sou · GMB383 · 1999-01-01 00:00:00 — NKS fjernundervisning har ett kursutbud som omfattar alla studie- nivåer från grundskola till högskola. Antalet studerande är cirka 30 000 som följer någon eller flera av organisationens 200 kurser. NKS fjernundervisning är största utbildare på gymnasial nivå. Denna undervisning är speciellt tillrättalagd för vuxna och bedrivs med skrift- ligt material, ljud- och videokassetter. NKS fjernundervisning samarbetar med flera högskolor. Samarbetet innebär att NKS bidrar med sina omfattande erfarenheter av upplägg- ning och administration av distansstudier, medan högskolorna ansvarar för kursernas innehåll. NKS har ingått i flera allianser. Ett exempel på detta är samarbetet med . Genom att har lokaler på många platser i , har samarbetet inneburit att NKS fjernundervisning vissa utbildningar kunnat foga moment av klassun- dervisning. Man har även ett etablerat samarbete med Norsk Riks Kringkasting. Samarbetet liknar det som NKS fjernunder- visning har med högskolorna, dvs. att de inblandade aktörerna bidrar med sina olika kompetenser i kursutveckling, kursproduktion och drift av kurserna. NKS fjernundervisning samarbetar även med kunderna, med olika intresseorganisationer, offentliga förvaltningar och representanter från industrin. Ett mångårigt samarbete har bedrivits med den norska mot- svarigheten till kommunförbundet, som inneburit att NKS fjernunder- visning täckt in en stor del av utbildningsbehoven inom sektor. NKS fjernundervisning har investerat stora resurser i utvecklingsar- bete. Organisationen har prövat ut arbetsformer för nya medier allt ef- tersom dessa dykt upp i marknaden. Man använder i sina kurser även telefon, ljudkassetter och radio, liksom videokassetter och etersänd tv. I ökande utsträckning används även internet för handledning och man har inte heller varit främmande för att utnyttja satelliter för distribution av kurser eller kursinslag. Dessutom erbjuder de norska universiteten och högskolorna kurser på distans parallellt med sin övriga verksamhet. Till skillnad från de aktörer som redovisats ovan, så är dessa alltså så kallade dual-mode institutioner. Liksom i har högskolornas entré som distansutbildare på ut- bildningsarenan skett under . Erfarenheterna är därför ännu inte så omfattande. Flera av dem har dock gjort mycket omfattande satsningar för att bygga upp kompetens och verksamhet. Så har exempelvis inrättat en tjänst som Profes- sor i Pedagogikk med särskild inriktning mot distansutbildning och har tillskapat en särskild enhet inom 66 för att stödja institutionernas utvecklingsarbete och deras genomföran- de av distanskurser.67 Högskolorna har etablerat samarbete med de gamla distansutbildar- na. Den metodik för att utveckla och ge undervisning och den kompe- tens att administrera den, som utvecklats av aktörer som NKI och NKS, har därmed kunnat nyttiggöras av högskolorna. Man har då i förekom- mande fall gått samman i tillfälliga samarbetsorganisationer för en spe- ciell kurs. Distanskurserna vid högskolorna är vanligen samma kurser som ges på campus, men i distansform. De varar oftast en eller två terminer. Genom att de ges av de traditionella anordnarna finns inga problem med tillgodoräknande av meriter från kurserna och sannolikt inte heller med studiernas status. Majoriteten av kurserna är organiserade studietakt och behörighetskraven är desamma som för campus- kurserna. 66Utredningen som ledde fram till organiserandet av enheten finns presenterad i rapporten: Arbeidsgruppen for organisering av etter- og videreutdanning og fjernundervisning ved (1995). 67Liknande initiativ som i finns på flera av de övriga norska högskolorna, men saknas ännu på de flesta svenska högskolorna. 