sou · GMB3111 · 1999-01-01 00:00:00 — Enligt 14 § pliktexemplarslagen skall sådana dokument för elektronisk återgivning som lagrar annat än text eller fast bild lämnas i ett exemplar till . Exempel på sådana dokument är s.k. multimedia, som oftast utges i form av cd-rom med ljud eller rörliga bilder. Under utredningens arbete har från flera håll framförts att det är olyckligt att dessa dokument enbart skall levereras till , eftersom det innebär att biblioteken därmed går miste om sådant material som av tra- dition är att hänföra dit. Som exempel kan nämnas uppslagsverk på cd- rom som Nationalencyclopedin och Focus. Även om sådana produkter innehåller obetydliga ljudillustrationer eller avsnitt med rörliga bilder, skall de sålunda endast levereras i ett exemplar till . Jag delar åsikten att det är olyckligt att dessa dokument inte alls le- vereras till biblioteken som pliktexemplar. Jag finner det svårt att dra någon bestämd gräns för vilka dokument som bör anses tillhöra bibliotekssfären respektive . Att exempelvis utforma lagstiftningen så att dokument som till övervägande delen består av text skall levereras i sju exemplar till biblioteken medan övriga dokument skall lämnas i endast ett exemplar till skulle med- föra att den leveransskyldige tvingas till komplicerade bedömningar. Jag finner det principiellt olyckligt om den enskilde skulle riskera att bryta mot lagen genom att göra en felaktig bedömning. Det skulle vara minst lika svårt att fastställa en exakt procentuell gräns för att skilja de båda kategorierna åt på grund av att ljud och rörli- ga bilder kräver ett betydligt större lagringsutrymme än text och fast bild. Fördelningen mellan dessa två kategorier framgår heller inte av för- packning eller annan dokumentation, varför den leveransskyldige skulle tvingas till en omfattande och tidskrävande teknisk inspektion av pro- dukten. I stället föreslår jag att leveransplikten för dessa dokument i fortsätt- ningen omfattar åtta exemplar. Av dessa bör ett liksom tidigare lämnas till och de andra sju lämnas till KB och , , Lin- , , och . 14Möjligheterna att samla in och bevara datorbaserat material med hänsyn till upphovsrättslagen och personuppgiftslagen Mitt förslag: För att göra det möjligt för KB, och Lunds universi- tetsbibliotek att samla in och bevara datorbaserat material kompletteras bestämmelserna i 16 § upphovsrättslagen med en bestämmelse som ger dessa institutioner rätt att framställa exemplar av verk som är tillgängli- ga via online-förbindelse. Bestämmelsen skall inte innehålla någon mot- svarighet till förbudet i 16 § mot framställning av exemplar av datorpro- gram. Bestämmelsen i 21 § upphovsrättslagen om rätt till offentliga framföranden utan upphovsmannens tillstånd kompletteras dock med en bestämmelse om att detta inte gäller datorprogram. I enlighet med övervägandena i det föregående (avsnitt 12.3) förordas att insamlingen av det datorbaserade materialet med undantag för databaser i huvudsak skall ske genom KB:s och ALB:s egen försorg. KB och avses således kopiera och bevara urval av det material som finns på i första hand Internet. Lunds universitetsbibliotek föreslås bevara ett sä- kerhetsexemplar av det insamlade materialet. Det material som skall samlas in innehåller i stor utsträckning verk över vilka upphovsmännen enligt upphovsrättslagen ( 1960:729) har rätt att förfoga genom bl.a. att framställa exemplar av verket. När materialet uppträder på en institutions bildskärm anses något exemplar av verket inte ha framställts (jfr redovisningen i avsnitt 9.2). Insamling och beva- rande av materialet förutsätter således att institutionen framställer ex- emplar av förekommande verk. Enligt 16 § upphovsrättslagen har ar- kivmyndigheter och bibliotek rätt att framställa exemplar av verk för bl.a. bevarande-, kompletterings- eller forskningsändamål. Rätten om- fattar dock inte datorprogram. Till en början kan konstateras att det i det material som avses bli in- samlat kommer att finnas ett