sou · GMB366d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Efter en kort bakgrundsbeskriv- ning av de riksrekryterande gymnasieskolorna kommenteras därför vissa frågeställningar som behandlades i delbetänkandet, särskilt mot bakgrund av remissinstansernas reaktioner. I några fall föreslår kommittén ändringar eller justeringar av sina tidigare ställningsta- ganden. Slutligen behandlas viss angränsande verksamhet. Riksrekryterande gymnasieutbildning för vissa ungdomar med funktionshinder anordnas för döva och hörselskadade vid RGD/RGH i samt för svårt rörelsehindrade vid den Rh- 226 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen anpassade gymnasieutbildning som ges i , , och . Här ges en mycket kort redovisning av verk- samheten. I övrigt hänvisas till kommitténs delbetänkande (SOU 1996:167). kommun får i sin gymnasieskola anordna utbildning för döva från hela landet, samt anordna utbildning som bygger på muntlig kommunikation med tekniska hjälpmedel för hörselskadade från hela landet131. Utbildningen för döva skall vända sig även till dem som på grund av språkstörning behöver insatser av samma slag som döva. För elever som behöver och önskar det skall kommun anvisa kost och logi132. Kommunen skall även svara för att eleverna i boendet har tillgång till den hjälp i övrigt som föranleds av deras funktionshinder. /98 finns 390 elever inom RGD/RGH, vilket innebär en minskning med 82 elever i jämförelse med /95, då antalet elever var uppe i 472. Minskningen har främst skett inom RGH. Antalet elever fördelar sig med 204 på RGD och 186 vid RGH. Vid skolorna finns åtta dövblinda elever. För fyra av dessa erhåller kommun extra ersättning från staten. Vidare är 19 av eleverna gravt språkstörda. De återfinns främst vid RGH. Antal elever i något av kommunens arrangerade elevboenden är 204 elever, en minskning från 362 elever . Verksamheten vid RGD/RGH drivs i kommunens regi enligt avtal med staten. Utbildningen finansieras med ett statligt verksamhets- stöd och interkommunal ersättning. Ramen för det statliga verksam- hetsstödet är för , motsvarande per elev. Den interkommunala ersättningen består av programkostnad samt en extra ersättning på per termin . Statens bidrag täcker av de totala kostnaderna för utbildningen. Den extra ersättningen för de fyra dövblinda eleverna är för . 1319 kap 1 § gymnasieförordningen 1329 kap 12 § gymnasieförordningen 133Förordningen om extra ersättning för vissa handikappade elever vid studier i gymnasieskola (SKOLFS 1992:44) Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 227 Staten står också, genom det s k Rg-bidraget134, för skäliga kost- nader för kost, logi och annan service. Rg-bidraget finansierar också resor till och från hemmet, dagliga resor till skolan och mer- kostnader. Bidraget lämnas dock endast för den del av kostnaderna som överstiger den ersättning som eleven får i form av dels sjukbi- drag eller förtidspension 135, dels pensionstillskott136. Rg-bidraget administreras av (). Riksrekryterande gymnasieutbildning för svårt rörelsehindrade elever () finns i fyra kommuner - , , och . Verksamheten bedrivs med stöd av skolla- gen137. Med svårt rörelsehindrad avses den som på grund av rörel- sehinder eller, om även annat funktionshinder föreligger, sitt sam- lade handikapp inte kan följa reguljär studiegång i gymnasieskolan och som för att kunna genomföra sina gymnasiestudier behöver tillgång till gymnasieskola med Rh-anpassad utbildning och sär- skilda omvårdnadsinsatser i form av habilitering samt för vissa elever också i form av boende i elevhem och omvårdnad i boen- det138. Totalt finns 165 platser vid de Rh-anpassade gymnasieskolorna /98, fördelade på 44 platser i , 38 platser i , 53 platser i och 30 platser i . I princip utnyttjas samtliga platser. Antalet elever vid skolorna innebär att den ökning av elevantalet som pågått har fortsatt. Föregående läsår var elevantalet 154 och 133. Antalet elever som erhåller habilitering är 162, medan antalet elever i elevhemsboende är 