4Teknikrevolution eller evolution med hjälp av pedagogiken Att de tekniska landvinningarna skall revolutionera utbildningssyste- men har av många tagits som en självklarhet. Teknikinnovatörer, poli- tiskt ansvariga och inte minst försäljare har dock förvånade fått kon- statera att i många utbildningsorganisationer har graden av förändring varit liten eller uteblivit. Tv, radio och andra hjälpmedel har inte fått den betydelse man förväntat sig. Detta säger oss dock inget om att tek- niskt stöd i undervisningen är gott eller mindre gott. Det berättar att krafterna som styr förändringar är andra än att det finns god tillgång på teknik. Detta illustreras av att teknikanvändningen varierar mellan olika typer av utbildningsmiljöer. I single mode-institutionerna har teknik- stöd mer naturligt vuxit in i verksamheten, än i dual mode- institutionerna. Där hängivna, tekniktroende, teknikförstående lärare eller adminstratörer funnits, har också mer utveckling av undervisning med teknikstöd ägt rum, än där sådana saknats. Bland single mode-institutionerna finns dels de gamla brevskolorna, som levt vidare i en eller annan form, dels de statliga satsningarna, och framåt, på storskaliga utbildningsinstitutioner av typen i . I har brevskolorna numera en mycket blygsam verksamhet. Storskaliga satningar representeras av för Vuxna och i någon mån av verksamheten inom Ut- bildningsradion. I flera av de länder där korrespondensskolorna levt kvar har verk- samheten kontinuerligt vuxit och utvecklats. De norska instituten utgör exempel på detta. De har successivt vidgat sina målgrupper och sina roller inom norsk vuxenutbildning och de har kunnat integrera ny tek- nik i sin verksamhet, allt eftersom sådan gjorts tillgänglig. De större brevskolorna har avsatt avsevärda resurser för utvecklingsarbete och vissa resurser för forskning. De klassiska distansutbildarna arbetade utifrån en enkel pedagogisk modell. De tillhandahöll eller hänvisade till undervisande text, kring vilken de organiserade och genomförde de dialoger. Ytterligare en ut- gångspunkt för arbetet var att det skulle vara tids- och rumsoberoende. Detta var själva essensen i verksamheten. Vad man hade att ta ställning till, utöver gängse överväganden rörande urval av stoff och liknande, var hur avståndet mellan studerande och utbildningsorganisatör skulle överbryggas. Frågor kring kanaler för distribution och kommunikation var alltså mycket centrala för den här typen av utbildare. Tidningar, böcker och brev var till en början de medier som utnytt- jades. När telekommunikationerna började växa fram påverkade dessa i viss mån verksamheterna. För många av korrespondensskolorna kom framför allt ljudbanden att bli värdefulla komplement till brev och tryckt material. Föreläsningar och inspelade kommentarer till insända uppgifter kunde produceras och distribueras relativt enkelt och mycket billigt. De olika medier som växte fram var dock främst lämpade för att ge ut information, föreläsa. Korrespondensskolornas dilemma blev därmed att finna former för dialog. De möjligheter som vuxit fram i och med utvecklingen av datorerna och deras möjligheter att kommunicera med varandra ser ut att få stor betydelse för korrespondensskolorna. Liksom tåg och vanlig postgång, erbjuder den utvecklade informations- och kommunikationstekniken verktyg för dialoger med de studerande. Den nya tekniken är dock mycket snabbare och kan bära långt större bördor. Informations- och kommunikationstekniken ger dessutom möjligheter att skapa mer so- fistikerade verktyg att använda i den pedagogik och metodik korres- pondensskolorna tillämpar. De storskaliga institutionerna som utvecklades senare, ofta under beteckningen Open Universities, hade vanligen sin upprinnelse i idéer om att utnyttja telekommunikationstekniker i undervisning. Radio och tv skulle i stor skala sättas i utbildningens tjänst. Ett av de tidiga ex- emplen på detta kommer från televisionens barndom. Telescuola i Itali- en hade till uppgift att bidra till landets alfabetisering. Via tv- föreläsningar skulle befolkningen i avlägsna landsdelar lära sig att läsa. I utreddes68 hur tv och radio skulle kunna sättas in i utbild- ningssystemen, men vi valde en annan väg. Idéerna om tv- och