sou · GMB394 · 1999-01-01 00:00:00 — För varje område som kräver anmälningsplikt kunde en kontaktmyndighet utses som skulle vidarebefordra anmälan till andra berörda myndigheter. Småföretagsdelegationen föreslår att principen en anmälan räcker skall gälla generellt i företags kontakter med myndigheter. Principen innebär att anmälan endast skall behöva skickas till en myndighet om anmälningsplikt till flera myndigheter föreligger efter en och samma händelse. 4Småföretagsdelegationens dnr 3/97. 5Arbetarskyddsstyrelsens dnr 60 UP 1519/97. 6Rikspolisstyrelsens dnr POB-430-1770/97. har som syfte att minska regionala obalanser och skillnader i ekonomisk utveckling i . Fonderna omfattar för del ca och har inneburit en betydande ökning av resurserna för regionalt utvecklings- arbete i . Medel ur strukturfonderna fördelas på olika målområden. För att komma i åtnjutande av strukturfondsmedel krävs en medfinansiär förutom EU. Många myndigheter medverkar på olika sätt i genomförandet av strukturfondsprogrammen i . , Jordbruks- verket, , och har givits s.k. fondansvar, vilket bl.a. innebär att de betalar ut fondmedel till enskilda projekt. Det har framförts mycket kritik mot den svenska organisationen för genom- förandet av strukturfondsprogrammen. Bl.a. har följande framförts: ·Splittrat och svåröverskådligt med både nationell och EU-dikterad stödpolitik. ·De nya strukturer som byggt upp för att hantera struktur- fondsprogrammen överlappar gamla strukturer. Detta ger fler aktörer att hålla reda på för småföretagen. Det finns dessutom många program med likartad eller överlappande verksamhet. ·Informationen kring programmen har inte varit anpassad till småföretagens verklighet. Den information som skickats ut till småföretagen har ibland varit ostrukturerad. Resultatet har blivit att många småföretagare struntar i att söka stöd. Många bra projekt realiseras inte. ·De övervakningskommittéer som inrättats har haft få inslag av småföretagare. De flesta har varit myndighetspersoner och resten tjänstemän från näringslivets organisationer. ·Strukturfondspengarna går till dem som är bäst på att fylla i formulär och hitta rätt i regeldjungeln, inte till dem som har de bästa projekten. Offentliga aktörer som fått stödpengar har ibland anklagats för att stärka den egna organisationen vilket ökat konkurrensen gentemot privata småföretag. ·Eftersom småföretagen har dålig kunskap om målprogrammen och vilka typer av projekt som de är tänkta att stödja är det svårt för enskilda företag att själva planera projekt. I stället blir det offentliga aktörer som försöker tänka ut projekt som de tror att företag kan ha Systemet är därför i stor utsträckning utbudsstyrt snarare än efterfrågestyrt. · Det tar för lång till att få pengar. Småföretag har svårt att ligga ute med pengar, speciellt om de inte vet om projektet i slutändan kommer att godkännas. har presenterat förslag till hur strukturfonderna och målprogrammen skall organiseras . Förslagen verkar medföra stora förbättringar jämfört med nuläget, bl.a. minskas antalet program. måste ta tillfället i akt och reformera den svenska organisationen för genomförande av struktur fondsprogrammen. ·Samordna gamla nationella stödstrukturer med de nya som byggts upp för strukturfondsmedel. ·Information om strukturfonderna skall vara anpassad till småföre- tagens verklighet. ·Försök att få så många aktiva småföretagare som möjligt engagerade Personer med småföretagarerfarenhet borde engageras i informationsspridning, övervakningskommittéer och annat. Småföretagares arbetsinsatser skall betalas och på andra sätt värderas bättre i strukturfondsarbetet. Arbetet i kommittéer och andra grupper skall anpassas så att småföretagare kan delta utan att riskera sina rörelser. ·Gör systemen efterfrågestyrda så att småföretagens behov får styra utformningen av projekt, i stället för vad handläggare på myndigheter kan erbjuda. Detta kräver förbättrad dialog mellan småföretag och myndigheter. ·Ofta får målprojekten vänta på