sou · GMB384 · 1999-01-01 00:00:00 — Distansundervisning som utbildningsform har haft svårt att tränga in i högskolorna, detta gäller inte minst situationen i . Forskningen och närundervisningen, som skulle utgöra en tillgång för distansutbild- ningen i dual mode-form, har istället ofta blivit ett hinder för dess infö- rande. Högskolornas administratörer och lärare har prioriterat forsk- ning och närundervisning i stället för den tillkommande distansunder- visningen. Och när distansundervisning bedrivits, har den mera sällan medgivit den obundenhet och rum för de studerande som är en av huvudtan- karna med just denna utbildningsform. Vägen till frihet och rum går för den som ansvarar för distansutbildningen via omfattande arbete med undervisningsplanering och utnyttjandet av teknik i undervisning- en för att överbrygga avstånden mellan lärare och studerande. Det do- minerande intrycket är att man från högskolornas sida brustit i båda dessa avseenden. Erfarenheterna från dual mode-institutionerna har visat att det varit svårt att förena nödvändiga kompetenser och resurser inom en organi- sation. Förutom kompetensbrister och traditioner har de höga kostna- derna utgjort hinder för att bedriva utbildning som tar specialister i an- språk för utvecklingsarbetet och utnyttjar medier och tekniskt stöd i genomförandet. Samverkan har varit ett nyckelfenomen i tidsandan under . I högskolevärlden tar det sig konkreta uttryck bland annat genom att organisationer samverkar inom och mellan länder. Fördelar- na i denna strategi kan vara många, såsom större samlad idékraft, större kunskapsbredd och kompetens samt exempelvis ökade möjligheter att nå god resultatspridning. Konsortiebildningar är ett uttryck för sådana strävanden efter kraft- fulla organisationsformer. I ett konsortium kan omfattande kompetens samlas för att bedriva innovativ utvecklingsverksamhet. Inom di- stansutbildning har konsortier vuxit fram för att bilda ekonomiskt bär- kraftiga enheter och sannolikt som en reaktion på de traditionella ut- bildningsmiljöernas mindre lyckade försök med distansutbildning. I finns tre distansutbildningskonsortier, som beskrivs ovan i avsnitt 2.4. Konsortier världen över har demonstrerat komplexiteten i samarbete av detta slag. Problem har uppstått bl.a. därför att konsortierna saknade en formulerad policy som motiverat samarbetet, sättet att organisera arbetet var inte strukturerat, och konsortierna saknade legitimitet inom de egna organisationerna. Att de tekniska landvinningarna skall revolutionera utbildningssyste- men har tagits som en självklarhet av många. Teknikinnovatörer, poli- tiskt ansvariga och inte minst försäljare har dock förvånade fått kon- statera att i många utbildningsorganisationer har graden av förändring varit liten eller uteblivit. TV, radio och andra hjälpmedel har inte fått den betydelse man förväntat sig. De klassiska distansutbildarna arbetade utifrån en enkel pedagogisk modell. De tillhandahöll eller hänvisade till undervisande text. Därut- över organiserade och genomförde de dialoger kring texten. Ytterligare en utgångspunkt för arbetet var att det skulle vara tids- och rumsobero- ende. Det var själva essensen i verksamheten. Vad man hade att ta ställning till, utöver gängse uppgifter som utbildare kring urval av stoff och liknande, var hur avståndet mellan studerande och utbildningsor- ganisatör skulle överbryggas. Frågor kring kanaler för distribution och kommunikation var alltså mycket centrala för den här typen av utbilda- re. Tidningar, böcker och brev var till en början de medier som utnytt- jades. När telekommunikationerna började växa fram påverkade dessa i viss mån verksamheterna. För många av korrespondensskolorna kom framför allt ljudbanden att bli värdefulla komplement till brev och tryckt material. Föreläsningar och inspelade kommentarer till insända uppgifter kunde produceras och distribueras relativt enkelt och mycket billigt. De olika medier som växte fram var dock främst lämpade för att ge ut