sou · GMB3156 · 1999-01-01 00:00:00 — 1997/98:100 s. 200), t.ex. ha framkommit att skattskyldighet inte föreligger därför att det vid tullens undersökning framgår att det är fråga om en gåvoförsändelse. För att tullmyndigheten skall kunna upphäva ett beslut av denna anledning bör det krävas att det vid myndighetens kontroll framstår som sannolikt att det verkligen är fråga om en gåva. Om mottagaren av försändelsen direkt eller indirekt till någon del bekostat varan eller transporten bör varan, i enlighet med vad som redogjorts för, inte anses som en gåva. I de fall där försändelsens status är tveksam, t.ex. då det saknas uppgift om avsändare, bör varan omhändertas om det inte av andra omständigheter framgår att det verkligen är fråga om en gåvoförsändelse. Överväganden och förslag 183 Den möjlighet att kontrollera postförsändelser som 3 kap. i punktskattekontrollagen ger utrymme för gäller inte brev eller paket m.m. som förs över gränsen med budbilar eller liknande. Försändelser som förs över gränsen på detta sätt är inte att anse som postförsändelser i den mening som avses i 3 kap. 1 §, och får därför inte underkastas någon kontroll enligt den bestämmelsen (eller de andra bestämmelserna i kapitlet). Om en sådan försändelse skall undersökas får, enligt förarbetena (prop. 1997/98:100 s. 198), undersökningen i stället ske med stöd av reglerna i 2 kap. 1–8 §§; se nedan. Punktskattekontrollagens bestämmelser om yrkesmässiga vägtransporter I punktskattekontrollagens 2 kap. finns bestämmelser om kontroll av vad som är eller kan antas vara yrkesmässiga vägtransporter. Reglerna är, som framgått ovan, annorlunda uppb yggda än reglerna beträffande postförsändelser. I punktskattekontrollagen (1 kap. 6 §) stadgas att transporter av bl.a. alkoholvaror skall åtföljas av ledsagardokument och bevis om ställd säkerhet samt omfattas av säkerhet för betalning av skatt i den utsträckning som följer av cirkulationsdirektivet. I syfte att kontrollera detta får tullmyndigheten, enligt 2 kap. 1 §, undersöka vägtransporter av punktskattepliktiga varor som är eller kan antas vara yrkesmässiga. Om en punktskattepliktig vara, t.ex. en alkoholvara, påträffas vid en s.k. transportkontroll och det finns anledning att anta att transporten inte sker i enlighet med cirkulationsdirektivets bestämmelser får alkoholvaran tas om hand; se 2 kap. 9 §. Syftet med omhändertagandet skall vara att kontrollera om punktskatt för varan skall betalas i och vem som i så fall är skattskyldig. Skatt skall, enligt 2 kap. 13 §, påföras en omhändertagen vara om skattskyldighet har inträtt och varan har transporterats i strid med cirkulationsdirektivets bestämmelser. I 2 kap. 15 § första stycket regleras när ett omhändertagande av en punktskattepliktig vara skall upphävas . Av punkt 1 framgår att ett omhändertagande skall upphävas om det inte längre finns grund för omhändertagandet. Bestämmelsen bör (enligt prop. 1997/98:100 s. 192) läsas tillsammans med förutsättningarna för omhändertagande i 2 kap. 9 §. Enligt 2 kap. 16 § får en alkoholvara under vissa förutsättningar inte lämnas ut. Bestämmelsen är enligt förarbetena (prop. 1997/98:100 s. 194) tänkt att tillämpas på varor som har varit omhändertagna. Föreligger förutsättningar för att upphäva ett omhändertagande skall tullmyndigheten självmant fatta ett beslut om upphävande. 184 Överväganden och förslag denna paragraf kan dock tullmyndigheten i samband därmed fatta ett beslut om att vägra lämna ut varorna. Ett sådant beslut kan även fattas . För att bestämmelsen över huvud skall bli tillämplig krävs att det är sannolikt att varorna skall bjudas ut till försäljning på den svenska marknaden. Varor som är avsedda för export till tredje land eller för försäljning i något annat EU-land kan alltså tullen inte vägra att lämna ut med stöd av bestämmelsen. För att alkoholvaror enligt 2 kap. 16 § inte skall få lämnas ut krävs, enligt första stycket, dessutom att den som gör anspråk på varorna saknar tillverknings- eller partihandelstillstånd