111. Utbildningen vid den Rh-anpassade gymnasieutbildningen drivs efter överenskommelse mellan staten och värdkommunerna. Ut- bildningen finansieras med ett statligt verksamhetsstöd och inter- ersättning. Ramen för det statliga verksamhetsstödet är 134Förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan 135Lagen (1962:381) om allmän försäkring 136Lagen (1969:205) om pensionstillskott 1375 kap 7 § skollagen 1385 kap 27 § skollagen 228 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen för , motsvarande per elev i , och samt per elev i . Den interkommunala ersättningen består av programkostnad samt ersättning för elevassistent. Statens bidrag täcker av de totala kostnaderna för utbildningen. Avgifter får inte tas ut för habilitering eller boende 139. Statsbidrag för både habilitering och boende finansieras av staten genom utbildningsstöd (Sisus), tidigare . Eleverna betalar dock en avgift på för kost och logi, . Staten står också, genom det s k Rg-bidraget140, för skäliga kost- nader för resor till och från hemmet, dagliga resor till skolan och merkostnader. Även här lämnas dock bidraget endast för den del av kostnaderna som överstiger den ersättning som eleven får i form av dels sjukbidrag eller förtidspension 141, dels pensionstillskott142. Rg- bidraget administreras av (). I det följande lämnas dels förslag som kommittén avvaktade med i delbetänkandet, dels kommenteras vissa förslag från delbetänkan- det. Det senare mot bakgrund av remissinstansernas synpunkter. I övrigt ligger tidigare förslag fast. Kommittén inledde med att slå fast att flertalet ungdomar med funktionshinder bör få sin gymnasieutbildning i hemkommunens skola eller inom dess samverkansområde samt att undantag från denna princip bör vara få och väl motiverade. Denna slutsats drogs mot bakgrund av såväl skol- respektive handikappolitiska utgångs- punkter som mot bakgrund av kravet på en effektiv resursanvänd- ning. Vidare konstaterades att både en gymnasiereform och en handi- kappreform har genomförts sedan den riksrekryterande gymna- sieutbildningen gavs nuvarande utformning. Med anledning av detta 1395 kap 31 § skollagen 140Förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan 141Lagen (1962:381) om allmän försäkring 142Lagen (1969:205) om pensionstillskott Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 229 bedömde kommittén att, med undantag för elever i behov av teck- enspråk, hade behovet av den typ av särlösningar som de riks- rekryterande gymnasieskolorna representerar minskat sedan skolornas tillkomst. I princip alla remissinstanser ställde sig bakom närhetsprincipen även för ungdomar med funktionshinder. Kommitténs bedömning att behovet av särlösningar bör ha minskat ifrågasätts däremot av vissa instanser. Kommittén står fast vid sitt tidigare ställningstagande att den nya gymnasieskolan tillsammans med handikappreformen har ökat möjligheterna för ungdomar med funktionshinder att studera i hem- kommunens skola. Redan i kapitel 5 om den kommunala skolan konstateras att den nya gymnasieskolan erbjuder helt nya möjligheter, som dock inte alltid utnyttjas fullt ut. Inom de nationella och specialutformade programmen finns stora möjligheter att hjälpa elever i behov av särskilt stöd, t ex stöd- och specialundervisning. utveckling har emellertid konstaterat att möjlighe- terna till långsammare studietakt har utnyttjats i förvånansvärt liten utsträckning. Till detta kommer möjligheten att erbjuda individuellt program. Kommittén har redan understrukit att det är viktigt att gymnasie- skolan tar till vara de olika möjligheter som ges. En fråga som bör ges hög prioritet är gymnasieskolornas behov av specialpedagogisk kompetens för att kunna möta elevers olika behov (se vidare kapitel 9). Vidare bör den regionala organisation för stöd i specialpedago- giska frågor som föreslås i kapitel 8 inrikta sina insatser även mot gymnasieskolan. I delbetänkandet konstaterade kommittén att dagens reglering avseende personkretsen är otydlig både för RGD/RGH och för RgRh. Tydliga regler är viktiga för att garantera att verksamheterna vid skolorna förbehålls de elever som har de allra största behoven. 