sou · GMB3128d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Eftersom princi- perna inte tillämpas helt konsekvent är skillnaderna i praktiken inte fullt lika stora. Ett specifikt svenskt mönster är emellertid tydligt även där. I fråga om forskningsfinansieringen finns en starkt hävdad princip om pluralism. I vilken utsträckning denna princip faktiskt har varit vägle- dande redan vid inrättandet av det stora antal forskningsfinansierande organ som finns, eller om den framför allt fyllt funktionen att i efter- hand sammanfatta utvecklingen, kan diskuteras. att det finns en flora av forskningsfinansiärer, till vilka är knutna ett be- tydande antal arbetsgrupper, beredningsgrupper, prioriteringskommittéer etc. etc. Eftersom de faktiska besluten i stor utsträckning fattas i dessa grup- per kan den statliga organisationen för forskningsfinansiering – utöver universitet och högskolor – sägas omfatta ett hundratal organ på natio- nell nivå, i vilka sammantaget sitter uppemot ett par tusen ledamöter. Detta kan för perspektivets skulle sättas i relation till de aktiva forskarna vid svenska universitet och högskolor. Som redovisats i kapitel 5 utförs endast cirka tusen årsverken inom FoU av professorer och cirka 1 500 årsverken av lektorer. FoU-årsverken av seniora forskare vid de svenska universiteten och högskolorna uppgår till cirka fem tusen. måste det uppmärksammas att pluralismen i stor utsträck- ning är skenbar. Den omfattande organisationen är resultatet av upp- splittring av uppgifterna, och innebär i praktiken inte att forskare inom ett visst område faktiskt har möjlighet att söka finansiering från ett stort antal alternativa källor. Pluralismen kan därtill vara begränsad genom att personer sitter i mer än ett beslutsorgan. Tydligast kanske detta kan ses i det nu- varande personsambandet mellan ledningarna för forskningsråden och vissa sektorsforskningsorgan och styrelserna för några av forsk- ningsstiftelserna. De dubbla uppdrag i forskningsråd och i stiftelsen, som till exempel ledamöterna i styrelsen för har, innebär en mycket stark koncentration av inflytandet över svensk forskningsfinansiering. Om organisationsprincipen när det gäller forskningsfinansiering an- givits som pluralism har det i gengäld när det gäller den forskningsutfö- rande nivån funnits en minst lika starkt hävdad princip om monopol. Högskolan ska vara hela samhällets forskningsinstitut. All forskning ska i princip utföras inom högskolan. Detta är dock, som visats i det föregående, en princip med många undantag. Av all svensk FoU utförs för det första den helt dominerande delen inom företagen. För det andra utförs i praktiken en inte oväsentlig del av den statligt finansierade forskningen vid den rad forskningsinstitut, som trots allt finns. De statliga organen, både för forskningsfinansiering och för forsk- ningsutförande, är ofta små. Det gäller i fråga om såväl avgräns- ningen av verksamhetsområdet som resursernas storlek. Pluralism är nödvändig inom forskningsområdet för att förhindra skolbildningar och skapa goda förutsättningar för kunskapssökandet. Som Forskning 2000 framhållit i det föregående ligger det också närmast definitionsmässigt i dagens kunskapssamhälle att aktörerna blir allt fler inom centrala områden som utbildning och forskning. Det är således av flera skäl inte rimligt att eftersträva någon form av endimensionell orga- nisation för forskning och utvecklingsarbete. Enligt Forskning 2000:s mening är dock dagens organisation för att fördela de statliga resurserna till grundforskning och annan forskarstyrd forskning alltför uppsplittrad. Inte minst skulle en mer samlad organisation för forskningsfinansiering medverka till höjd kvalitet genom att insatser skulle bedömas vetenskap- ligt och vägas mot varandra i ett vidare sammanhang. Organisationen för forskningsfinansiering drar stora kostnader. Betydande resurser läggs ner på bedömningsarbete med hjälp av ett stort antal ledamöter i en mängd olika typer av beredningsgrupper