det är en filosofi som är radikalt annorlunda än den som jag talade om t.ex. i fallet med , och som jag strax ska komma till när det gäller . Man hade under någonting som hette Näringslovsutvalget. Det var en kommitté med representation från näringslivet som arbetade under en fyra, och som lade ett stort antal förslag. Men kommittén är nu nedlagd. Låt oss titta på som sista land i min genomgång. Här har vi ett fall med hög politisk profil. En Better Regulation Unit har instiftats som ligger i the Cabinet Office. Det är nya rubrik på det som var en Deregulation Unit under den konservativa regeringen. Det är en centralt placerad regelreformeringsenhet nära premiärministern. En satellit till den här enheten finns i varje departe- ment. I gäller fyra principer för reformeringsarbetet, nämligen: -Inga regler som inte kan hanteras av småföretag. -Fördelarna med en regel måste alltid överstiga kostnaderna, man måste ta reda på att det förhåller sig på det sättet. 3.Focus on the goal -Klargöra målet och inte reglera om det räcker med att ange målet och sedan lämna åt aktörerna att själva lösa pro- blemet. -En intensiv konsultation med olika inblandade parter. På instrumentsidan har ett system för Compliance Cost Assessments. Här har man en relativt lång historia och betydande erfarenhet. Det är en metodik som fungerar relativt väl. Ett inslag är ett Small Business Litmus Test. Varje myndighet eller departement som överväger en ny lag eller reglering måste genomföra ett Compliance Cost Assessments. Man förvissar sig genom Small Business Litmus Test att lagen kollas mot minst två småföretag och att de klarar att hantera det här. Klarar inte småföretagen att hantera förslaget blir det bakläxa. Det här är obligatoriskt. Utöver de här två kostnadsinriktade instrumenten finns det också ett som går ut på att värdera fördelar med en reglering, så att man i en cost-benefit- analys sedan kan väga fördelar mot kostnader och komma fram till om regleringen är någonting man ska införa eller inte. När det gäller konsultation har man etablerat en Better Regulation Task Force i i vilken ingår representation från offentlig och privat sektor. Av företrädarna för den privata sektorn ska minst hälften komma från små företag. Den första rapporten från den här arbetsgruppen är beställd t ill . En annan konsultations- form är Access Business, en slags vidareutveckling av den institution man har i form av one-stop-shop. Man går ner på lokal nivå, etablerar kontakt med lokala myndigheter och lokala företag för att bedöma lokala regler. Detta är ett komplement till de one-stop-shops som är mer fokuserade på nationell lagstiftning. När det gäller initiativ så har man nu inlett en kampanj, Process of Regulatory Appraisal. Man ska gå igenom och värdera existerande regler, intäkter och kostnader med hjälp av de instrument som jag har nämnt. Det här är en kampanj som har Blairs välsignelse och som drivs med kraft från Better Regulation Unit. Vi får snart se vad resultatet blir. Det finns också ett annat initiativ som är inriktat mer på paper burdens, administrativa bördor. Det går ut på att plocka ut en andel av den totala regelmassan. Dessa regler gås sedan igenom med hjälp av en checklista över best-practise, utarbetad av Better Regulation Unit. Man ska se vad man kan rensa bort ur regelmassan, vad som inte fyller kraven. Det var de fyra länderna. Jag ska snabbt gå tillbaka till huvud- frågorna som jag nämnde i början och se hur de här olika länderna har agerat. När det gäller behovet av högnivås upport är det klart att inte erkänner något sådant behov. De använder en annan filosofi. , och verkar finna högnivås upport viktigt och det baserar man på tidigare erfarenheter. Man har ju hållit på med regelreformering också men man är besviken på resultatet. Därför menar man att det krävs hög politisk s upport och man arbetar nära premiärministern. Sedan till frågan om permanent eller ad hoc-organisation. Där kan man konstatera att och har satsat på permanens. Det har också gjort. I finns en enhet inom Office of Management and Budget i presidentens exekutiva kontor. Enheten jobbar permanent med de här frågorna. har satsat mera på temporära kampanjer, drivna av ad hoc-grupper. som jag nämnde är ett exempel på det. Man kan säga samma sak om som hade sitt Näringslovsutvalg som jobbade under början på 1990- talet. När det gäller frågan om top-down eller bottom-up är det tydligt att har satsat på ett top-down initiativ. Initiativ och utförliga direktiv från statschefen anses viktiga för att processen ska fungera. I har man en helt motsatt uppfattning med sin satsning på decentra- liserad spontan regelförenkling. och ligger däremellan med sina väl utvecklade instrument för konsultation. Det finns anledning, eftersom som är vårt nära grannland satsar på bottom-up, att fråga sig hur långt det bär egentligen? Är det ett bra val? Det kan ha vissa fördelar. Det finns uppenbarligen också vissa svagheter med den metoden. Jag tycker att man kan peka på tre svagheter. Den första svagheten är om man bygger sin information om regleringsmassan på intervjuer och enkäter med företagen så riskerar man att missa de dynamiska effekterna, marknadseffekter, konkurrens- effekter, mer