enligt alkohollagen eller föreskrivet tillstånd för försäljning enligt lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. I andra stycket föreskrivs bl.a. att alkoholvara inte får lämnas ut till den som är och att detta gäller även om första stycket inte är tillämpligt. Denna paragraf bör ändras så att innebörden av andra stycket blir att en (omhändertagen) alkoholvara inte får lämnas ut till den som saknar rätt att föra in varan enligt bestämmelserna i alkohollagen eller lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. Utredningens förslag: En ny straffbestämmelse införs i alkohollagen beträffande förvärv av olovligen tillverkad sprit eller spritdryck samt förvärv genom köp eller byte av spritdryck, vin eller starköl från någon som inte är berättigad driva detaljhandel eller uppenbart inte är berättigad att servera varan. Endast uppsåtliga gärningar omfattas. En allmän uppfattning i är att den storskaliga tillverkningen och smugglingen av svartsprit är ett allvarligt samhällsproblem. Denna försäljning ger näring åt en organiserad brottslighet, som i nästa led förser ungdomar med billig sprit. synes inte kopplingen mellan denna välorganiserade grova brottslighet och det egna lilla köpet framstå som tillräckligt tydligt för att motivera ett direkt avståndstagande. Så länge som alkoholskatten är betydligt högre i än i flera andra EU-länder måste vi också räkna med att många personer kommer att försöka föra in spritdrycker, vin och starköl till utan att betala svensk alkoholskatt. Eventuella luckor i lagstiftningen kommer även fortsättningsvis att försöka utnyttjas. Någon allmänt motverkande moraluppfattning synes inte finnas . Överväganden och förslag 185 Det finns många personer som är verksamma i befattningen med illegal alkoholhantering i olika former. Både och har vid möten med berättat om mycket avancerade sätt att föra in spritdrycker, vin och starköl till . Om det dessutom blir lättare att föra in sådana drycker med skatteuppskov och möjligt att sända skattefria gåvoförsändelser till kommer naturligtvis nya s.k. upplägg att testas för att om möjligt lura systemet. Det får inte finnas en gråzon när tullen kan ingripa och när skatt skall tas ut. En av grundpelarna i den svenska alkoholpolitiken är skyddet för ungdomen. Risken för alkoholskador är särskilt stor innan kroppen har hunnit utvecklas och de ungdomar som tidigt börjar med alkohol löper större risk att hamna i ett alkoholberoende än de som skjuter upp sin alkoholdebut. Det är därför vi har åldersgränser för detaljhandel med och servering av alkoholdrycker och det är därför vi strävar efter en så långt möjligt alkoholfri uppväxttid. Befattningen med smuggelsprit och hembränt är ingen isolerad företeelse utan en verksamhet som i hög grad har kopplingar till organiserad brottslighet. Statistiken visar att majoriteten av smugglare och hembrännare har varit inblandade i annan brottslighet. Såväl utredningen och ungdomar (Ds 1997:8) som det Oberoende alkoholsamarbetet (OAS) har visat på detta samband. Det har också visat sig att en stor del av försäljningen av svartspriten riktar sig till ungdomar. Undersökningar har visat att ungdomar dricker hembränt och smuggelsprit därför att den är lätt att få tag på; några åldersgränser tillämpas inte vid försäljningen och den illegala spriten är förhållandevis billig. Det görs stora insatser för att bekämpa svartspritshanteringen, framför allt från polisens sida. Upprepade tillslag görs mot misstänkta spritfabriker o.dyl., varvid många personer har gripits. Någon nedgång i handeln med smuggelsprit och hembränt har emellertid inte kunnat noteras. Tvärtom tenderar denna handel att öka. En åtgärd som allvarligt bör övervägas för att kunna vända denna negativa trend är att genom lagstiftning ge polis- och tullmyndigheter större befogenheter att ingripa mot förvärv av illegal sprit. anför i sitt betänkande (s. 72) bl.a. följande: Enligt arbetsgruppens mening finns det starka skäl för en kriminalisering av allt innehav av