sou · GMB331 · 1999-01-01 00:00:00 — De kvalitetskrav som formulerats av för Sjuka Barns Behov (NOBAB) bör vara ledstjärnan för att tillgodose barns psykiska och sociala behov i barnsjukvården. Barn på sjukhus behöver ha föräldrarna nära, möjlighet att leka och att få skolundervis- ning samt tillgång till barnkunnig personal som ser barns behov och som kan ge adekvat information på en för barnet anpassad nivå. Barn bör inte vårdas på vuxenavdelningar som saknar speciellt barnutbildad personal och inte heller har rutiner och en vårdmiljö som är anpassad för barn. 86 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 4.2.3Utveckling av den psykologiska kompetensen vid MVC och BVC Den psykologiska kompetensen inom vårdkedjan har förstärkts och i stort sett alla MVC och BVC i landet har tillgång till barnpsykologisk konsult. Det totala antalet barnpsykologer inom verksamheterna uppgår till drygt 200, alla tjänstgör dock inte på heltid (Mödra- och barnavårdspsykologernas förening 1997, personlig kom- munikation). Psykologmedverkan inom MVC/BVC är en förutsättning för fortsatt utveckling av de psykosociala insatserna. Ett psykosocialt arbete kan inom MVC/BVC ske genom föräldra- gruppsverksamhet, individuellt stöd som ges av barnmorskan/sjukskö- terskan eller genom att kontakt förmedlas till andra yrkesgrupper. I har t.ex. av alla spädbarnsföräldrar kontakt med psyko- log knuten till MVC/BVC (1995). Ett problem är att det psyko- sociala arbetet inom hälsovården ofta är oklart definierat. Brist på strukturerade metoder för tidig upptäckt och intervention gör att in- satserna kan se mycket olika ut. Vilka föräldrar – och därmed barn – som erbjuds psykologiskt och socialt stöd beror på områdets socio- ekonomiska struktur men också på den enskilda barnmorskans/dist- riktssköterskans arbetssituation, kunskap och intresse. Det finns också olikheter i hur denna typ av arbete dokumenteras i MVC/BVC-journa- len och därmed risk för att arbetet förblir "osynligt" (1997). I södra del har ett psykologiskt program utarbe- tats och prövats inom mödrahälsovården, som komplement till det me- dicinska programmet (1997). Syftet är att upp- märksamma kvinnor som visat sig ha behov av ett mer omfattande psy- kologiskt stöd eller behandling under graviditeten. Det psykologiska basprogrammet innebär att barnmorskan samtalar med alla gravida kvinnor/par kring de psykologiska faktorer som visat sig innebära risk för psykisk ohälsa under graviditet och postpartumtid (Raphael-Leff 1991). Sådana faktorer kan vara stark oro, ofta kanaliserad som för- lossningsrädsla, traumatiska livshändelser i samband med graviditeten, konfliktfylld graviditet med stark ambivalens eller problem i parrela- tionen. – Det psykologiska basprogrammet förutsätter en utökning av det s.k. inskrivningssamtalet till två besök för förstföderskor samt re- gelbunden konsultation av MVC-psykolog för planering och uppfölj- ning av insatserna (1997). )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 87 4.2.4Föräldrautbildning – "Stöd i föräldraskapet" En omfattande del av det psykosocialt inriktade arbetet inom MVC och BVC är det som brukar kallas föräldrautbildning. Föräldragruppverk- samhet för nyblivna föräldrar, som tillkom efter ett riksdagsbeslut , bedrivs inom MVC och BVC och når över hälften av alla första- gångsföräldrar. Den avslutade utredningen om föräldrautbild- ning föreslår att regeringen skall ta initiativ till en översyn och förnyel- se av den överenskommelse som träffades mellan regeringen och om föräldrautbildning för tiden kring barnets födelse och under barnets första levnadsår (Stöd i föräldraskapet, SOU 1997:161). Enligt utredningens förslag skall landstingen genom MVC och BVC ta ett fortsatt och ännu tydligare ansvar för stödet till föräldrar som väntar barn och fram till dess att barnet fyller . MVC/BVC har ett ansvar för att följa upp varför föräldrar avstår från att delta i föräldrautbildning och om möjligt öka deltagandet från föräldrarnas sida, anser