sou · GMB344d1 · 1999-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Regeringen bemyndigade chefen för mentet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en genomgripande översyn av vapenlagstiftningen med inriktning på att förebygga våldsbrott. Med stöd av detta bemyndigande förordnades hovrättslagmannen som särskild utredare (fr.o.m. ). Som experter förordnades chefsåklagaren , polisintendenten , polisintendenten och departements- rådet (samtliga dessa fr.o.m. ). Till sekreterare åt utredningen förordnades hovrättsassessorn . Utredningen, som har antagit namnet vapenutredning, har tidigare avgett delbetänkandet Förbud mot vapen på allmän plats m.m. (SOU 1996:50). Härmed överlämnas utredningens slutbetänkande En samlad vapenlag- stiftning (SOU 1998:44). Uppdraget är härigenom slutfört. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 61 1.1 Utredningens uppdrag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 61 1.2 Arbetets bedrivande . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 61 1.3 Generella direktiv . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 62 1.4 Bakgrund . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 63 1.5 Allmänna utgångspunkter . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 64 2 Om skjutvapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 69 2.1 Registrerade vapeninnehav . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 69 2.2 Statligt ägda skjutvapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 71 2.3 Stulna eller förkomna vapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 72 2.4 Anträffade skjutvapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 76 2.5 Insmugglade vapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 77 2.6 Vapenanvändning vid brott . 3 Inledande bestämmelser i vapenlagen . . . . . . . . . . . . . . . 79 3.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 79 3.1.1 Vapenlagens tillämpningsområde . . . . . . . . . . . 79 3.1.2 Knivförbudslagens tillämpningsområde . . . . . . . 80 3.1.3 Tillståndsplikt . 3.1.4Vissa restriktioner beträffande tillstånds- givningen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 81 3.1.5 Tillståndsmyndighet och register . . . . . . . . . . . . 81 3.2 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . . . . . . . . 81 3.2.1 Olika skjutvapentyper . . . . . . . . . . . . . . . . . . 81 3.2.2 Register . 3.3 Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 84 4 Innehav av skjutvapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 85 4.1 Inledning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 85 4.2 Vem får meddelas tillstånd? . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 85 4.2.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 85 4.2.2 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . . 89 4.3De allmänna förutsättningarna för innehavstill- . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 90 4.3.1 Allmänt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 90 4.3.2 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 91 4.3.3 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . . 96 4.4 Skjutvapen för jakt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 97 4.4.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 97 4.4.2 Nuvarande faktiska förhållanden . 4.5 Skjutvapen för målskytte . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 101 4.5.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 101 4.5.2 Nuvarande faktiska förhållanden . 4.6 Skjutvapen för skyddsändamål . . . . . . . . . . . . . . . . . . 110 4.6.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 110 4.6.2 Nuvarande faktiska förhållanden m.m. . . . . . . . 111 4.7Skjutvapen med samlings-, prydnads- eller särskilt affektionsvärde . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . Start- och signalvapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Vem får meddelas tillstånd? . 4.10.2De allmänna förutsättningarna för Skjutvapen för jakt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Skjutvapen för målskytte . Skjutvapen för skyddsändamål . 4.10.6Skjutvapen med samlings-, prydnads-, eller Skjutvapen i dödsbo och konkursbo . . . . . . . . . . . . . . . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . . . . . . . Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . En systematisk förändring . Skjutvapen som saknas i dödsbon . Skjutvapen som innehafts utan tillstånd . Handel med skjutvapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Tillstånd att driva handel med vapen . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Definition av begreppet vapenhandel . Tillstånd att driva handel med vapen . Bestående förfall för tillståndshavaren . . . . . . . 7 Ändring, reparation, översyn och skrotning av skjutvapen . 163 7.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 163 7.1.1 Ändring av skjutvapen . 7.1.2Reparation, översyn och skrotning av . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 163 7.2 Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 164 7.2.1 Allmänt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 164 7.2.2 Ändring av skjutvapen . 