etc. Antalet handläggare inom de centrala statliga forskningsfinansierande organen – forskningsråden och de stora sektorsforskningsorganen uppgår till sam- manlagt mer än 350. Den helt dominerande delen av dessa är knutna till sektorsforskningsmyndigheterna. Vid sidan av dessa arbetar något hund- ratal personer inom forskningsstiftelserna. Därutöver arbetar ett okänt antal personer vid universiteten och högskolorna med frågor om plane- ring och fördelning av forskningsmedel. Till detta kommer – inte minst viktigt – de betydande insatser som forskarna själva måste lägga ned på arbetet med ansökningar och rapporteringar till olika forskningsfinansiä- rer. som forskningsfinansieringssystemet behöver förenklas, kan organisationen för forskningsutförande behöva fler alternativa FoU- utförare. Visserligen finns trots allt en rad myndigheter och andra organ som vid sidan av universitet och högskolor bedriver forskning. Dessa täcker dock endast vissa områden och tyngdpunkten är på utvecklingsar- bete snarare än forskning. Både för uppdragsgivare/beställare och för forskarna själva borde det vara av värde att forskning kan bedrivas i olika organisatoriska former. Många forskningsuppdrag passar mindre väl in i universitets- och hög- skolemiljön. För forskarna måste det vara positivt att för forskningsar- bete utanför näringslivet inte endast vara hänvisade till en typ av arbets- givare, högskolan, och till de anställnings- och arbetsvillkor som kan erbjudas där. 8.3.2Utgångspunkter för översyn av organisationen Utgångspunkterna för en översyn av organisationen för forsknings- finansiering respektive forskningsutförande bör enligt Forskning 2000 vara följande. 1.Beslut om forskningsfinansiering med statliga medel måste fattas av organ och personer som har kompetens att göra erforderliga vetenskap- liga och andra bedömningar. 2.Det statliga stödet till forskning ska avse såväl forskarstyrd som beställarstyrd forskning. 3.Stödet till forskarstyrd forskning kanaliseras via dels universitet och högskolor, dels forskningsråd. 4.Antalet finansierande myndigheter får inte innebära splittring av de statliga resurserna. 5.Alla statliga myndigheter ska ha ansvar för att beställa forskning och utvecklingsarbete med syfte att lösa problem eller på annat sätt stärka verksamheten inom myndighetens område. Myndigheterna väljer själva hur arbetet med dessa frågor organiseras. 1.Forskning ska bedrivas i miljöer som befordrar kvalitet, kreativitet, och effektivitet. 2.Det måste finnas organisatoriska former som tillgodoser såväl den forskarinitierade och på vetenskapliga grunder beslutade forskningen som den forskning som syftar till konkreta tillämpningar och har icke- vetenskapliga beställare. 3.De organisatoriska ramarna för den forskarstyrda forskningen ska utformas utifrån principen om forskningens frihet. 4.Forskning ska organiseras med beaktande av de särskilda krav på förnyelse som verksamheten ställer. I flera länder har forskningsråden reformerats . I har dock forskningsrådsorganisationen i huvudsak varit den- samma under nu . Det svenska forskningsfinansieringssystemet rymmer också en rad andra myndigheter. Dessa sektorsforskningsorgan saknar ofta direkta motsvarigheter i andra länder. Forskningsråd i andra länder kan i stället ha ansvaret för inte bara grundforskning utan också vad som i rubricerats som sektorsforskning. Enligt kommitténs mening är den distinktion mellan tillämpad forsk- ning och grundforskning, som bland annat ligger bakom den nuvarande uppdelningen mellan sektorsforskningsmyndigheter och forskningsråd, inte meningsfull. Den linjära modellen, dvs. teorin om att grundforskning ligger till grund för tillämpad forskning som i sin tur ligger till grund för utveck- lingsarbete och att de olika leden följer i tiden efter varandra, har visat sig inte stämma med verkligheten. Olika slag av insatser in- fluerar varandra i ett betydligt mer flexibelt och komplicerat växelspel. Forskningen inom alla forskningsområden