utredningen. Utredningen för föräldrautbildning förordar återkommande föräldrastöd under barnets uppväxt, i likhet med den stora föräldrautbildningssatsningen i vårt grannland (Foreldreveiledning, Barne- og familiedepartementet 1996). För utveckling av ett generellt och riktat stöd i föräldraskapet till föräldrar med barn i åldrarna skall, enligt utredningen, kommunerna ansvara (SOU 1997:161). Liksom i det norska exemplet förordar utredningen att föräldragruppernas diskussion bör b ygga på bl.a. föräldrarnas egna frågor och intressen, och att föräldrar bör uppmuntras att starta egna föräldragrupper. Utredningen för föräldrautbildning föreslår vidare att Folkhälsoin- stitutet skall få i uppdrag att utveckla metoder och göra uppföljning och utvärdering av olika modeller för stöd i föräldraskapet och att i samråd med , , kommuner och landsting utveckla modeller för fortbildning av den personal som skall arbeta med frågor som gäller stöd i föräldraskapet. Vi anser det viktigt att man i föräldrautbildningen utgår från föräld- rarnas egna frågor, men även att innehållet uppdateras så att det mot- svarar det aktuella kunskapsläget. Barnets känslomässiga utveckling och samspel med föräldrarna behöver lyftas fram. Exempel på fråge- ställningar som visat sig aktuella för småbarnsföräldrar är spädbarns behov av en viss rytm, spädbarns olika temperament, hur barn utveck- lar inlevelseförmåga, hur barn lär sig samarbeta och hur föräldrar kan sätt gränser för små barn (1997). 88 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 4.2.5Exempel på en riktad insats: Tidig intervention vid depression hos nyblivna mödrar Detta delavsnitt är huvudsakligen baserat på under- lag till kommittén. Även om barnafödande innebär en positiv utveckling för de allra flesta är det också en period då framförallt kvinnan löper ökad risk för allvarlig psykisk ohälsa. Ett fåtal kvinnor, en till , drabbas av ett akut och allvarligt sjukdomstillstånd, en postpartum psykos, un- der efter förlossningen. Att bli deprimerad i sam- band med barnafödande är betydligt vanligare. Åtta till av alla nyblivna mödrar får en mer eller mindre uttalad depression efter förlossningen (Cox m.fl. 1993). Depressionen börjar oftast smygande efter förlossningen och kan, om kvinnan inte får hjälp, vara upp till . Både kvinnan själv och hennes omgivning förväntar sig att en nybliven mamma skall vara glad och lycklig. Depression hos nyblivna mödrar är därför ofta ett dolt problem, dvs. kvinnorna söker sällan hjälp själva och uppmärksammas heller inte inom hälso- och sjukvården (1989, 1996 och 1997). ökade det internationella forsknings- intresset för depression hos nyblivna mödrar kraftigt. Man är överens om att orsakerna huvudsakligen ligger inom det psykosociala området. Riskfaktorer är exempelvis tidigare depressionstillstånd, pro- blem i parrelationen, bristande socialt stöd och stressfyllda livshändel- ser (Cox 1996, O`Hara & Swain 1996). I ett nystartat EU-projekt, som omfattar sju länder inklusive , kommer man att jämföra hur olika hälsovårdssystem hanterar problemet och även värdera kostnader- na för familjen och samhället (1997). För kvinnan innebär depressionen ett potentiellt allvarligt hälsopro- blem. Positiva förväntningar inför att bli förälder ersätts av nedstämd- het, känslor av desperation, misslyckande och en oförmåga att fungera i vardagen. Ofta innebär depressionen att kvinnan saknar känslor för barnet. Allt detta leder till skuldkänslor, en malande spänning och oro och i en del fall till tankar på att göra sig själv illa. Även relationen till mannen påverkas negativt. Enligt svensk skils- mässostatistik separerar av alla sammanboende under barnets förs- ta levnadsår jämfört för barn i andra åldrar (SCB 1993). )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 89 även nyblivna fäder kan bli deprimerade har visats i en engelsk studie. Det allvarligaste effekterna av en postpartum depression rör emel- lertid barnet. 