230 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen ·föreslår att personkretsen i 9 kap. 1 § gymnasieförordningen punkt 1 och 2 preciseras till att gälla från hela landet härrörande 1.döva och hörselskadade ungdomar beroende av en teckenspråkig miljö, 2.ungdomar med hörselskador som trots användningen av tekniska hjälpmedel och övriga stödinsatser har svårigheter att följa undervisningen i gymnasieskola i hemkommunen eller i inom dess samverkansområde, ·föreslår att elever med grav språkstörning inte skall ingå i per- sonkretsen för RGD/RGH; de regionala centren för stöd i speci- alpedagogiska frågor bör istället erbjuda hemkommunernas gymnasieskola stöd för denna elevgrupp, ·föreslår att kommun även framgent skall ta emot döv- blinda ungdomar i sin gymnasieskola samt att detta skall precise- ras i gymnasieförordningen. I kommitténs delbetänkande föreslog kommittén att personkretsen i 9 kap 1 § gymnasieförordningen bl a skulle preciseras att gälla från hela landet härrörande –döva och gravt hörselskadade ungdomar i behov av teckenspråk som undervisningsspråk samt –ungdomar med grava hörselskador som trots användningen av tekniska hjälpmedel och övriga stödinsatser har svårigheter att följa undervisningen i gymnasieskola i hemkommunen eller inom dess samverkansområde. Vad gäller preciseringen döva och gravt hörselskadade ungdomar i behov av teckenspråk som undervisningsspråk – personkretsen för RGD – har inte remissinstanserna några starka invändningar, för- slaget ses i stort sett som en anpassning till praxis. Kommittén har emellertid valt att för specialskolan använda preciseringenberoende av en teckenspråkig miljö istället för i behov av teckenspråk och föreslår därför att samma precisering används för RGD/RGH. Kommittén konstaterar också att begreppet grav knappast fyller någon funktion med denna precisering. Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 231 Preciseringen av personkretsen för RGH har däremot väckt starka reaktioner hos remissinstanserna som uppfattar begreppet grav hörselskada som en alltför teknisk bedömningsgrund som för tan- karna till den topiska, medicinska diagnosen och audiogram. Infö- randet av begreppet grav hörselskada skulle, enligt flera remissin- stanser, medföra stora definitionssvårigheter. Många, däribland flera av specialskolorna, förespråkar istället en helhetssyn där hänsyn tas till elevens sammantagna situation. Flera remissinstan- ser menar att hörselskadade elever mer eller mindre fritt skall ha möjlighet att välja RGH som ett utbildningsalternativ. Man menar att endast eleven själv kan avgöra om detta alternativ är mest lämpligt. Vissa remissinstanser betonar vikten av att RGH har den storlek det har , detta för att kunna tillförsäkra ungdomarna samma valfrihet som andra ungdomar har samt för att kunna hålla den bredd på kompetens som finns inom skolan . Kommittén har uppmärksammat att begreppetgrav hörselskada har skapat missförstånd vad gäller kommitténs intentioner. Det har uppfattats som att kommittén velat skära ned verksamheten vid RGH mycket kraftigt. Så har aldrig varit fallet, varför det kan finnas skäl att inte använda begreppet grav i regelverket. Detta ändrar dock inte kommitténs ställningstagande i sak. Det är viktigt att den plusresurs staten står för riktas till de elever som har de största behoven. Därför krävs att personkretsen definieras tydligt. I grunden är det kommunernas ansvar att erbjuda utbildning, med de anpassningar som krävs. Den plusresurs som staten bidrar till får inte bidra till att hemkommunerna ges incitament att inte erbjuda elever goda lösningar på hemmaplan. Vad gäller bedömningsgrunderna för vilka elever som tillhör per- sonkretsen finns skäl att understryka att kommittén aldrig har avsett, eller uttalat, att antagningen till skolorna skall baseras enbart på audiogram. Antagningen skall baseras på en bedömning