sou · GMB332d2 · 1999-01-01 00:00:00 — redovisas antalet avslutade tvångsvårdstillfällen enligt lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV) med de s.k. nämndfallen borträknade för att uppgifterna skall vara jämförbara med LPT-vårdtillfällen. – 1996 redovisas avslutade vårdtillfäl- len enligt LPT. Uppgifterna – 1996 är hämtade ur Socialstyrel- sens FOT-statistik. Antal avslutade vårdtillfällen som P-fall enligt LSPV och antal avslutade vårdtillfällen enligt LPT som rapporterats till 1993 – 1996. 134 Utvecklingen av tvångsvården Enligt FOT-statistiken ser det ut som om den uppåtgående trenden bryts eftersom det anmälts 2 042 avslutade vårdtillfällen enligt LPT. (Se bilaga 3.) Figuren visar att antalet vårdtillfällen enligt LPT (motsvarande) minskade kraftigt när LSPV ersattes av LPT. Därefter har en viss ökning av antalet vårdtillfällen skett men vårdtiderna har blivit allt kortare. Ett annat sätt att visa att tvångsvården minskat i omfattning är uppgifter från olika inventeringar av antalet inneliggande en viss dag. Av figur II framgår att antalet inneliggande LPT-vårdade minskat vid den senaste inventeringen jämfört med de tidigare. Detta bekräftar även att vårdtiderna har blivit kortare så att omfattningen av LPT-vård är mindre trots att antalet vårdtillfällen ökat. Antalet inneliggande patienter en inventeringsdag efter vårdform (LPT, LRV, HSL eller motsvarande) 1988, 1991, 1994 och 1997. av alla vårdtillfällen avslutas . För denna grupp är sällan behandlingsplan upprättad (). Däremot anges att behandlingsplan upprättats i flertalet fall för de patienter som haft en längre vårdtid. Vi har dock inte studerat kvaliteten av behandlingspla- nerna i denna undersökning. I en annan rapport från underkänns majoriteten av de undersökta behandlingsplanerna. Den procentuella andelen vårdtillfällen med upprättad behandl- ingsplan i förhållande till vårdtid. Uppgift saknas för 444 vårdtillfällen. Stödperson utses endast i begränsad utsträckning för patienter som vårdas enligt LPT. Till en viss grad sammanhänger detta med de ofta korta vårdtiderna. Tabell 8 visar att stödperson inte hinner utses eller ens erbjudas innan vårdtiden är avslutad. Nära två tredjedelar av patienterna har avböjt att få stödperson. av patienterna vid alla vårdtillfällen har haft stödperson men andelen är betydligt större () för dem med vårdtid . Procentuell andel med stödperson i relation till vårdtid. I rapporteringen har ingått en uppgift om vilka tvångsåtgärder som tillämpats under vårdtillfället. På blanketten skulle också anges tidpunkt: om tvångsåtgärden skett enbart , om den inträffat under de inledande fyra månaderna eller om tvångsåt- gärden tillämpats under en vårdtid överskridande . Vanligen är det i det inledande skedet av en behandling olika tvångsåt- gärder kan behövas. En användning av tvångsåtgärder och under långa vårdperioder tyder på mer exceptionella förhållanden. 136 Utvecklingen av tvångsvården Vårdtillfällen under vilka patienten isolerats efter tid för isoleringen och antal isoleringstillfällen. Procentuell fördelning efter när under vårdtillfället isolering använts. < 4 mån. > 4 mån. Isolering används som tabell 9 visar i rätt begränsad omfattning. Tvångsmedicinering är däremot vanlig i synnerhet enligt tabell 10. Av tabellen framgår också att av alla tvångsmedicineringstillfällen gäller depåinjektioner. Vårdtillfällen under vilka patienten tvångsmedicinerats för- delade på typ av medicinering och antal medicineringstillfällen. Pro- centuell fördelning efter när under vårdtillfället tvångsmedicinering skett. < 4 mån. > 4 mån. Procent ingen inj. Vid av vårdtillfällena har patienten varit fastspänd med bälte. I hälften av dessa vårdtillfällen har det handlat om att patienten , vanligen i inledningsfasen av vården, varit fastspänd . Endast mindre än en procent (29) av vårdtillfällena gäller patienter som varit fastspända . Vårdtillfällen under vilka patienten varit fastspänd med bälte fördelade på tid för fastspänningen och antal tillfällen. Procentuell fördelning efter när under vårdtillfället fastspänningen skett. < 4 mån. > 4 mån. Tabell 12 visar hur vårdtillfällen vid vilka fastspänning med bälte skett varierar mellan olika landsting. Antalet vårdtillfällen är dock så litet så att några klara skillnader inte kan konstateras. Av tabell 13 framgår att fastspänning med bälte används oftare för manliga än för kvinnliga patienter. Användning av bälte är mest före- kommande för de yngsta. Det är också vanligt för patienter men sedan minskar användningen av bälte med stigande ålder. 