radiouniversitet, Open Universities, växte främst fram bland politiker och utbildningsadministratörer. Detta kan vara förklaringen till att man i dessa satsningar så starkt fokuserade infor- mationsgivningen i undervisningen. I de tidiga exemplen tycks den dominerande föreställningen ha varit att undervisning handlade om att ge föreläsningar. I det sammanhanget reducerades således distansut- bildningens distributionsproblem till en fråga om hur man på bästa sätt skulle kunna ersätta eller komplettera skriven text. I korrespondens- skolorna inriktades arbetet med utbildningens distribution på att skapa förutsättningar för dialog med de studerande. Gemensamt för single mode-institutionerna är att deras verksamhet fokuserat formfrågor i undervisningen. Hur skall distansundervisning bedrivas? Med några få undantag har deras uppgift varit kunskapsre- produktion, inte att som i universitetsmiljöerna utveckla ny kunskap. 68 SOU 1971:36; SOU 1973:19; SOU 1975:72. De större av utbildningsanordnarna har, i internationellt samarbete, bedrivit långsiktigt, metodinriktat utvecklingsarbete. En konsekvens av detta har varit att särskilda avdelningar med expertis byggts upp. Såda- na expertgrupper återfinns exempelvis inom områden som undervis- ningsplanering, medieanvändning, utvärdering och ämnesdidaktik. När de traditionella utbildningsanordnarna bedrivit distansutbild- ning har de i mycket liten omfattning utnyttjat tekniskt stöd. Inom uni- versiteten finns väletablerade sätt att undervisa på och dessa har tilläm- pats även inom distansutbildningen . På högskolenivå prioriterar lärarna den forskning som bedrivs. Det centrala är kunskapsproduktionen och att innehållet i undervisningen skall vara en konsekvens av denna. Di- stansundervisningen i dual mode-institutionerna, reproduktionen av kunskaper, har inte sällan inneburit att lärarna fortsatt att föreläsa inför studenterna. Distansanpassningen har ibland bara inneburit att föreläs- ningarna har förlagts till annan ort än högskoleorten, eller till vecko- slut. Majoriteten av dual mode-institutionerna världen över har alltså i princip fortsatt att arbeta på invanda sätt fast uppgiften varit att ge ut- bildning på distans. Det tekniska stödet har ofta begränsats till sådant man även använder på campus. Tekniken har inte kunnat tränga sig in i dessa utbildningsmiljöer eller förändra arbetssätten i dem. Naturligtvis finns många undantag och i litteraturen rapporteras väl genomtänkta och väl fungerande lösningar där eldsjälar drivit och driver teknikstödd undervisning. Dessa exempel är dock, som sådan verksamhet vanligen är, starkt beroende av kreatörerna. När eldsjälen svalnat eller lämnat verksamheten är det vanligt att allt återgår till det gamla. De goda idéerna, som vuxit fram genom eldsjälarnas arbete, har också haft svårt att spridas till andra miljöer. Tabell 2: Översikt av skillnader mellan single mode och dual mode- system Distansutbildning som Single mode Närhet till metodiskt utvecklings- Informationen läggs i läromedel Statusproblem – värdet av I de storskaliga utbildningssystemen har tekniken fått sin mest omfat- tande tillämpning . I korrespondensskolorna har modern teknik successivt ersatt gammal, för att i stort sett göra samma typer av tjäns- ter som den gamla. Institutioner, som i , föddes för att med avancerat teknikstöd bedriva massutbildning. Tekni- kanvändning har varit en förutsättning och dessa institutioner har i stor omfattning utnyttjat television, radio, videokonferenser med mera. Kunskaperna om teknikanvändning i undervisning av det slag de bedri- ver har därigenom vuxit. I dual mode-institutionerna är användningen av teknik ännu blyg- sam. Att tekniskt stöd skulle kunna förändra distansutbildningen i dessa system mot ökad frihet för de studerande är klart. Krafterna mot tek- nikstöd har dock varit starkare än krafterna för. Mycket talar dock för att skillnaderna mellan de olika utbildningssystemen i detta och andra avseenden kommer att minska . Detta behandlas utförligt i kommande avsnitt. Tre olika typer av distansutbildningssystem har diskuterats, två single mode-system och ett dual mode. Alla systemen har goda förutsättningar att fungera som distansutbildare. De har dock skilda utgångspunkter för sina verksamheter och därmed passar de sannolikt även olika bra för olika målgrupper och olika typer av stoff. De varierar också med avse- ende på hur de löst frågor kopplade till sin egen kunskapsförsörjning . I single mode-institutionerna ligger fokus för kunskapsförsörjningen på hur undervisningen skall bedrivas,69 medan dual mode-institutionerna fokuserar på vad undervisningen skall innehålla. Korrespondensskolornas sätt att undervisa, var deras egenart. Genom praktiskt utvecklingsarbete och systematisk forskning förfinades successivt deras arbetssätt. Erfarenheterna från det praktiska arbetet och forskningsresultaten spreds och fortsätter att spridas vid internationella konferenser och genom tidskrifter. De storskaliga utbildningsinstitutionerna gavs in- dustriella organisationsformer. Många av korrespondensskolorna ut- vecklades också i den riktningen. För arbetet med planering och ge- nomförande av undervisningen tillämpades långtgående specialisering och arbetsfördelning. Expertgrupper av olika slag växte fram och dessa försörjde och försörjer fortfarande systemen med kunskap. Särskilda avdelningar handhar arbetet med planeringen av undervisningen. Ex- pertis har utvecklats för att exempelvis genomföra behovsanalyser och målgruppsanalyser. Andra är specialister på att arbeta i projektform eller inom det tekniskt/pedagogiska området. Särskilda forskningsav- delningar följer upp utfallet av den egna verksamheten och följer forskningsfältet. Olika fora finns för att sprida kunskaperna och för att få forskningsrönen internationellt prövade. Den långtgående specialisering som skett i dessa system och sättet att plocka sönder utbildningsuppdraget i små beståndsdelar har kritise- rats. pekar företeelsen i sig ut en klassisk problematik. Att bedriva undervisning är inte okomplicerat. Det kräver kunskap om målgruppen, om stoffet, om hur man undervisar och hur studerande lär sig. Det stora arbetsfält som i dessa system sköts av personer med spe- cialiserad kompetens, skall i dual mode-systemen hanteras av personer som har sin specialité inom andra områden än pedagogik, didaktik, metodik eller tekniktillämpningar i undervisning. 69Hur skall exempelvis arbetet med undervisningsplanering ske? Hur skall medier väljas? 70Närheten till forskning, ämnesvis kunskapsutveckling, får sådana konsekvenser. De arbetsformer som utvecklats i single mode-institutionerna är viktiga i distansutbildning. Lång erfarenhet och systematiserade studier har lett till att ett stort kompetensfält kring distansutbildning utvecklats , kompetens som behöver översättas till de olika sammanhang dual mo- de-institutionerna verkar i och som behöver föras in i dessa institutio- ners sätt att arbeta. I figuren nedan görs ett försök att illustrera resonemanget ovan. KONTEXT: Historia, lokal miljö med stöd av informations- Tre kritiska stödområden för att förändra reguljära ut- ningsinstitutioner till distansutbildningsinstitutioner. Frågor kring undervisningens pedagogik och didaktik behöver lyftas fram i dual mode-institutionerna. Utnyttjandet av tekniskt stöd bör öka för att utbildningssystemen skall kunna erbjuda god distansundervis- ning. För att genomföra detta krävs support till utvecklings- och plane- ringsarbetet samt till genomförandet av undervisningen. Man kan identifiera tre viktiga stödområden. För tekniktillämpning- en krävs, utöver den fysiska, tekniska strukturen och underhåll av den- na, kunskap om tekniken och dess pedagogiska möjligheter. Vilken repertoar har en viss teknisk applikation? Hur hanterar man den? De föreställningar och attityder lärare har till distansutbildning bör vara väl underb yggda. Vad motiverar distansutbildning? Vad innebär distansutbildning? Lärarna