av elevens funktionella hörsel, på samma sätt som för de teckenspråkiga grundskolorna (se vidare kapitel 6). Vad gäller storleken på RGH är det en fråga som måste bedö- mas mot bakgrund av ungdomarnas behov. Sannolikt finns en grupp elever i landet som svarar mot personkretsen, men som av olika skäl inte kommer till RGH, som det kan finnas vissa elever vid RGH som skulle ha kunnat studera i sin hemskola om de erbjudits tillräckligt stöd och tillräckliga anpassningar. Kommitténs uppfattning är att det bör vara rätt ungdomar som erbjuds utbild- ning vid RGH. 232 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen Det bör i sammanhanget observeras att det totala antalet elevplat- ser vid RGD/RGH har minskat . Detta har fått konsekvensen att statens anslag för är beräknat för 389 elever, att jämföra med för 450 elever för föregående bud- getår. Denna minskning är inte en följd av ett ändrat regelverk, utan är styrt av elevernas och deras familjers prioriteringar. Kommittén avvaktade med att lägga förslag om hur utbildningssitu- ationen bäst löses för gravt språkstörda och dövblinda ungdomar samt hur grav språkstörning eller talskada bör benämnas. Bakgrunden till att kommittén avvaktade med dessa ställningsta- ganden är att gymnasieutbildningen för dessa båda elevgrupper inte kunde bedömas förrän ställning tagits till hur skolsituationen bör lösas inom det obligatoriska skolväsendet. Elever med grav språkstörning Utbildningen vid RGD/RGH skall enligt gymnasieförordningen vända sig även till dem som på grund av språkstörning behöver insatser av samma slag som döva 143. Enligt avtalet mellan staten och kommun framgår att uppdraget avser elever som fått sin tidigare utbildning vid . finns 19 elever med grav språkstörning vid RGD/RGH. Trots formuleringen i förordningen undervisas dessa elever inte vid RGD utan inom en egen verksamhet. Bak- grunden till förordningens koppling till döva elever är historisk. menade man att elever med talskada, det begrepp som används för personkrets, skulle undervisas på teckenspråk, något som inte är fallet . Elever med grav språkstörning har således helt skilda behov från döva och hörselskadade. Långt ifrån alla elever från söker sig till RGD/RGH. Många får i stället sin gymnasieutbildning i skola i hemkommunen eller inom dess samverkansområde, i gym- nasieskolan eller i vissa fall i gymnasiesärskolan. De elever med grav språkstörning som får sin undervisning vid RGD/RGH har behov som skiljer sig från övriga elever vid skolorna. De har dessutom sinsemellan mycket olika behov. Detta beror på att de utöver sin språkstörning ofta har andra symtom som de kan ha gemensamt med ungdomar med ADHD, DAMP, Aspergers 143 9 kap 1 § gymnasieförordningen Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 233 syndrom, autism, vissa elever med rörelsehinder m fl. också finnas elever som tillhör särskolans målgrupp. Kommittén har redan i kapitel 6 dragit slutsatsen att skolpliktiga elever med grav språkstörning bör erbjudas undervisning i den vanliga kommunala skolan. Vidare föreslår kommittén att stödet till kommunerna för att klara denna uppgift bör stärkas. Detta både genom en förstärkning av resurscenter, som bl a bör ges möjlighet att erbjuda korttids- och träningsbesök, och genom att de regionala centren för stöd i specialpedagogiska frågor bör svara för övergripande rådgivning, samordning, fortbildning m m även inom detta område (se vidare kapitel 8). Med anledning av detta, samt mot bakgrund av ovanstående iakttagelser, föreslår kommittén att elever med grav språkstörning inte bör ingå i personkretsen för RGD/RGH. Eleverna kommer redan under sina tidigare skolår att ha fått sin utbildning i hemkommunens skola, eller i skola i kommun med vilken hemkom- munen samverkar. De regionala centren för stöd i specialpedago- giska frågor och resurscenter bör rikta insatser även gentemot gymnasieskolan. Liksom många av kommitténs förslag innebär detta ingen förändring för de elever som finns vid RGD/RGH. Däremot bör det få