sou · GMB316 · 1999-01-01 00:00:00 — Därför har integrationsprocessen varit lättast att genomföra bland personer som har fysiska funktionshinder (exempelvis rull- stolsanvändare) och svårare för personer med utvecklingsstör- ning. Beträffande den senare gruppen pågår alltjämt arbetet med att skapa möjligheter för dem till eget boende och meningsfullt arbete. Omstruktureringen av psykiatrin som började ställer emellertid stora krav, inte bara på samhället i organi- satoriskt och ekonomiskt avseende, utan också på medborgarna i allmänhet med avseende på attityder och bemötande i den dagliga kontakten. En del studier har genomförts både i och internationellt för att se hur långt vi har kommit i öppenhet och tolerans mot psykiskt funktionshindrade personer och resultaten visar att den övervägande majoriteten har en negativ inställning till denna grupp. (1991) rapporterar om liknande slutsatser, nämligen att avvecklingen av institutionerna inte har lett till större kontakt med grannar och andra. Risker för utstötning, trakasserier, konflikter och konfrontation är vad som kan förväntas utifrån erfarenheter från tidigare utflyttningar. Konflikter med omgivningen, negativa attityder gentemot personer med utvecklingsstörning och perso- nalen är kontentan av erfarenheterna vid avvecklingen av vård- hemmen för utvecklingsstörda. I en annan studie från av och (1993) konstaterar forskarna att avvecklingen har gett upphov till starka konflikter med grannar. Det är inte bara utlokaliseringen av psykiatrisk verksamhet som har lett till spänningar och öppna konflikter med grannar, liknande grannrelationer har enligt forskarna utlösts då man byggt gruppbostäder för personer med utvecklingsstörning. Den fysiska närheten till trots frambringar utlokaliseringen nya system för uteslutning. Det finns enligt deras resultat ingenting som pekar mot en tilltagande tolerans och ökad beredskap att ta emot begåv- ningshandikappade i den sociala gemenskapen. Den ökade när- heten kan istället motverka sitt syfte och resultera i en situation 92 "EM¶TANDET UR OLIKA ASPEKTER där fördomar och diskriminerande handlingar istället intensifie- ras. Att bo granne med utvecklingsstörda personer leder till för- ändring av attityder och värderingar bland grannar, men inte nöd- vändigtvis till mer toleranta sådana, enligt och Cull- berg. En annorlunda slutsats kommer (1996) fram till som i en undersökning försökt att mäta attityder till personer med utvecklingsstörning som integrerats i grannskapet. undersökte attityderna hos de personer som bodde i närheten av ett gruppboende. Resultaten visar att människor som bor i områ- den där också personer med utvecklingsstörning bor, har mer positiva attityder än människor som bor i områden där det inte finns, t.ex. gruppboende. Både närheten och interaktionen visade sig vara viktiga faktorer som påverkar attityder. Författarens slut- sats är att avinstitutionaliseringen har positiva effekter på männi- skors attityder. (1992) har i en survey av 523 hushåll i funnit att den övergripande trenden är en positiv inställning till att flytta psykiatriska patienter från institutioner ut i samhället. Personer med högre utbildning var mest positiva, medan variabeln ålder och inkomst inte visade sig påverka inställningen. Detta är i över- ensstämmelse med vad många andra påpekat, nämligen att attity- der till personer med funktionshinder påverkas av de kunskaper man har om funktionshinder. De som har högre utbildning har, enligt vad dessa resultat visar, möjligheter att forma en mer nyan- serad attityd än de som har lägre utbildning. Det ter sig därför rimligt att vänta sig ett visst positivt samband mellan utbildning och attityder till funktionshindrade. I en kultur där arbetet är en av livets viktigaste aspekter blir möj- lighet till anställning en viktig indikator på jämlikhet och delak- tighet. Många studier är inriktade på just arbetsgivarnas attityder till personer med funktionshinder. Det är ju ett faktum att en låg andel av