sou · GMB3136d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Planen skall registreras i aktiebolagsregistret och uppgift om registreringen skall kungöras i Post- och . Innan planen behandlas av bolagsstämmorna, skall aktieägarna haft tillfälle att ta del av den. Planen skall godkännas inte endast av bolagsstämman i överlåtande bolag utan också, om en minoritet av viss storlek begär det, av bolagsstämman i det övertagande bolaget. Bolagsstämmans beslut skall för att vara giltigt biträdas av minst två tredjedelar av de avgivna rösterna och de vid stämman företrädda aktierna. Skyddet för bolagens borgenärer tillgodoses genom att bolagen måste ansöka om tillstånd att verkställa planen. En sådan ansökan skall i första hand handläggas av PRV. Verket skall kalla borgenärerna i överlåtande bolag och, i vissa fall, borgenärerna i övertagande bolag. Om ansökan bestrids skall PRV överlämna ärendet till tingsrätten. Annars kan verket själv bifalla ansökan. Om tillstånd lämnas, skall det övertagande bolaget anmäla fusionen tillsammans med nödvändiga följdbeslut för registre- ring. I och med denna registrering fullbordas fusionen, dvs. överlåtande bolag anses upplösta och deras tillgångar och skulder övergår på det övertagande bolaget. övergår fusionsvederlaget till de tidigare aktieägarna i överlåtande bolag. Om ett bolag har bytt sin redovisnings- och denomineringsvaluta till euro innebär det i praktiken stora svårigheter att genomföra en fusion med ett bolag som har behållit sin redovisnings- och denominerings- valuta i svenska kronor. Svårigheterna uppstår redan vid upprättandet av fusionsplanen. Det är styrelserna för överlåtande och, vid absorption, övertagande bolag som skall upprätta denna och den skall vara gemensam för samtliga deltagande bolag. I detta ligger emellertid inte nödvändigtvis att fusionsplanen skall upprättas i en och samma valuta. I fusionsplanen skall det för varje bolag anges bl.a. hur många aktier i det övertagande bolaget som skall lämnas för ett angivet antal aktier i överlåtande bolag samt vilken kontant ersättning som skall lämnas som fusionsvederlag. Vidare skall anges den tidpunkt och de övriga villkor som skall gälla för utlämnandet av fusionsvederlaget. I planen skall också anges vilka rättigheter i det övertagande bolaget som skall till- komma innehavare av aktier, skuldebrev och andra värdepapper med Aktiekapital i euro 199 särskilda rättigheter i överlåtande bolag eller vilka åtgärder som i övrigt skall vidtas till förmån för de nämnda innehavarna. Det är utan tvekan mycket svårt att bedöma om fusionsvederlaget i fusionsplanen har bestämts på ett riktigt sätt även om de deltagande bolagen har tillhandahållit ett beslutsunderlag i form av bl.a. redovis- ningshandlingar med beloppen i svenska kronor. Om dessa redovisningshandlingar är upprättade i olika valutor stiger svårigheterna ytterligare. Det kan emellertid inte komma på fråga att förbjuda fusioner mellan bolag som har olika redovisningsvalutor. Effekten av ett sådant förbud skulle bara bli kringgåendeåtgärder. Ett samgående mellan två aktie- bolag med olika redovisningsvalutor kan lika väl genomföras exempelvis med tillämpning av likvidationsreglerna. Det ena bolaget förvärvar då samtliga aktier i det andra varefter dotterbolaget försätts i likvidation och moderbolaget övertar dess behållna tillgångar i form av lik- vidationsandel. Det är också möjligt att uppnå effekterna av en fusion genom överlåtelse av det överlåtande bolagets inkråm till det över- tagande bolaget, varefter det överlåtande bolaget likvideras och veder- laget för inkråmet skiftas ut bland aktieägarna i det sistnämnda bolaget. Det skall också påpekas att de svårigheter som har angivits i det föregående att bedöma det erbjudna fusionsvederlaget inte på något sätt är unika för fusioner mellan bolag med olika redovisningsvaluta. Lik- nande svårigheter föreligger t.ex. när utländska bolag köper svenska företag och erlägger betalningen i form av egna aktier. På grund av det anförda föreslår utredaren inte några särskilda be- stämmelser om fusioner mellan bolag med olika redovisningsvaluta. Det får överlämnas till de normgivande organen på redovisningsområdet att meddela de anvisningar för fusioner av nu berört slag som kan behövas. Utredaren har inte kunnat finna att bestämmelserna i dessa kapitel er- bjuder problem utöver dem som har behandlats i det föregående. 