konsekvenser för den framtida antagningen. Gymnasieförordningen nämner inte specifikt gruppen dövblinda elever. De har ansetts ingå i personkretsen döva och hörselska- dade. Vid RGD/RGH finns flera dövblinda elever. Flertalet har sin bak- grund i de regionala specialskolorna och är dövblindblivna, dvs har förvärvat funktionshindret över tiden, t ex på grund av Usher´s syndrom (se kapitel 3). För fyra dövblinda elever med särskilt omfattande behov erhåller kommun extra bidrag med för . Kommittén föreslår att kommun även framgent skall ta emot dövblinda ungdomar i sin gymnasieskola samt att detta skall preci- seras i gymnasieförordningen. 144 Döva och hörselskadade elevers skolsituation i gymnasieskolorna i En lägesrapportering: Skolledarhögskolans rapportserie nr 519 () 234 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen Skälet för att detta bör preciseras särskilt är att dövblindhet är att betrakta som ett eget funktionshinder, som ställer krav på särskild kompetens. Kommittén vill genom detta förslag understryka vikten av att dövblinda elever med omfattande behov erbjuds en utbild- ningssituation som är anpassad efter deras förutsättningar. För dövblinda elever som har förutsättning för detta bör utbildningen erbjudas inom vanliga undervisningsgrupper vid RGD eller RGH. I kommitténs delbetänkande föreslogs att personkretsen i 5 kap 27 § skollagen skall preciseras till från hela landet härrörande ungdomar som utöver svårt rörelsehinder har behov av så omfattande habiliteringsinsatser under skoltid att de inte kan genomföra studierna i gymnasieskola i hemkommunen eller inom dess samverkansområde. Vad gäller preciseringen av personkretsen vid skolorna är flera remissinstanser, däribland , positiva till en tydligare avgränsning av personkretsen. DHR understryker vikten av att skälet till att en elev tas emot vid den Rh-anpassade gymnasieut- bildningen måste vara rörelsehindret. Hälften av de instanser som besvarat remissen är emellertid kri- tiska och menar att en bedömning av personkretsen inte kan göras på grundval av habiliteringsbehov utan att hänsyn i stället bör tas till elevens totala behov. Elevernas behov är så pass mångfacetterade och komplicerade att det måste vara de sammansatta behoven som bör avgöra. Några påpekar att utgångspunkten bör vara elevens rätt till utbildning. Denna kritik kommer bl a från berörda myndighe- ter och landsting. Någon menar också att sociala skäl bör vägas in vid prövning av personkretstillhörighet. Kommittén konstaterar att det naturligtvis är elevernas rätt till utbild- ning som är utgångspunkten för bedömningen av vilka som bör tillhöra personkretsen för den Rh-anpassade gymnasieutbildningen. Frågan är dock vad det är som Rh-gymnasierna erbjuder som inte kan erbjudas hemma. Kommittén bedömer fortfarande att det i första hand är den omedelbara tillgången till habilitering. Kommittén har respekt för den erfarenhet som finns vid den Rh- anpassade gymnasieutbildningen av att undervisa elever med svåra rörelsehinder. Kommittén menar dock att det är en skyldighet även för den övriga gymnasieskolan att erbjuda elever med svåra rörel- Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 235 sehinder, liksom andra elever med funktionshinder, undervisning anpassad efter elevernas behov. För att klara detta krävs ofta särskild kompetens. Kommittén har också konstaterat att gymnasie- skolan har behov av specialpedagogisk kompetens (se vidare kapitel 9). Vidare konstaterar kommittén att även gymnasieskolan bör ha tillgång till stöd i specialpedagogiska frågor (se vidare kapitel 8). I kapitel 8 understryks också behovet av habilitering för ungdo- mar samt samverkan mellan skola och habilitering. Av liknande skäl menar kommittén fortfarande att sociala skäl inte bör göras till grund för antagning. Det skulle leda långt med tanke på att denna typ av problematik finns för många olika elev- grupper och är ett kommunalt ansvar att lösa. Det kan dock finnas skäl att understryka att inget hindrar kommuner att