behöver ta del av de erfarenheter som gjorts beträffande genomförande av distansundervisning. De behöver få kän- nedom om hur man arbetar med undervisning och stöd för lärandet när lärare och studerande är skilda åt och rum. Utbildningsinstitutionerna, konsortier och högskolor som arbetar med dual mode behöver, för att vara framgångsrika som distansutbilda- re, utgå från den kunskap som finns inom området. De kan t.ex. skapa expertgrupper för att stödja planering och genomförande av undervis- ningen på distans. Två sådana kunskapsfält har i korthet beskrivits. Även arbetets organisation och de regler och förordningar som styr arbetet behöver utvecklas. Detta behandlas i följande avsnitt. 4.3Gamla organisationsformer för nya uppgifter Ett grundproblem för lärare som arbetar med distansutbildning i dual mode-institutioner är att få tillräckligt med tid och resurser för det om- fattande utvecklingsarbete distansundervisning kräver. Den erfarenhe- ten verkar vara universell och rapporteras ofta i litteraturen. En vanlig organisatorisk lösning på akademisk nivå är att arbetsenheterna, ämne- sinstitutionerna inom en dual mode-institution, är ansvariga för ut- veckling och drift av undervisningen. Detta är t.ex. förhållandet i Sve- rige. Men sannolikt hör det till undantagen att exempelvis enskilda äm- nesinstitutioner har de kompetensmässiga, personella och ekonomiska resurser som krävs för att genomföra det utvecklingsarbete distansun- dervisning kräver. I stället måste man finna olika former för samarbete, för att skapa den tillräckliga resursbasen. Detta kan ske inom eller mellan högskolor. Utvecklingen av konsortier utgör exempel på sådant samarbete. Organisatoriska lösningar kan naturligtvis även innebära att stöd- jande strukturer skapas på nationell nivå och att dessa finner goda for- mer för samverkan med dual mode-institutionerna. I arbetar støttet Utdannelse för att stödja kunskapsutveck- ling på området . Man ger även bidrag till utvecklingsarbete. I finns också resurser samlade i ett nationellt övergripande organ som kan ge ekonomiskt stöd till utvecklingsarbete och forskning om di- stansutbildning. Dessa organ kan därigenom fungera som en r yggrad för distansutbildningen på tertiär nivå. De regler som styr arbetet i många utbildningsorganisationer är kon- struerade för andra uppgifter än de som distansundervisning innebär. De storskaliga systemen har här haft fördelar framför dual mode. Hu- vuduppgiften i dessa är att bedriva distansundervisning och regler och administrativa rutiner har utvecklats för att ta hand om just de uppgif- terna. I dual mode-institutionerna uppstår inte sällan konflikter mellan reglerna och uppdraget att bedriva distansundervisning. Tillgodoräk- nandet av lärarnas arbetsinsatser är bestämt efter mönster från den re- guljära undervisningen. Antagningsformerna är avpassade efter närun- Studerandeservicen avpassad för studeran- de på högskoleorten som deltar i närundervisning och inte efter de stu- derandegrupper som brukar delta i distansundervisning. Om sättet att arbeta med distansutbildning i dual mode-institu- tionerna skall kunna utvecklas måste även regler och organisation ses över och anpassas. 5 Att organisera undervisningen 5.1Fakta, information och kunskap Lärande skall resultera i kunskap. Vad är kunskap och hur når man den egentligen? I diskussionen kring den nya teknik som kommer till an- vändning i undervisning dyker ofta termerna kunskap och information upp som synonymer. Det är rimligt att försöka åtskilja begreppen, inte minst när mycket av den nya tekniken representeras av informations- och kommunikationsteknik, IT.71 För att underlätta diskussionen i de två kommande avsnitten introduceras kortfattat ett synsätt på begreppet kunskap.72 Avsikten är även att försöka demonstrera skillnaden mellan kunskap och information. En rimlig utgångspunkt kan vara att påstå att i den fysiska världen kring oss finns ting och händelser. De är påtagliga och kan