sou · GMB342 · 1999-01-01 00:00:00 — Genom införandet av specialkurser ges möjlighet till en påbörjad fördjupning och/eller breddning individuellt sam- tidigt som Försvarsmakten får tillgång till en generellt sett bredare kompetens genom den mångfald av kompetenser som på detta sätt kan förvärvas. Fördjupningen innebär inledningsvis studier av Försvarsmaktens huvudämnen i detalj. Bredd- ning däremot avser främst ämnesområden utanför huvudämnena och kommer t.ex. innebära, att utbildning vid civil högskola aktualiseras. Systemet med specialkurser torde härigenom också effektivt bidra till en lösning på Försvarsmakt- ens problem med tillgång till specialister på olika nivåer. Valet av specialkurser måste tillåtas variera under hela yrkesofficersprogrammet även om valet av inriktning torde vara relativt begränsat, då kravet på kunskaper och färdigheter inom andra ämnesområden måste vara uppnådda efter examen. Möjligheten måste dock finnas att kunna välja ytterligheter inom det totala omfånget av specialkurser. Schema- tiskt kan detta beskrivas på följande sätt. Figur 8.3 Specialkurser inom yrkesofficersprogrammet 8.3 Övrig grundläggande befattnings-utbildning Specialkurser med inriktning mot specialist/instruktör och Gemensam nivå, breddad kompetens Som tidigare framhållits genomförs en relativt omfattande befattningsutbildning för flera officerskategorier efter nuvarande officershögskoleprogram i syfte att nå målen med de typbefattningar i krigs- och grundorganisationen som officeren förväntas bli placerad på. Med en fortsatt inriktning motsvarande 80 poäng för yrkesofficersprogrammet kommer detta förhållande att vara bestående. Ytterligare två faktorer kommer att vara påverkande och det är effekterna av nya och förändrade uppgifter enligt försvarsbeslut samt införandet av specialkurser. Ett sätt att preliminärt och överskådligt redovisa skillnaderna från dagsläget till det utbildningsbehov som kan förväntas för den officer som skall verka i den nya Försvarsmakten framgår av nedanstående tabell. Tabell 8.1 Uppskattat behov av utökad utbildning mätt i poäng. Flygvapnet/ej flyg Officer/högskoleutb. motsvarar den utbildning som genomförs efter officershögskoleexamen för att nå erforderlig kompetens i krigs- och grundorganisationen. FB 96 motsvarar den utbildning som måste tillkomma för att Försvarsmaktens nya och förändrade uppgifter skall kunna lösas. Speckurs motsvarar den utbildningsvolym som bedöms hamna utanför yrkesofficersprogrammets ram genom att specialkurser förs in i programmet. Utredningen har med beaktande av ovan gjorda analys konstaterat att det efterföljande utbildningsbehovet kommer att utökas men i en omfattning som är varierande för olika officerskategorier. Nedanstående omständigheter är i detta sammanhang betydelsefulla att notera: Utökning pga. försvarsbeslut är att betrakta som ett resultat av tidigare politiska beslut och inte som effekter av utredningens förslag. Utredningen har dock låtit Försvarsmakten preliminärt kvantifiera det potentiella utbildningsbehovet som kan hänföras till dessa uppgifter. Införandet av specialkurser motsvarande 20 poäng symboliserar en maximal omfattning som inte tar hänsyn till att vissa av specialkurserna kan ersätta annan utbildning inom dagens officershögskoleprogram. Redovisade totala poängvärden skall med beaktande av ovanstående förhållanden betraktas som approximativa. Sannolikt torde utökningen bli mindre än de redovisade värdena. Utredningen har bedömt att den efterföljande och kompletterande befattningsutbildningen även fortsättningsvis är nödvändig för att uppställda mål skall kunna uppnås. Den utökning som i realiteten uppkommer pga. införandet av specialkurser är enligt utredningen helt motiverad av kompetensförsörjningsskäl och dessutom en grundförutsättning för ett flexibelt och anpassningsbart utbildningssystem. De stora variationerna i ytterligare utbildningsbehov styrker dess- utom utredningens tidigare ställningstagande att officersprogrammet inte bör vara längre än . Den grundläggande utbildningen blir härmed flexibel och direkt kopplad till faktiskt utbildningsbehov. 