information, föreläsa. Utbildningsanordnarnas dilemma blev där- med att finna former för dialog. De möjligheter som vuxit fram i och med utvecklingen av datorerna och deras möjligheter att kommunicera med varandra ser ut att få stor betydelse som verktyg för dialoger med de studerande. Den nya tekni- ken är mycket snabbare och kan bära långt större bördor än tidigare kommunikationsmedel. Informations- och kommunikationstekniken ger dessutom möjligheter att skapa mer sofistikerade verktyg att använda även i pedagogiskt och metodiskt syfte. De storskaliga institutionerna hade vanligen sin upprinnelse i idéer om att utnyttja telekommunikationstekniker i undervisning. TV skulle i stor skala sättas i utbildningens tjänst. I utreddes hur TV och radio skulle kunna sättas in i utbildningssystemen, men vi valde en annan väg. Idéerna om TV- och radiouniversitet, Open Universities, växte främst fram bland politiker och utbildningsadministratörer. Detta kan vara förklaringen till att man i dessa satsningar så starkt fokuserade informationsgivningen i undervisningen. I de tidiga exemplen tycks den dominerande föreställningen ha varit att undervisning handlade om att ge föreläsningar. I det sammanhanget reducerades således distansut- bildningens distributionsproblem till en fråga om hur man på bästa sätt skulle kunna ersätta eller komplettera skriven text. Gemensamt för single mode-institutionerna är att deras verksamhet fokuserat formfrågor i undervisningen. Hur skall distansundervisning bedrivas? Med några få undantag har deras uppgift varit kunskapsre- produktion, inte att som i universitetsmiljöerna utveckla ny kunskap. De större utbildningsanordnarna har, i internationellt samarbete, bedri- vit långsiktigt, metodinriktat utvecklingsarbete. En konsekvens av detta har varit att särskilda avdelningar med expertis byggts upp. Sådana ex- pertgrupper återfinns exempelvis inom områden som undervisningspla- nering, medieanvändning, utvärdering och ämnesdidaktik. När de traditionella utbildningsanordnarna bedrivit distansutbild- ning har de i mycket liten omfattning utnyttjat tekniskt stöd. Inom uni- versiteten finns väletablerade undervisningsmetoder och dessa har till- lämpats även inom distansutbildningen. På högskolenivå prioriterar lärarna forskningen. Det centrala är kunskapsproduktionen och att in- nehållet i undervisningen skall vara en konsekvens av denna. Distan- sundervisningen i dual mode-institutionerna, reproduktionen av kun- skaper, har inte sällan inneburit att lärarna fortsatt att föreläsa inför studenterna. Föreläsningarna har kanske förlagts till annan ort än hög- skoleorten eller till veckoslut. Majoriteten av dual mode-institutionerna världen över har alltså fortsatt att arbeta på invanda sätt fast uppgiften varit att ge utbildning på distans. Det tekniska stödet har ofta begränsats till sådant man även använder i närutbildningen. Tekniken har inte kunnat tränga sig in i dessa utbildningsmiljöer eller förändra arbetssätten i dem. 2.1.6Gamla organisationsformer för nya uppgifter Ett grundproblem för distansutbildning i dual mode-institutioner är att ha tid och resurser för det omfattande utvecklingsarbete distansunder- visning kräver. Sannolikt hör det till undantagen att exempelvis enskil- da ämnesinstitutioner har de kompetensmässiga, personella och eko- nomiska resurser som krävs för att genomföra det utvecklingsarbete distansundervisning kräver. Man måste finna olika former av samarbete som skapar den tillräckliga resursbasen. Det kan ske inom eller mellan högskolor. Utvecklingen av konsortier utgör exempel på sådant samar- bete och de har dessa möjligheter att utveckla expertgrupper. Organisatoriska lösningar kan naturligtvis även innebära att stöd- jande strukturer skapas på nationell nivå och att dessa finner goda for- mer för samverkan med dual mode-institutionerna. I arbetar för att stödja kunskapsutveck- ling på området och det ger bidrag till utvecklingsarbete. I har man också samlat resurser i ett nationellt