138 Utvecklingen av tvångsvården Vårdtillfällen under vilka patienten spänts fast med bälte för- delade på tid för fastspänning och procentuell andel av alla vårdtillfällen efter sjukvårdshuvudman. Vårdtillfällen vid vilka patienten spänts fast med bälte efter ålder och kön. Absolut antal och procent av åldersgruppen. Ofta behöver samma patient spännas fast med bälte och isoleras. Det visar sig nämligen att i av alla vårdtillfällena har varken fastspänning med bälte eller isolering behövt tillgripas. Besöksförbud har bara varit aktuellt för en patient i detta material. av vårdtillfällena har avslutats med permission till vårdtidens slut. En tredjedel gäller bara en kort permission på . I av fallen har permissionen pågått . Antal vårdtillfällen med permission till vårdtidens slut efter den avslutande permissionens längd. Absoluta tal och procentuell fördelning. 140 Utvecklingen av tvångsvården Andelen av de avslutade vårdtillfällena som avslutats med permission, övergått till frivillig sluten vård (HSL-vård), avslutats genom överflyttning till annan vårdenhet eller avslutats med direkt utskrivning till öppen vård (Till ö.v. Sexton vårdtillfällen har avslutats på grund av att patienten har avlidit. I hälften av dessa fall har det rört sig om suicid. Som figur III visar har LPT-vården i av vårdtillfällena övergått direkt i frivillig sluten vård . Patienterna har schizofreni-diagnos i en tredjedel av vårdtillfällena och annan psykos-diagnos i en tredjedel samt depression i av de manliga och av de kvinnliga vårdtillfällena. För av vårdtillfällena för manliga patienter anges att någon form av missbruk är aktuell medan motsvarande uppgift för de kvinnliga patienternas vårdtillfällen är . Tvångsvård inom barn- och ungdomspsykiatri Mindre än en procent (31) av de rapporterade vårdtillfällena har skett inom barn- och ungdomspsykiatrisk verksamhet (BUP). Tio tillfällen i och fem tillfällen var i , och . 17 av de 24 kvinnorna och 10 av de 19 männen under (tabell 3) har vårdats inom BUP. Fyra vårdtillfällen har gällt patienter som var , nämligen två kvinnor och två män. Majoriteten har samma korta vårdtid som de övriga patienterna men för fem flickor och en pojke är vårdtiden . av vårdtillfällena inom BUP har påbörjats genom konvertering, vilket förklarar den höga andelen konverteringar i åldersgruppen (tabell 5). I alla utom ett vårdtillfälle har behandlingsplan upprättats, vanligen tillsammans med patient och närstående. Under endast tre vårdtillfällen inom BUP har patienten haft stödperson. Man har åberopat att föräldrar eller socialtjänstemän haft nära kontakt med patienten i stället. Åtta () av dessa patienter har lagts i bälte och i hälften av fallen har det handlat om flera tillfällen eller fastspänning med bälte . Sex av dessa vårdtillfällen har gällt kvinnliga patienter trots att endast en tredjedel av flickorna har psykosdiagnos. Majoriteten av pojkarna har däremot psykosdiagnos. Isolering har tillgripits i fyra fall och tvångsmedicinering i fem fall, dock inte med depåinjektioner. till har 3 896 avslutade vårdtillfällen rapporterats. En jämförelse med FOT- register visar att en betydande underrapportering skett. av dem (238) gällde tillfällen när patienten vid prövning enligt § 6 LPT inte befanns vara vårdbehövande. 