2ISK F¶R BARNETS ANKNYTNING TILL MODERN skedde en explosion i spädbarnsforskningen. Ett av de mest uppseendeväckande fynden var att spädbarn är mycket känsliga för kvaliteten i kommunikationen med andra människor. Detta väckte frågor kring vad det innebär för det lilla barnet om mamman är deprimerad. Hur påverkas föräldraförmågan och barnets utvecklings- process? är forskningsfrågan inte OM mammans depression har effekt på barnet utan HUR det sker. Longitudinella, kontrollerade studier har visat att det tidiga interaktionsmönstret mellan mor och barn kan påverkas negativt om mamman är deprimerad (1996). Barn till deprimerade mödrar har visat en högre grad av s.k. otrygg anknytning. Det är framföra llt om depressionen varat 6 månader eller mer som samspelet mellan mor och barn och anknytningen på- verkas negativt. Tidig upptäckt och tidig intervention får därigenom en avgörande betydelse för barnet. Ett spädbarn har med andra ord inte tid att invänta att mammans depression skall självläka. En forskargrupp i har genomfört en rad stu- dier som visat att frekvensen av depression hos nyblivna mödrar är lika stor i som i andra västländer, dvs. (1996 a, jfr. O`Hara & Swain 1996). Flertalet kvinnor i den svenska studien tillfrisknade inom , men en liten grupp (4,av samtliga mammor) var i risk för . Ett annat viktigt fynd var att de deprimerade mödrarna med god träffsäkerhet kan identifieras med hjälp av en självskattningsskala (svensk version av Postnatal Depression Scale). Skalan tar att fylla i och mottogs väl av de kvinnor som medver- kade i studien. 90 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA I ytterligare en studie prövade man om en metod med stödjande samtal, som gavs av BVC-sjuksköterskan, var effektiv som första åtgärd för att hjälpa postpartum deprimerade kvinnor (1996 b). De deprimerade kvinnor, som erhöll sex samtal (ett ) utöver de ordinarie BVC-besöken, tillfrisknade i signifikant högre grad än de kvinnor som endast erhöll reguljära besök. Två engelska studier har redovisat liknande positiva resultat av stödjande samtal inom hälsovår- den (Holden m.fl. 1989, 1997). Dessa fynd pekar på nya möjligheter för mödra- och barnhälsovår- den. Med strukturerade metoder för tidig upptäckt och tidig interven- tion kan det sekundärpreventiva arbetet bli effektivare. 4.2.6MVC:s, BB:s och BVC:s roll vid svåra psykosociala familjeproblem Vid svåra och långdragna psykosociala familjeproblem kan såväl ofödda som redan födda barns hälsa och utveckling vara i fara. Tre för- äldraanknutna problemtyper står i förgrunden (enligt Sydsjö 1992): -allvarligt och långdraget missbruk av alkohol och/eller droger -psykisk sjukdom eller psykisk störning av kronisk art inklusive allvarlig personlighetsstörning och förståndshandikapp -psykosociala svårigheter av annan art, såsom långvarig sjukdom, bristfälligt nätverk, kriminalitet m.fl. Vid misstanke om problem av denna typ har MVC och BVC skyldighet att vidta särskilda åtgärder så att barnet kan skyddas. För MVC:s del handlar det vanligen om missbruk som allvarligt kan skada fostret. Om den gravida och missbrukande kvinnan inte frivilligt accepterar att ta emot vård för sitt missbruk skall kontaktas – även om den gravida motsätter sig detta. Sekretessen kan i sådana fall brytas med hänvisning till en tilläggsbestämmelse i sekretesslagen (1980:100) (14 kap. 2 § sjunde stycket SekrL, SFS 1994:86). Gravida missbrukare som behandlas på alkoholkliniker, toxikomanienheter och behandlingshem får större möjligheter att föda friska barn, något de helst av allt önskar, om vården kan samordnas med MVC:s arbetsupp- gifter. När psykiskt svårt sjuka kvinnor – inte sällan med tung medici- nering – skall bli mödrar måste vuxenpsykiatri, MVC och förlossnings- vård planera vården tillsammans. Det krävs framförhållning och sam- arbete mellan socialtjänst, vuxenpsykiatri, förlossningsvård och den )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 91 blivande modern för att planera vad som skall hända när barnet väl är fött. Sådana frågor kan sällan lösas på ett