övergripande organ som kan ge ekonomiskt stöd till utvecklingsarbete. Uppdraget att stödja forsk- ningen om distansutbildning ingår även i . Detta organ kan däri- genom fungera som en ryggrad för distansutbildningen på tertiär nivå. De regler som styr arbetet i många utbildningsorganisationer är kon- struerade för andra uppgifter än de som distansundervisning innebär. De storskaliga systemen har här haft fördelar framför dual mode. Hu- vuduppgiften i dessa är att bedriva distansundervisning och regler och administrativa rutiner har utvecklats för att ta hand om just de uppgif- terna. I dual mode-institutionerna är det inte sällan konflikt mellan reglerna och uppgiften att bedriva distansundervisning. Tillgodoräk- nandet av lärarnas arbetsinsatser är bestämt av mönster för arbetet som vuxit fram där närundervisning och forskning levt i förening. Antagningsformer är avpassade efter närundervisning- ens terminstider. Studerandeservicen är avpassad för studerande på högskoleorten som deltar i närundervisning och inte efter de studeran- degrupper som brukar delta i distansutbildning. Ett begränsat antal organisationsformer för utbildning, undervisning och studier är på väg att utvecklas till ett stort och varierat utbud. Grän- serna mellan arbetsformer i olika utbildningssystem löses upp och det vi sett som reguljär utbildning respektive distansutbildning saknar i 2 000-talets praktik distinkta skillnader. Det är främst den tekniska ut- vecklingen som kommer att möjliggöra denna mångfald. Möten mellan studerande samt mellan studerande och deras lärare skall vara fokuserade i all undervisning. I korrespondensskolorna fanns brev och postväsende för detta, vid närundervisning sker mötet direkt. Den tekniska utvecklingen har främst möjlig- gjort möten av många nya slag. Flytten in i den digitaliserade världen har givit oss mötesplatser med förutsättningar för en mångfald av for- mer för utbildning och undervisning. Olika kännetecken på närunder- visning respektive distansundervisning suddas ut. Fördelar som en form haft framför den andra minskar och i ökande grad kan de studerande oavsett utbudsform bedriva sina studier friare än tidigare och rum. Tekniken i sig ger inte lösningar på undervisandets eller studeran- dets problem. Till det krävs lösningar b yggda på pedagogik. Tekniken har bidragit med nya rum för undervisning och studier och det ger i sin tur en utveckling mot mångfald. Under de ungefär som gått med distansutbildning som en viktig form för vuxenstudier, har motiven för vuxenutbildning successivt breddats. Till sekelskiftets kompensatoriska utbildningsideal har nya motiv adderats. Kopplingen mellan välståndet i samhället och befolk- ningens utbildningsnivå kom i fokus och utbildade blev en samhällsre- surs. Man talade om att öka humankapitalet. Genom att kompensera de vuxna, som i ungdomsåren av geografiska eller andra skäl inte nått en rimlig utbildningsnivå, ökade antalet välutbildade i samhället och där- med humankapitalet. Nästa steg i vidgningen av motivbilden har att göra med näringsli- vets tillväxt och förändring. Ökande komplexitet i sätten att producera varor och tjänster har medfört ett krav på uppdatering av arbetskraften. De kompensatoriska motiven för vuxenutbildning formulerades på individnivå och sattes med framväxten av tankar om humankapital in i ett samhällsperspektiv. Utbildningssystemen tjänade individ och sam- hälle. När perspektivet snävats in till att gälla kunskapsförsörjningen i näringslivet har breda samhällsbehov och individuella behov skymts. Begreppet livslångt lärande återför perspektivet till individnivå. Det innehåller element av kompensation och anpassning, men innebär ock- så att synen på den studerande förflyttas från att vara ett objekt för and- ras ingripanden till att bli en aktör för egen utveckling. Det livslånga lärandet innebär ökad grad av individualisering. Färdiga kurslösningar kan tänkas passa allt sämre för breda grupper och utbildningsanordnar- na får skapa former och innehåll