tillväxtinriktade effekter. För det andra innebär frånvaro av intäkts-/kostnadsanalyser att man kan göra felaktiga prioriteringar. Man kanske satsar sin uppmärksamhet mera på det som är enkelt att åtgärda än det som är viktigt. För det tredje säger en sådan ansats ingenting om regleringsprocessen. Den ger inte någon bra feedback, inga lärdomar om regleringsprocessen. Det kan ju hända om man med hjälp av ett sådant här bottom-up-förfarande lyckas få bort 50 regleringar. ändrat processen så dyker de upp snart igen, man har inte neutraliserat de intressegrupper som driver frågorna. På basis av det här skulle jag avslutningsvis vilja formulera en fråga. Vore det i lämpligt att skapa en enhet i Statsrådsberedningen för att driva de här frågorna, att ta initiativ, samordna, driva på, ge service till myndigheter, medla mellan olika departement och myndigheter, utveckla metoder för analyser och kontrollera att de utvärderingar som görs är av god kvalitet? En sådan enhet skulle kräva en hög ekonomisk, juridisk och administrativ kompetens. Några andra tänkbara uppgifter för en sådan här enhet är att på ett övergripande plan analysera regleringspolitikens effektivitet och konsistens, fokusera på systemet och processen snarare än på enskilda regleringar. Man skulle också kunna sätta upp indikatorer på regleringskostnadernas utveckling för att därigenom också kunna se om den förda politiken ger några positiva resultat. Det här är sådant som jobbar med, att försöka hitta sätt att fånga upp utvecklingen med hjälp av indikatorer. En annan utomordentligt viktig uppgift för en sådan här enhet är att fundera på om det inte finns andra vägar än regleringar att använda sig av då man står inför ett problem. Det kanske är att bättre att använda frivilliga uppgörelser, kanske ska man använda sig av ekonomiska instrument som skatter. Handel med olika typer av utsläppsrätt kan vara ett annat exempel. Det finns en lång lista på olika metoder som man skulle kunna ha som alternativ till regler. Dessutom skulle den här enheten kunna ägna sig åt information till allmänhet och företag för att skapa en support för en hög aktivitet när det gäller regelförenkling och minskning av administrativa bördor. Det var allt jag hade att säga vid det här tillfället. Tack ska ni ha! Här får vi tacka allesammans och inte minst jag som är mest okunnig, , för denna internationella överblick och som leder honom tycker jag till samma slutsats som kom med om en central enhets betydelse på det här området. Jag kommer att släppa in men jag vill också nämna att jag ska släppa in . First I should say how much I welcome the opportunity to be here and the kind invitation from you to attend one of the BESTs hearings. Ill be quite quick. It does not mean I am not interesting but I think one of the important things from our point of view of the BEST Task Force is to hear from business about what your problems are, what your concerns are. A couple of comments. But I am not going to get into an argument about whether regulation comes from or from here in . And I think the reason for that is that many small businesses dont know and they dont care. What they are concerned about is what the regulation is doing and what the compliance costs are going to be, what the administrative burdens are going to be. That is the important thing. What we want to hear I think is a bit more detail like my friend there talked very briefly about compliance costs. We want to try and establish what the details of these regulations are that are causing burdens for business. And the less we have that kind of information its difficult to make the change that we all need. I was also very intrigued to hear the remark made by the gentleman who I understand works in the competition or agency. When he talked about entreprenurship and societys view about small businesses as suspicions about people wanting tax breaks to set up a business. This I think is very much the sort of issue that we are looking at in the commission in terms of encouraging entrepreneurship, encouraging an entrerprise culture, encouraging risk taking and providing the right sort of business environment in which small businesses can operate. I think this means looking very carefully at how we regulate and get in the right balance. We talked about, the professor was talking earlier about the amount of regulation. Thats perhaps not the problem, as he I think suggested, its what in that regulation. Take for example the which is probably the country that has been most deregulatory. I think if you look at the number of regulations there are many thousands more there in the Unites States than they were ten or twenty years ago when they started deregulating. Its not the number, its the regulation itself or whether we have got the balance right between essential environmental controls or health and safety, which of course we all want an increase in a complex society, but properly balanced against the costs. Finally something which I think raised. One of the things that he picked up which I think is extremely important both in national governments and also within Union is this whole business of co-ordination between government