funktionshindrade personer är förvärvsarbetande. Enligt artikel 23 i FN:s Allmänna förklaring om de mänskliga rättig- heterna (1948) har envar rätt till arbete. Arbete och produktivitet är högt värderat i dagens samhälle. Till detta kommer att ett "EM¶TANDET UR OLIKA ASPEKTER 93 arbete – för de allra flesta – är liktydigt med ekonomiskt obero- ende. Därav följer att arbetslöshet skapar en skuldkänsla och en känsla av mindervärdighet. Det är många som har uppmärksammat att funktionshindrade personer som tillhör olika etniska minoriteter är dubbelt för- tryckta; dels på grund av sitt funktionshinder och dels på grund av sin etniska härkomst. Det har också konstaterats att denna grupp har större problem än befolkningen i övrigt att komma in i arbetsmarknaden. Asbury ET AL (1994) har i en studie funnit att förekomsten av funktionshinder bland minoriteter är mycket högre än för befolkningen i övrigt. Dessutom är det av dem som har arbete som har inkomster lägre än existensminimum. Asbury ET AL pekar på tre variabler som är relaterade till arbets- situationen: att personen har en positiv inställning till arbete, att han/hon har en positiv inställning till rehabilitering samt att per- sonen har en stark självkänsla. Personer som har en positiv inställning till rehabilitering har oftare anställning eller är mer aktiva i att söka arbete. Forskarna kan däremot inte särskilja vad som är orsak och verkan i detta samband. Är det själva faktumet att man är anställd som leder till mer positiva attityder till arbete och en starkare självkänsla, eller är det deras positiva attityder och starka självkänsla som gjort att de lyckats bättre på arbets- marknaden? Detta kan inte fastställas med utgångspunkt från denna studie. Lyth (1973) gjorde en tidig studie om arbetsgivarnas attityder till att anställa personer med funktionshinder. Han ställde följande fråga till intervjupersonerna: någon policy när det gäller anställning av personer med funktionshinder? Det vanli- gaste svaret var att bedömningen sker från fall till fall. Näst van- ligast svar var att företaget använder sig av kvotering som led- stjärna i sin handikappolicy. Det tredje mest frekventa svaret var att de anställer personer med funktionshinder av humanitära skäl. Det fjärde var att de vägrar att anställa funktionshindrade perso- ner överhuvudtaget. Det femte vanligaste svaret var att de för- sökte anställa funktionshindrade personer, men erfarenheten var inte positiv. (1985) har i en undersökning försökt kartlägga statliga arbetsledares attityder till funktionshindrade personer och i samband med detta också gjort en jämförelse med 94 "EM¶TANDET UR OLIKA ASPEKTER amerikanska undersökningar inom samma område. Resultatet pekar på att de svenska arbetsledarna har en svagt positiv attityd till personer med funktionshinder, mer positiv än de amerikanska arbetsledarna, men uppvisade de en osäkerhet i sin hållning gentemot funktionshindrade personer då det gällde när- mare personligt samröre. En sådan osäkerhet inverkar negativt på funktionshindrade personers möjligheter att komma in på arbets- marknaden. Den osäkra hållningen kan vara betingad av fördomar om att en som har ett funktionshinder klarar uppgifterna sämre, även sedan nödvändiga hjälpmedel installerats, att sjukfrånvaron kan vara hög eller att personer med funktionshinder är mindre resursrika personer. Allmänt kan man säga att benägenheten att anställa funktionshindrade personer är liten. Ekonomiska hän- synstaganden tycks spela en viktig roll. Man är rädd att funk- tionshindrade personer är mindre effektiva än andra, menar och . Mest tveksam är man till gruppen psykiskt sjuka, men även andra handikappgrupper möter starkt motstånd från arbetsgivarhåll. Till liknande slutsatser kom också Söder (1985) i en studie om arbetsgivarnas attityder till funk- tionshindrade personer. Studien visade att arbetsgivare visserligen inte har en direkt fördomsfull attityd till personer med funktions- hinder, men att de tror att det kommer att uppstå