som möter de studerandes krav. En annan aspekt beträffande omfördelningen av makt börjar skönjas i relationen mellan studerande och lärare. Om studierna i övrigt bedrivs med en långtgående individualisering kommer den enskilde studerande att vara den som kontrollerar tempo och studiegång. Initiativ och kon- trollfunktioner flyttar från lärare till studerande. Utbildningssystemen skall i ökande grad erbjuda undervisning som möjliggör för den stude- rande att bedriva sina studier så att tidpunkt, tempo, studievägar och studiekällor varierar. Men individualiseringen kan också innebära att en enskild studerande med kort utbildning och bristande utbildningsva- na har svårt att ensam hävda sig mot lärare och utbildningsanordnare. DUKOMs betänkande Utbildningskanalen (SOU 1997:148) behandla- de frågan om vilken roll utbildningsprogram i radio och TV skall spela inom utbildnings- och folkbildningsområdet. I det sammanhanget be- rördes främst etermediernas utveckling men även ny teknik och nya medier med anknytning till utbildningsområdet. I detta avsnitt redovi- sas främst elektroniska interaktiva tjänster. I övrigt hänvisas till teknik- avsnittet i ovan nämnda betänkande. 2.2.1Informationsteknik (IT) Den kommunikationstekniska utvecklingen fick egentligen sin början med boktryckarkonsten . ut- vecklades telegrafin, telefonin samt under innevarande sekel ljudradion och TV:n. IT definieras oftast som tekniken för att samla in, bearbeta, lagra och distribuera information. Hit hör datorer, program och elektroniska kommunikationsnät, men även telefon, telefax, radio och TV. IT används inom de flesta samhällsområden och utvecklas snabbt. Datoranvändningen i samhället har ökat explosionsartat. Ut- vecklingen går också emot en integration av olika medier. På samma sätt integreras olika marknader med varandra vilket leder till en sam- mansmältning av telekommunikations-, medie- och elektronikindustrin. Digitaliseringen är i detta sammanhang en förutsättning. Nya lagringsformer skapas vilket bl.a. innebär ökad kapacitet. Även överföringskapaciteterna ökar. Teknikutvecklingen kombinerad med världsomspännande nätverk av den typ som internet utgör leder till en ökad globalisering. Dagens konsument har fått och kommer att få nya kanaler för att tillfredsställa sitt behov av kommunikation, information, handel samt underhållning. Vilket slags infrastruktur som kommer att användas för dessa nya tjänster är fortfarande ovisst. Distribution av olika slags tjänster kräver olika slags teknisk in- frastruktur. används fasta nät såsom olika slags kabel- eller fiber- nät och satellitteknik samt teknik för marksänd radio och TV. Radio- och TV-sändningarna sker till största delen med analog teknik. Den digitala revolutionen har dock inneburit att text, ljud, rörliga bilder och stillbilder kan hanteras och förmedlas genom olika slag av distributionssystem; genom särskilda nät för datakommunika- tion, telefonnät, kabel-TV-nät, satellitutsändning samt teknik för mark- sänd TV och radio. Utvecklingen går mot en integration av dessa olika nät och gör det möjligt att tala i telefon via internet och att se på TV via telefonnätet. I digital TV och radio används en ny sändningsteknik som gör nya tjänster möjliga i television och ljudradio. Digitaliseringen innebär sto- ra fördelar. Den gör det bl.a. möjligt att komprimera signaler mycket kraftigt. För televisionens och ljudradions del innebär detta att ett be- tydligt större antal program ryms inom ett givet frekvensutrymme. Distributionskostnaden sjunker och frekvensutrymmet utnyttjas bättre. Den digitala TV-tekniken ger också möjlighet till ett flexibelt utnytt- jande av kapaciteten. En given överföringskapacitet kan utnyttjas så att få program med hög bildkvalitet sänds eller många program med lägre kvalitet. Det intressantaste är kanske att möjligheter till interaktivitet finns. Tekniken lämpar sig dessutom för kryptering vilket innebär goda möjligheter för t.ex. betal-TV och tjänster såsom Pay per view och Video . Andra tjänster med koppling till ett visst TV- program, t.ex. resuméer, bakgrundsinformation eller texter på olika språk, kommer också att kunna erbjudas. Övriga intressanta tjänster kan tänkas vara interaktiv utbildning, home-shopping, biljettbokning, banktransaktioner, elektroniska tidningar, bibliotekstjänster och till- gång till trafikinformation. Dagens analoga TV-mottagare behöver en avkodare för att kunna ta emot de digitala TV-sändningarna. Detta gäller oavsett hur den digitala signalen distribueras till mottagaren. Avkodaren kan antingen byggas in i TV-mottagaren eller vara ett löst tillbehör. Den enklaste avkodaren eller set-top box kodar enbart om signalen. En mer avancerad avko- dare – multimediaterminal – förväntas dock kunna ansluta det mesta av hemmens elektronik, t.ex. persondator, skrivare, radio och CD- spelare. Terminalerna förväntas också innehålla modem för inkoppling 1996/97:67, s. 12, om digitala TV-sändningar. på kabel- eller telenätet. Detta öppnar dörren för telekommunikation samt för internet-tjänster. För att interaktivitet skall uppstå behövs vägar för returinformation. Den normala överföringskapaciteten via det fasta telenätet (koppartråd) är tillräcklig för enkla tjänster där mängden information i returka- nalen är relativt liten. Den tekniska utvecklingen vad gäller att öka överföringskapaciteten av telenätet är dock mycket snabb. ADSL () är t.ex. en teknik som klarar överföring av en eller flera samtidiga TV-kanaler på den enkla koppartråden, som den används för vanliga telefonsamtal. Genom att använda kabel-TV-näten (koaxialkabel) kan man få en mycket hög kapacitet för returinformationen. Ljudradiosändningar med digital teknik ger bättre ljudkvalitet och större tålighet mot störningar än den analoga tekniken. DAB-systemet (Digital Audio Broadcasting) möjliggör mobil mottagning utan kvali- tetsförluster och minskar avsevärt frekvensbehovet. Nya tjänster kan erbjudas, t.ex. sändningar med tilläggsinformation till programmen (text, stillbilder och rörliga bilder). Telenätet , vilket är skapat för tvåvägskommunikation, är det största nätet i . håller på med att uppgradera det befintliga telenätet på olika sätt, vilket kommer att möjliggöra avancerade tjänster. Målet är att alla hushåll skall erbju- das bredbandskommunikation. Detta kommer innebära att abonnenter- na dels får möjlighet till interaktiv kommunikation med kapacitetskrä- vande rörliga bilder, dels får tillgång till ett stort utbud av TV-kanaler. Drygt 2 miljoner hushåll har tillgång till kabel-TV-näten (koaxial- kabel eller kabel av optisk fiber) som är koncentrerade till tätorter. Ka- bel-TV-näten är byggda för envägskommunikation men är delvis förbe- redda för retursignalering vilket krävs för att interaktivitet skall uppstå. Som nämnts ovan kan en uppgradering av kabel-TV-näten ge en hög kapacitet för returinformation. Försöksverksamhet pågår med tvåvägskommunikation i kabel-TV. En stor fördel med att distri- buera interaktiva tjänster via kabel-TV-nät är den höga överföringshas- tigheten. Därutöver har utvecklingen av telefoni via kabel-TV-nät kommit långt i t.ex. . Försök med distribution av olika informationstjänster på el- ledningar pågår i . 4 a.a. s. 11. 46 Kapitel 2 SOU 1998:84 Satellitteknik och teknik för marksänd TV och radio Nästan alla svenska hushåll kan direkt via egen antenn, via cent- ralantenn eller via kabel-TV-nät nås av rundradiosändningar i det sam- hällsägda marknätet . beslutade att anta regeringens förslag om digitala TV-sändningar (prop. 1996/97:67). Beslutet innebär bl.a. att digital marksänd TV i skall införas i flera steg, med möjlighet för staten att successivt ta ställning till om och på vilket sätt verksam- heten skall fortsätta. Public service-företagen har tilldelats medel för att kunna delta i utvecklingen av digital sändningsteknik för såväl ljudra- dio som marksänd TV. Medlen skall användas för utvecklingen av nya tjänster i samband med den nya tekniken, t.ex. olika interaktiva tjänster och nya kanaler. En fördel med marksända digitala signaler är att de möjliggör också portabel mottagning. Med en inbyggd eller en liten fristående antenn är mottagning inte beroende av annat än en strömkälla. TV:n kan lättare flyttas runt i hemmet och mottagning är möjlig i t.ex. fritidshus, hus- vagnar och båtar. 