pengar, trots att som land får förskott ur strukturfonderna. Även de lokala projekten borde kunna få sådana förskott. ·Fortsätt satsningen på partnerskap. Nya former för att stimulera småföretag att ta del i strukturfondsprogrammen bör prövas, men på företagens villkor. ·Nya medfinansieringsmodeller bör prövas. , grupper av företag eller privatpersoner bör kunna ersätta eller komplettera offentliga organ som medfinansiärer till EU. EU kräver dock långsiktiga och stabila medfinansiärer, varför staten i sådana fall måste gå in med garantier för att privata medfinansiärer skall kunna accepteras av EU. Detta bör kunna ske på obyråkratiskt sätt i nationellt samförstånd. ·Byråkratin runt strukturfonderna måste minskas kraftigt överlag. 4.4Konkurrens mellan offentligt och privat I ökad utsträckning har kommuner och myndigheter börjat att bedriva näringsverksamhet på konkurrensmarknader. sker den offentliga konkurrensen i bolagsform, ibland inte. Oavsett form sker den offentliga konkurrensen inom många områden där den borde minska eller helt upphöra. Exempel är tvätteritjänster, fastighetsskötsel, gym, städning, körkortsutbildning och catering. Småföretagsdelegationen har vid upprepade tillfällen gjorts uppmärksam på hur ofta småföretag blir utsatta för offentlig konkurrens på ojämlika villkor. Även konkurrens- verket får in många klagomål med denna innebörd. genomförde på uppdrag av 12 närings- livsorganisationer en större undersökning av konkurrensen mellan offentligt och privat.8 Två tredjedelar av de undersökta företagen uppgav att de i olika stor utsträckning konkurrerar med offentliga förvaltningar och offentliga bolag på den öppna marknaden. Av dessa hade två tredjedelar erfarenhet av offentlig underprissättning. Alltför ofta bedriver offentlig sektor näringsverksamheten till- sammans med skatte- eller avgiftsfinansierad verksamhet. Risken är i dessa fall påtaglig att den senare verksamheten på något sätt bekostar den förra. Sådan korssubventionering kan vara mer eller mindre tydlig och utgöras av allt från ren underprissättning till att en kommun låter sitt bolag få en låg lokalhyra. Offentliga och privata företag har dessutom helt skilda vägar till finansiering som lån och riskkapital. Medan privata aktörer får satsa sitt eget kapital eller låna till marknadsränta, har offentliga bolag ofta tillgång till skattepengar på olika sätt. Kommunala bolag som tar lån i bank har exempelvis ofta en borgen som gör att de får lägre räntor, men som också betyder att kapitalbehovet ytterst garanteras av kommuninvånarna. Kommunallagen förbjuder i princip kommuner och landsting att konkurrera på företagens marknader. Den är emellertid inte speciellt effektiv när det gäller att komma till rätta med dessa problem. Om kommunallagen följdes skulle problemen vara mycket mindre än de är. Problemet är att lagen överträds alltför ofta och att det är svårt att få processer till stånd. 7 Småföretag – Förslag för ökad tillväxt, rapportserie 1997:3. 8 beteckning 8195. På områden där konkurrens mellan offentlig och privat verksamhet är tillåten bör särskilda krav ställas på offentliga aktörer, så att marginal- stöttning eller korssubventionering inte förekommer. Småföretagsdelegationen anser att kraftåtgärder måste vidtas så att kommunallagen följs och därmed motverkar att offentliga aktörer som t.ex. kommuner och landsting bedriver verksamhet på konkurrens- marknader. Partssammansatta prövningsorgan bör inrättas för att få bättre och tydligare gränser för offentlig verksamhet. Kommunallagen bör även ändras så att det blir lättare att få prövat i domstol om näringsverksamhet strider mot lagen. Regeringen bör se till att en myndighet inte bedriver tillsyn mot ett privat företag som myndigheten konkurrerar med. Regeringen bör som ett första steg realisera förslagen som redovisas i departementsrapporten för kommersiell provnings- och certifieringsverksamhet (DS 1997:17). I ett land som , med en stor offentlig sektor, har många småföretag