200 Aktiekapital i euro Som anförts i kapitel 8 har utredaren funnit det naturligt att lägga fram förslag till bestämmelser om redovisning i euro som endast gäller de associationer som föreslås få rätt att tillämpa förenklade omräk- ningsregler för skatte- och statistikändamål, nämligen aktiebolag, eko- nomiska föreningar och vissa finansiella företag. I kapitel 10 har utredaren ingående analyserat de problem som är förenade med att ett aktiebolag byter redovisningsvaluta. Vad som anförts i det sammanhanget är i långa stycken tillämpligt också när en ekonomisk förening byter redovisningsvaluta. I enlighet härmed föreslår utredaren att det i 2 kap. 2 § och 7 kap. 14 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar införs bestämmelser som motsvarar de bestämmelser som utredaren föreslagit beträffande 2 kap. 4 § och 9 kap. 35 § aktiebolagslagen. De föreslagna bestämmel- serna innebär att om en ekonomisk förening skall ha sin bokföring i euro, detta skall anges i stadgarna. Beslut om införande eller ändring av en sådan stadgebestämmelse får verkan vid ingången av det räkenskapsår som följer närmast efter beslutet. Att balansräkningen för det gamla räkenskapsåret skall räknas om till euro enligt den kurs ECB fastställt för balansdagen och att resultatet sedan skall användas när i senare upprättade balansräkningar uppgift lämnas om det gamla räkenskapsåret följer av de föreslagna bestämmelserna i bokföringslagen och årsredovisningslagstiftningen. Även om det således är möjligt att för de ekonomiska föreningarnas del i många avseenden tillämpa samma bestämmelser som föreslås beträffande aktiebolag finns det vissa skillnader mellan de två associationsformerna som kräver särskilda överväganden. Det har att göra med att ett aktiebolag är en kapitalassociation i vilken aktiekapitalet spelar en central roll till bolagsborgenärernas skydd. I aktiebolagslagen finns bestämmelser om att det måste finnas ett visst minsta aktiekapital på för privata och för publika aktiebolag. Dessutom finns bestämmelser som innebär att ett aktiebolag måste träda i likvidation när bolagets egna kapital understiger aktiekapitalet i viss omfattning. Motsvarande bestämmelser saknas i föreningslagen. Medlemsinsatserna behöver således inte uppgå till något visst minsta belopp och någon likvidationsplikt på grund av bristande täckning av medlemsinsatserna finns inte. I aktiebolag sker avgång ur bolaget normalt genom att aktieägaren säljer sina aktier, något som inte påverkar aktiekapitalets storlek. I en ekonomisk förening återigen innebär varje medlemsbyte att föreningen tvingas återbetala medlemsinsatsen till den avgångne medlemmen med belopp som beräknas med utgångspunkt i den balansräkning som hänför sig till tiden för avgången. Insatskapitalets storlek förändras alltså fortlöpande något som inte är fallet med aktiekapitalet. En ytterligare skillnad värd att nämna utgör det förhållandet att aktierna i ett aktiebolag i princip kan överlåtas fritt och att det förekommer en omfattande aktiehandel. I en ekonomisk förening är medlemsbevisen inte föremål för handel på samma sätt och föreningarna kan inte exempelvis nyemittera medlemsbevis för att skaffa riskkapital. Förlagsandelsbevisen har i detta avseende mera karaktär av aktier men enligt vad utredaren erfarit är handeln med förlagsandelsbevis mycket begränsad. De nu angivna skillnaderna har betydelse för behandlingen av de olika poster som ingår i en ekonomisk förenings bundna egna kapital. 