sou · GMB3104 · 1999-01-01 00:00:00 — På de mindre arbetsplatserna anger var femte att de har otillfredstställda rehabilite- ringsbehov. Bristen på åtgärder är hälften så stor på övriga arbetsplat- ser. Om arbetsplatserna fördelas efter bransch vidtas rehabiliteringsåt- gärder till största andel, , inom landstingen. Skillnaden är markant mot övriga sektorer/branscher där åtgärder vidtas i 20–25 pro- cent av sjukfallen. Om vi koncentrerar oss på de sjukfall där åtgärd inte vidtagits trots behov visar det sig att behoven på åtgärder från arbetsgivaren är störst i servicesektorn, där var femte anställd inte anser sig ha fått den hjälp de behöver. Detta kan jämföras i tillverkningssektorn. En jämförelse kan här göras med rehabiliteringsutredningar där försäk- ringskassan får ta över störst andel utredningar från just servicesektorn. Förutom kontakter med arbetsgivaren för informationshämtning om de sjukskrivna och deras arbetssituation, kan det bli aktuellt för försäk- ringskassan att ha så kallade flerpartssamtal med arbetsgivaren som en av samtalsparterna. Av kontakter med arbetsgivaren leder till ett flerpartssamtal, där flera aktörer med hjälp av sin sakkunskap försöker komma fram till en framgångsrik rehabilite- ringssatsning. Förekomsten av dessa samtal ökar med arbetsplatsens storlek. Däremot finns det ingen större skillnad mellan olika branscher. fick de försäkrade beskriva vilka fak- torer de uppfattade som nödvändiga förutsättningar för återgång i arbe- te. Vid en jämförelse mellan kvinnor och män visar det sig att de sjuk- skrivna kvinnorna anger fler faktorer än män, vilket tyder på att kvinnor upplever större hjälpbehov än män. Under de första måna- derna av sjukfallet är förändringar i arbetssituationen och stöd från arbetsgivare och arbetskamrater viktiga. Var tredje sjukskriven anser att arbetsgivarens hjälp och arbetskamraternas stöd vara avgörande för möjligheten att börja arbeta. tror de sjukskrivna inte lika mycket på arbetsgivarens möjligheter att hjälpa dem. Den mest fram- trädande faktorn, utöver minskade sjukdomsbesvär, är dock den egna motivation för att återgå i arbete. Mer än hälften hävdar efter en må- nads sjukskrivning att den egna viljan är en avgörande faktor för åter- gång i arbete. Betydelsen av motivation minskar, inte överraskande, ju längre sjukfallet pågår. sjukskrivning betraktar dock var fjärde sjukskriven motivationen som en betydelsefull driv- kraft. Mer än var tredje anser sig inte ha råd att vara sjukskriven och ser den ekonomiska förlusten som en avgörande faktor . Samma frågor om avgörande faktorer ställdes även till dem som återgått i arbete. Svaren ger ett slags facit för vilka faktorer som var viktiga förutsättningar för arbetsåtergången. På kort sikt nämns den eg- na viljan och minskade sjukdomsbesvär som de mest avgörande fakto- rerna. av dem som återgick i arbete och över hälften av dem som återgick , anser att den egna viljan var av avgörande betydelse. anser hälften av de tillfrågade den ekonomiska förlusten under sjukskrivning- en vara en av de avgörande faktorerna. Däremot framstår faktorer knut- na till arbetsplatsen som viktiga faktorer för många på . En tredjedel av dem som återgick i arbete hävdade att arbetskamraternas stöd var av betydelse och nästan en fjär- dedel åberopade arbetsgivarens hjälp som en viktig faktor. Nytt arbete och olika förändringar i arbetssituationen omnämns av hälften. Där- emot var såväl fackets som insatser av mindre bety- delse för dessa långtidssjuka. Sammanfattningsvis antyder svaren att de sjukskrivna förväntar sig mycket hjälp från arbetsgivaren och arbets- kamraterna, men förlorar tron på deras insatser på . Å andra sidan visar svaren från dem som återgått i arbete att många lösningar växer fram just i samarbete mellan arbetsgivaren och de sjukskrivna och med bra stöd från arbetskamraterna. rehabiliteringsansvar i arbetet med arbetsgivaren Under sjukskrivningen tar i högre grad kontakt med kvinnor än med män. Skillnaden är