stort antal datorprogram. Dessa kan inte- sållas bort och även om detta vore möjligt, skulle det omintetgöra möj- ligheterna att ta del av stora delar av det insamlade materialet. En grundläggande förutsättning för att kunna bevara det kulturarv som finns online är således att exemplar av datorprogram kan framställas. En upphovsman måste genom att göra ett verk tillgängligt för all- mänheten ofta anses ha samtyckt till viss exemplarframställning. Så kan dock inte alltid anses vara fallet utan frågan får på vanligt sätt bedömas med beaktande av samtliga omständigheter (jfr regeringens uttalande i prop. 1996/97:111 Rättsligt s kydd för databaser, m.m., s. 36). Det torde således inte vara möjligt att framställa exemplar av alla förekommande datorprogram under antagande av samtycke. bedöms det som praktiskt omöjligt att KB och skulle företa en prövning av frågan om samtycke kan antas föreligga för varje enskilt datorprogram och i förekommande fall avstå från exemplarframställning eller inhämta upp- hovsmannens tillstånd. Jag finner det därför nödvändigt med en lagänd- ring, som medger undantag från förbudet mot framställning av exemplar av datorprogram. Innan jag lägger fram ett mera konkret förslag till lagändring finns det anledning att undersöka om en sådan lagändring är tillräcklig för att bibliotek och med stöd av 16 § skall kunna framställa exemplar av det material som förekommer online. Enligt 16 § första stycket 1 ges rätt att framställa exemplar av verk för bl.a. bevarandeändamål. Enligt förarbetena avses härmed sådan ko- piering som måste ske för att materialet i samlingarna skall kunna beva- ras intakt. Detta tyder på att tillämpningsområdet för bestämmelsen av- ses vara begränsat till internt material. För en sådan tolkning talar att det vid sidan av bevarandeändamål även nämns kompletterings- och forsk- ningsändamål. Kompletteringsändamålet tar ju direkt sikte på externt material och den bestämmelsen skall enligt ett uttalande av första lagutskott (NJA II 1961 s. 126) tolkas restriktivt. Om emellertid bevarandeändamålet skulle ge utrymme för exemplarframställning av både internt och externt material, skulle rätten till exemplarframställning för detta ändamål bli i princip obegränsad, varvid såväl komplettering- sändamålet som forskningsändamålet skulle sakna självständig betydel- se. Övervägande skäl talar således för att exemplarframställning för be- varandeändamål bara får ske i fråga om material som redan finns i sam- lingarna och i sådana fall för att materialet i samlingarna skall kunna bevaras intakt. Det material som är aktuellt i det här sammanhanget är av ett helt nytt slag, som det naturligtvis inte fanns möjlighet att beakta vid upp- hovsrättslagens tillkomst. Frågan om det kan anses tillåtet med fram- ställning av exemplar av verk som förekommer i sådan form för beva- randeändamål synes inte ha varit föremål för prövning i rättstillämpning- en. Det är alltså svårt att med bestämdhet uttala sig i frågan om tillåtlig- heten av exemplarframställning för bevarandeändamål. Framställning av exemplar av i princip allt som finns på t.ex. Internet synes dock vara av en helt annan karaktär och vila på andra motiv än den exemplarfram- ställning som medges enligt 16 § upphovsrättslagen. Det finns alltså skäl som talar för att sådan exemplarframställning inte kan anses omfattas av den nämnda undantagsbestämmelsen. Det bör dock poängteras att det bland rättssakkunniga råder delade meningar i frågan. Exemplarframställning för kompletteringsändamål avser visserligen att tillföra samlingarna sådant material som de inte innehåller tidigare, exempelvis svåråtkomligt utländskt material eller material som inte finns i handeln. Som nämnts skall bestämmelsen tolkas restriktivt. Således bör kopiering för kompletteringsändamål få ske bara om synnerliga skäl fö- religger. Kopiering av hela böcker bör t.ex. som regel inte tillåtas. Det synes uppenbart att bestämmelsen inte kan åberopas som grund för ex- emplarframställning