visar prov på en glidande skala från forskning kring det helt okända till forskning med konkreta tillämpningar i sikte. Arbetsinsatserna går i varandra på ett sätt som svårligen låter sig inordnas i dagens organisationsstruktur för forsk- ningsfinansieringen. Den viktiga distinktionen är i stället vem som ska avgöra inriktningen av insatserna. Som Forskning 2000 tidigare fram- hållit bör åtskillnad här göras mellan forskarstyrd respektive beställar- styrd forskning. Sektorsforskningsorganens verksamhet kan dock varken betraktas som forskarstyrd eller som beställarstyrd forskning utan har karaktären av ställföreträdarstyrd forskning. Forskning 2000 föreslår att medel motsvarande dagens forsknings- rådsanslag och sektorsforskningsanslag behandlas samlat inom ramen för en ny forskningsrådsorganisation. En samlad behandling av dagens råds- och sektorsforskningsmedel kommer att ytterligare stärka kvalite- ten i svensk forskning genom att alla insatser prövas vetenskapligt och i konkurrens. Forskningsråden i den nya organisationen ges ansvar för vidare om- råden än dagens forskningsråd. Arbetssätt och beslutsformer ska i prin- cip motsvara vad som gäller i forskningsråden. De vetenskapliga be- dömningarna ska vara avgörande för resursfördelningen. I grundprincipen ligger att antalet forskningsråd bör vara relativt be- gränsat. För detta talar också önskan att underlätta behandlingen av tvär- och mångvetenskapliga insatser. Forskning 2000 avvisar dock alternativet med ett enda forskningsråd. De viktiga forskningspolitiska beslut som ligger i fördelningen av forsk- ningsmedel mellan övergripande forskningsområden bör fattas av stats- makterna. Därmed bortfaller vad som rimligen skulle vara den centrala uppgiften för ett ensamt forskningsråd. Enligt Forskning 2000:s mening måste strukturen i en ny forsknings- rådsorganisation i första hand bygga på en ändamålsenlig vetenskaplig indelning. En naturlig indelning är i de vetenskapsområden, som fram- över ska tillämpas för universitetens och högskolornas forskningsresur- Vetenskapligt grundade indelningar och benämningar är också vad som används i andra länder. Forskning 2000 föreslår att följande nya forskningsråd ersätter såväl dagens forskningsråd som de sektorsforskningsinsatser, som kommittén anger i det följande: ·Forskningsrådet för humaniora och samhällsvetenskap Forskning 2000 föreslår vidare att det inrättas en ny myndighet med be- nämningen . De nya forskningsråden ska svara för grundforskning och tillämpad forskning inom sina respektive områden. De ska också svara för såväl disciplinära som tvärvetenskapliga insatser. Forskningsråden ska också initiera och finansiera forskarutbildning inom områden, där andra insat- ser inte bedöms tillräckliga. Bredden i forskningsrådens uppdrag måste tydligt anges i deras myndighetsinstruktioner. I ansvarsområdet för för humaniora och samhälls- vetenskap bör, enligt Forskning 2000:s mening, således ligga inomdis- ciplinär forskning inom humaniora, juridik, samhällsvetenskap och teo- logi samt tvärvetenskaplig forskning och tillämpad forskning rörande kulturella och sociala frågor, arbetslivsfrågor och andra samhällsfrågor. I ansvarsområdet för för medicin bör ligga inomdis- ciplinär forskning inom farmaci, medicin och odontologi samt tvärveten- skaplig forskning och tillämpad forskning rörande hälsa, vård och om- sorg. I ansvarsområdet för för naturvetenskap bör ligga inomdisciplinär forskning inom naturvetenskap och rymdforskning samt tvärvetenskaplig forskning och tillämpad forskning rörande energi, na- turresurser och miljö. I ansvarsområdet för för teknik bör ligga inomdis- ciplinär forskning inom teknik samt tvärvetenskaplig forskning och till- lämpad forskning rörande industri och kommunikationer. Forskningsrådens arbetsuppgifter ska i huvudsak vara av tre slag. Den första är den traditionella medelsfördelande uppgiften. ten av forskningsrådens medel bör liksom fördelas till forsknings- projekt och forskningsprogram