11.1.1Det bundna egna kapitalet I lagen om ekonomiska föreningar finns bestämmelser om bundet kapital och hur detta skall skyddas. Det bundna egna kapitalet utgörs av inbetalda eller genom insatsemission tillgodoförda insatser, reservfond samt uppskrivningsfond. Medlemsinsatser och förlagsinsatser skall redovisas var för sig (9 kap. 7 §) . Utredaren föreslår att byte av redovisningsvaluta får ske endast i samband med byte av räkenskapsår. När en ekonomisk förening byter redovisningsvaluta från svenska kronor till euro måste, som anförts i kapitel 9, balansräkningen för det gamla räkenskapsåret räknas om till euro när den ingående balansräkningen för det nya räkenskapsåret görs upp. Resultatet blir då en ingående balans där alla relationer mellan fritt och bundet kapital, mellan eget och främmande kapital och mellan alla andra poster och delar i balansräkningen är oförändrade jämfört med den utgående balansen för det gamla räkenskapsåret. Nästa fråga blir då om posterna i den ingående balansen avseende det bundna egna kapitalet skall tas upp i den utgående balansen för samma räkenskapsår med samma belopp eller om de skall räknas om till balansdagens kurs. Det är därvid möjligt att skilja mellan å ena sidan medlemsinsatser och förlagsinsatser, vilka kan komma att återbetalas till medlemmarna eller dem som innehar förlagsandelar, och å andra sidan uppskrivningsfond och reservfond, vilka endast utgör bokföringsposter och inte kan bli föremål för anspråk på återbetalning på samma sätt som de nyssnämnda posterna. Det finns därför enligt utredarens mening fyra principiellt olika sätt att behandla posterna i det bundna egna kapitalet i balansräkningar som upprättas efter valutabytet. Det första sättet är att alltid ta upp posterna i det bundna egna kapitalet till anskaffningsvärdet. Det innebär att det värde som posten fått vid omräkningen av den gamla balansräkningen till euro används i alla senare balansräkningar som upprättas i denna valuta, med den reservationen att senare beslut om ökning eller minskning av posten påverkar värdet. Som exempel på poster som enligt utredarens mening alltid skall behandlas på detta sätt kan nämnas uppskrivningsfond och reservfond samt, i aktiebolag, överkursfond. Det andra sättet är att dels behandla posten på angivet sätt till anskaffningsvärdet, dels denominera posten i euro med verkan att anspråk från delägarna på återbetalning av posten uttrycks i denna valuta. Som exempel på en post som enligt utredarens förslag skall behandlas på detta sätt kan nämnas aktiekapitalet i ett aktiebolag. Det ligger nära till hand att behandla medlemsinsatserna i en ekonomisk förening på samma sätt. Utredaren återkommer i det följande till den frågan. Det tredje och fjärde sättet är att behandla posterna till balansdagens kurs utan repektive med denominering av posten i euro. Som exempel på en post som skulle kunna behandlas på detta sätt kan nämnas förlagsinsatserna i en ekonomisk förening. Som utvecklas i det följande är förlagsinsatserna nära besläktade med förlagslån. Förlagslån i annan valuta än redovisningsvalutan tas upp till balansdagens kurs. Det finns skäl att behandla förlagsinsatser i svenska kronor på samma sätt, om föreningen bytt redovisningsvaluta till euro. Om emellertid förlags- insatserna i samband med valutabytet denomineras i euro kommer an- språk på att få förlagsinsatsen inlöst att uttryckas i denna valuta och då bör posten redovisas till anskaffningsvärdet på samma sätt som aktie- kapitalet i ett aktiebolag. Resonemanget så långt leder alltså fram till slutsatsen att uppskriv- ningsfond och reservfond alltid skall redovisas till anskaffningsvärdet dvs. det värde som posten fått vid omräkningen av den gamla balans- räkningen till euro. Det är detta värde som skall användas i alla senare balansräkningar som upprättas i denna valuta, med den reservationen att senare beslut om ökning eller minskning av posten påverkar värdet. Detta följer av allmänna redovisningsprinciper och några särskilda be- stämmelser i ämnet behövs inte. Redovisningen av