av sådant datorbaserat material som är aktuellt här. Slutligen har arkiv och bibliotek rätt att framställa exemplar av verk för forskningsändamål. I vilken omfattning exemplarframställning skall anses tillåtlig för detta ändamål har inte utvecklats närmare i förarbetena till upphovsrättslagen. Rätten till exemplarframställning för detta ända- mål måste dock förutsättas ligga i linje med rätten i fråga om de två and- ra ändamålen. Det finns därför anledning att utgå från att kopieringsrät- ten har sin grund i behovet av att vårda originalexemplaren i samlingar- na och att det därför är exemplar av sådana verk som får framställas för forskningsändamål. Det synes därför finnas skäl att anta att inte heller denna bestämmelse kan åberopas som grund för framställning av ex- emplar av verk som finns i det här aktuella datorbaserade materialet. Sammantaget finner jag att det är tveksamt om det finns rättslig grund för arkivs och biblioteks möjligheter att framställa exemplar av verk som förekommer i det datorbaserade material som här avses. Rättslig grund för exemplarframställning kan naturligtvis åstadkom- mas avtalsvägen. Med hänsyn till det stora antal upphovsmän som pub- licerar sig på framför allt Internet, av vilka många är privatpersoner, går det naturligtvis inte att åstadkomma avtal med varje enskild upphovs- man. Förutsättningen för att avtal skall vara en framkomlig väg är där- för att det finns organisationer som kan företräda upphovsmännen. Det torde dock vara nödvändigt att ett avtal ger institutionen rätt att fram- ställa exemplar av verk av även andra upphovsmän än de som företräds av organisationen. För att uppnå detta krävs lagstiftning av det slag som gäller om avtalslicenser i upphovsrättslagen. En sådan lagstiftning går emellertid inte att genomföra innan den organisatoriska frågan på upp- 154 Kapitel 14 SOU 1998:111 hovsmännens sida har ordnats, vilket kan ta en avsevärd tid i anspråk. Det bör också uppmärksammas att ett system med avtalslicenser torde förutsätta att upphovsmännen ges rätt till ersättning för institutionernas exemplarframställning. Med hänsyn till att det saknas förutsättningar för en avtalsregle- ring och till behovet av att institutionernas verksamhet med insamling och bevarande av det datorbaserade materialet kommer i gång finner jag att den enda framkomliga vägen är att upphovs- rättslagen ändras så att möjligheterna till exemplarframställning vidgas och den oklarhet som råder i fråga om rättsläget undanröjs. Jag är medveten om att det kan finnas anledning att vänta med refor- mer av upphovsrättslagen i avbidan på och rådets nya direktiv. Men eftersom mitt uppdrag inte kan fullgöras på annat sätt ser jag mig nödsakad att lägga fram förslag till lagändring med visst bortse- ende från det kommande direktivet. Jag föreslår således att bestämmelserna i 16 § upphovsrättslagen kompletteras med en bestämmelse om att vissa institutioner ges rätt att framställa exemplar av verk som är tillgängliga via online-förbindelse. Det finns ingen anledning att låta rätten till exemplarframställning till- komma alla de arkiv och bibliotek som anges i 16 § utan rätten bör be- gränsas till vissa institutioner med ett nationellt bevarandeansvar, nämli- gen KB, Lunds universitetsbibliotek och . Jag är medveten om det kan finnas behov hos arkivmyndigheter att omfattas av samma rätt. Det ligger dock utanför mitt uppdrag att lämna förslag rörande arkivm yndig- heternas område. Den nya bestämmelsen bör utformas så att den inte innehåller någon motsvarighet till förbudet i 16 § mot framställning av exemplar av da- torprogram. När institutionerna har framställt exemplar av verk som förekommer över datanät har de rätt att enligt 16 § i det följande fram- ställa nya exemplar av verken för bevarande eller forskningsändamål. För att den rätten skall omfatta även datorprogram av vilka exemplar sålunda har framställts föreslås en erforderlig ändring i 16 §. De föreslagna lagändringarna kompliceras