kommuner, landsting och myndigheter som kunder. Av denna anledning är det beklagligt att de offentliga upphandlingarna inte fungerar tillfredsställande i vårt land. Detta förhållande är från skilda utgångspunkter belyst i betänkandet Effektivare statlig inköpssamord- ning (SOU 1997:130), revisorers rapport upphand- ling (1997/98:3) och i rapporten av lagen om offentlig upphandling från . Den utbredda användningen av ram- eller avropsavtal i offentlig upphandling försvårar för småföretag att få order. har myndigheter i allt högre utsträckning börjat samordna sina upphand- lingar med varandra, vilket ytterligare försvårar för småföretag att vara med i budgivningen. I en skrivelse9 till Småföretagsdelegationen ger ett exempel på hur en upphandling inte bör gå t ill. Fallet rörde företagshälsovård till statliga myndigheter. I fallet utsågs en samman- slutning av landsting som vinnare i anbudstävlingen. Motivet var bland annat att sammanslutningen hade rikstäckande verksamhet. 9 dnr 73/1998. Med sådana uttagningsgrunder blir det omöjligt för småföretag att tävla med stora företag. För de flesta myndigheter är lokal verksamhet förmodligen fullt tillräcklig vad gäller företagshälsovården. Om offentliga organ delar upp sina order i delupphandlingar kan fler lägga bud och dessutom priserna pressas. En starkt bidragande orsak till att småföretag har svårt att hävda sig i offentliga upphandlingar är de svaga sanktionerna vid brott mot Lagen om offentlig upphandling (). Det är dessutom bara anbudstagaren som kan väcka talan i domstol. Ofta är det mycket känsligt för ett litet företag att klaga när det anser att har överträtts. Man vill ogärna förstöra framtida affärer genom att stämma kunder, särskilt gäller detta på mindre orter med begränsat kundunderlag. I skadeståndsmål betalar den förlorande parten dessutom rättegångskostnaderna, en risk som ett litet företag ofta inte kan ta. Om tredje part fick väcka talan i brott mot skulle förmodligen fler fall komma upp i rätten. Det finns på många håll insikt om att fungerar dåligt. Frågan om är dock uppsplittrad på olika departement och flera utredningar om olika delar av upphandlingsproblematiken är aviserade. Vad som behövs är ett samlat grepp om upphandlingsproblematiken i syfte att realisera idéerna om affärsmässighet, konkurrens och icke- diskriminering som ligger som grund för lagstiftningen. Man bör även överväga om dessa mål bör kompletteras med målet om att värna lokala småföretag. Alltför ofta har lett till att offentliga organ genom sina upphandlingar medverkat till att skapa oligopolmarknader. Småskalighet och lokal närvaro är aspekter som inte tillåter att en köpare tar med i bedömningen. Offentliga upphandlingar styrs dock av och det blir Regeringens sak att påverka EG till en mer småföretagsvänlig hållning till upphandlingar. Småföretagsdelegationen föreslår en sammanhållen översyn av Lagen om offentlig upphandling. I denna översyn bör speciellt övervägas att bereda även tredje part tillfälle att väcka talan till domstol vid överträdelser mot . Det är viktigt att regeringen ser till att offentliga organ delar upp sina order så att även mindre företag får en chans att vara med i budgivning. Stora ramavtal bör stoppas. Alltför många småföretag har problem med offentligt stöd som ges till deras konkurrenter. Stödet kan exempelvis ges inom ramen för den statliga arbetsmarknadspolitiken eller av kommuner. Förutom att stöd till en konkurrent givetvis verkar demotiverande snedvrider det konkurrensen, vilket kan leda till att fel företag överlever i kon- kurrensen, dvs. ett företag som inte fått stöd kan slås ut från marknaden. kan en bidragskultur etableras, som är svår att komma ur. har arbetslösheten gjort att åtgärder som beredskaps- arbeten, utbildningsvikariat och arbetslivsutveckling (ALU) ökat i omfattning. Starta eget-bidrag är ett annat stöd som kritiserats mycket. Av eget-bidraget framgår att en tredjedel av de som fått bidraget ansåg att det givit fördelar i förhållande