medlems- och förlagsinsatserna kräver emellertid ytterligare överväganden. I stadgarna för en ekonomisk förening skall alltid anges den insats med vilken varje medlem skall delta i föreningen, hur insatserna skall full- göras samt i vad mån en medlem får delta i föreningen med insats utöver vad han är skyldig att delta med (2 kap. 2 § första stycket 4). Medlemsinsatsen betalas normalt kontant, men ingenting hindrar att stadgarna anger att medlemsinsatserna skall fullgöras med egendom, t.ex. varuleveranser, eller med arbetsprestationer. En insats kan vara hur hög eller hur låg som helst, men insatsfrihet är inte tillåten. (Se Malmén, Lagen om ekonomiska föreningar, 2 uppl. 1995 s. 67 ff). Belopp som kan bli föremål för vinstutdelning, dvs. överskott i för- eningens rörelse, kan överföras till medlemsinsatserna genom insats- emission (10 kap. 2 a §). För detta krävs bestämmelser i stadgarna (se 2 kap. 2 § första stycket 12). Varje medlem har rätt att på begäran få skriftlig uppgift av föreningen om sitt medlemsskap och de insatser som han har betalt in eller tillgodoförts genom insatsemission (3 kap. 6 §). När en medlem har avgått har han rätt att efter avgången få ut sina inbetalda eller genom insatsemission tillgodoförda medlemsinsatser (4 kap. 1 §). Konsekvensen bjuder enligt utredarens mening att medlemsinsatserna behandlas på samma sätt som aktiekapitalet i ett aktiebolag. Det innebär att medlemsinsatserna denomineras i euro i samband med att föreningen byter redovisningsvaluta. Anspråk på återbetalning av medlemsinsatsen framställs därefter i euro. En sådan ordning är ägnad att underlätta föreningens hantering av återbetalningsanspråken. Det är nämligen inte alldeles enkelt att beräkna de belopp som skall återbetalas. Beloppet får inte överstiga vad som belöper på medlemmen i förhållande till övriga medlemmar av föreningens egna kapital enligt den balansräkning som hänför sig till tiden för avgången. När denna balansräkning är upprättad i euro framkommer gränsbeloppet i samma valuta och det blir då klart enklare att ställa detta belopp mot ett återbetalningskrav uttryckt i euro. Utredaren föreslår därför en bestämmelse i föreningslagen om att medlemsinsatserna skall denomineras i euro i samband med byte av redovisningsvaluta. Vid sidan av medlemsinsatserna kan föreningen erhålla tillskottskapital i form av förlagsinsatser. För detta krävs bestämmelser i stadgarna. Det är möjligt att i stadgarna föreskriva att förlagsinsatser får tillskjutas även av andra än medlemmar (se 5 kap. 2 §). Utmärkande för förlagsbevisen är att de vid föreningens upplösning har sämsta rätt bland borgenärerna. Om det finns ett överskott när alla kända skulder har betalts har innehavarna av förlagsandelar rätt att så långt överskottet räcker få förlagsinsatserna inlösta med belopp mot- svarande insatsernas storlek, innan utbetalning sker för andra ändamål (se 5 kap. 3 §). För varje förlagsinsats skall föreningen förlags- andelsbevis. Beviset skall ställas till viss man, till innehavaren eller till viss man eller order. Beviset skall innehålla uppgift om bl.a. insatsens storlek, den rätt till utdelning som insatsen medför, det sätt på vilket utdelning skall utbetalas och inlösen ske, samt eventuella begränsningar i fråga om vem som har rätt att förvärva de rättigheter som är förenade med förlagsinsatserna (se 5 kap. 4 §). I fråga om förlagsandelsbevis gäller, om ej annat följer av lagen om ekonomiska föreningar, i tillämpliga delar vad som föreskrivs i lagen (1936:81) om skuldebrev. Härvid jämställs bevis som har ställts till viss man med enkelt skuldebrev och bevis till innehavaren eller till viss man eller order med löpande skuldebrev. Den som innehar ett förlags- andelsbevis ställt till viss man eller order och som enligt föreningens påskrift på beviset är ägare till förlagsandelen är likställd med den som enligt 13 § andra stycket samma lag förmodas äga rätt att göra skulde- brevet gällande. på beviset skall göras endast om