markant. kon- taktar kvinnor mot män. Majoriteten av försäk- ringskassans samtliga kontakter med försäkrade och arbetsgivare är med den försäkrade. av kontakterna är mellan för- säkringskassan och arbetsgivare. har minst kontakt med arbetsgivare för personer i åldern 18–och flest kontakter för personer i åldern 30–. har flest kontakter med de medelstora arbetsplatserna, med 10–49 anställda. kontaktar av de stora, respektive av de mellan- stora arbetsgivarna. Andelen kontakter mellan försäkringskassa och mellanstora arbetsgivare är fler än på de minsta arbetsplat- serna med under 10 anställda. Andelen där första kontakt med arbetsgivaren följdes av ett flerpartssamtal var . Efter kontakt med den försäkrade ledde till ett flerpartssamtal. Kontakter mellan och arbetsgivaren som följs av flerpartssamtal är i stort sett lika vanligt i alla åldersgrupper utom den yngsta där flerpartssamtal är något ovanligare. För personer i den äldsta åldersgruppen leder kontakter med arbetsgiven mer sällan till flerpartssamtal. Kontakt mellan försäkringskassa och försäk- rad för samma åldersgrupp leder däremot till större andel flerpartssam- tal än genomsnittet. Efter inledande kontakt mellan försäkringskassa och arbetsgivare är flerpartssamtal vanligare ju större arbetsplatsen är. Undersökningsmaterialet visar ingen större skillnad mellan olika branscher/sektorer i samhället när det gäller kontakter som leder till flerpartssamtal. Om den försäkrade behöver en rehabiliteringsåtgärd, som kan ge rätt till rehabiliteringsersättning, ska upprätta en reha- biliteringsplan med bland annat en tidsplan för rehab iliteringen. Ande- len individer med rygg- och/eller nackbesvär där rehab iliteringen på- börjades före fastställd rehabiliteringsplan var . Det upprättas en större andel rehabiliteringsplaner för kvinnor än för män. För båda grupperna var andelen där ingen plan hade upprättats, trots troligt behov, . Åldern ser däremot inte ut att ha någon större betydelse för om en rehabiliteringsplan upprättas eller ej. Alternativet, att ingen rehabiliteringsplan är aktuell, är naturligt nog som störst för den äldsta åldersgruppen, dvs. är den sysselsättningssektor där upprättande av rehabiliteringsplan är vanligast. I av sjukfallen upprättades en rehabiliteringsplan, vilket kan jämföras i den statliga sektorn. Den genomsnittliga tiden för fastställande av rehabiliteringsplanen är efter att sjukskrivningen har börjat. 1Riksförsäkringsverkets undersökning Rygg och nacke bedriver i samarbete med Sahlgrenska universi- tetssjukhuset en undersökning för att kartlägga vad som görs för att hjälpa människor med ryggbesvär tillbaka till arbetslivet och för att för- bättra kunskapen om vad som kan göras för att hjälpa dem. Undersök- ningen ingår i ett internationellt projekt, Work Incapacity and Reinteg- ration, som genomförs gemensamt av socialförsäkringsadministratio- nerna i , , , , och . Ont i ryggen är den vanligaste diagnosen vid långvarig sjukskriv- ning och förtidspensionering i och i många andra länder. I Sve- rige svarar besvär i ryggen för drygt en femtedel av sjukpenningkostna- derna i sjukfall som är eller längre och för en lika stor andel av kostnaderna för nybeviljade sjukbidrag och förtidspensioner. Enligt en uppskattning som och gjort uppgår det produktionsbortfall som uppstår på grund av ont i ryggen till . Därför fokuserar Riksförsäkringsver- kets undersökning på sjukskrivning på grund av ryggbesvär. På begäran av (, 1997:11) har bearbetat uppgifter i de delar som undersök- ningen avser arbetsgivarens och åtgärder för att hjälpa de sjukskrivna tillbaka till arbetet. Undersökningens främsta syfte är att utvärdera effekten av de åtgärder som vidtas för att återgång i arbete ska bli möjligt efter en tids sjuk- skrivning. Den är således åtgärdsinriktad och inte aktörsinriktad. I den svenska undersökningen består studiepopulationen av 2 001 anställda i åldern 18–som har varit sjukskrivna minst på heltid för ländr yggsbesvär eller nackbesvär. 