8.4 Fortsatt officersutbildning - taktiska programmet och fackprogrammet Efter yrkesofficersprogrammet har officeren fått en profilering inte enbart med utgångspunkt från vilken försvarsgren eller vilket truppslag han/hon tillhör utan även beroende på vilka specialkurser som inhämtats under yrkesofficersprogrammet. Tiden fram till nästa utbildningssteg (motsvarande krigshögskoleprogrammet) kan innebära ytterligare fördjupning genom annan kompetensgivande utbildning. Inom ramen för den utbildningstruktur som utredningen nu lämnar förslag på, har två alternativ för den närmast fortsatta utbildningen identifierats. Alternativen utgörs dels av ett nivåhöjande utbildningsprogram, dels av ett fackutbildningsprogram. Utredningen vill dock redan nu betona, att dessa två inte skall ses som definitiva alternativ för officerens fortsatta karriär och uteslutande i förhållande till varandra. Det bör istället var fullt möjligt att kunna kombi- nera programmen utan någon på förhand fastställd innebördes ordning. Inrätta ett taktiskt program inom ramen för den nivåhöjande yrkesofficersutbildningen. Programmet föreslås vara ettårigt (motsvarande 40 poäng) och ersätta det nuvarande krigshögskoleprogrammet. Programmet konstitueras enligt följande: försvarsmaktsgemensam utbildning motsvarande 5 poäng, försvarsgrensgemensam och/eller befattningsutbildning motsvarande 35 poäng, I likhet med dagens utbildningsstruktur är de två första utbildningsstegen i många avseenden nära relaterade till varandra. Med beaktande av de överväganden som gjorts avseende den tidsmässiga längden på det inledande yrkesofficers- programmet har utredningen funnit att den därefter följande nivåhöjande utbildningen bör vara ettårig. Detta innebär en sammanlagd utbildningstid för de två programmen (120 poäng). En viktig utgångspunkt för detta ställningstagande har bl.a. varit de analyser som gjorts av grundläggande målsätt- ningar med utbildningen samt det potentiella kursinnehållet. Även här kan den minsta gemensamma nämnaren sägas ha varit styrande för en försvarsmaktsgemensam programstruktur. Det förslag till terminsindelning som utredningen anser vara adekvat ser ut enligt följande: Figur 8.4 Det taktiska programmets uppläggning Som framgår av figuren har det även inom detta program identifierats ett behov av och möjlighet till försvarsmakts- gemensam utbildning. Kursinnehållet kommer att i allt väsentligt utgöras av en kunskapspåbyggnad inom de ämnen som inkluderas i motsvarande kurs under yrkesofficersprogrammet. Däremot har utredningen noterat att armén, marinen och flygvapnet har olika behov av försvarsgrensgemensam utbildning respektive befattningsutbildning. Utredningen har inte funnit något onormalt i detta, utan anser att det är upp till den utbildningsansvarige att organisera en optimal kombination av å ena sidan försvarsgrensgemensam utbildning och å andra sidan befattningsutbildning. Vad gäller ett eventuellt införande av specialkurser inom ramen för det taktiska programmet har utredningen funnit att detta varit mindre relevant, bl.a. mot bakgrund av den tidsmässiga längden på utbildningen. Vidare syftar det taktiska programmet, genom en bred sammanssättning av huvudämnen, till att utveckla ett mer omfångsrikt spektrum av befatt- ningar bl.a. som förbandschef på olika nivåer. Det torde även vara lämpligt att avvakta resultatet och erfarenheterna från införandet av specialkurser inom yrkesofficersprogrammet. Utredningens uppfattning är vidare att det inte förligger något mer omfattande behov av kompletterande befattnings- utbildning i direkt anslutning till det taktiska programmet. Vad som skulle kunna aktualiseras är utbildning inom armén med syfte att kompetensutveckla officeren för en eventuell återtagandesituation. Inrätta ett ettårigt fackprogram (motsvarande 40 poäng) Vid sidan av de utbildningsprogram som syftar till en nivåhöjning (befordran) finns