tillfredställande sätt på en BB-avdelning och man riskerar då utsätta mor och barn för utom- ordentligt traumatiska och komplicerade situationer. Om man på BVC har anledning tro att ett barn far illa och behöver skydd genom insatser från socialnämnden gäller anmälningsskyldighet enligt 71 § socialtjänstlagen. Det förhållandet att MVC eller BVC har vetskap om att socialtjänstkontakt förekommit tidigare eller förekom- mer utgör inte skäl att avstå från anmälan. Det är en allmän uppfattning att BVC i många fall underlåter att göra en sådan anmälan. Enligt en ännu inte publicerad, omfattande nationell studie av docent drar man sig inom MVC och BVC för kontakt med social- tjänsten. Man anser att samarbetet med brister i kontinui- tet och man tycker sig inte se vart det leder (1997, personlig kommunikation). Ansvaret för etablering av välfungerande samarbetsformer när för- äldrar har allvarliga missbruksproblem, svåra psykiska sjukdomar eller personlighetsstörningar måste delas av alla verksamheter som möter dessa svårt lidande familjer. I avsnittet 4.5, Särskilt utsatta grupper, föreslår vi att verksamheter där den vuxne söker hjälp skall åläggas ansvar att förhöra sig om barnets behov och att tillse att rådgivning/stöd kommer till stånd. Sjuksköterskan är centralgestalten på BVC och sjuksköterskans kom- petens och möjlighet att arbeta med barnets behov i centrum är avgö- rande för att bedriva en kvalificerad barnhälsovård. Ett bekymmer se- dan har varit en viss uttunning av den mer specifika barn- kompetensen på BVC. Barnsjuksköterskor har ersatts av distriktsskö- terskor och barnläkare av allmänläkare. Detta har varit en medveten strategi och en del av införandet av husläkarsystemet, med förebild i det brittiska exemplet med "family doctors". Man räknar nu med att av läkarna inom barnhälsovården har barnläkarkompetens, och att av BVC-sköterskorna är barnsjuksköterskor (mammor ammar mest 1997). Det förtjänar nämnas att genomförda nationella studie visar att personalens barnkompetens, liksom förtrogenhet med bostadsområdet, har betydelse för förmågan att identifiera de barn och familjer som kan behöva extra insatser. Hög barnkompetens, lång erfarenhet och långvarig kontakt med människorna i upptagnings- området samvarierade med hög andel barn som ansågs fara illa på ett 92 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA för varje barn tydligt beskrivet sätt. Det krävs kunskap för att se (1997, personlig kommunikation). 0ROFILERING AV DISTRIKTSSK¶TERSKOR OCH ALLM¤NL¤KARE Kompetensutveckling är i hög grad beroende av att sjuksköterskor och läkare inom BVC har ansvar för och träffar relativt många barn, så att arbetet med barnfamiljer inte utgör en marginaliserad del av den yrkes- verksamma tiden. Det är inte möjligt att ange exakt hur många barn som krävs för att man skall kunna ackumulera erfarenhet och öka sin professionalitet. Omfattningen av allmänläkarens tjänstgöring vid BVC bör vara tillräckligt stor för att läkaren skall kunna vidmakthålla en vidgad erfarenhet av barnhälsovård. När det gäller sjuksköterskor vid BVC kan ett rimligt riktmärke vara att minst halva arbetstiden (av hel tjänst) bör vara inriktad mot barn. Ett sådant riktmärke baserar sig på följande resonemang. Erfarenhetsmässigt vet man att ca 35 nyfödda barn i ett genererar ett arbete för barn som svarar mot av en heltidssjukskötersketjänst. I distrikt där det föds 10-15 barn är det nästan omöjligt att ordna föräldraut- bildning, och barnerfarenheten blir så begränsad att nästan alla problem – inte minst psykiska och sociala – ständigt upplevs som något nytt och främmande. Det är vanligt i sådana områden att prioritera ned fortbildning om barn eftersom man måste vidareutbilda sig i så mycket annat. Profilering av distriktssköterskors och allmänläkares arbete löser många av dessa kompetens-, prioriterings- och utbildningsproblem. Ökade konsultinsatser av barnläkare och barnpsykologer kan därutöver bidra till att gradvis stärka kompetensen. Generellt kan sägas