1 De som var företagare el- ler arbetslösa i början av sjukskrivningen har således uteslutits. Samtli- ga personer som uppfyllde dessa kriterier valdes fortlöpande ut vid 28 dagars sjukskrivning (inklusive sjuklöneperioden) mellan vid de allmänna försäkringskassorna i samt i , , och . Undersökningsgruppen följdes och fick besvara enkäter vid fyra tillfällen: samt ett och efter den ursprungliga sjukskrivningsdagen. Enkäterna berör den försäkrades hälsotillstånd, arbetssituation, arbetsförmåga, social situa- tion och ekonomiska förhållanden, medicinska behandlingar och arbets- livsinriktade rehabiliteringsåtgärder. Från försäkringskassorna samlades uppgifter in om till exempel handläggning av sjuk- fall och om vidtagen arbetslivsinriktad rehabilitering under motsvaran- de tvåårsperiod. Var tionde tillfrågad avstod från att medverka i undersökningen, vil- ket är en normal andel i undersökningar av denna typ. Uppgifter från finns således för av studiepopulationen, 1 822 personer. Därutöver uppstod ett bortfall under den tvååriga under- sökningsperioden. Den första enkäten besvarades av av studiepopulationen, 1 393 personer. Samtliga fyra enkäter besvarades av 887 personer. Män besvarade enkäterna i mindre utsträckning än kvinnor och de yngre i lägre grad än de äldre. De som var sjukskrivna än svarade också i mindre utsträckning än de som var sjuk- skrivna . Bortfallet av svar var störst i . I det följande kapitlet redovisas de uppgifter som utredningen har be- ställt från undersökningen R ygg och nacke. Avsnitt 2.1 inleds med en presentation av karakteristika för de sjukskrivna och deras arbetsplat- ser. Såväl de sjukskrivnas förväntningar på insatser från olika aktörer som möjligheter till återgång i arbete på samma arbetsplats belyses. Avsnittet innehåller även en översiktlig beskrivning av när de sjuk- skrivna avslutar sina sjukfall under den tvååriga uppföljningstiden. I av- snitt 2.2 beskrivs rehabiliteringsprocessen fram till den punkt då 1Minst i den internationella studien. 2Närmare beskrivning av studiepopulationen och bortfall finns i Projektbeskrivning och undersökningsgrupp, Rygg och Nacke 1 , och , 1997. rehabiliteringsåtgärder kommer till stånd. En beskrivning av arbetsgi- varens insatser finns att läsa i avsnitt 2.2.1 och en beskrivning av för- säkringskassans åtgärder i samverkan med arbetsgivare återfinns i av- snitt 2.2.2. Även om undersökningen inte är aktörsinriktad är det möjligt att sär- skilja arbetsgivarens åtgärder från de åtgärder som initieras av försäk- ringskassan efter sjukskrivningens början. 3 Med hjälp av de uppgifter som de sjukskrivna lämnat i 90-dagarsenkäten är det möjligt att få en relativt heltäckande bild av arbetsgivarens åtgärder för att underlätta arbetsåtergång av sjuk- skrivningen. handläggning av sjukfall och samord- ning av den arbetslivsinriktade rehabiliteringen kan belysas under hela den tvååriga undersökningsperioden med uppgifter som försäkringskas- san lämnat. Redovisningen baserar sig huvudsakligen på de enskildas enkätsvar och i mindre grad på information från . 2.1Vad karakteriserar de sjukskrivna och deras möjligheter till återgång i arbete ? Majoriteten av dem som sjukskrivits eller längre för besvär i ländrygg eller nacke var kvi nnor (). Däremot var åldersför- delningen relativt jämn. fördelades jämnt i ålders- gruppen 30–. Resterande fanns i åldersgruppen 18–. 3De två aktörerna var inte längre möjliga att skilja på i samband med åtgärder för perioden –efter sjukskrivningens början då studien anpassades till den internationella studien, där aktörsperspektivet inte ingår. 4Antalet svar varierar i redovisningen såväl mellan som inom enkäterna. Varia- tionen beror bland annat på bortfallet mellan enkäterna. Dessutom har vissa frågor endast ställts till en utvald del av personerna. Några har också valt att lämna en del frågor obesvarade. Informationen från avser betydligt fler per- soner än enkätsvaren eftersom bortfallet av uppgifter från är mycket litet. En betydande majoritet av undersökningsgruppen, , arbetade på arbetsplatser som hade färre än 50 anställda. En fjärdedel arbetade på mycket små arbetsplatser med färre än 10 anställda. 