av att undantaget för da- torprogram i 16 § grundar sig på ett EG-direktiv, rådets direktiv av om rättsligt s kydd för datorprogram (91/ 250/EG), av vilket följer att arkiv och bibliotek inte får ges rätt att kopiera datorprogram. En lagändring torde därför behöva föregås av en ändring av EG- direktivet. Det kan anmärkas att och rådets förslag till nytt upphovsrättsligt direktiv inte avses påverka befintliga gemenskaps- bestämmelser om skydd för datorprogram. Även i andra länder arbetar man med de problem som är förknippade med bevarandet av det kulturarv som finns i form av datorbaserat mate- rial. Förbudet mot kopiering av datorprogram är således inte ett problem som begränsas till . Det förordas därför att skall verka för en ändring av EG-direktivet. Med hänsyn till de motiv som ligger bakom skyddet för datorprogram finner jag dock att andra stycket i 21 § upphovsrättslagen bör komplette- ras med en bestämmelse om att rätten till offentligt framförande enligt paragrafens första stycke inte heller skall gälla datorprogram. Eftersom det inte går att förutse hur det kan ta att få till stånd en ändring av EG-direktivet föreslås att lagändringen skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Det datorbaserade material som avses bli insamlat av KB och in- nehåller ett stort antal personuppgifter. Den planerade verksamheten förutsätter därför en behandling av personuppgifter i den kommande per- sonuppgiftslagens mening. Eftersom det i lagen inte ställs något krav på att de uppgifter som behandlas skall vara strukturerade i ett register eller liknande blir lagen tillämplig på det aktuella materialet. Till en början finns det anledning att beröra möjligheterna till tolk- ning av lagen. Lagen bygger på rådets direktiv /46/EG. I fråga om lagens förhållande till direktivet uttalas i propositionen 1997/98:44 bl.a. följande (s. 38): Enligt EG:s rättsordning är det som är exklusivt behörig att göra auktoritativa uttalanden om innebörden av . har genom anslutningen till Europeiska unionen också förbundit sig att verka för en enhetlig tolkning och tillämpning av regler i EG-rätten. Genom det aktuella EG-direktivet har det dess- utom inrättats en särskild arbetsgrupp med uppgifter som syftar till att bidra till en enhetlig tillämpning av de nationella bestämmelser som genomför direktivet. Av dessa skäl anser vi att regeringen i sin proposition till i princip bör avstå från att uttala sig om hur direktivet i olika delar bör tolkas. Propositionen ger alltså föga ledning vid tolkning av lagen. I anslut- ning till det citerade uttalandet sägs emellertid att de överväganden om tolkningen av EG-direktivet och av föreslagen lagtext som i betänkandet Integritet – Offentlighet – Informationsteknik (SOU 1997:39) hade redovisat dock kan utgöra en god grund för dem som har att tillämpa den nya lagen. 156 Kapitel 14 SOU 1998:111 De grundläggande bestämmelserna om när behandling av person- uppgifter är t illåten finns i 10 §. Enligt dessa bestämmelser får perso- nuppgifter behandlas bara om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen eller om behandlingen är nödvändig av vissa skäl, an- givna i punkterna a–f. Inhämtande av samtycke kan självfallet inte komma i fråga i samband med den insamling av material som avses här. För att det skall vara möjligt att behandla personppgifterna måste behandlingen således kunna betraktas som nödvändig enligt någon av de angivna punkterna. Uppräk- ningen i paragrafen stämmer överens med den uppräkning som i detta hänseende finns i artikel 7 i EG-direktivet. Uppräkningen är uttömman- de. Det är främst punkterna b och d som kan tänkas vara tillämpliga i förevarande sammanhang. Enligt punkten b får behandling utan samtycke ske, om behandlingen är nödvändig för att den person uppgiftsansvarige skall kunna fullgöra en rättslig skyldighet. Tillämplighet av detta undantag förutsätter att det i författningsbestämmelser ställs krav på att KB och samlar in och bevarar datorbaserat material. Enligt