till konkurrenterna. I konkurrensverkets rapport – förslag för ökad tillväxt (1997:3) ges en rad exempel på kommuner som verkar konkurrens- snedvridande. Fallen rör kommuner som givit penningbidrag, gratis eller subventionerad arbetskraft, nedsatta lokalhyror m.m. Sådana stöd är inte tillåtna enligt kommunallagen men förekommer alltjämt. Det är främst småföretag som råkar illa ut. Det är mycket svårt för ett småföretag att överklaga ett kommunalt beslut att ge stöd till en konkurrent. Om företaget som drabbats ekonomiskt inte är kommunmedlem i kommunal- lagens mening är det omöjligt. tas beslutet om stöd av ett kommunalt bolag. Ett sådant beslut kan över huvud taget inte överklagas. Det kan också vara svårt för ett småföretag att få kännedom om att kommunen eller ett kommunalt bolag beslutat ge stöd. Den som får ett offentligt stöd är inte alltid ett privat företag. I de fall då myndigheter, landsting och kommuner själva opererar på konkurrensmarknader och sätter priser som understiger kostnaderna är det i själva verket skattebetalarna som delvis finansierar verksamheten. inrättades Rådet för konkurrens på lika villkor mellan privat och offentlig sektor (N 1997:08). I rådet finns represen- tanter för såväl näringslivet som kommuner och landsting. Rådet skall utfärda rekommendationer till berörda parter. Förhoppningsvis kan sådana rekommendationer hjälpa till att etablera god sed för dessa frågor. fann 10 att konkurrens från offentliga organ var betydande problem för företagen, främst de mindre, och föreslog åtgärder för ökad konkurrensneutralitet. har i en skrivelse till Småföretagsdelegationen 11 påpekat att det inom EU finns antitrustregler och regler om förvärvs- kontroll, offentlig stödgivning och offentlig upphandling som vid tvist 10Konkurrens i balans (SOU 1995:105). 11Konkurrensverkets dnr 73/1998. medger överklagande till . I finns inte någon motsvarande möjlighet att effektivt motverka att företag drabbas av de konkurrenssnedvridande effekterna av offentlig stödgivning. Konkur- rensverket konstaterar att behovet av en sådan ordning är störst hos små och medelstora företag. Verket efterlyser vidare bättre tillsyn och procedurer för att åstadkomma rättelse då otillåtet stöd beslutats. Småföretagsdelegationen föreslår en översyn av Kommunallagen i syfte att ge företag bättre möjligheter att överklaga kommunala beslut och möjlighet att i domstol pröva kommunalt stöd. Annan än kommunmedlem borde få väcka talan i domstol i dessa frågor. Varje gång offentligt stöd utgår borde ett minimikrav vara att stödgivaren tydligt visar hur konkurrensen påverkas. Avsikten med den nya skattekontolagen12 var att förenkla redovisningen och betalningen av skatter och avgifter genom att samordna allt till en blankett och en betalning . De nya rutinerna har också inneburit förenklingar, men vad gäller straffavgiften vid för sent inläm- nad deklaration samt tidpunkt för då deklaration och betalning anses ha kommit tillhanda har reglerna försämrats och miss- gynnar särskilt småföretag. Betalning och inlämnande av deklaration anses i det nya systemet vara tillhanda den dag då betalning bokförs på Skatte- myndighetens konto respektive då deklaration kommit fram till . gällde den dag då betalning skedde i post/- bank eller då girering kom in till post/bank. För företagaren har detta inneburit att han måste kalkylera med postgång, helgdagar, klämdagar etc. I det nya systemet har man i stället förskjutit tidpunkten för när betalning skall vara tillhanda framåt vilket är så som det normalt tar innan pengarna bokförs på konto. 