5 Män arbetade i större utsträckning än kvinnor på stora arbetsplatser. Bransch och facklig tillhörighet Den branschindelning som används i denna redovisning är, enligt önskemål från , en kombination av Svensk närings- grensindelning (SNI) och typ av arbetsgivare inom offentlig förvalt- ning. Fördelade på detta sätt återfinns drygt en tredjedel av de sjuk- skrivna inom tillverkninginsdustrin och knappt en tredjedel inom ser- vicesektorn. En tredjedel är anställda inom offentlig förvaltning med kommunen som den klart dominerande arbetsgivaren av samtliga sjukskrivna.6 könsskillnader finns när det gäller branschtillhörighet. Hälften av kvinnorna är anställda i offentlig för- valtning, framför allt i kommuner. Två tredjedelar av männen har ar- bete i tillverkningsindustrin och en fjärdedel i servicesektorn. av männen är anställda i den offentliga sektorn. Sju av åtta män och nio av tio kvinnor är anslutna till ett fackligt förbund. Undersökningsgruppen hade varit sjukskriven på heltid när den valdes till studien. Av gruppen blev sammanlagt helt friskskrivna , och . Kvinnor är vanligen sjukskrivna än män och så är fallet även i denna undersökning. Av männen blev helt friskskrivna jämfört av kvin- norna. Skillnaden minskar endast marginellt . De äldre friskskrivs senare än de yngre. Det är framför allt åldersgruppen 50–som skiljer sig från de övriga åldersgrupperna och skillnaden ökar mot slutet under den tvååriga uppföljningstiden. 5Antalet anställda kan avse endast delar av företaget eller förvaltningen. Om verksamheten var spridd över orten eller landet avsåg frågan dem som arbetade på samma adress. 6I , varifrån av studiepopulationen kommer, är kommunen huvudman för sjukvården. procent i åldersgruppen 18–helt friskskrivna , jämfört i åldersgruppen 50–. Friskskrivningen är vanligast på de största arbetsplatserna, framför allt på kort sikt. På arbetsplatser med 50 eller fler anställda blev 42 pro- cent friskskrivna . Detta kan jämföras friskskrivna på arbetsplatser med färre än 50 anställda. Friskskrivningen varierar på kort sikt kraftigt mellan olika branscher men jämnar ut sig . I kommuner samt i tillverknings- och servicesektorn sker friskskrivningen tidigast. blev av de sjukskrivna helt friskskrivna vilket kan jämföras med resultaten i landsting () och staten (). Skill- naden mellan branscherna minskar dock till . Sammanfattningsvis verkar det på några månaders sikt finnas tyd- liga skillnader i friskskrivningsgrad mellan män och kvinnor, mellan anställda på arbetsplatser av olika storlek och mellan olika branscher. Även om det inte kan dras några säkra slutsatser om orsakerna till skillnaderna mellan olika typer eller storlekar av arbetsgivare så kan resultatet vara en indikation på arbetsgivarnas skilda förutsättningar att klara av det ansvar för rehabiliteringen som ålagts dem. Skillnaderna jämnar ut sig på 1–. Detta skulle kunna tyda på att de even- tuella initiala skillnaderna, som de olika arbetsgivarnas åtgärder kan ge upphov till, försvinner och att tillgången till rehabiliteringsåtgärder och återgång i arbete blir mera likartade då påbörjat sam- ordningen av den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Möjligheter till återgång i arbete Förutsättningar för återgång i arbete påverkas av många andra faktorer än hälsotillstånd. En faktor som underlättar återgången är en fortsatt anställning hos arbetsgivaren. I 28-dagarsenkäten och 90-dagarsenkäten svarar att de har ett arbete att återvända till. ef- ter sjukskrivningens början har således var tionde sjukskriven förlorat sin anställning och var trettonde befarar att bli friställd. , i 1-årsenkäten, har andelen sjukskrivna som har anställning minskat till . Vilka möjligheter finns då för arbetsgivare att göra insatser för reste- rande av de anställda för att hjälpa dem tillbaka till