311 vårdtillfällen gällde patienter som överflyttades vidare för fortsatt LPT-vård och inte ingår i undersökning- en. Återstår sålunda 3 347 vårdtillfällen som utgör undersökningsmateri- alet. I sjutton procent (557) av vårdtillfällena hade konvertering enligt 11 § LPT inlett tvångsvården. Kvinnliga patienter svarar för av de avslutade vårdtill- fällena. Majoriteten av vårdtillfällena gäller personer . av tvångsvårdstillfällena är avslutade och nästan två tredjedelar av vårdtillfällena är kortare än trots att eventuell permission är inräknad. har högst andel tvångsvård medan har lägst. Antalet vårdtillfällen minskade kraftigt då de nya lagarna infördes . Därefter har enligt FOT-statistiken antalet vårdtillfällen långsamt ökat även om den uppåtgående trenden nu ser ut att brytas. Vårdtiderna har blivit allt kortare vilket visar sig i att antalet LPT-vårdade vid inventeringen 1994 är lägre än 1991 och 1997 lägre än 1994 (figur II). Vid flertalet vårdtillfällen uppges att behandlingsplan är upprättad. Endast i av vårdtillfällena är stödperson utsedd men om vården pågår har stödperson. 142 Utvecklingen av tvångsvården Tvångsåtgärder är vanliga. Isolering sker vid av vårdtillfäl- lena. Tvångsmedicinering används vid av vårdtillfällena i synnerhet i det inledande skedet. av all tvångsmedicinering gäller depåinjektioner. Fastspänning med bälte sker i av vårdtillfällena. I hälften av fallen handlar det om ett enstaka tillfälle i under inledningsfasen av vården. Fastspänning med bälte används oftare för manliga och för unga patienter. Nitton procent av vårdtillfällena avslutas med permission till vårdti- dens slut. En tredjedel av permissionerna pågår . av alla vårdtillfällen avslutas med permissioner som är . av vårdtillfällena övergår i fortsatt frivillig sluten vård. Mindre än en procent (31) av alla tvångsvårdstillfällen har skett inom barn- och ungdomspsykiatrin. Majoriteten har korta vårdtider men för fem flickor (av 19) och för en pojke (av 12) är vårdtiden . av vårdtillfällena inom barn- och ung 36 stället att peka på tendenser när det gäller förekomsten av t.ex. offentligt biträde och sakkunnig. 3.3Handläggning av psykiatrimål i länsrätterna Vi har genomfört en målundersökning i samtliga länsrätter. Mål- undersökningen har avsett samtliga psykiatrimål som avgjordes i länsrätterna fr.o.m. den 4 t.o.m. , eller totalt 267 LPT-mål och 331 LRV-mål. Vid den i stort sett motsvarande målunder- sökningen som genomförde fr.o.m. den 8 t.o.m. (dvs. ) avgjordes totalt 280 LPT -mål och 289 LRV-mål. Flera sakfrågor kan vara aktuella i samma mål, vilket innebär att antalet sakfrågor överstiger antalet mål. Detta innebär att i vissa fall när procentsatser räknas ut, tas hänsyn till antalet sakfrågor i stället för till antalet mål. Det bör även påpekas att vissa svarsblanketter har innehållit oklarheter. Detta har fått till följd att vid sammanräkning av vissa procentsatser blir resultatet inte alltid exakt . Vårt syfte med målundersökningen är emellertid inte att redovisa exakta siffror utan i stället att peka på tendenser när det gäller förekomsten av t.ex. offentligt biträde och sakkunnig. Av målstatistik framgår att det kom in sammanlagt 11 589 psykiatrimål till länsrätterna. Av dessa mål var 5 421 LPT-mål och 6 168 LRV-mål. Statistiken kan jämföras med att antalet psykiatrimål som kom in till länsrätterna var 12 1993, 11 1994 och 11 1995. Fördelningen var 6 083 LPT-mål och 6 139 LRV-mål. Antalet psykiatrimål har således gått ned totalt . Minskningen har skett beträffande LPT-målen. Antalet LRV-mål, har som framgår av statistiken, ökat något. När det gäller resultatet av utvärderingen kan generellt sägas att detta i hög grad överensstämmer med det resultat som kom fram av utvärderingen . Vissa olikheter förekommer dock och dessa kommer att redovisas närmare nedan. Vid målundersökningen har uppgifter hämtats ur akterna och fyllts i på blanketter, skilda för LPT-mål och LRV-mål. Uppgifterna har databehandlats. För att komplettera det statistiska materialet ombads länsrätterna att, i samband med att blanketterna för målundersökningen ifylldes, lämna allmänna synpunkter på tillämpningen av LPT