olovligt tillverkad sprit. Det främsta skälet är att förekomsten av olovligt tillverkad sprit tenderar att öka, vilket innebär 186 Överväganden och förslag Särskilt oroande är att distributionen i allt högre grad riktar sig mot ungdomar. attitydundersökningen bland 2 600 svenskar visar att av ungdomar mellan tror sig kunna skaffa ett par liter hembränt . När det gäller smuggelsprit är motsvarande siffra . Tillgängligheten i kombination med lägre priser och avsaknad av åldersgräns för inköp av svartsprit innebär enligt arbetsgruppens mening ett allvarligt hot mot den uppväxande generationen. Ett annat skäl är att det torde medföra betydande svårigheter att bevisa om innehavet verkligen är avsett för eget bruk eller om det är en förberedelse för försäljning. Vidare skulle det försvåra för tillverkarna och försäljarna av svartsprit att få avsättning för sina produkter om innehav för eget bruk kriminaliserades. Ovan nämnda enkätundersökning visar att en majoritet () vill kriminalisera köp av svartsprit. En kriminalisering av allt innehav av svartsprit skulle därigenom troligen inte uppfattas som en oskälig åtgärd. Man kan heller inte bortse från den opinionsbildande kraft som finns i lagstiftningsinstitutet. gäller enligt alkohollagen att olovlig försäljning av alkoholdrycker kan straffas med böter eller fängelse i högst (10 kap. 2 §). Är brottet grovt, t.ex. om verksamheten har bedrivits yrkesmässigt eller i större omfattning, kan fängelsestraff i högst dömas ut (10 kap. 3 §). Innehav av spritdrycker, vin och starköl i uppenbart syfte att olovligen sälja dem är också straffbart (10 kap. 5 §). För köparen har dock inte föreskrivits något straffrättsligt ansvar i dessa situationer. De inköpta dryckerna kan emellertid tas i beslag och förverkas. I lagen (1960:418) om straff för varusmuggling anges att den som förvärvar, forslar, döljer, förvarar eller avyttrar gods som varit föremål för varusmuggling döms, om gärningen sker uppsåtligen, för olovlig befattning med smuggelgods till böter eller fängelse i högst . Om gärningsmannen inte insåg, men hade skälig anledning anta att godset varit föremål för smuggling, utdöms böter. Någon ändring i sak av denna bestämmelse har inte föreslagits i promemorian Ds 1998:53 Ny smugglingslag. Som jämförelse kan nämnas att all befattning med narkotika, som inte är medicinskt motiverad, är straffbelagd. Enligt narkotika- strafflagen (1968:64) kan den som innehar, brukar eller tar annan befattning med narkotika dömas till fängelse i högst eller om brottet är att anse som ringa till böter eller fängelse . En annan företeelse som samhället har markerat mot är Överväganden och förslag 187 användning av dopningsmedel. Enligt lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel kan den som för in, framställer, överlåter, förvärvar i överlåtelsesyfte, säljer eller innehar förbjudna dopningsmedel dömas till böter eller fängelse i högst . I proposition 1998/99:3 Åtgärder mot dopning föreslår regeringen att straffbestämmelsen skall utvidgas till att även omfatta bruket av dopningsmedel. I remissbehandlingen av förslag beträffande kriminalisering av köp och innehav av olovligt tillverkad sprit framhöll den grundläggande principen inom svensk lagstiftning att handlingar som riktar sig enbart mot den egna personen eller mot eget intresse vanligtvis inte skall vara straffbelagda. Exemplen ovan visar att undantag från denna regel förekommer inom andra områden. Det har också visats att inköpt illegal sprit ofta säljs vidare, bl.a. till ungdomar. En sådan handling kan därför inte ses isolerad som en handling riktad enbart mot den egna personen. Riksåklagaren och pekar på bevissvårigheterna för polis och åklagare vad gäller att kunna skilja svartsprit från laglig sprit. En betydande komplikation föreligger dock i situationer då hembränd sprit påträffas vid olika polisingripanden och det måste kunna bevisas att innehavet är att betrakta som förberedelse för försäljning och alltså inte som innehav för eget bruk. Bland