departments. A regulation in once it has been adopted by the commission and passed the member states is considered by the council and if its an environment regulation like improving air quality, there are fifteen people sitting round the table like this. Where are they from? all from the ministries of the environment and if you dont have a proper co-ordination network in the member states with the ministry of Economics or with the ministry of Trade or whatever it is somebody is looking at the overall co-ordination. You just get an environmental input into that discussion. What we need is a balanced input into that discussion with the views of businesses to what the compliance costs would be. So I think that its a very important aspect we need to take account of. Thats quite enough for me now. Thank you very much. We also have here who has promised to talk a bit about the experience in . In we dont have simplification history. The initiatives the Belgian government has made dates from 1993 so its very recent. I will give a brief summary of what we did before the recent initiative and what we are planning to do now. In 1993 the former minister of small and medium enterprises created a simplification project that was called audit form. A team of people working at the various ministries was put together to find out how many and what kind of forms existed to be filled out by the SME:s. After a years work the team published a report in which they described 1 281 different forms. Although everybody was shocked by this huge number and it was mentioned in every political speech nothing was done about simplification. Everybody was convinced that something had to be done but nobody took any initiative. The people that worked on the project they returned to their administrations and they kept on using the same kinds of forms as before because there was really no political commitment to change anything. After the elections in 1995 a new government was installed and in the state of the Union the Prime Minister announced that administrative simplification for small businesses would be one of the top priorities during his legislation. In 1997 the Minister of small and medium enterprises worked out a new programme in order to simplify adminis- trative procedures. This programme has been recently proofed by the parliament and it is based on three pillars. The first pillar is to improve the interface between SME:s, especially starters, and the government administration. We are doing that because today information about government aid and legislation is very complicated and very difficult to have access to. Let me give you an example. There are 26 different possibilities to obtain government aid for employment for hiring employees. The amount of the aid or the type of the aid depends on numerous factors, it depends on the size of your company, it depends on which person you are going to hire, it depends on if you are employing an unemployed person and how long that person has been unemployed. Its really very, very complicated. To solve this problem we would like to create a kind of virtual office. This office will be created to provide direct and tailor-made information to SME:s and to select the most advantageous solution for them. For example in the case of hiring employees the SME will have to answer a few questions, for example how many people he employs, what kind of people he is looking for, and a few more of those detailed questions. Then he will get the various possibilities to employ somebody and to get government aid for this. It will be tailor-made information, not general information, but information this enterprise needs. This virtual office will be set up with the collaboration of business organisations and we will also create a network of business service centers as in . The second pillar is to create a simplification office under the authority of the prime minister. I told you that in 1993 the simplification project failed because there was no political commitment to create this simplification office under the authority of the prime minister. We think that the political commitment will be there this time. What this simplification office is going to do: both business organisations and public servants will be joined in a committee where suggestions to simplification will be put forward and will be discussed. The simplifica- tion unit is going to promote a survey and co-ordinate all the simplification projects that will be set up in the ministries. ministry will have to look at its own regulation and to have contacts with other ministries in order to simplify their procedures. The last pillar is to create a new instrument that will enable us to avoid more useless administrative burdens for SME:s. When a minister creates a new law or regulation the minister of small and medium enterprises can ask that that minister makes an analysis of the impact on the enterprises. How many businesses are concerned? How many hours does it take to fill out the form? This simplification office then will evaluate this analysis and can approve it, make a suggestion for change or recommend not to go ahead with the proposal of a