ett uttalat behov av att tillgodose Försvarsmakten med armé-, marin- och flygvapenofficerare som har fördjupade kunskaper, insikter och färdigheter för att kunna tjänstgöra och utvecklas i befattningar under fred, kris och krig i såväl krigs- som grundorganisationen. För närva- rande tillgodoses vissa delar av detta behov genom en riklig tillgång på olika typer av fackkurser med varierande inriktning och omfång. Med detta som utgångspunkt har utredningen funnit det vara relevant att föreslå inrättandet av ett s.k. fackprogram. Utbildningsprogrammet skall kunna ge officeren möjlighet att utvecklas inom ett ämnesområde som han/hon har särskilt intresse av eller fallenhet för och som fyller ett kompetensbehov i Försvarsmakten. Utbildning inom fackprogrammet skall kunna genomföras efter godkänd examen från endera yrkesofficerprogrammet, taktiska programmet eller från annat efterföljande nivåhöjande utbildningsprogram. Fackprogrammet skall dock inte betraktas som en återvändsgränd utan i de fall officeren efter avslutad fack- programsutbildning med påföljande väl vitsordad praktisk tjänstgöring, önskar fortsätta med nivåhöjande utbildningspro- gram skall denne kunna söka och, om förutsättningar finns, gå vidare med sådant utbildningsprogram. Utredningens uppfattning är, att utbildningen inte skall vara obligatorisk, vilket i sin tur innebär att examen inte automatiskt skall leda till befordran. Avlagd fackexamen bedöms dock ändå medföra, att individens status kommer att höjas på ett tillfredsställande sätt. I ett framtida scenario vore det därför lämpligt att överväga att införa någon form av speciell titel för de som genomgått utbildningen och som därefter utvecklat sina kunskaper inom området på ett förtjänstfullt sätt. Det har dock inte legat inom utredningens uppgift att föreslå en sådan åtgärd. Inom ramen för fackprogrammet riktar sig huvuddelen av utbildningen mot ett specifikt ämnesområde. Övrig utbild- ning bör i största möjliga mån ha en koppling till det specifika ämnesområdet. Utbildningens slutgiltiga innehåll får fastställas i samråd mellan officeren, dennes chef samt utbildningssamordnare eller motsvarande. Kopplingen till lästa specialkurser under yrkesofficersprogrammet blir härmed relevant. Exempel på områden som skulle kunna aktualiseras för fackprogrammet och hur dessa skulle kunna utvecklas mot olika nivåer inom befälssystemet framgår av nedanstående tabell: Tabell 8.2 Möjliga fackprogramsområden och elevkategorier Utredningens sammantagna bedömning är att inrättandet av ett särskilt fackprogram kommer att medföra väsentliga fördelar. Genom den breddade rekryteringsbasen till yrkesofficersprogrammet kommer aspiranterna att ha en mer varie- rande skolbakgrund samt skilda ambitioner och förutsättningar för utveckling på olika nivåer. Detta ställer, som tidigare nämnts, krav på andra utvecklingsvägar. Fackprogrammet bedöms vidare kunna bidra till flexibilitet i utbildningssystemet som det kan medverka till att uppfylla såväl den enskildes behov av utveckling som Försvarsmaktens behov av särskilda kompetenser. Det övergri- pande målet bör härvidlag vara att skapa motivation hos officerare att specialisera sig och inte känna sig tvingade att söka nivåhöjande utbildning. En ytterligare positiv effekt torde vara att personaltillgången på olika nivåer bättre kommer att överensstämma med det faktiska behovet, eftersom specialisering blir möjlig på skilda nivåer. Den förhållandevis hårda kopplingen mellan kompetens/ utvecklingsmöjligheter och nivå kommer inte längre att vara lika hårt kopplade till varandra. Detta bör med- föra att gjorda investeringar i utbildning kan tas tillvara på ett ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt. 8.5 Högre officersutbildning - stabsprogrammet och chefsprogrammet Resultatet av de förslag som lämnats innebär med naturlighet även konsekvenser för övrig nivåhöjande officersutbildning, dvs. nuvarande taktisk kurs samt chefskurs vid . I samråd med Försvarshögskolan och