efter ansökan från forskare eller forskar- grupper och efter kvalitetsbedömningar utifrån vetenskapliga kriterier. De vetenskapliga kriterierna ska kunna kompletteras med relevansbe- dömningar med utgångspunkt i olika samhällsområden. ytterst av kollegialt utsedda forskningsråd efter kvalificerat internt be- redningsarbete. En andra uppgift ska vara att utifrån egna initiativ stödja forskning och forskarutbildning inom olika områden. I forskningsrådens uppdrag ska ingå att introducera nya forskningsområden i , att förstärka områden där den svenska forskningen och forskarutbildningen bedöms vara för svag och också att ge stöd till forskning där verksamheten i Sve- rige har möjligheter att bli särskilt framstående. I detta ligger således ett ansvar för forskningsråden med avseende på såväl bredden som spetsar- na i svensk forskning och forskarutbildning. Forskningsråden ska också som en tredje uppgift bevaka och redovisa forskningsutvecklingen inom sina respektive områden och ge råd till statsmakterna i forskningspolitiska frågor. Till de föreslagna fyra nya forskningsråden förs de statliga forsk- ningsmedel som fördelas av myndigheterna i den nuvarande forsknings- rådsorganisationen, Rymdstyrelsen, , Kommunika- tionsforskningsberedningen, , , Skogs- och jordbrukets forskningsråd, Socialvetenskapliga forskningsrå- det och . Med undantag för , Rymdsty- relsen och , vilka också har andra uppgifter, innebär detta att de nämnda myndigheterna kan läggas ner. Ett arbete med att analysera hur forskningsmedlen närmare bör för- delas mellan de nya forskningsråden bör inledas möjligt. Rege- ringen bör utse en särskild organisationskommitté som svarar bland an- nat för detta arbete. Forskningsrådens organisation och arbetsformer Forskningsråden måste för att fungera väl och få respekt och legitimitet såväl i forskarsamhället som i samhället i övrigt ha beslutsorgan med stor integritet och kompetens samt ha adekvata arbetsformer. Forskning 2000 vill betona angelägenheten av att svensk forskning och använd- ningen av svenska forskningsresurser kan bedömas i ett internationellt perspektiv. Forskningsråden använder internationella ex- perter för uppföljning och utvärdering och i viss mån också i bered- ningsarbetet. Forskning 2000 anser det rimligt att några av ledamöterna i forskningsrådens styrelser också bör kunna hämtas från andra länder än . Hänsyn måste dock här tas till språkproblemen. Ordförande och ledamöter i forskningsråden I de nuvarande forskningsråden utses sju av ledamöterna av forskarsam- hället genom ett tvåstegsförfarande med direkta val av elektorer som sedan väljer rådsledamöter. När detta system infördes i samband med forskningsrådsreformen framfördes en del kritiska syn- punkter av innebörd att förfarandet var onödigt omständligt och krång- ligt. Valen till forskningsråden förefaller dock ha funnit sina former och fungera bra. Valförfarandet ger en förankring i forskarsamhället, som enligt Forskning 2000:s mening, är synnerligen viktig. Forskning 2000 förordar därför att liksom majoriteten av ledamöterna i forsk- ningsråden utses av forskarsamhället via elektorsval. Sammansättningen av elektorsförsamlingarna m.m. måste ses över utifrån ansvarsområdena för de nya forskningsråden. Den organisationskommitté som bör svara för förberedelser för den nya rådsorganisationen bör bland annat utar- beta förslag i denna fråga. Regeringen bör, i likhet med vad som gäller , utse ord- förande i vart och ett av de nya forskningsråden. Regeringen bör också utse ytterligare några ledamöter i forskningsråden. De av regeringen ut- sedda ledamöterna, ordföranden inräknad, måste dock vara i klar mino- ritet i forskningsråden. För alla ledamöter utom ordföranden utses per- sonliga suppleanter. Varje forskningsråd utser inom sig en vice ordfö- rande. Eventuella formella hinder för att utse utländska medborgare som le- damöter i forskningsråd bör undanröjas. En utländsk forskningsrådsle- damot måste dock kunna delta i arbetet på