arbetet? Drygt en fjärdedel av de sjukskrivna uppger i både 28-dagars och 90- dagarsenkäten att deras arbetsgivare har arbetsuppgifter som de kan ut- föra med hänsyn till r yggbesvären. I deras fall finns således, enligt de sjukskrivna anställdas uppfattning, möjligheter till omplacering till andra arbetsuppgifter som kan skötas trots r yggbesvär. anger att sådana arbetsuppgifter inte finns att tillgå hos arbetsgivaren och nästan lika många är osäkra på arbetsgivarens möjligheter att erbjuda lämpliga arbetsuppgifter. Klimatet på arbetsplatsen kan också bidra till de sjukskrivnas egen bedömning om möjligheten att återgå i arbete och till viljan att göra det. De allra flesta, , känner sig välkomna tillbaka. En av fem går således i ovisshet om framtiden hos arbetsgivaren eller känner sig till och med ovälkommen tillbaka. Avgörande faktorer för arbetsåtergång De sjukskrivna ombads att ange vilka faktorer de uppfattade som nöd- vändiga förutsättningar för återgång i arbete. Det fanns 13 alternativa faktorer att välja mellan och man kunde välja ett valfritt antal alternativ. Fyra alternativ handlade om förändringar på arbetsplatsen och arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder och fyra alternativ om stöd och hjälp från olika parter på arbetsplatsen. Övriga alternativ rörde motivation och ekonomiska drivkrafter samt insatser från försäkrings- kassan. Tabell 1 Avgörande faktorer för möjligheten till arbetsåtergång. Enkät till individerna efter Yrkesinriktad träning/ arbetsprövning Förändringar i arbetsuppgifter/ Min egen vilja att börja arbeta Har inte råd att vara sjukskriven Eftersom flera alternativ kan väljas överstiger summan av procenttalen 100. Bland de 13 alternativen, där de två första har slagits ihop i tabell 1, val- de kvinnorna ut fler alternativ än männen. Att flera villkor ska vara uppfyllda för kvinnorna innan återgång i arbete blir möjligt tyder på att kvinnorna upplever ett större hjälpbehov än männen. Minskade besvär är naturligtvis den faktor som nämns av de flesta. är även förväntningar på förändringar i arbetssituationen och stöd från arbetsgivaren och arbetskamraterna framträdande. Närmare en tredjedel av de sjukskrivna anser arbetsgiva- rens hjälp och arbetskamraternas stöd vara av avgörande betydelse för möjligheten att börja arbeta. Fackets hjälp nämns endast av av de sjukskrivna. tror de sjukskrivna inte längre lika myck- et på arbetsgivarens möjligheter att hjälpa dem tillbaka till arbetslivet. I stället uppger man att ett annat arbete, hjälp och arbetsprövning eller yrkesinriktad träning skulle vara tänkbara lös- ningar till arbetsåtergång. Även de sjukskrivnas egen långsiktiga prognos för arbetsförmågan visar att ett annat arbete är för många ett nödvändigt villkor för åter- gång i arbete. En fjärdedel anger redan i svaren på 28-dagarsenkäten att de kommer att arbeta i ett annat yrke. Prognosen blir, naturligt nog, dystrare ju längre sjukskrivningen fortgår. sjukskrivning anser en tredjedel att de måste byta yrke. En fjärdedel tror att de aldrig kommer att kunna arbeta igen. Av dem som inte tror sig kunna arbeta igen anger de flesta hälsotillstånd som orsak till arbetsoförmågan men mer än var tredje anger att något lämpligt arbete inte finns att tillgå. Det är således troligt att många skulle kunna fortsätta att arbeta om de kunde finna ett annat arbete där deras restarbetsförmåga skulle kunna tas tillvara. I detta avsnitt ger vi en kort allmän presentation av rehabiliteringspro- cessen fram till dess att rehabiliteringsåtgärd kommer till stånd. har arbetsgivaren ett förstahandsansvar för de anställdas rehabili- tering. Den försäkrades arbetsgivare skall, tillsammans med den an- ställde, klarlägga eventuellt rehabiliteringsbehov och se till att nödvän- diga rehabiliteringsåtgärder vidtas. har ansvaret för att bevaka att behovet klarläggs. En rehabiliteringsutredning görs bland annat när behovet av rehabilitering är oklart eller när det kan bli aktu- ellt med åtgärder utanför