innehavaren styrker sitt förvärv av den förlagsandel som beviset avser (5 kap. 5 §). Styrelsen skall föra en förteckning över samtliga förlagsinsatser. Denna kan bestå av betryggande lösblads- eller kortsystem eller föras med automatisk databehandling eller på annat liknande sätt. Förteck- ningen skall innehålla uppgift om storleken på varje förlagsinsats, om tidpunkten för varje insats och om den rätt till utdelning som insatsen medför. Förteckningen skall hållas tillgänglig för var och en som vill ta del av den (5 kap. 6 §). Den som innehar en förlagsandel har rätt att få förlagsinsatsen inlöst tidigast från tillskottet, om han skriftligen säger upp beloppet i förväg. Föreningen får inlösa en förlagsinsats tidigast från tillskottet, om föreningen skriftligen säger upp beloppet i förväg. Inlösen sker till det belopp som utgör insatsens storlek enligt förlagsandelsbeviset. Beloppet får dock inte överstiga vad som av föreningens egna kapital enligt den senast fastställda balansräkningen, utan anlitande av reservfonden eller upp- skrivningsfonden, belöper på andelen i förhållande till övriga förlags- insatser (5 kap. 7 §). Förlagsinsatserna ingår i bolagets bundna egna kapital. När de infördes gjordes jämförelser med B-aktier i ett aktiebolag. Förlagsinsatserna ger inte någon garanterad avkastning utan utdelningen är i likhet med aktier beroende av om föreningen går med vinst. Det talar för att förlags- insatserna i likhet med aktiekapitalet i ett aktiebolag skall denomineras i euro i samband med att föreningen byter redovisningsvaluta. Det skulle innebära att föreningen med befriande verkan skulle kunna återbetala förlagsinsatsen i denna valuta. Det aktualiserar frågan om det över huvud taget är möjligt att genom beslut på föreningsstämma ändra föreningens skyldighet enligt utelöpande förlagsandelsbevis att betala i svenska kronor till en skyldighet att i stället betala i euro. Det är en grundläggande princip inom civilrätten att en gäldenär inte ensidigt kan ändra i villkoren i utfästelse som han har lämnat i exempelvis ett skuldebrev. Som framgått av redogörelsen för gällande rätt gäller för förlagsandelsbevisen i tillämpliga delar vad som föreskrivs i skuldebrevslagen. Förlagsandelsbevis kan ställas till innehavaren eller till viss man eller order. Det framstår som i hög grad tveksamt om ett föreningsbeslut om byte av betalningssvaluta till euro skulle var giltigt i förhållande till någon som i god tro förvärvat ett förlagsandelsbevis ställt till innehavaren och med förlagsinsatsen och utdelningsrätten angiven i svenska kronor. Utredaren har därför stannat för att inte lägga fram något förslag om att föreningar med förlagsinsatser skall kunna denominera dessa i redo- visningsvalutan. I förhållandet mellan föreningen och förlagsinsats- innehavarna bör således storleken av förlagsinsatser, utgivna i svenska kronor, även i fortsättningen beräknas i svenska kronor. I balansräkningen måste emellertid förlagsinsatserna redovisas till ett värde i euro. Frågan är då vilken kurs som skall användas vid omräkningen. Som framgått av det anförda är förlagsinsatserna närbesläktade med förlagslån. Det förhållande att förlagsinsatsen och utdelningen skall betalas i annan valuta än redovisningsvalutan påverkar föreningens ställning. Om kronan stärks i förhållande till euron ökar belastningen på föreningen och dess ställning försvagas. Om posten förlagsinsatser därvid redovisas enligt anskaffningsvärdet, dvs. kurs som gällde när föreningen gick över till annan redovisningsvaluta, kan det belopp som redovisas som förlagsinsatser – och som därmed är bundet – komma att understiga den förpliktelse som föreningen i verk- ligheten har mot förlagsandelshavarna. Detta är enligt utredarens mening inte tillfredsställande. Förlagsinsatser bör därför i stället redovisas till det belopp som framkommer vid en omräkning enligt balansdagens kurs. I den mån detta leder till att det bundna egna kapitalet ökar eller minskar bör det medföra en justering av fritt eget kapital. Detta kommer i utredarens förslag till uttryck i 9 kap. 7 § föreningslagen. Till frågan om det finns skäl att behandla ekonomiska föreningar som är finansiella företag annorlunda återkommer utredaren i kapitel 12. Vad som ovan har sagts om insatser och omräkning av eget kapital i ekonomiska föreningar har motsvarande tillämpning i fråga om sam- bruksföreningar och bostadsrättsföreningar, se lagen (1988:222) om sambruksföreningar och bostadsrättslagen (1991:614) och i dessa lagar gjorda hänvisningar till föreningslagen. 