problem med att ha funktionshindrade personer anställda, varför de blir mindre benägna att acceptera personer med funktionshinder som arbets- kraft. och (1986) understryker att arbetsgivarnas atti- tyder är en viktig orsak till diskriminering inom arbetslivet. Trots att det finns belägg för att funktionshindrade arbetstagare preste- rar minst lika bra eller bättre i jämförelse med andra arbetstagare, är det fortfarande många arbetsgivare som tvekar att anställa per- soner med funktionshinder. och (1995) menar också att det främsta hindret för funktionshindrade perso- ners möjligheter att få arbete ligger i just attityder. Arbetsgivarnas nedvärderande inställning mot det som är annorlunda utgör, enligt forskarna, den höga dolda tröskel som effektivt hindrar dem från att träda in på arbetsmarknaden. Själva tröskeln är byggd på för- domar till följd av dåliga kunskaper, osäkerhet inför människor som är annorlunda och därför känns främmande. Det är en av orsakerna som både forskare och personer med funktionshinder "EM¶TANDET UR OLIKA ASPEKTER 95 själva anför för att förklara att andelen personer med funktions- hinder som förvärvsarbetar är mycket lägre än vad som gäller för befolkningen i övrigt, även i tider av högkonjunktur. Det finns också forskare som menar att attityder till personer med funk- tionshinder som arbetskraft är ambivalenta och alltså varierar från situation till situation (se Söder 1990). (1993) har i en undersökning velat fastställa vilka de avgörande faktorerna är som formar arbetsgivares attityder till personer med funktionshinder. Undersökningens målgrupp var personer ansvariga för nyanställningar inom ett antal företag. Undersökningen visar att de har en positiv inställning även till personer med grava funktionshinder. De bedömde att funktions- hindrade personer var pålitliga, produktiva och kapabla att umgås och samarbeta med andra, i synnerhet när de fick det stöd som de behövde. Attityderna var mer positiva inom stora företag. Det var ingen skillnad i uppfattning mellan rekryteringschefer i de företag som är konkurrensutsatta och i de som inte är det. Kvinnor och personer med högre utbildning är mer positiva till att anställa per- soner med funktionshinder. hänvisar till flera rapporter som alla pekar i samma riktning, nämligen att allmänhetens, arbetsgivarnas och de professionellas attityder är bland de vikti- gaste sociala variabler som kan underlätta eller förhindra funk- tionshindrade personers delaktighet i samhället (se även Stensman 1985, Trevelyan 1991). Förhållandevis ringa forskning har bedrivits om möjligheter till arbete för personer med utvecklingsstörning. En gemensam utgångspunkt för forskning inom detta område är att arbetsgivar- nas vilja att anställa personer med funktionshinder ytterst beror på en attitydförändring hos arbetsgivare, arbetskamrater och folk i allmänhet. och Tomes (1990) har undersökt attityderna som arbetsgivare har till att anställa personer med utvecklings- störning. Resultaten visar att termen utvecklingsstörning sällan är rätt tolkad bland arbetsgivare. Den är däremot alltid relaterad till bestämda föreställningar. Exempelvis förväntas personer med utvecklingsstörning prestera bättre än andra på fyra områden. Ut- vecklingsstörda personer ansågs vara mer tillfredsställda med sitt arbete, vara mer äkta, arbeta hårdare samt visa större lojalitet än andra. Däremot ansågs de vara mindre bra när det gäller produk- tivitetsförmåga, övervakning och risk, och förmåga att lära sig. 96 "EM¶TANDET UR OLIKA ASPEKTER Resultaten visar också att mindre företag var mer positivt inställda än större företag. På just denna punkt står resultaten från och Tomes undersökning i kontrast till tidigare forsk- ning inom det området. Annan forskning visar nämligen att acceptansen av funktionshindrade personer ökar i samband med företagets storlek (se 1992). När det gäller negativa föreställningar om utvecklingsstördas förmågor visar forskningen att det däremot råder en stor likformighet hos