Försvarsmakten har utredningen närmare analyserat dessa potentiella konsekvenser och kunnat dra ett antal väsentliga slutsatser i syfte att erhålla en ändamålsenlig utbildningsstruktur. Vad gäller den högre officersutbildningen har utredningen följande förslag att lämna. Inrätta ett stabsprogram inom ramen för den högre nivåhöjande yrkesofficersutbildningen. Programmet föreslås vara ettårigt (motsvarande 40 poäng) och ersätta den nuvarande taktiska kursen. Den taktiska kursen är en utbildning om 40 poäng, syftande till befattningar på nivå 4, dvs. major/örlogskapten. Den sammantagna bedömningen är att utbildningen t.o.m. nu väl svarat upp mot de förväntningar och krav som Försvar- smakten ställt. I likhet med föregående utbildningar har de nya och förändrade uppgifterna för Försvarsmakten inneburit att högre krav nu ställs på de officerare som utexamineras från detta utbildningssteg. Särskilt tydligt är detta för officerare som skall tjänstgöra i de taktiska staberna och i internationell tjänst. Nuvarande utformning av den taktiska kursen korrespon- derar således inte till de nya kraven i alla avseenden. Resultatet har istället blivit att behovet av chefsutbildade officerare ökat för att motsvara behoven. Utredningen delar Försvarsmaktens och Försvarshögskolans uppfattning att det finns en möjlighet att öka användbar- heten av majorer/örlogskaptener genom förändring av omfattning och innehåll i utbildningen på den aktuella nivån. Häri- genom skulle dessutom behovet av närmast högre nivå (överstelöjtnant) komma att minska. Utredningens bedömning är att denna målsättning kan uppnås genom att målet med utbildningen förändras så, att utbildningen i större utsträckning syftar till kompetens för placering som stabsofficer i alla typer av taktiska staber, taktiska centrum i samtliga vapenslag samt staber inom ramen för internationell tjänstgöring. Mot denna bakgrund bör även namnet på utbildningen ändras till stabsprogrammet, vilket bättre klargör det förändrade syftet med utbildningen. För att uppnå syftet med utbildningen är bedömningen att delar av vissa moment inom chefsutbildningen skulle kunna tidigareläggas. Det gäller t.ex. försvarsgrenstaktik, stabstjänst och management. För att behålla tidsrymden (motsvarande 40 poäng) måste delar av den tidigare taktikutbildningen på brigadnivå t.ex. genomföras som preparand- studier innan utbildningen påbörjas, dvs. de kommer härmed att utgöra ett förkunskapskrav för tillträde till utbildningen. Omfattningen av dessa studier kan komma att variera såväl mellan som inom försvarsgrenarna. Den praktiktjänstgöring som ingår som en del av utbildningen skall genomföras fristående från den nya utbildningen. Figur 8.5 Stabsprogrammets uppläggning Batchutb./praktik 6 v Taktik/teknik 4-8 v Utredningen konstaterar att föreslagen förändring synes vara väl motiverad för att passa in i den nya utbildnings- strukturen. Inrätta ett chefsprogram inom ramen för den högre nivåhöjande yrkesofficersutbildningen. Programmet föreslås vara högst två och ett halft år (motsvarande 100 poäng) och ersätta den nuvarande chefsutbildningen. Nuvarande målsättning med chefsutbildningen är, att den skall vara framtidsinriktad och utbilda officerarna mot ett tioårigt perspektiv. Erfarenheten har dock visat att det i utbildningen ingår moment som i stor utsträckning inriktas mot aktuella befattningar i dagens krigsorganisation. En stor del av managementutbildningen är t.ex. inriktad mot verksamhet som ligger på en basnivå för tjänstgöring direkt efter utbildningen. Utgångspunkterna för chefsutbildningen har också förändrats som ett resultat av försvarsbeslut. Detta har lett till ökade kunskapskrav bl.a. vad avser internationella förhållanden och totalförsvarets nya roller. Osäkerheten om den framtida utvecklingen ställer högre krav på analys- och problemlösningsförmåga än vad som varit fallet. En bredd- ning av dessa officerares förmåga att hantera olika metoder bedöms därför vara nödvändig. En grundförutsättning för officersyrket