5 För att kunna uppnå interaktivitet krävs en separat returkanal via något fast eller mobilt telenät eller via kabel-TV-nätet. Digitala ljudradiosändningar (DAB) påbörjades . Såväl och Utbildningsradion som privata pro- gramföretag gavs möjlighet att delta i sändningarna. finns inga mottagare ute i handeln, men flera apparattillverkare bedö- mer att ett antal olika produkter skall kunna presenteras . Digital ljudradio kan också sändas i trådsändningar av olika slag, t.ex. i kabel-TV-nät eller i telenätet. Dessa sändningar medger dock endast stationär mottagning. Regeringen planerar att göra en utvärdering av verksamheten med digitala ljudradiosändningar när mottagare väl finns tillgängliga och såväl radioföretag som allmänheten i tillräcklig utsträckning har givits möjligheter att bedöma för- och nackdelar med den nya tekniken. Satellitsändningar tas emot med hjälp av parabolantenn eller via kabelnät till hushållen. För att kunna uppnå interaktivitet krävs en sepa- rat returkanal via t.ex. telenätet. Fördelar med distribution via satellit är låga kostnader samt relativt hög överföringshastighet. 5 a.a. s.12. Elektroniska tjänster blir alltmer betydelsefulla, inte minst inom olika typer av distansutbildning. De flesta av dessa tjänster görs tillgängliga via internet6 och www (World ). I en rapport från Statskon- toret7 behandlas den svenska delen av internet. Enligt Statskontorets bedömning kommer stora delar av den elektroniska kommunikationen av betydelse att ske via internet. För att få tillgång till internet behöver man en dator, ett kommuni- kationsprogram och en anslutning genom en fast förbindelse eller ge- nom ett modem och den vanliga telefonledningen. Tillgång till internet via kabel-TV-nätet är också möjligt. För detta krävs ett s.k. kabel- modem som kopplas till kabel-TV-nätet. Detta ger fördelar så som snabb uppkoppling och en mycket hög överföringshastighet. lanserar denna tjänst . Försöksverksamhet pågår redan i vis- sa delar av landet. Ett alternativt sätt att få tillgång till internet är via s.k. . I detta fall krävs ingen traditionell dator, utan en box gör det möjligt att utnyttja den vanliga TV:n för detta ändamål. Själva uppkopplingen sker via telenätet på vanligt sätt, och det är alltså inte TV-kanalen som är bärare av signalerna. Uppkopplingen måste ske med särskild teknik från leverantörens sida. Fjärrkontrollen fungerar som navigeringsin- strument istället för en mus. När man skriver och skickar e-post an- vänds ett tangentbord i TV-rutan eller ett sladdlöst tangentbord. Web- TV lanserades i och introducerades i av . Man kan urskilja fyra grupper av tjänster tillgängliga via in- ternet och www nämligen, informationstjänster, kommunikations- tjänster, underhållningstjänster samt elektronisk handel. Här handlar det om att distribuera information på ett nytt interaktivt sätt, att ge gamla medier såsom böcker, tidningar, radio och TV nya kläder. När, var och hur informationen skall förmedlas bestämmer an- vändaren. hör till de tidiga aktörerna på internet. Utbudet av tidningar på www är stort. I och med nya s.k. push- tekniker kan användaren t.o.m. prenumenera på en viss sorts informa- tion. 6Se vidare 2.1.4. Genom den s.k. streamingtekniken har dörren öppnats för medier som radio och TV via internet. Man kan lyssna på radio (t.ex. s.k. real audio) eller titta på TV (t.ex. s.k. real video och netcast). För att uppnå en hög bildkvalitet ställs dock krav på stor bandbredd. En annan typ av informationstjänst är tillgången till uppslagsverk över nätet. Dessutom finns en mängd informationsdatabaser för olika ämnen, t.ex. i ekonomi, teknik och juridik. De kan innehålla referenser, statistik, bilder, ljud m.m.