att hög kompetens kräver volym på verksam- heten, fortbildning, konsultmöjligheter och tillgång till specialistmot- tagningar att remittera vidare till. Med dessa inslag kan distriktsskö- terskor och allmänläkare bedriva barnhälsovård av god kvalitet. Den barnläkarkompetens som finns att tillgå för barnhälsovårdens vidkom- mande bör utnyttjas där behoven av kvalificerad barnhälsovård är störst. Husläkarsystemet kan antas fungera bäst i stabila bostadsområden, med ringa in- och utflyttning, där allmänläkare och familj kan få kontinuitet i kontakten. En viss personkännedom och förtrogenhet med bostadsområdet ger allmänläkaren bättre förutsättningar att lyckas i sin BVC-uppgift. I områden med stor omflyttning saknas förutsättningar för en sådan kännedom, som ohälsotalen tenderar vara högre. Det ter sig då angeläget att BVC-läkaren har en specialiserad barnläkarkompetens. )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 93 4.2.8BVC:s roll för tidig upptäckt av psykiska störningar Hälsoundersökningar av alla barn i syfte att ge tidig behandling vid utvecklingsavvikelser och sjukdomar är en omistlig del av det förebyg- gande arbetet med barn. har i allmänna råd givit riktlinjer för vad som bör ingå i ett hälsoövervakningsprogram för barn från födelsen upp till skolan börjar (1991:8). Med smärre lokala variationer följer landets BVC detta nationella program och använder sig även av ett för landet gemensamt journalsystem. Pärlbandet av hälsoundersökningar b ygger till sitt innehåll i bety- dande utsträckning på grundläggande kunskaper om barns utveckling (psykomotoriskt, perceptuellt, kommunikativt) och tillväxt och vad man vet om den normala variationen i dessa avseenden. Korrekt ut- förda och tolkade ger de s.k. "nyckelåldersundersökningarna" (vid 2, 6, 10, 12, 18 mån., , och 5½ år) goda förutsättningar för att all- varligare psykiska störningar (t.ex. grav generell utvecklingsförsening, autism, svår DAMP) skall upptäckas på ett tidigt stadium i barnets ut- veckling. BVC:s förmåga till tidig identifikation förbättras om det finns möjlighet till återkommande fortbildning och konsultation av barnhäl- sovårdspsykologer och av personal från barnpsykiatrin och habilite- ringen. Eftersom många problembilder kan vara relativt ovanliga, är det värdefullt om BVC-personalen får stöd och redskap för att se det som kan vara kliniska observanda. Tidig upptäckt gör att barn och familj kan få behandling och stöd i ett optimalt skede. Ett exempel på tidig identifikation av autism inom primärvården ges i avsnittet 6.6, Barn- habiliteringens arbete med barn och ungdomar med psykiska problem. Inom BVC finns det anledning att vara extra observant på utveck- lingen hos de barn som utsatts för tidiga separationer och trauman. Vi vill här peka på ett par sådana grupper. Adoptivbarn från andra länder har inte sällan behov av extra barnhälsovårdande insatser. Det är van- ligt att barnen har såväl fysiska som psykiska hälsobrister vid ankoms- ten till . Den i innebär en ytterligare på- frestning. Det är viktigt att BVC tidigt uppmärksammar hälsobrister och använder sitt kontaktnät i syfte att ge barn och föräldrar den hjälp och det stöd de behöver. Detsamma kan sägas om barn i förskoleåldern som är placerade i familjehem antingen som en frivillig åtgärd enligt SoL eller på grund av beslut enligt LVU. Många familjehemsplacerade barn är märkta av tidiga separationer och andra svåra upplevelser och det är av stor vikt att BVC försöker ge ett välavvägt stöd. I vissa fall är det lämpligt att förmedla kontakt med den barnpsykologiska kompetens som finns inom barnhälsovården. Inte sällan har adoptivbarn och fa- miljehemsplacerade barn behandlingsbehov som behöver tas om hand 94 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA inom den öppna barnpsykiatriska vården. Då det gäller de familje- hemsplacerade barnen måste alla särskilda åtgärder ske med vårdnads- havarens och den placerande vetskap. Ytterligare en sårbar grupp som bör nämnas är flyktingbarn, vars behov av särskilda BVC-insatser vi diskuterar i avsnitt 4.4. 