är det dock osäkert huruvida författningsbestämmelser om myndigheters verksamhet kan anses grunda sådana rättsliga skyldigheter för myndigheten som av- ses i detta sammanhang (bet. s. 360). Närmare till hands torde ligga att pröva den här aktuella behandling- en av personuppgifter mot punkten d enligt vilken behandling av perso- nuppgifter utan samtycke får ske, om behandlingen är nödvändig för att en arbetsuppgift av allmänt intresse skall kunna utföras. Av utformning- en av 13 § jämfört med EG-direktivet framgår att forskning och statistik är arbetsuppgifter som kan vara av allmänt intresse. Den insamling och det bevarande och tillhandahållande som avses med den nu aktuella verksamheten är motiverat av bl.a. forskningsändamål och måste således anses vara av allmänt intresse. Enligt 10 § skall behandlingen av perso- nuppgifter vara nödvändig för att arbets uppgiften skall kunna utföras. Detta krav torde vara uppfyllt i fråga om den nu aktuella verksamheten. Denna kan ju över huvud taget inte utföras utan att personuppgifter be- handlas (jfr bet. s. 359). Den erforderliga behandlingen av personupp- gifter måste därför betraktas som tillåten enligt 10 §. Enligt 13 § är det förbjudet att behandla känsliga personuppgifter. Härmed avses dels personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ur- sprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, eller med- lemskap i fackförening, dels personuppgifter som rör hälsa eller sexual- liv. Det är oundvikligt att person uppgifter av detta slag kommer att fin- nas i det material som avses bli insamlat. I 15–19 §§ anges vissa undantag från förbudet mot behandling av känsliga personuppgifter. Enligt 19 § får känsliga personuppgifter be- handlas för forsknings- och statistikändamål. Med forskning avses i pa- ragrafen i första hand den verksamhet som bedrivs vid etablerade insti- tutioner, som universitet och högskolor eller privata, väletablerade forskningsinstitut. Släktforskning faller utanför, liksom annan forskning eller utredningsverksamhet av mera privat natur. Det måste finnas ett samhällsintresse av att forskningen bedrivs, och den måste vara veten- skaplig i någon mening (prop. 1997/98:44 s. 127). Den behandling av personuppgifter som är aktuell i det här sammanhanget måste anses ske för forskningsändamål och därmed torde undantagsbestämmelsen bli tillämplig på verksamheten. I 19 § första stycket finns en avvägningsnorm. Det krävs för det första att behandlingen av personuppgifter för det aktuella forsknings- ändamålet är nödvändig enligt 10 §. I det föregående har konstaterats att så är fallet beträffande förevarande verksamhet. Vidare krävs att sam- hällsintresset av det forskningsprojekt vari behandlingen ingår klart vä- ger över den risk för otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet som behandlingen kan innebära. Det är i första hand den personuppgiftsansvarige som har att på eget ansvar tillämpa avvägningsnormen. I 19 § andra stycket finns visserligen en möjlighet att få behandlingen godkänd av en forskningsetisk kommit- té, varvid den personuppgiftsansvarige inte behöver göra någon egen avvägning, men ett sådant förfarande torde inte vara aktuellt i det här sammanhanget. Det kan på goda grunder antas att den avvägning som skall göras en- ligt den nämnda för förevarande verksamhet utmynnar i att för- utsättningarna enligt skall anses uppfyllda. Förbudet mot be- handling av känsliga personuppgifter bör således inte medföra något hinder mot den här planerade verksamheten. I överensstämmelse med direktivet finns i 10 § en skyddsregel om att personuppgifter som behandlas för bl.a. vetenskapliga ändamål får an- vändas för att vidta åtgärder beträffande den registrerade bara under vissa förutsättningar. I den verksamhet som avses här torde det dock inte bli aktuellt att det vidtas åtgärder beträffande den registr erade. I personuppgiftslagen finns även restriktioner såvitt avser behand- lingen av personuppgifter om lagöverträdelser