och LRV. 3.3.2Förekomsten av olika sakfrågor m.m. I de båda målundersökningarna ombads länsrätterna att ange vilken/ - vilka sakfrågor som varit aktuella i målet. Den klart övervägande andelen av mål eller av målen enligt LPT är anhängig- gjorda av chefsöverläkaren. Av svaren kan vidare utläsas att flertalet LPT-mål rör ansökan från chefsöverläkaren om förlängning av vårdtid. Chefsöverläkarens ansökan om förlängning av vårdtid enligt 7 § LPT, dvs. efter fyra veckors vårdtid, samt enligt 9 § LPT, dvs. efter fyra månaders vårdtid, utgör sammanlagt av målen enligt LPT. Chefsöverläkarens ansökan om konvertering enligt 12 § LPT, dvs. övergång från frivillig psykiatrisk vård till psykiatrisk tvångsvård utgör av målen enligt LPT. De LPT-mål som anhängiggörs av patienten gäller oftast överklagande av chefsöverläkarens intagnings- beslut (av målen). Det vanligaste LRV-målet, nämligen av målen, avser ansökan från patienten om tillstånd till permission vid rätts- psykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. De LRV-mål som anhängiggörs av chefsöverläkaren gäller oftast chefsöverläkarens ansökan om förlängning av vård eller upphörande av rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. Chefsöverläkaren har totalt anhängiggjort av LRV-målen och patienten har anhängig- gjort av målen. Att märka är att den blankett som ifylldes av länsrätterna förutom de uppräknade sakfrågorna ger möjlighet för den som fyller i blanketten att i stället för de uppräknade specificerade sakfrågorna ange annan fråga. I av målen anges annan fråga. Att denna sakfråga anges så pass ofta beror till stor del på att när det gäller chefsöverläkarens anmälan enligt 16 § LRV kan denna avse dels en direkt ansökan av chefsöverläkaren att vården skall upphöra 144 Utvecklingen av tvångsvården men även den obligatoriska anmälan om förlängning som chefsöverläka- ren skall göra enligt 16 § LRV när det gäller rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. När det är fråga om chefsöverläkarens ansökan om att vården skall förlängas har en del länsrätter valt att ange alternativet annan fråga i stället för att så som också varit möjligt att använda alternativet chefsöverläkarens anmälan om upphörande av vård vid rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. En ny typ av mål avser chefsöverläkarens ansökan om länsrättens medgivande till att chefsöverläkaren får rätt att besluta om frigång för patienten. Denna måltyp utgör av LRV-målen. Ansökan om länsrättens medgivande avser i de flesta fall en ansökan tills vidare men kan även lämnas . När det gäller LRV-mål som anhängiggjorts genom patientens rätt att överklaga chefsöverläkarens beslut upptar blanketten för målundersök- ningen alla de möjligheter till överklagande som patienten har med stöd av 18 § LRV, bl.a. överklagande av beslut om intagning för rättspsykia- trisk vård och överklagande av avslagsbeslut om permission. Av utvärderingen framgår att som undersökningen pågått har endast ett mål anhängiggjorts genom patientens rätt att överklaga och detta mål gällde överklagande av intagningsbeslut. Denna siffra kan verka låg, men även 1993 var denna siffra låg. Då var det 3 fall som anhängiggjorts genom patientens rätt att överklaga. Som framgår av vad ovan har sagts har dock av målen anhängiggjorts av patienten, men målen har anhängiggjorts genom ansökan av patienten om permission och om upphörande av vård. Den närmare fördelningen på olika sakfrågor och antalet sakprövade sakfrågor redovisas i tabellerna 1 och 2. förlängning av vårdtid 7 § förlängning av vårdtid 9 § 12 § (konvertering) förlängning av vårdtid efter övergång från rättspsykiatrisk vård till psykiat- risk tvångsvård (14 §) Totalt anhängiggjorda av chefs- intagning (6 §) konvertering (11 §) övergång till tvångsvård (14 §) att tvångsvården skall upphöra försäljning och förstörande av egen- dom (24 §) permission (25 §) villkor i samband med permission (25 §) återkallelse av tillstånd till permisson (26 §) 146 Utvecklingen av