komma överens om mellankommunala lösningar i anslutning till de riksrekryterande gymnasieskolorna. I delbetänkandet föreslogs också att erbjudandet om boende och omvårdnad i boendet preciseras att gälla om avståndet till elevens hem omöjliggör dagliga hemresor. För elever som av annat skäl än resavstånd inte kan bo hemma gäller kommunens ansvar enligt socialtjänstlagen eller LSS. , kommun, och Öster- sunds kommun tillstyrker förslaget om en precisering av vem som skall erbjudas boende och omvårdnad i boendet. , , Sisus m fl anser däremot att det måste finnas en möjlighet för elever att bo i elevhem också på hemorten. Bedömningen av hur individens funktionsnedsättning påverkar möjligheterna att klara dagliga resor, inte avståndet, bör vara avgö- rande. Kommittén delar den senare uppfattningen, vilket är anledningen till att kommittén inte föreslagit någon gräns för avståndet. Det är individuellt beroende hur långa dagliga transporter eleverna klarar. I detta avseende finns ingen åsiktsskillnad. och framhåller att många elever av rent sociala skäl kan behöva flytta hemifrån och att elevhemsboende är en träning inför vuxenlivet. Kommittén delar uppfattningen att det kan finnas andra skäl för ett boende än att eleven inte klarar dagliga resor, men menar att det i så fall är ett kommunalt ansvar enligt socialtjänstlagen eller LSS. 236 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen I delbetänkandet menade kommittén att det är viktigt att skolsyste- met är tydligt och ansåg därför att elever med svåra rörelsehinder så långt möjligt bör genomföra sina gymnasiestudier med samma valmöjligheter och på samma villkor som andra elever och föreslog att de Rh-anpassade gymnasieskolorna skall få anordna såväl nationella, specialutformade som individuella program. I princip samtliga remissinstanser stöder kommitténs bedömning vad gäller vikten av ett tydligt skolsystem och så långt möjligt samma valmöjligheter som för övriga elever inom gymnasieskolan. Remissinstanserna är också mycket positiva till förslaget att erbjuda såväl nationella, specialutformade som individuella program vid den Rh-anpassade gymnasieutbildningen. DHR UNG betonar dock att det inte får bli så att de individuella programmen dominerar på Rh- gymnasierna. Furuboda folkhögskola anser att folkhögskolan borde betraktas som ett alternativ i paritet med gymnasiet. Stiftelsen föreslår att RgRh skulle kunna fungera som ett resurscentrum dit elever kan komma för ett preparandår för att sen börja i den vanliga gymnasieskolan. Kommittén står fast vid förslaget att öppna de riksrekryterande gymnasieskolorna för alla typer av program. Det finns dock skäl att förtydliga att kommittén avser att de individuella programmen skall vara sökbara för elever som inte kommer in på nationella eller specialutformade program. Vidare delar kommittén DHR UNG:s uppfattning att de individuella programmen inte skall väljas slentri- anmässigt, liksom uppfattningen att folkhögskolan kan vara ett bra alternativ. (Kommittén utvecklar sig något om folkhögskolan som alternativ i avsnitt 7.4) Kommittén föreslog vidare att möjligheterna att specialinrikta kursplaner vid de Rh-anpassade gymnasieskolorna skall tas bort. Flera remissinstanser, däribland Sisus, , stiftelsen , , stad, och RBU, avvisar förslaget om att ta bort möjlig- heten att specialinrikta kursplaner vid de Rh-anpassade gymnasie- skolorna då man menar att specialutformade och individuella pro- gram inte fyller samma behov som specialinriktade kursplaner inom det nationella programmet. Förslaget skulle få till följd att många elever med mycket ojämn begåvningsprofil skulle riskera att inte få behörighet till högskolestudier. Kommittén står fast vid att möjligheten att specialinrikta kurspla- nerna för de nationella programmen vid den Rh-anpassade gymna- sieutbildningen bör tas bort. Elevernas möjligheter att tas emot vid SOU 1998:66 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 237 högskolorna bör lösas via antagningssystemet till högskolan.