12 Skattebetalningslag (SFS 1997:483) med tillhörande skattebetalnings- förordning (SFS 1997:750). I det nya systemet tas en straffavgift ut på onor om deklara- tionen inlämnas . I det tidigare systemet finns egentligen ingen motsvarande bestämmelse eftersom deklarationens inlämnande och betalning skedde i samma handling. Många företagare skulle vilja lämna in deklarationen direkt till det lokala skattekontoret. har emellertid uppgivit att detta inte är möjligt. har tidigare ansett att är en rimlig avgift och att det skall jämföras med straffavgiften för sent inlämnad deklaration för företag, som är onor som lägst. Jämförelsen kan ifrågasättas eftersom företagets särskilda självdeklaration lämnas endast en gång samt att möjligheterna till anstånd är mycket goda, särskilt om redovisningsbyråer eller revisionsbyråer begär anstånd för företaget. Småföretagsdelegationen anser att det är oskäligt att avgiften är lika stor oberoende av förseningens längd och vilka belopp som deklareras. Småföretagsdelegationenföreslår att avgiften slopas. Om detta inte är möjligt bör det införas en möjlighet för företag som så önskar att på angivet datum lämna in deklarationen på lokalt skatte- kontor och erhålla kvitto på att deklarationen har inlämnats. Detsamma bör även kunna göras på postkontor. 4.8Nya EG-anpassade regler om resultaträkningens utformning Den nya årsredovisningslagen (ÅRL), som tillämpas första gången på , har medfört nya uppställningsformer för resultat- räkningen. I förhållande till tidigare lagstiftning innebär de nya uppställ- ningsformerna väsentligt ökade krav på specifikation av rörelsens kostnader. Enligt 3 kap. 7 § ÅRL får vidare ett bolag under vissa förut- sättningar slå ihop poster i resultaträkning och upprätta vad lagen kallar förkortad resultaträkning. De villkor som gäller för sådan samman- slagning är dels att bolaget är av sådan storlek att det inte behöver utse auktoriserad revisor, dels att () meddelar särskild dispens. Möjligheten till sammanslagning följer av artikel 27 i EG:s fjärde bolagsdirektiv. De storleksgränser som anges där överstiger emellertid vida de som den svenska lagstiftaren valt. Något krav på dispens föreskrivs inte alls i direktivet och är det enda land inom EU som har infört ett sådant krav. Det har visat sig att den svenska regleringen innebär stora problem för framför allt små och medelstora bolag som i huvudsak tillverkar och säljer en enda produkt (problemen belyses på ett konkret och tydligt sätt av i dess yttrande till daterat ). Genom den med ÅRL ökade specificeringsgraden vad gäller rörelsens kostnader tvingas ett bolag – om inte sammanslagning medges – att öppet redovisa förhållandet mellan nettoomsättningen och bruttoresultatet. Därigenom framkommer tydligt bolagets prissättningspolitik och vinstmarginaler. Det säger sig självt att en sådan information kan vara ytterst känslig från konkurrenssynpunkt. Detta har även EG insett och alltså infört en möjlighet till sammanslagning av vissa poster i resultaträkningarna. EU:s medlemsländer tillämpar något varierande storleksgränser vad gäller möjligheten till sammanslagning. Allmänt kan dock sägas att den svenska lagstiftningen framstår som betydligt mer restriktiv än övriga EU-länders. Delvis beror detta på att ÅRL endast tillämpar två gränsvärden (med referens till balansomslutning och antalet anställda) medan övriga länder tillämpar tre (med referens till balansomslutning, nettoomsättning och antal anställda). Men det beror också på att ett av de två gränsvärden som går att jämföra, nämligen det som avser balansomslutningen, ligger lägre i än i flertalet övriga länder. Framför allt är ensamt om att tillämpa ett särskilt dispens- förfarande. När det gäller dispensförfarandet kan konstateras att PRV i vart fall tills vidare har förklarat sig utgå från i stort sett samma typ av bedömning som låg till grund för prövning enligt äldre lagstiftning (jfr 11 kap. 6 § aktiebolagslagen i dess lydelse före ). Detta är en besynnerlig ståndpunkt från PRV:s sida. Eftersom specifice- ringsgraden i resultaträkningen ökat högst väsentligt med ÅRL är ju förutsättningarna helt annorlunda jämfört med tidigare då rörelsens kostnader kunde slås samman till en enda post. Den situation i vilken ett bolag ansöker om tillstånd att slå i hop poster i resultaträkningen är således inte alls jämförbar med den som tidigare kunde motivera ett utelämnade av