tvångsvården permission (10 §) delegation (10 §) förlängning av vårdtid vid rätts- psykiatrisk vård utan SUP (13 §) medgivande angående frigång enl. 10 a § (tills vidare) medgivande angående frigång enl. 10 a § () Chefsöverläkarens anmälan om fråga om upphörande av vård vid rättspsy- kiatrisk vård med SUP (16 §) Totalt anhängiggjorda av chefs- intagning för rättspsykiatrisk vård tillstånd till permission vid rättspsy- kiatrisk vård med SUP (10 §) upphörande av vård vid rättspsykiat- risk vård med SUP (16 §) Totalt anhängiggjorda av patienten Möjlighet till rättshjälp genom offentligt biträde i psykiatrimål reglera- des för målundersökningen i 41 § 1 rättshjälpslagen (1972:429), RHL. Genom en lagändring som trädde i kraft finns bestämmelser om patientens rätt till offentligt biträde numera i 38 a § LPT och 22 a § LRV. Rättshjälp genom offentligt biträde skall i det enskilda fallet beviljas om det inte måste antas att behov av biträde saknas. Någon materiell ändring av rätten till offentligt biträde har inte skett. I förarbetena till lagstiftningen sägs att offentligt biträde skall förordnas om det inte klart framgår av omständigheterna att behov av biträde inte föreligger (specialmotiveringen prop. 1979/80:1 del A s. 630). Behov av offentligt biträde anses inte föreligga om det står klart att domstolens beslut skall gå i den riktning som den enskilde yrkar eller om några omständigheter inte tillkommit sedan ärendet sist prövades av myndigheterna (prop. 1979/80 del C s.88). Totalt sett hade offentligt biträde förordnats i av de LPT-mål och i av de LRV-mål som avgjordes . förordnades offentligt biträde i av LPT-målen och i av LRV-målen. När det gäller LPT-målen anmälde länsrät- terna att i av målen ville patienten inte ha något offentligt biträde och i av målen anmälde länsrätterna att behov saknades av offentligt biträde. Vad beträffar LRV-målen anmälde länsrätterna att i av målen ville patienten ej ha offentligt biträde och i av målen saknades behov av offentligt biträde. När det gäller LPT-mål förordnas, som framgår av vad ovan har sagts, offentligt biträde i mycket hög grad. Det förekommer dock skillnader mellan olika länsrätter. De flesta länsrätter eller så många som 17 av 24 länsrätter förordnar offentligt biträde i alla LPT-mål. Bland dessa länsrätter finns länsrätterna i storstäderna, nämligen Länsrätten i , Länsrätten i och Länsrätten i men även mindre länsrätter såsom Länsrätten i , Länsrätten i län och Länsrätten i Västerbot- tens län. I tabell 3 redovisas närmare i vilken utsträckning de olika länsrätterna förordnat offentligt biträde i LPT- och LRV-målen. I de mål där 148 Utvecklingen av tvångsvården offentligt biträde inte har förordnats har detta antingen berott på att patienten inte vill ha offentligt biträde eller att länsrätten har ansett att behov att förordna offentligt biträde har saknats. (LPT) % (LRV) % I vissa måltyper förekommer offentligt biträde i högre utsträckning än vad de generella resultaten visar på. I LPT-mål förekommer offentligt biträde i alla mål som avser konvertering (). När det gäller LRV-mål förekommer offentligt biträde i hög utsträckning när det gäller fråga om upphörande eller förlängning av rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. Av tabellerna 4 och 5 framgår närmare i vilken utsträckning offent- ligt biträde förordnas i de olika sakfrågorna. förlängning av vårdtid 7 § förlängning av vårdtid 9 § förlängning av vårdtid 12 § (konverte- förlängning av vårdtid efter övergång från rättspsykiatrisk vård till psykiatrisk tvångsvård (14 §) intagning (6 §) konvertering (11 §) övergång till tvångsvård (14 §) att tvångsvården skall upphöra försäljning och förstörande av egendom (24 §) permission (25 §) villkor i samband med permission (25 §) Återkallelse av tillstånd till permisson (26 §) 150 Utvecklingen av tvångsvården permission (10 §) delegation (10 §) förlängning av vårdtid vid rättspsykiat- risk vård utan SUP (13 §) medgivande angående frigång enligt 10 a § (tills vidare) medgivande