svenska. Forskningsrådens beslutsunderlag och protokoll m.m. måste kunna vara avfattade på svenska. Härigenom begränsas i praktiken urvalet av möjliga utländska rådsledamöter kraftigt. Ledamöterna i forskningsråden bör liksom , och i lik- het med vad som gäller för ledamöter i högskolestyrelserna, utses i taget och för sammanlagt högst två treårsperioder. Forskningsrådens kansli- och beredningsorganisation Som Forskning 2000 redovisat deltar uppskattningsvis upp emot två tusen personer i bedömnings- och prioriteringsgrupper av olika slag vid dagens forskningsfinansierande myndigheter. arbetar ungefär 350 anställda vid dessa myndigheter. Forskning 2000 utgår från att den samlade berednings- och prioriteringsorganisationen samt kansliorgani- sationen inom de nya forskningsråden kommer att kunna vara betydligt mindre än vid dagens myndigheter. Forskningsråden bör själva få avgöra omfattningen av sina kansli- och beredningsorganisationer. Statsmakterna bör således, till skillnad mot vad som gäller , inte besluta om särskilda anslag till forsknings- rådens förvaltningskostnader. Detta motsvarar vad som gäl- ler för administrationen inom universitet och högskolor. I större utsträckning än bör internationella experter användas i det reguljära beredningsarbetet och inte bara i samband med uppföljning och utvärdering. Det är önskvärt att samma personer som sitter i forskningsrådens sty- relser inte också deltar i det interna beredningsarbetet. Många forsk- ningsområden är dock så små att detta i praktiken kan vara svårt att upprätthålla. Inte minst här bör det vara angeläget att utnyttja interna- tionell expertis. Viktigt är att det till forskningsrådens kansliorganisation rekryteras personer med hög vetenskaplig meritering. har endast forskningsrå- dens huvudsekreterare generellt tidsbegränsad anställning. Förord- nandena för dessa ges . Huvudsekreterarna är deltidsanställda vid respektive forskningsråd och upprätthåller en professur på halvtid. Antalet tjänstemän som anställs på liknande villkor som huvud- sekreterarna bör i fortsättningen kunna vara större. Även för t.ex. hu- vudföredragande inom olika delar av respektive råds verksamhetsområde skulle motsvarande arrangemang kunna tillämpas. I alla indelningar ligger inbyggd en risk för att områden i gränssnitten kan bli otillräckligt beaktade. I fråga om rådsindelningen gäller detta tvärvetenskaplig forskning. De nya forskningsrådens vida ansvarsområ- den bidrar till att underlätta tvärvetenskapliga forskningsinsatser. Pro- blemet kvarstår dock med avseende på tvärvetenskaplig forskning som berör mer än ett vetenskapsområde och komplexa problem som rör många samhällssektorer. Med hänsyn till vikten av att svensk forskning kan få den förnyelse och stimulans som ligger i tvärvetenskapligt arbete, inte minst sådant som är riktat mot samhällsproblem, har Forskning 2000 i det föregående förordat att särskilda resurser avsätts för stöd till bl.a. sådan forskning. har svarat för bland annat tvärvetenskaplig forskning. finns också en av statsmakterna inrättad samverkansgrupp mellan forskningsråden som har till uppgift bland annat att främja och samordna rådens forsk- ningsstödjande verksamhet när det gäller tvärvetenskaplig forskning. Forskning 2000 föreslår att en ny myndighet, Forskningsrådens sam- verkansnämnd, inrättas med huvuduppgift att ta initiativ till och stödja forskning enligt ovan som inte faller inom ansvarsområdet för ett enskilt forskningsråd. Genom tillkomsten av Forskningsrådens samverkans- nämnd kan och samverkansgruppen läggas ned. ska svara för fördelningen av de särskilda medel som anvisas till tvärvetenskaplig forskning som berör mer än ett vetenskapsområde. ska också ha en mäklarfunktion och arbeta för att forskning som berör flera skilda områ- den kan komma till stånd genom samordnade insatser från berörda forskningsråd. Enligt Forskning 2000:s mening krävs, som redovisats i det föregåen- de, fortsatt särskilt stöd till insatser inom genusforskning. Forskningsrå- dens