arbetsgivare: de tror att personer med utvecklingsstörning lär sig långsammare, är mindre produktiva, mindre flexibla och ständigt i behov av över- vakning. Studien visade också att arbetsgivare utan erfarenhet av att anställa funktionshindrade personer var mer negativa än de med sådan erfarenhet, i synnerhet när det gäller övervakning och positiv inställning från arbetskamrater. (1992) undersökte verkställande chefers attityder när det gäller möjligheter för personer med grava funktionshinder att finna sysselsättning. Resultaten tyder på positiva attityder att anställa funktionshindrade personer. Signifikanta skillnader kunde påvisas, enligt mellan chefer som hade haft erfarenhet av anställda med funktionshinder, och de som inte hade haft det. Även (1997) menar att en avgörande faktor till det stora antalet arbetslösa personer med funktionshinder är arbetsgivarnas attityder och klichéartade uppfattningar. Diskrimi- nering av funktionshindrade människor sker oftast på grund av fördomar. Dessa manifesteras i attityder och beteenden som för- vränger den sociala relationen genom att överbetona själva ska- dan eller funktionshindret. Fördomen upprätthåller den klichéar- tade och stigmatiserande bilden av personer med funktionshinder. Den överbetonar de negativa aspekterna av funktionshindret och exkluderar eller underskattar andra aspekter av den funktions- hindrade personen. Fördomarna påverkar funktionshindrade per- soners chanser till full delaktighet och arbete. Den största fördo- men som personer med funktionshinder blir utsatta för, är att det betyder oförmåga att ha ett funktionshinder. Det betyder att man också antar att det som krävs på många arbeten ofta överstiger funktionshindrade personers förmåga. 5Orsaker till negativa attityder och dåligt bemötande 5.1Ursprunget till negativa attityder och dåligt bemötande av personer med funktionshinder Den gemensamma nämnaren för alla studier om attityder till funktionshindrade personer är att de söker belysa det möjliga ursprunget eller de avgörande faktorerna till negativa attityder. Med andra ord, de försöker att ge ett svar på det svårlösta pro- blemet om "varför bemötande av funktionshindrade personer är öppet eller fördolt negativt". Attitydbarriärer är osynliga och uppmärksammas inte på samma sätt som fysiska hinder. Icke desto mindre kan de för- hindra delaktighet lika effektivt som de högsta trösklar. Negativt bemötande kan i princip ha två grundläggande orsaker; antingen är det formella regelverket inte bra eller också är tjänstemän- nens/kollegans/allmänhetens informella agerande och sätt att rea- gera inte bra. Med det formella regelverket menas de olika värde- ringar som kan finnas i form av premisser bakom olika förord- ningar, normer – skrivna eller oskrivna – som myndigheter, före- tag eller andra organisationer tillämpar och som på ett eller annat sätt påverkar funktionshindrade personers möjligheter. Man skulle kunna kalla denna form av bemötande för det kollektiva eller det officiella bemötandet. Med informellt bemötande menas de individuella beteenden som personer med funktionshinder konfronteras med . I om handikappreformen (1997:4) betonas att informations- och kunskaps- behovet inom kommuner och landsting är stort när det gäller kän- nedom om vilka värderingar och förhållningssätt som ligger till grund för Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade 98 /RSAKER TILL NEGATIVA personer, LSS. Denna kunskap är en del i processen om ett för- ändrat bemötande till personer med funktionshinder som påverkar utfallet av reformen. För att personer med funktionshinder skall få större inflytande är omgivningens attityder avgörande. Enligt rapporten är det en femtedel av personer med funktionshinder som i mötet med olika handläggare inte alltid haft en positiv upplevelse. Utöver bristande kunskaper om både funktionshinder och regelverk hos tjänstemännen, uppges den negativa upplevel- sen bestå i integritetskränkning och byråkratiskt bemötande. Frågan om bemötande