angående frigång enligt 10 a § () Chefsöverläkarens anmälan om fråga om upphörande av rättspsykiatrisk vård med SUP (16 §) Patients överklagande avseende intag- ning för rättspsykiatrisk vård (5 §) tillstånd till permission vid rättspsykiat- risk vård med SUP (10 §) upphörande av vård vid rättspsykiatrisk vård med SUP (16 §) I målundersökningen ombads länsrätterna även att svara på hur det offentliga biträdet utsetts. I LPT-målen angav länsrätterna att i av målen utsågs det offentliga biträdet efter förslag av patienten och i av fallen utsågs det offentliga biträdet efter förslag av länsrätten. I av målen utsåg länsrätterna samma offentliga biträde för samtliga patienter vid en förhandlingsdag. De länsrätter som i LPT-mål utsåg samma offentliga biträde för samtliga patienter vid en förhandlingsdag var Länsrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i län, Länsrätten i län och Länsrätten i . I LRV-målen utsågs det offentliga biträdet efter förslag av patienten i av målen och i av målen utsågs det offentliga biträdet efter förslag av länsrätten. I av målen utsåg länsrätterna samma offentliga biträde för samtliga patienter vid en för- handlingsdag. Resultatet tyder på att för några mål har man angett två svarsalternativ. De länsrätter som tillämpade systemet att utse samma offentliga biträde för samtliga patienter vid en förhandlingsdag var Länsrätten i , Länsrätten i län och Länsrätten i län. I tabell 6 framgår i vilken utsträckning de olika länsrätterna har använt sig av förfarandet att utse samma offentliga biträde för samtliga patienter vid en förhandlingsdag. mål med off. mål i %, där mål med off. mål i %, där 152 Utvecklingen av tvångsvården Förekomsten av offentligt biträde i LPT-mål är högre än under utvärderingen . Offentligt biträde förordnas i de flesta länsrätter i alla LPT-mål. Några enstaka länsrätter med endast få mål (1- 9 mål), har inte förordnat offentligt biträde i några fall. Vad beträffar LRV-mål förekommer offentligt biträde huvudsakligen i samma omfattning som . finns det stora olikheter mellan olika länsrätter. De länsrätter som förordnade offentligt biträde i hög usträckning i dessa mål var bl.a. Länsrätten i och Länsrätten i . Även Länsrätten i förordnade offentligt biträde i relativt hög utsträckning i LRV-mål. Att offentligt biträde förordnas i relativt få fall i LRV-mål har troligen sin förklaring i att många mål är av den karaktär att de återkommer (t.ex. en begäran om permission) och om inget nytt har framkommit sedan en tidigare prövning skett behövs kanske inte ett offentligt biträde. Enligt 30 § LPT och 26 § LRV skall en stödperson utses åt patienten när denne begär det. En stödperson kan också utses i annat fall, om patienten inte motsätter sig det. I målundersökningen ställdes frågan om stödperson varit förordnad för patienterna. I LPT-målen angav länsrätterna att stödperson inte förordnats för patienterna i av fallen och att stödperson hade förordnats för patienten i av målen. I av målen framgår det ej av handlingarna i målet om stödperson varit förordnad för patienten. När det gäller LRV-målen angav länsrätterna att i av målen var stödperson förordnad för patienten, medan stödperson inte var förordnad i av målen. I av målen framgår det ej av handlingarna om stödperson var förordnad för patienten. Av tabellerna 7 och 8 framgår i vilken utsträckning stödperson varit förordnad i de olika länsrätterna. Andel mål i % 154 Utvecklingen av tvångsvården Andel mål i % Enligt 37 § LPT (21 § LRV) skall länsrättten i ett psykiatrimål, om det behövs, höra lämplig sakkunnig vid muntlig förhandling. Länsrätterna har inhämtat yttrande från sakkunnig i (111 mål) av LPT-målen och i (68) av LRV-målen. Av tabellerna 9 och 10 framgår i hur många mål sakkunnig varit förordnad i de olika länsrätterna. Av tabellerna framgår att det finns stora olikheter mellan de olika länsrätterna. Vissa länsrätter förordnar sakkunnig i princip i alla målen medan andra länsrätter förordnar om sakkunnig mer sällan.