remissvaren framfördes att det måste finnas en folkvilja bakom all form av kriminalisering. I svartspritsutredningen redovisas en intervjuundersökning med 2599 personer i åldrarna 15–som genomfördes av . När det gäller attityderna till försäljning och köp av hembränt framgick att av de tillfrågade instämde i påståendet att det är ett allvarligt brott att sälja hemtillverkad sprit till ungdom . På frågan om det är ett allvarligt brott att sälja till vuxna var det som svarade att så var fallet. Man lät även de intervjuade ta ställning till påståendet Man borde ändra lagen så att det blev straffbart att köpa hemtillverkad sprit. Nära två tredjedelar, , instämde i detta påstående. genomförde en ny intervjuundersökning, omfattande 5 000 personer. En av frågorna var om det bör vara straffbart att köpa svartsprit. Av respondenterna var för förslag om kriminalisering, och mot. Därmed torde det kunna sägas vara relativt väl belagt att det finns en folkvilja för att förbjuda köp av illegal sprit. 188 Överväganden och förslag I de tidigare avsnitten i detta kapitel finns förslag beträffande regler för bl.a. införsel av spritdrycker, vin och starköl till . Yrkesmässig import och partihandel skall enligt vad som där föreslås få bedrivas endast av dem som har blivit godkända som upplagshavare eller registrerade som varumottagare. Distansförsäljning till privatpersoner föreslås även fortsättningsvis vara förbjuden, medan det däremot föreslås att det under vissa förutsättningar skall vara tillåtet att skicka en spritdryck, vin eller starköl som gåva till en enskild person i . Denna sistnämnda möjlighet kan locka vissa personer att bedriva distansförsäljning under täckmantel av gåva. Ett förbud mot distansförsäljning måste därför följas upp med någon form av straffansvar för den som bryter mot bestämmelserna. I tilläggsdirektiven till har framhållits vikten av att hitta ett system för gåvoförsändelserna som, vid sidan av att det tillgodoser principen om den fria rörligheten för varor, också tar hänsyn till de alkoholpolitiska aspekterna, såsom tillgängligheten och skyddet för ungdomen genom ålderskontroll. Postorderförsäljning (dvs. distansförsäljning) eller marknadsföring skall inte heller kunna bedrivas under täckmantel av gåva. Ett system för gåvoförsändelserna som i största möjliga mån uppfyller de ovan angivna kraven kan möjligen i sig anses kunna motivera en bestämmelse med någon form av straffrättsligt ansvar; en bestämmelse som så att säga särskilt fångar upp distansförsäljning. Att ha en sådan särreglering för distansförsäljning kräver, liksom för det fall att en mer generell straffrättslig bestämmelse införs, naturligtvis noggranna överväganden mot bakgrund av bl.a. att distansförsäljning inom EU är ett vanligt förekommande handelssätt, vars skatterättsliga konsekvenser såvitt avser bl.a. alkoholvaror dessutom har blivit föremål för reglering i cirkulationsdirektivet. Distansförsäljning är en form av direktförsäljning till konsument som har stora likheter med detaljhandel. Som utredningen har redovisat i avsnitt 8.3 är detta den huvudsakliga orsaken till att distansförsäljning inte bör tillåtas. I gäller att ingen detaljhandel med sprit- drycker, vin och starköl får ske vid sidan av Systembolaget, och ett förbud mot köp av dessa drycker vid sidan av detaljhandelsmonopolet bör därför omfatta fler situationer än enbart köp av hembränd sprit och distansförsäljning. Framför allt träffar förbudet två andra områden som är minst lika angelägna att bekämpa från alkoholpolitisk synpunkt. Det ena är det som brukar benämnas langning, nämligen (vanligtvis) lovligen tillverkad och inköpt alkohol som olovligen säljs direkt till konsumenter och det andra är olovlig handel med teknisk sprit. Överväganden och förslag 189 båda dessa områden sker dessutom en betydande del av försäljningen till ungdomar . gör följande bedömning. Mot bakgrund av vad som redogjorts för ovan finns det skäl att starkt överväga en kriminalisering av inte endast förvärv genom