har både en juridisk och en etisk karaktär. Den juridiska delen styrs av lagstiftningen och den etiska av kunskap, mognad och värderingar. Sammantaget utgör det grunden för bemötande av funktionshindrade personer. Man kan också som (1979) uppfatta bemötande som i grunden en fråga om mänsklig solidaritet. På en mera generell nivå kan man säga att många frågor om bemötande av funktionshindrade personer grundar sig på människouppfattning. Men det har ännu inte skrivits mycket om vilken människosyn det är som leder till positivt respektive negativt bemötande. I sin studie av den socialförsäkringsrättsliga utformningen av handikappersättningen definierar Hetzler (1994) ett bra bemö- tande som en medborgarrättsfråga. Hon pekar på att de svåraste hindren i kontakter med den offentliga sektorns olika förmåns- system ligger i dolda strukturer. Exempel på en sådan dold struktur är tjänstemännens bemötande av personer med funk- tionshinder. I detta led finns en rad föreställningar som tas för givna och oreflekterat styr tjänstemännens beteenden och attity- der. Enligt Kordoutis ET AL. (1995) kan förändringar i de professio- nellas eller i allmänhetens attityder gentemot personer med funk- tionshinder förstås inom samma teoretiska ram som används för att förstå attityder gentemot minoritetsgrupper. I denna teoretiska ram är begrepp som klichéartade attityder och segregerande atti- tyder särskilt värdefulla. Klichéartade attityder är, enligt Kordou- tis, ett resultat av övergeneraliserade och grovt förenklade upp- fattningar om vad som är kännetecknande för minoritetsgruppen; dessa attityder uttrycker a priori förväntningar och värderingar om dess medlemmar som grundar sig på tillhörighet i den specifika gruppen, snarare än empiriskt grundad information om den /RSAKER TILL NEGATIVA 99 Klichéartade attityder kan delas i tre olika grupper av attityder: 1) +ATEGORISERINGSATTITYDER som leder till att varje individ i en minoritetsgrupp tillskrivs homogena och oföränderliga egenskaper. Följaktligen kan varje medlem inom minoritetsgruppen (exempelvis personer med hörselskada) upp- fattas som deprimerade eller olyckliga oberoende av individuella variationer. Som en konsekvens av dessa kategoriserings- och grupperingsattityder ignoreras de individuella egenskaperna bland medlemmarna i minoritetsgruppen. Förväntningen som styr både perception och beteende är att en person med funktionshinder bara kan utföra ett begränsat antal handlingar och inta ett begrän- sat antal roller; denna förväntning kan begränsa funktionshind- rade personers möjligheter till arbete eller möjligheterna till att utveckla sina förmågor. 2) !VPERSONALISERINGSATTITYDER är resul- tatet av uppfattningen att medlemmarna i minoritetsgrupper sak- nar kognitiva, känslomässiga eller moraliska egenskaper som är kännetecknande för en person med inre liv, känslor, önskningar, personlighetsdrag, personliga förmågor etc. 3) .EDS¤TTANDE TYDER kommer från en A PRIORI nedvärdering av medlemmarna i minoritetsgrupper. Segregerande attityder inrymmer sådana åsikter, attityder och beteenden genom vilka medlemmarna i en minoritetsgrupp förvi- sas till en separat miljö avskild från resten av samhället. Segrege- rande attityder kan delas i två typer: 1) !VVISANDE OCH KUSTODIELLAAVGR¤NSANDE ATTITYDER. Dessa attityder går ut på att en minori- tetsgrupp skall leva avskild från samhället och leva under över- vakning, eftersom personen avviker från allmänt godtagbara soci- ala normer på ett sätt som icke är önskvärt och skapar rädsla. !TTITYDER AV V¤LVILLIG SEGREGATION. Dessa attityder går ut på att medlemmarna i en minoritetsgrupp skall segregeras för deras eget bästa. Attityder av välvillig segregation är relaterade till ned- sättande attityder (Tsiantis 1995, Kordoutis ). Personer med funktionshinder nedvärderas i samhället. Ned- värderingen uttrycks i negativa attityder. Personer med funk- tionshinder framställs ofta som underlägsna, inkompetenta och inkapabla att utföra normala sociala