4IDIG UPPT¤CKT TIDIG ¥TG¤RD Den stora majoriteten av alla barn med allvarligare utvecklings- och/eller psykiska störningar kommer förhållandevis tidigt till habiliteringsteam och/eller till barnpsykiatrisk specialist. Ett stort be- är emellertid att väntetiderna för specialistutredning tenderar att växa på många håll i landet. Väntetider förekommer och det är stor risk att familjen inte får just någon hjälp alls under vän- tetiden. Även efter utredning och diagnos kan familjen hamna i ett vakuum, då behandlingsenheterna är otillräckligt utb yggda. Resurserna svarar inte mot behoven och en god del av vinsten med tidig upptäckt riskeras tappas bort på vägen till rätt vårdnivå. I samtliga landsting finns särskilt ansvariga läkare för barnhäl- sovården, som bl.a. har till uppdrag att kvalitetssäkra barnhälsovården. Vad gäller barn med psykiska störningar bör dessa läkare, i samverkan med barnhabilitering och barnpsykiatri, fortlöpande följa upp hur den tidiga diagnostiken fungerar i upptagningsområdet. Alla barn som kommit anmärkningsvärt sent till rätt instans bör rapporteras till den läkare som har övergripande ansvar för BVC så att orsakerna kan kart- läggas. Sådana "haveriutredningar" sätter ofta ljuset på metodbrister, som kan rättas till. Metodbrister och andra problem kan också uppda- gas genom att barnhälsovården står i kontakt med de föräldraföreningar som representerar barn med psykiska svårigheter. Mödra- och barnhälsovården når nära nog alla barn och föräldrar i ett avgörande skede, nämligen tiden runt barnafödandet. Genom att man har nått en hög acceptans i alla socialgrupper har mödra- och barnhälsovården blivit en "resurs för alla" som kommit att spela en viktig roll för folkhälsan. står man inför delvis nya upp- gifter, då ohälsopanoramat förskjutits från traditionellt medicinska till mer psykosociala problembilder. )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 95 Denna förskjutning innebär krav på nya arbetssätt och prioriteringar. För att bäst nå och stödja de barn och familjer som är psykosocialt utsatta krävs att man, vid sidan av ett gott generellt stöd, också har insatser som riktar sig specifikt till psykologiskt och socialt utsatta grupper. MVC och BVC måste arbeta med en kombination av generella insatser som når alla, riktade förstärkta insatser till sårbara grupper samt individuellt utformad hjälp till föräldrar och barn som löper särskilt stor risk för eller redan visar tecken på psykisk ohälsa. Vi vill särskilt peka på de stora folkhälsovinster ett gott generellt stöd har att ge. En bibehållen hög kvalitet inom vårdkedjan vad gäller kompetens, utrustning, bemötande och miljö är nödvändig för att verksamheterna skall fortsätta fylla sin hittillsvarande funktion i folkhälsoarbetet. Avvägningen mellan generella och riktade insatser bör sättas i rela- tion till samhällets övergripande strategi för att nå utsatta grupper. Detta är en viktig principiell fråga som bör få sin genomlysning i (S 1995:14) arbete. Till de traditionella uppgifterna för mödra- och barnhälsovården hör en god somatisk övervakning, vilken har en stor betydelse för att reducera biologiska riskfaktorer för psykisk ohälsa hos barn. Utveckling av den psykosociala kompetensen får således inte ske på bekostnad av kvalitet och kompetens inom det traditionellt medicinska området. I likhet med Utredningen om föräldrautbildning (SOU 1997:161) anser vi att MVC/BVC skall erbjuda alla föräldrar att delta i föräldra- utbildning under graviditeten och spädbarnsåret. I föräldrautbildningen bör man utgå från föräldrarnas egna frågor, och innehållet i utbildning- en bör spegla det aktuella kunskapsläget, inte minst vad avser barnets känslomässiga utveckling och samspel med föräldrarna. Det är viktigt att familjeperspektivet förstärks inom MVC/BVC och att stödet riktar sig till båda föräldrarna. Den psykosociala kompetensen inom mödra- och barnhälsovården har utvecklats avsevärt under .