har alltid varit ett gott ledarskap. har officeren på ett föredömligt sätt behärskat det direkta ledarskapet. Med beaktande av den föränderliga tid vi nu befinner oss i, delar utredningen och Försvarshögskolans uppfattning att en ökad förståelse även för det indirekta och det strategiska ledarskapet (leda verksamhet genom andra) är nödvändigt. Chefsrollen bör därför få en mer utpräglad ställning i den framtida chefsutbildningen. Med detta avses såväl fristående chefspositioner som chefsbefattningar inom olika stabs- organisationer. Målsättningen med utbildningen innebär, i enlighet med förslagen om stabsprogrammet, att vissa utbildningsdelar måste överföras från chefsprogrammet till stabsprogrammet. I sin tur torde detta generera en gemensam och hög kompe- tensnivå inför påbörjandet av studier inom ramen för chefsprogrammet. Sammantaget bedöms förändringarna innebära att kostnaderna kan minska och att det blir enklare att effektivt personalplanera dessa nyckelkategorier av officerare. 8.6 Sammanfattning av den nya utbildningsstrukturen Utredningens förslag avseende en ny utbildningsstruktur för yrkesofficerare innebär en i grunden påtaglig och genomgripande förändring. I syfte att ge en helhetsbild av förändringarnas innebörd presenteras i nedanstående figur strukturens huvudsakliga uppläggning. Figur 8.6 Övergripande utbildningsstruktur 9.Förslag till reservofficers- utbildningsstruktur En viktig och oumbärlig resurs inom Försvarsmaktens krigsorganisation är reservofficerarna. De krav som ställs på välutbildade yrkesofficerare gäller således i lika hög grad reservofficerarna. Deras civila kompetens kombinerad med militär utbildning utgör en av grunderna för en allsidig Försvarsmakt. utgör reservofficerarna en viktig förbindelselänk mellan försvarssektorn och det övriga samhället. Utredningen anser att dessa förhållanden måste upprätthållas även . Utbildningen av reservofficerare påverkas också som ett resultat av försvarsbeslut. Därför är det viktigt att reservofficersutbildningen så långt som möjligt integreras eller på annat sätt anpassas till den struktur som föreslagits för yrkesofficerarna. Utredningen bedömer att erforderliga effektivitetsvinster på så sätt kan uppnås, både utbildningsmäs- sigt och i ekonomiska termer. I det följande redovisas viktiga utgångspunkter för reservofficersutbildningen samt förslag till en förändrad utbildnings- struktur. Det övergripande syftet med reservofficersutbildningen är att tillgodose krigsorganisationens behov av officerare. Deras utbildning har och kommer även fortsättningsvis att i huvudsak förbli inriktad på uppgifter inom krigsorganisationen. Mot bakgrund av de nya och förändrade uppgifter som styr Försvarsmaktens verksamhet, kommer den analys som utredningen låtit göra avseende krav på framtidens officerare även att gälla reservofficerarna i väsentliga avseenden. Några exempel på detta är att reservofficerare kan komma att erfordras för: att möjliggöra anpassning av Försvarsmaktens förband vid en återtagning och/eller tillväxt, deltagande vid internationell uppdragsverksamhet, att tillgodose grundorganisationens behov av instruktörer i värnpliktsutbildningen eller vad gäller annan erforderlig kompetens i grundorganisationen. Utredningen konstaterar att det är angeläget att ovanstående uppgifter beaktas vid utformningen av reservofficers- utbildningen. T.ex. är behovet av yngre instruktörer i värnpliktsutbildningen stort. Med hänsyn till önskvärd åldersstruk- tur på yrkesofficerskåren måste basen (löjtnants- och i viss mån kaptensnivån) breddas. Ett sätt att möta detta behov är att reservofficerare deltar i utbildningen av värnpliktiga. Detta innebär också att reservofficeren får ökad kompetens att leda och organisera utbildningen av sitt krigsförband i en eventuell anpassningssituation. Härutöver torde det även finnas behov av att vid situationer med hög arbetsbelastning eller då särskild kompetens erfordras, kunna utnyttja reservofficerare som har sådan kompetens. Sammantaget