distansförsäljning utan i stället i princip alla förvärv av olovligt försåld spritdryck, vin eller starköl. Försäljningsledet är redan straffbelagt. Vad det nu gäller är alltså frågan om det dessutom bör införas ett ansvar för den köpare som i full medvetenhet om att drycken försäljs olovligen ändå köper den. Enligt utredningens mening finns knappast skäl att vidhålla att sådana förfaranden bör vara straffria. Utredningen föreslår sålunda en ny straffbestämmelse som öppnar möjligheten att ingripa också mot köparen. Straffskalan bör lämpligen vara böter eller fängelse . En sådan straffrättslig skärpning skulle troligen få en moralhöjande verkan, och även underlätta polisens och tullens bekämpning av hembränt och olovligt införd spritdryck, vin eller starköl. Mot bakgrund av syftet med en sådan straffbestämmelse finns knappast skäl att låta den omfatta annat än uppsåtliga brott. Den bör vidare begränsas till att omfatta endast sprit, spritdrycker, vin och starköl, dvs. inte öl klass II. Vad gäller servering kan i princip inte krävas att en kund kontrollerar vad t.ex. en restaurang får servera. För straffbarhet i dessa fall förutsätts därför att det är uppenbart att det inte finns någon rätt att servera varan, dvs. det skall vara fråga om mera flagranta förfaranden såsom inköp på en svartklubb eller liknande. Angående den närmare utformningen och avgränsningen av den nya straffbestämmelsen hänvisas till lagtexten och författnings- kommentaren. Ekonomiska konsekvenser m.m. 191 9 Ekonomiska konsekvenser m.m. Utredningen har enligt direktiven att redovisa de ekonomiska konsekvenserna och andra effekter av förslagen. Utredningen har föreslagit bl.a. att de särskilda partihandelstillstånden avskaffas och i alkohollagen ersätts med en koppling till vissa begrepp i lagen om alkoholskatt. Alkoholinspektionens uppgifter vad gäller tillståndsgivning av partihandelstillstånd samt tillsyn över innehavarna av sådana tillstånd, kommer således inte att finnas kvar. Ansöknings- och tillsynsavgifterna för tillverknings- och partihandelstillstånden, som för uppgår till ca , är avsedda att täcka kostnaderna för hela Alkoholinspektionens verksamhet inklusive länsstyrelsernas alkoholtillsyn. Av dessa 22 miljoner är ca tillsynsavgifter för innehavare av tillverkningstillstånd baserat på de egentillverkade volymerna. Dessa avgifter och denna verksamhet skall bestå. Alkoholinspektionens och länsstyrelsernas kostnader för verksamheten med ansökningar från och tillsyn av partihandlare uppskattas motsvara ca 10–. Om uppgifterna med att behandla tillståndsansökningar från och tillsyn av partihandlare avskaffas och därmed avgifterna för partihandelsverksamheten, kvarstår vissa kostnader för annan verksamhet som Alkoholinspektionen bedriver. Denna andra verksamhet får bekostas av de ca som tas in från tillsynen av tillverkarna. Det betyder att förändringen att avskaffa partihandelstillstånden och partihandelsavgifterna inte skall behöva föranleda ökade kostnader för staten. De förändringar i uppgifterna för beskattningsmyndigheten som det nu nämnda förslaget kan komma att medföra kan inte antas innebära någon väsentligt ökad arbetsbörda, varför det inte finns anledning att p.g.a. förslaget nu föreslå några extra resurser för beskattnings- myndighetens verksamhet. Inte heller finns det skäl att anta att med anledning av förslaget nu skulle behöva tillskjutas extra medel. Inte heller vad gäller övriga förslag beträffande den yrkesmässiga införseln (förslaget om att ge restaurangerna möjlighet att under vissa förutsättningar importera spritdrycker, vin och starköl eller 192 Ekonomiska konsekvenser m.m. förslaget om att låta Systembolaget själv få ombesörja den s.k. privatimporten) finns skäl att föreslå några utökade resurser för beskattningsmyndigheten, eller annan myndighet e.d. Vad gäller annan än den yrkesmässiga införseln av spritdrycker, vin och starköl, har utredningen föreslagit att införsel av distansförsålda drycker av nämnt slag även i fortsättningen skall