funktioner. Karaktären av dessa negativa attityder varierar väsentligt. Många studier har upprepade gånger påvisat att människor med funktionshinder ofta diskrimineras när det gäller arbete, utbildning, bostadsförhållan- 100 /RSAKER TILL NEGATIVA den, civila rättigheter, transportmöjligheter, kulturella och fri- tidsaktiviteter. Chubon (1982) har försökt att identifiera de vanligaste negativa attityder som ofta tillskrivs personer med funktionshinder och dessa är: funktionshindrade personer är sjuka, beroende, bittra, inkompetenta, lättupprörda, asexuella, olycksfåglar och icke-produktiva. Förekomsten av negativa atti- tyder utgör en förklaring till den diskriminering som förekommer i vårt samhälle. (1983) har konstaterat att det bland vanligt folk finns en stark förväntan att funktionshindrade perso- ner skall sörja och sakna de sinnen eller de färdigheter de förlorat eller aldrig haft. De förväntar sig att den som har ett funktions- hinder skall visa sin sorg, visa att han/hon känner sig olycklig, deprimerad och hjälplös. Tanken på självuppfyllande profetia är här svår att undkomma, dvs. tendensen att en i början felaktig föreställning om en situa- tion skapar ett nytt beteende hos individer, vilket gör att den ursprungligen felaktiga föreställningen blir verklig. Denna ten- dens, som iakttagits i samband med rasfördomar, är fullt tillämbar även för personer med funktionshinder. Föreställningar om skill- nader i intelligens, handlingsförmåga, beredvillighet att styra sitt eget liv kan leda till ett visst beteende både av dem som är bärare av dessa rollförväntningar och av dem som definieras vara på ett givet sätt. På så sätt kan den ursprungligen felaktiga föreställ- ningen bli sann i subjektiv, om ej i objektiv, mening. (1996) menar att mekanismen om självuppfyllande profetia drab- bar alla de människor som tillhör en grupp som är utsatt för för- domar genom att de redan som barn lär sig att det är skillnad mellan dem och andra, en lärdom som förmedlas genom omgiv- ningens bemötande som skapar och förstärker identiteten av utan- förskap. Eayrs ET AL. (1993) har på samma sätt pekat på hur stämplingen av någon som har ett funktionshinder får effekten av en självuppfyllande profetia. Hännestrand (1995) framhåller att det är attityderna till perso- ner med funktionshinder som driver dem mot handikapproller, dvs. mot passivitet och beroende. Därför är det desto viktigare att funktionshindrade personer är aktiva och tar initiativen. Men attityder är oerhört svåra att påverka. I interaktion konfronteras personer med funktionshinder med en mur av negativa förvänt- ningar, fördomar och andra vanföreställningar som har utvecklats /RSAKER TILL NEGATIVA 101 och därför rotat sig djupt i det sociala medvetandet. Hännestrand urskiljer två typer av social interaktion; den interak- tion som uppstår med de integrerade och den som uppstår med avståndstagarna. De integrerade har stor betydelse för funktions- hindrade personers möjligheter att på samma villkor delta i sam- hället. Avståndstagarna däremot försvårar delaktighet och jämlik- het i samhället genom att de förutsätter otillräcklighet hos dem som har ett funktionshinder, och de vidtar sådana åtgärder att de därmed påtvingar den funktionshindrade personen en passivise- rande roll. Genom att frånta funktionshindrade personer möjlig- heten att ta initiativ bekräftas negativa förväntningar om att de inte kan. Det omgivande samhället utgör på många olika sätt, t.ex. genom dåligt bemötande, ett hinder för personer med funktions- hinder i deras strävan att aktivt delta i det sociala livet. Detta gör det lättare, eller rentav tvingar, många att dra sig tillbaka och bli "handikappade". Vilka de sociala konsekvenserna är av ett sådant tillbakadragande är en fråga som är sparsamt utforskad (se 1989). Livneh (1988) menar att en enda modell inte kan förklara ursprunget till negativa attityder till funktionshindrade personer. Olika orsaker griper in i varandra, och kan inte inordnas i en och samma modell.