bedömer därför utredningen att en flexibel och anpassningsbar reservofficersutbildning måste inrättas. I detta sammanhang är det även väsentligt att den viktiga kopplingen till det civila samhället belyses. Denna koppling är en av grunderna för ett fungerande värnpliktssystem. Genom att reservofficerarna ofta innehar olika befattningar inom den civila sektorn kan denna funktion ytterligare förstärkas. Reservofficerarnas civila meriter är också värdefulla för Försvarsmakten eftersom de möjliggör tillsättandet av vik- tiga befattningar inom krigsorganisationen, t.ex. tekniskt systemstöd, ekonomisk och juridisk kompetens. Inrätta ett reservofficersprogram för den grundläggande reservofficersutbildningen. Reservofficersprogrammet föreslås vara ettårig (40 poäng) och ersätta nuvarande reservofficerskurs inom officershögskoleprogrammet. Programmet bör kunna kompletteras med ytterligare utbildning för att tillgodose behov av alternativa uppgifter för reservofficerarna. Den därpå följande nivåhöjande utbildningen föreslås för majoriteten omfatta en kurs (5 poäng) och ersätta nuvarande reservofficerskurs inom krigshögskoleprogrammet. Den högre reservofficersutbildningen föreslås omfatta en kurs (6 poäng) och ersätta både nuvarande taktisk kurs och chefskurs vid . En viktig faktor att beakta vid utformningen av reservofficersprogrammet är att individen avsätter av sin civila karriär. Med anledning härav är det viktigt att tiden mellan avslutad värnpliktig grundutbildning och grundläggande reservofficersutbildning minimeras. Kvaliten i utbildningen måste också motsvara de krav som reservofficeren förväntar sig och ge en positiv effekt som även kan vara till nytta för den framtida civila karriären. Utredningen anser att reservofficersprogrammet i första hand måste genomföras som befattningsutbildning för att reservofficeren direkt efter avslutad utbildning skall kunna krigsplaceras. Denna utbildning bör, med så få undantag som möjligt, genomföras samordnad med de blivande yrkesofficerarna. Med beaktande av den föreslagna utformningen av yrkesofficersprogrammet, kommer utbildningen således att i gängse fall äga rum under det andra utbildningsåret för yrkesofficerarna och vid någon av fack-, funktions- och/eller stridsskolorna. Detta innebär att utbildningstiden i normal- fallet bör vara ettårig. Strävan är följaktligen att samordna utbildningen av reserv- och yrkesofficerare när så är möjligt. Härvidlag är det betydelsefullt att reservofficersutbildningen på alla nivåer kan anpassas till civila högskolors utbildningscyklar samt till reservofficerarnas möjligheter att vara borta från sitt ordinarie yrkesliv. Utredningen har dock funnit att det finns behov av att organisera alternativa former till ovanstående reservofficers- program. I de fall reservofficeren önskar genomföra tidsbegränsad tjänstgöring i grundorganisationen måste komplette- rande utbildning ges, t.ex. avseende övningsrelaterade bestämmelser i samband med utbildning av värnpliktiga. Denna utbildning bör då motsvara delar av den försvarsmaktsgemensamma eller försvarsgrensgemensamma utbildningen inom yrkesofficersprogrammet. För andra individer kan det i vissa fall visa sig vara mer lämpligt att dela upp utbildningen och förlägga den . Detta torde bl.a. kunna underlätta rekryteringen av reservofficerare. Utredningen anser att det är väsent- ligt att dessa behov, när så bedöms lämpligt och om möjlighet finns, tillgodoses. Den slutsats utredningen dragit är, att den normala utformningen av reservofficersprogrammet måste kunna kom- pletteras med alternativa utbildningsformer för att tillgodose både individens önskemål och Försvarsmaktens behov av kompetens. Härigenom skapas ett flexibelt och anpassningsbart utbildningssystem även för reservofficerarna. Beträffande den efterföljande nivåhöjande utbildningen (korresponderande till den nivåhöjande utbildning som bedrivs i krigshögskolornas regi) anser utredningen att den även fortsättningsvis bör omfatta en kurs för majoriteten.