vara otillåten medan införsel av sådana drycker genom gåvoförsändelser under vissa förutsättningar skall vara tillåten. Kontrollen av en försändelses status samt ålderskontrollen av mottagaren av en gåvoförsändelse, har ansetts böra ske inom ramen för den verksamhet som utövar vad gäller de gränsöverskridande försändelserna av bl.a. alkoholvaror. Det finns inte anledning att anta att förslaget beträffande gåvoförsändelserna kommer att medföra sådana förändringar av uppgifter att verket nu skulle behöva tillskjutas extra medel. Möjligheten att i fortsättningen sända spritdrycker, vin och starköl i en gränsöverskridande försändelse kan antas komma att medföra försök till införsel av distansförsålda sådana varor under förespegling av att det är fråga om en gåvoförsändelse. Mot bakgrund av denna omständighet och bl.a. övriga ovan nämnda förslag har utredningen funnit att inte endast förvärv genom distansförsäljning utan i stället i princip alla förvärv av olovligt försåld spritdryck, vin eller starköl bör vara förenade med straffansvar. Den föreslagna straffbestämmelsen omfattar även sprit. Straffskalan föreslås vara böter eller fängelse . Förslaget till utvidgad kriminalisering kommer att medföra en viss ökad belastning på rättsväsendet. kan inte antas annat än att en sådan straffrättslig skärpning skulle få en moralhöjande verkan och bl.a. därigenom även underlätta polisens och tullens bekämpning av hembränt och olovlig införsel av nämnda alkoholvaror. Som en följd av detta kan bl.a. skatteundandragandena antas komma att minska. Vad närmare beträffar konsekvenserna för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, kan konstateras bl.a. att befattningen med smuggelsprit och hembränt inte är en isolerad företeelse utan en verksamhet som i hög grad har kopplingar till organiserad brottslighet. Majoriteten av smugglare och hembrännare har varit inblandade i annan brottslighet. Det kan antas att ytterligare kriminalisering inom det aktuella området, förutom den effekt som nämnts, kan bidra till att motverka dels brottsligheten inom alkoholområdet, dels i viss mån annan brottslighet. Vad därefter gäller i vilken utsträckning utredningens förslag kan antas få regionalpolitiska konsekvenser, kan utredningen inte se några direkta sådana konsekvenser. Ekonomiska konsekvenser m.m. 193 Inte heller kan utredningen se några direkta jämställdhetspolitiska konsekvenser av förslagen. 10.1Förslaget till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738) Paragrafen gäller tillståndshavare och, vid partihandel, den som är berättigad att bedriva verksamheten, men inte försäljningspersonal, jämför prop. 1994/95:89 s. 90. Vad avser försäljning av öl tar paragrafen sikte på innehavaren av försäljningsstället. Ändringen motiveras främst av att vid detaljhandel med spritdrycker, vin och starköl får varor inte säljas eller annars lämnas ut till någon som inte har fyllt , se 3 kap. 8 § första stycket. I konsekvens härmed föreskrivs att man måste vara fyllda för att kunna beviljas tillstånd som innefattar rätt att bedriva försäljning av alkoholdrycker. En konsekvens av den ändrade lydelsen är bl.a. att serveringstillstånd lagligen inte kan meddelas den som inte har fyllt . Inte heller kan beslut om godkännande som upplagshavare eller registrering som varumottagare enligt lagen (1994:1564) om alkoholskatt meddelas den som inte har fyllt , jämför kommentaren under 4 kap. 1 §. Ändringarna är föranledda av att de nuvarande partihandelstillstånden avskaffas och ersätts med en reglering som är direkt kopplad till de skatterättsliga begreppen på området. Partihandel med spritdrycker, vin och starköl får bedrivas endast av den som har godkänts som upplagshavare enligt 9 § lagen om alkoholskatt och den som har registrerats som varumottagare enligt 12 § nämnda lag. Dessa subjekt är fysiska eller juridiska personer som såväl yrkesmässigt som regelmässigt tillverkar eller hanterar skattepliktiga varor och som har att ställa säkerhet för skattens betalning.