samverkansnämnd bör också svara för fördelningen av resurser för detta ändamål. Forskning 2000 har i det föregående framhållit att det behövs särskil- da insatser för allmän och övergripande forskningsinformation, för expe- riment med nya former för forskningsinformation och andra former av stimulans till arbetet med dessa frågor. Dessa insatser ska gälla alla forskningsområden. Forskning 2000 anser det naturligt att den nya sam- verkansnämnden ansvarar för dessa insatser. Forskningsråden bör också kunna överenskomma om att ytterligare uppgifter ska hanteras gemensamt i . Forskningsrå- den bör likaså kunna gemensamt avsätta resurser för närmare fördelning via nämnden, t.ex. för gemensam finansiering av dyrbar vetenskaplig utrustning eller för högpresterande datorsystem, om råden finner en så- dan lösning ändamålsenlig. bör bestå av ordförande och vissa andra ledamöter som utses av regeringen samt företrädare för forskningsråden. 8.3.3.3Universitet och högskolor som forskningsfinansiärer Universitetens och högskolornas roll som forskningsfinansiärer tenderar att komma i skuggan av deras uppgifter som forskningsutförare. Lika- fullt går av de statliga forskningsmedlen direkt till universitet och högskolor. Arbetet med resursfördelning och verksamhetsplanering inom läro- sätena och vem eller vilka som här har beslutanderätten har således stor betydelse för den närmare inriktningen av svensk forskning. väsentligt mindre uppmärksamhet åt detta än åt andra forskningsfinansi- ärers organisation och verksamhetsformer. Fakultetsnämnderna är de centrala organen vad gäller forskningen och forskarutbildningen vid universitet och högskolor. Runt dessa finns sällan några berednings- eller prioriteringsgrupper motsvarande forsk- ningsrådens som kan ge underlag för nämndbesluten. I stället har ofta mer eller mindre mekaniska fördelningssystem konstruerats med avseen- de på fakultetsmedlen. Enligt Forskning 2000:s mening måste höga krav ställas på universi- teten och högskolorna som forskningsfinansierande myndigheter. Ut- gångspunkten måste vara att användningen av alla statliga medel för forskning och forskarutbildning ska ske efter ansvarsfull vetenskaplig prövning. Utrymmet för prioriteringar av universitet och högskolor ökar nu ge- nom den decentralisering som ligger i övergång från fakultetsområden till vetenskapsområden i statsmakternas medelsanvisning. minskar de formella kraven på den lokala beslutsorganisationen för uni- versitetens och högskolornas forskningsanslag. behöver universitet och högskolor med fasta forskningsresurser endast ha en enda fakultetsnämnd, oavsett hur många vetenskapsområden som är företrädda vid lärosätet. Med största sannolikhet kommer dock inte universitet och högskolor att endast uppfylla minimikravet på en enda fakultetsnämnd. Det är viktigt att universitetens och högskolornas forskningsanslag behandlas som de centrala forskningsresurser de är. Forskning 2000 vill ifrågasätta rimligheten av de mekaniska fördelningssystem som används på många håll. Dessa underlättar självfallet inte medvetna prioriteringar eller ger utrymme för nya, t.ex. tvärvetenskapliga områden. Statsmakter och skattebetalare måste ställa lika höga krav på kvalitetsprövning och medvetna prioriteringar av universitet och högskolor som av forsknings- råden. Prioriteringar och planering m.m. måste beredas och diskuteras aktivt både i kortare och längre perspektiv. Forskning 2000 kommer i det föl- jande (kapitel 9) att förorda bland annat att universitet och högskolor redovisar uttryckliga forskningsstrategier, där övergripande prioritering- ar samt planering anges. De små och medelstora högskolorna En förutsättning för att de små och medelstora högskolorna ska förfoga över egna medel för forskning måste vara att samma krav ställs på dessa högskolor som på de större lärosätena vad gäller organisation och kvali- De små och medelstora högskolorna måste således också vara skyldiga att inrätta minst en fakultetsnämnd.