12.1.1Företag som får möjlighet att redovisa i euro Som anförts i kapitel 8 har utredaren funnit det naturligt att lägga fram förslag till bestämmelser om redovisning i euro som endast gäller de associationer som föreslås få rätt att tillämpa förenklade omräknings- regler för skatte- och statistikändamål. Hit hör i första hand aktiebolag och ekonomiska föreningar, av vilka några är finansiella företag. Men också sparbanker, medlemsbanker, försäkringsaktiebolag och ömse- sidiga försäkringsbolag hör till den krets av företag som omfattas av de föreslagna beskattningsreglerna. Till utgången av utgör dess- utom bankaktiebolag en särskild grupp av associationer som inte följer aktiebolagslagen utan bankaktiebolagslagen (1987:618), men som beskattas som aktiebolag. I sammanhanget skall nämnas att kredit- marknadsföreningar räknas som vanliga ekonomiska föreningar. I enlighet härmed föreslår utredaren att det av bokföringslagen skall framgå att inte bara aktiebolag och ekonomiska föreningar utan också sparbanker, medlemsbanker, kreditmarknadsföreningar, försäkrings- aktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag får ange beloppen i den löpande bokföringen och redovisningen i övrigt i euro. Beträffande understödsföreningar se avsnitt 12.10.3. 12.1.2Hur ett byte av redovisningsvaluta skall ske I kapitel 9 har utredaren föreslagit hur ett byte av redovisningsvaluta skall ske. Framställningen tar sikte på aktiebolag och ekonomiska föreningar i allmänhet men den av utredaren föreslagna ordningen bör tillämpas på alla företag som omfattas av de föreslagna beskattnings- reglerna. Bestämmelsen i bokföringslagen har utformats i enlighet härmed. Några särskilda bestämmelser om bankaktiebolag föreslås emellertid inte med hänsyn till att sådana bolag följer bestämmelserna i aktiebolagslagen när den av utredaren föreslagna lagstiftningen träder i kraft. I kapitel 10 och 11 har utredaren ingående analyserat de problem som är förenade med att ett aktiebolag eller en ekonomisk förening byter redovisningsvaluta. Vad som anförts i det sammanhanget gäller enligt utredaren också när aktiebolaget eller den ekonomiska föreningen är ett finansiellt företag. Problemanalysen får dessutom anses i långa stycken giltig också beträffande sparbanker, medlemsbanker, försäkrings- aktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag. I enlighet härmed föreslår utredaren att om ett finansiellt företag av sist angivet slag skall ha sin bokföring i euro, detta skall anges i spar- bankens reglemente, medlemsbankens stadgar respektive försäkrings- aktiebolagets eller det ömsesidiga försäkringsbolagets bolagsordning. Bestämmelser om detta bör upptas i 2 kap. 5 § sparbankslagen (1987:619), 2 kap. 4 § lagen (1995:1570) om medlemsbanker och 2 kap. 5 § försäkringsrörelselagen (1982:713) (FRL). Beslut om införande eller ändring av en bestämmelse av nu aktuellt slag får verkan vid ingången av det räkenskapsår som följer närmast efter beslutet. Att balansräkningen för det gamla räkenskapsåret skall räknas om till euro enligt den kurs ECB fastställt för balansdagen och att resultatet sedan skall användas när i senare upprättade balansräkningar uppgift lämnas om det gamla räkenskapsåret följer av de föreslagna bestämmelserna i bokföringslagen och årsredovisningslagstiftningen. 12.1.3Redovisning av det bundna egna kapitalet enligt ECB:s kurs vid valutabytet eller balansdagens kurs?