höras, berö- ras och/eller ses. Vissa företeelser är av annan natur. Tankar och idéer, exempelvis, kan vanligen inte ses eller beröras. Finns vi själva på plats, kan vi uppleva ting eller direkt ta del av idéer. Gemensamt för dessa olika fenomen är, att om vi inte kan se eller höra dem, måste de uttol- kas för att bli tillgängliga för oss. Fakta om tingen eller tankarna måste bli information. Informationen lagras i böcker, bilder, tv-program, CD- skivor, databaser etc. Undervisning handlar till en del om att låta studerande upptäcka fe- nomen eller ta del av information. Undervisning handlar också om att ge tillfällen till bearbetning av informationen. Det kanske mest centrala är att undervisningen skall bidra till att informationen omvandlas till kunskap. 71I den engelspråkiga världen har förkortningen ICT börjat användas. Akronymen står för Information and . 72Fylligare diskussion kring detta tema finns på svenska bland annat i , F. m.fl. (1986) och i , I. (1997). Jag har gjort ett försök att illustrera dessa relationer i följande be- greppskedja. Figur 2: Relationen mellan begreppen information och kunskap. Illustrationen kan verka teknisk och är självfallet en förenkling såväl av de komplexa processer det handlar om när kunskap bildas, som av be- greppet kunskap i sig. Avsikten är att visa på skillnader mellan de olika begreppen. Begreppet kunskap reserveras här för något individen är bärare av. Det inrymmer såväl en intellektuell, som en emotionell och en handlingsdimension. Begreppet kan innebära att ha införlivat fakta om olika fenomen. Kunskap kan också innebära att den studerande in- ser sammanhang mellan olika företeelser, att hon kan förstå en idé. Fakta kan man ha mer eller mindre av och fakta kan vara mer eller mindre nära det fenomen som beskrivs. Förståelse däremot har främst en kvalitativ innebörd. Man kan förstå på olika sätt. Kunskap kan också innebära att man har beredskap inför olika situationer och att man har färdigheter att kunna agera i dessa. Att ha beredskap innebär bland an- nat att man kan bedöma hur och när man skall handla. De kritiska punkterna i begreppskedjan ovan ligger framför allt i de händelser som illustreras av pilarna. Exempelvis skall fakta uttolkas på ett rimligt sätt för att bli tillförlitlig information och information skall sedan bli kunskap. Undervisningens kärna blir att bidra till den trans- aktion som illustreras av pilen mellan information och kunskap, det vill säga att bidra till själva lärandet. Pilen kan sägas illustrera den stöd- struktur som utbildningssystemen måste tillhandahålla för att det skall handla om undervisning.73 73 Den distinktionen gjordes exempelvis i kapitel 2. De första försöken i större skala innebar att man gav information, men inte erbjöd undervisning. De tidiga formerna av korrespondensundervisning uppstod först när någon form av två- vägskommunikation upprättades eller de studerandes arbete följdes upp genom betygssättning. Två viktiga ingredienser i undervisningen blir därför att göra infor- mationen tillgänglig och att ge tillfällen till bearbetning av informatio- nen. Bearbetningen är själva lärandeprocessen och den kan innebära att ta emot och internalisera fakta, men för att nå förståelse är även indivi- dens aktiva samspel med omgivningen nödvändigt. Det informationsgivande ledet kommer jag i den fortsatta texten att benämna förmedling och det bearbetande ledet interaktion. Undervisning förutsätter någon form av planering. Hur mycket och med vilken inriktning varierar starkt med den undervisning som skall ges. Självklart skiljer sig planeringsarbetet vid distansutbildning från det, som måste göras inför undervisningssituationer där studerande och lärare möts i klassrum. I litteraturen beskrivs hur en stor del av plane- ringsarbetet i de klassiska undervisningssituationerna inriktas lärare och studerande skall vara tillsammans, medan fokus vid pla- neringen av distansutbildning ligger som studerande och lä- rare är åtskilda.