bruttoomsättningssumman. Slutsatsen av detta är att PRV måste lätta på sin restriktiva praxis och i betydligt större utsträckning bevilja dispens. Det finns emellertid skäl att gå väsentligt längre än att bara lätta upp PRV:s dispensprövning och i stället upphäva kravet på särskild dispens. Dispenskravet försämrar på ett högst betänkligt sätt svenska bolags konkurrensmöjligheter i förhållande till utländska som inte har något motsvarande krav. Graden av denna försämring är naturligtvis beroende av PRV:s praxis. En generös praxis medför att olägenheterna framstår som mindre men kan inte undanröja dem helt. Till saken hör att PRV gjort bedömningen att en ansökan om dispens är offentlig handling. Många av de uppgifter som PRV begär in är av sådan karaktär att själva ansökan därmed kan upplevas som ett lika stort problem som att lämna de efterfrågade sifferuppgifterna i resultaträkningen. Resultatet kan bli att ett bolag avstår från att söka dispens av det skälet att ansökningshandlingen är offentlig. Ett minimikrav för att bibehålla dispensförfarandet måste vara att ansökningshandlingen omfattas av sekretess. Ett argument för att införa dispenskravet var att det ansågs finnas risk för att sammanslagningsmöjligheten annars skulle komma att missbrukas. Denna risk måste bedömas som obefintlig, inte minst mot bakgrund av den revisorsgranskning som sker av redovisningen. I denna granskning ingår att bedöma om bolagets konkurrenssituation är sådan att den motiverar en sammanslagning. ·Det särskilda dispenskravet upphävs. Om inte så sker måste ansökningshandlingen omfattas av sekretess. ·Kriterierna för vilka bolag som omfattas av sammanslagningsmöjlig- heten utformas på samma sätt som skett i övriga EU-länder, dvs. lagen bör innehålla referenser till balansomslutning, nettoomsättning och antal anställda. Särskilt om dispenskravet bibehålls finns ingen anledning att inte utnyttja artikel 27 fullt ut. På arbetarskyddsområdet finns en rad bestämmelser som på olika sätt skapar problem för småföretag. För många småföretagare är reglerna svåra att förstå och tillämpa. De innehåller inte några särlösningar för småföretag. Situationen har komplicerats av att det numera finns ett omfattande europeiskt regelverk på området. Införandet av intern- kontroll, dvs. att arbetsgivaren själv skall förutse risksituationer och vidta åtgärder snarare än att följa detaljföreskrifter, ställer större krav på arbetsgivaren att gå igenom verksamheten och utarbeta handlingsplaner för större säkerhet. Småföretag har mycket begränsade administrativa resurser att lägga ned på sådant arbete. Detta uppvägs av att småföretagaren är väl medveten om arbetets riskmoment eftersom han/hon ofta verkar nära sina anställda. bedriver ett mycket intressant arbete med regelförenkling som har som mål att ta bort eller förenkla av regelverket. Småföretagsdelegationen vill uppmuntra till fortsatt regelförenklingsarbete och uppmanar andra m yndigheter att följa exempel. Viktiga lärdomar kan dras av hur organiserat arbetet och förankrat det internt och externt. Småföretagsdelegationen föreslår att vid den första kontakten med ett företag redogör för de krav som ställs och ger råd om vägar att uppfylla dessa. Arbetars kyddsverket bör även generellt fungera delvis som rådgivare i arbetarskyddsfrågor: Speciellt för småföretag är det till stor hjälp att få hjälp med att konkretisera arbetarskyddsfrågorna och hur arbete med internkontroll bör bedrivas. småföretag borde lägga upp en idébank med exempel på hur andra löst säkerhetsproblemen. Småföretag bör även kunna erhålla finansiell hjälp vid stora investeringar som arbetarskyddsregler tvingar fram. 4.10Informations- och samrådsplikt vid markarbeten Många näringsidkare som driver små butiker eller serviceinrättningar i hyrda lokaler drabbas hårt när det lokala utför arbeten av olika slag i gatan utanför lokalen. Tobaks- och tidningshandlare, rese- byråer och småbutiker är ofta beroende av att kunderna enkelt kan se och kliva in i lokalen.