m.m. (21 §) och behand- lingen av personnummer (22 §). Förbudet enligt 21 § gäller för andra än myndigheter och berör alltså inte KB och som är myndigheter. Uppgifter om personnummer får utan samtycke behandlas bara när det är klart motiverat med hänsyn till bl.a. något beaktansvärt skäl. En in- samling av material av här aktuellt slag bör kunna hänföras till ett så- dant skäl. I personuppgiftslagen finns även vissa grundläggande krav på be- handlingen av personuppgifter som är av betydelse i det här samman- Bl.a. föreskrivs i 9 § första stycket punkten i att den person- uppgiftsansvarige skall se till att personuppgifter inte bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med be- handlingen. Lagring och behandling av personuppgifter för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål är enligt tredje stycket särskilt gynnad, men inte heller i dessa fall får person uppgifterna bevaras än vad som behövs för dessa ändamål. Syftet med den här aktuella verksamheten är att materialet skall be- varas för alltid. Det kan synas tveksamt om uttrycket än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen ger utrymme för ett så långtgående bevarande. Det finns dock skäl som talar för att så är fallet. Ändamålet med behandlingen kräver ju ett långsiktigt bevarande. I 9 § första stycket g och h föreskrivs att det skall tillses att de perso- nuppgifter som behandlas är riktiga och, om det är nödvändigt, aktuella samt att alla rimliga åtgärder skall vidtas för att rätta, blockera eller ut- plåna sådana personuppgifter som är felaktiga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Vidtagande av rättelse i det här aktuella materialet skulle strida mot principerna för bevarandet och det bör kunna underlåtas eftersom det knappast kan sägas att det kan komma att finnas några personuppgifter som är felaktiga med hänsyn till ändamålet med behandlingen. Sammantaget finner jag att den kommande personuppgiftslagen inte lägger hinder i vägen för kopiering och bevarande av det datorbaserade material som är aktuellt, men att den leder till viss begränsning i möj- ligheterna till tillgängliggörande av det insamlade materialet. 15Möjligheterna att tillhandahålla materialet med hänsyn till upphovsrättslagen och personuppgiftslagen Min bedömning: Regleringen i både upphovsrättslagen och den kom- mande personuppgiftslagen medför att t illhandahållandet av det datorba- serade material som har kopierats måste begränsas till forskare. Yttrandefrihet och informationsfrihet är grundläggande värden i det svenska samhället. För att medborgarna skall kunna ha förutsättningar att delta i den demokratiska processen i form av inlägg i den allmänna debatten eller annan form av opinionsbildning krävs en god tillgång till information. Från den utgångspunkten vore det därför önskvärt med fri tillgång till det insamlade materialet för var och en som har ett seriöst behov av in- formationen. är det viktigt att tillse att samhällets intresse av yttrandefrihet och informationsfrihet inte tillgodoses på ett sätt som gör intrång i det normala utnyttjandet av upphovsrättsligt skyddade verk eller oskäligt inkräktar på upphovsmannens legitima intressen. Ett väl fungerande skydd för upphovsrätten är en nödvändig förutsättning för samhällets konstnärliga, intellektuella och vetenskapliga utveckling. En rimlig balans mellan upphovsmännens legitima krav på ersättning för sina prestationer och medborgarnas behov av tillgång till information är enligt min bedömning att man vid de institutioner som har ett natio- nellt bevarandeansvar kan få tillgång till den elektroniska informationen för forskning, men också för enskilt studium. I de följande avsnitten (15.1 och 15.2) kommer jag att granska de rättsliga förutsättningarna för ett sådant tillhandahållande. I likhet med vad som gäller för insamlingen av det här aktuella materialet är det även beträffande tillhandahållandet främst två lagar som är aktuella, upphovs- rättslagen och personuppgiftslagen.