law. For instance because there is already another law dealing with the same issue or that imposes the same rules. These three instruments are in a new law that was recently approved of by the parliament and we are going to implement it right now. I hope we will succeed in simplifying administrative procedures and make things a bit easier for SME:s. Thank you for this input to the Swedish discussion here and it complements what and and others have been discussing which are basically two issues: How to scrap unnecessary or wrong regulation that we have instituted in the past and how to build up a system for not overburdening the future with new regulation. If you can please keep to those two topics in the half hour we have at our disposal. Om jag får ta på mig myndighetskappan igen och tacka för den här introduktionen men också ställa en fråga som rör regleringar på det kommunala fältet. Vi ser i vår verksamhet att en mycket stor del av problemen genereras just i kommunala regleringar och har vi uppehå llit oss vid den statliga sidan och det är ju ett ämne i och för sig. Kan du säga hur man har löst det i andra länder? Eller är också på den punkten så annorlunda att myndighetsregleringar ifrån och landstingskommunal sida inte är av samma dignitet som här? Jag kan peka på sådana företeelser som PBL och annat som har väldigt stort inflytande på små företags möjligheter till etablering. Tack så mycket. Förslagen bör då även riktas till BEST:s arbete när det gäller systemförändringar. har härnäst begärt ordet. tog i sin föredragning upp . tittar vi från Småföre- tagsdelegationen speciellt på. Det är ett mycket intressant land i många avseenden och har många likheter med och många positiva initiativ som vi kan ta efter. Det finns också en mycket väsentlig skillnad, det är att en mindre mängd är federala lagar och en större mängd är delstatslagar. I praktiken kan det innebära att om jag driver ett företag inom en viss bransch så kan jag ha delvis olika regler beroende på i vilken delstat jag arbetar. Här är vi ju ganska lyckligt lottade i detta lilla land genom att vi har lagar som gäller i hela landet. En annan del som vi har berört – ramlagar – som uppenbart har vissa fördelar på det sättet att när t.ex. den tekniska utvecklingen förändrar förutsättningarna så behöver vi inte göra nya lagar, det går att anpassa sig inom ramlagarna. Jag vill påstå att det ur den enskilde företagarens synvinkel också har svagheter. småföretagaren vill gärna ha besked, veta konkret, vilket är rätt och vilket är fel. I det avseendet är företagaren med ramlagar mera utlämnad åt den lokala eller regionala myndigheten. Företaget kan bli utsatt för olika tolkningar, personfrågor som slår igenom i den praktiska utövningen. Som företagare orkar man inte hålla på att bråka om detta. I praktiken jobbar man lite olika mellan olika kommuner. Ytterligare en fråga som var inne på tidigare är det här med attityden. Huvuddelen av den lagstiftning vi lever med i som är riktad mot företag är baserad på de stora företagen och deras förutsättningar. Jag kan nämna LAS och MBL som riktigt tydliga exempel. I den mån reglerna är specifika för de mindre företagen, vi kan ta fåmansföretagsbeskattningen som exempel, då är de präglade också av en annan attityd, att det här är ett gäng fifflare. Det här går igen i mycket lagstiftning att när man bygger upp lagen så gör man det med utgångspunkten av att hur ska vi täppa till så att man inte gör några otillbörliga utnyttjanden av lagstiftningen. Det leder i sin tur till att vi får en mycket komplicerad, detaljerad lagstiftning som är svår att hantera för den stora mängden företag och den lilla procent som är fifflare struntar i den. Vi måste ha utgångspunkten att det är justa företag och sedan får vi i stället hitta metoder att klämma till dem som är fifflare. Vi delar uppfattningen att fifflarna ska ha en tryckare. Slutligen har vi också här varit inne på tillgängligheten av den lagstiftning som de facto finns. När vi jobbar specifikt med det inom Småföretagsdelegationen så har vi tittat på det i ett antal län och ett antal kommuner. Då har vi funnit att närheten har en väldigt stor betydelse. Där kommer vi att se en komplikation, nämligen bredden kontra djupet. Inom många områden är det helt klart så att närheten är viktigare än djupet i kunskapen. På ett och annat område kan det vara så att det här blir en konflikt: Hur ska vi komma tillräckligt nära de enskilda företagen för att ge ett konkret ja- eller nejsvar? Ett snabbt besked, det är vad de är ute efter. Ju längre ut man kommer ifrån den som har formulerat regelverket, den som har djupet i kunskapen, ju svårare blir det här. Skatteområdet är ju ett ypperligt exempel. Jag har från i . Först en kommentar: jag vill understryka det säger här om attityder. Jag är chef för i . Man tänker sig ju sällan att myndighetssidan eller departement verkligen vill åstadkomma någonting positivt. Att vi är drivna av en vilja att kanske bli bäst inom vårt område. I stället är det ett antal regler och olika mål som egentligen är oförenliga som vi ska uppnå. Detta tror jag går igen på många områden när det gäller småföretagen. Det var en intressant presentation som gjorde.