arbetsplatsen. Om det inte framstår som obe- hövligt ska en rehabiliteringsutredning påbörjas från det att anmälan om sjukdom gjorts. Utredningen ska leveras till försäk- ringskassan . En utredning ska göras om den försäk- rade på grund av sjukdom varit helt eller delvis frånvarande från sitt arbete än , om den anställde haft flera kor- tare sjukfall eller själv begär en utredning. Ofta behövs flera olika rehabiliteringsåtgärder och lika ofta är an- svaret fördelat på olika aktörer. ska samordna reha- biliteringen och se till att åtgärder vidtas snabbt och smidigt (Rehabili- tering och rehabiliteringsersättning enligt lagen om allmän försäkring (AFL), RFV REKOMMENDERAR 1991:12). ansva- rar för att planera och aktivt följa upp den rehabilitering som den för- säkrade behöver. I särskilda fall, t.ex. om den försäkrade har flera arbetsgivare, ska överta rehabiliteringsutredningen. För att underlätta samarbetet vid rehabilitering ska det, enligt Riksför- säkringsverkets föreskrifter, finnas lokala samverkansgrupper i varje kommun. Men i det enskilda rehabiliteringsärendet kan informella grup- per, vars sammansättningen varieras utifrån den försäkrades behov, tillsättas efter behov. För att se till att rehabiliteringsåtgärden blir så ef- fektiv som möjligt ska , efter medgivande av den för- säkrade, verka för att ett flerpartssamtal kommer till stånd. möten kan berörda representanter från arbetsgivare, hälso- och sjuk- vård, socialtjänst och arbetsmarknadsmyndigheter deltaga. Om den försäkrade behöver en rehabiliteringsåtgärd som ger rätt till ersättning, ska upprätta en rehabiliteringsplan. Pla- nens syfte är att se till att den försäkrade får den rehabilitering som är nödvändig för återgång i arbete. Planen är även underlag för försäk- ringskassans beslut om ersättning. I arbetet med rehabiliteringsplanen tar dels kontakt med de sjukskrivna och dels med arbetsgivare och övriga aktörer efter behov. ansva- rar för att rehabiliteringsplanen följs. Rehabiliteringsplanen ska bland annat innehålla en tidsplan för rehabiliteringen, vilka åtgärder som pla- neras och vem som ansvarar för att åtgärderna vidtas. Rehabiliterings- utredningen och rehabiliteringsplanen är båda led i att nå fram till en lämplig rehabiliteringsåtgärd för den försäkrade. För att få en uppfattning om när de olika stegen i rehabiliteringspro- cessen kan tas, ges i figur 2 en översikt av mediantidpunkterna för de vidtagna åtgärderna i samband med sjukskrivning för besvär i rygg och nacke. För att förtydliga aktörernas roll i rehabiliteringsprocessen har de genomsnittliga tidpunkterna delats upp på arbetsgivare och försäk- ringskassa. 2.2.1Arbetsgivarens åtgärder för att möjliggöra återgång i arbete Kontakter mellan arbetsplatsen och de sjukskrivna Vikten av att hålla kontakt under sjukskrivningen har poängterats för både de sjukskrivna och arbetsgivare. Kontakter har setts som en viktig förebyggande faktor för utvecklingen av en sjukroll. Nio av tio har också haft kontakt med sin arbetsplats under sjukskriv- ningen . Närmare tre fjärdedelar av dem som har haft kontakt anger att de själva har tagit den första kontakten med arbets- platsen. Hos arbetsgivare är det främst arbetsledare som tar den första kon- takten med de sjukskrivna. Arbetsledare svarar för av de första kontakterna. Arbetskamraterna är också en aktiv part och svarar för en nästan lika stor andel av de första kontakterna. Däremot tas den första kontakten mycket sällan av personalansvarig eller företagshälso- vård. I hand- läggning av ohälsoförsäkringarna (RFV ANSER 1998:4) konstateras att arbetsgivaren troligen inte tar kontakt med de anställda under sjuk- skrivningen för att diskutera återgången i arbete. Resultaten i denna undersökning styrker de brister som lyfts fram i tillsynen av rehabilite- ringen såtillvida att arbetsgivarens andel av de första kontakterna är liten. bör hänsyn dock tas till att även de sjukskrivna anställ- da har ett ansvar för sin egen situation och sin rehabilitering.