7.2.3Reparation, översyn och skrotning av 8 Införsel m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 167 8.1 Allmänt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 167 8.2 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 167 8.2.1 Införsel . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 167 8.2.2 Utförsel och överföring . . . . . . . . . . . . . . . . 168 8.2.3 Särskilt om vapenhandlare . . . . . . . . . . . . . . . 169 8.2.4 Tullbestämmelser . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 170 8.3 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . . . . . . . 170 8.4 Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 171 8.4.1 Allmänt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 171 8.4.2 Vapenhandlare . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 171 9 Utlåning av skjutvapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 173 9.1 Allmänt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 173 9.2 Uppsiktsutlåning . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . Hinder mot utlåning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . Allmänt om systematiken . . . . . . . . . . . Hinder mot utlåning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 185 10.1 De allmänna förvaringsbestämmelserna . . . . . . . . . . . . 185 10.1.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 185 10.1.2 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . 186 10.2 Särskild förvaringsföreskrift . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 191 10.2.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 191 10.2.2 Nuvarande faktiska förhållanden . 10.3 Vapen under uppsikt och transport av vapen . . . . . . . . . 192 10.3.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 192 10.3.2 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . 193 10.4 Långtidsförvaring och övrig förvaring hos annan . . . . . . 194 10.4.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 194 10.4.2 Nuvarande faktiska förhållanden . 10.5 Vapenhandlares, sammanslutningars och museers förvaring av skjutvapen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 195 10.5.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 195 10.5.2 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . 196 10.6 Kontroll av att förvaringsföreskrifterna följs . 10.6.1Gällande rätt m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 196 10.6.2 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . 197 10.7 Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 197 10.7.1 Allmänna utgångspunkter . . . . . . . . . . . . . . . 197 10.7.2 De allmänna förvaringsbestämmelserna . . . . . . 198 10.7.3 Särskild förvaringsföreskrift . 10.7.4Vapen under uppsikt och transport av vapen . 10.7.5 Förvaring hos annan . 10.7.6Kontroll av att förvaringsbestämmelserna 10.7.6Vapenhandlares, sammanslutningars och museers förvaring . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 209 11 Återkallelse av tillstånd m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 211 11.1 Återkallelse av innehavstillstånd . 11.1.1Gällande rätt m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 211 11.1.2 Nuvarande faktiska förhållanden . 11.1.3Särskilt om återkallelse på grund av . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 213 11.2 Omhändertagande av skjutvapen m.m. . . . . . . . . . . . . . 214 11.2.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 214 11.2.2 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . 214 11.3 Erinran . 11.3.1Gällande rätt m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 215 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . Återkallelse av vapenhandlartillstånd . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . Information till tillståndsenheterna . . . . . . . . . . . . . . . 11.5.1Gällande rätt m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 217 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Återkallelse av innehavstillstånd . . . . . . . . . . . Återkallelse av vapenhandlartillstånd . Information till tillståndsenheterna . . . . . . . . . Undantag från innehavsförbudet . . . . . . . . . . . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . . . . . . . Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 12.3.1 Totalförbud mot s.k. gatustridsvapen . 12.3.2 En inarbetning i vapenlagen . Påföljd vid brott m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 13.1.2 Andra brott mot vapenlagen . . . . . . . . . . . . . Brott mot knivförbudslagen . Brott mot vapenförordningen . . . . . . . . . . . . . Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . . . . . . . Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 13.3.2 Brott mot bestämmelserna rörande knivar och andra farliga föremål . . . . . . . . . . . 13.3.3 Straffsanktion vid brister i förvaringen . . . 13.3.4 Andra brott mot vapenlagen . . . . . . . . . 13.3.5Förverkande m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 251 13.3.6 Brott mot vapenförordningen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 253 14.1 Begreppet amnesti . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 253 14.2 Tidigare svenska erfarenheter . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 254 14.2.1 Bakgrund . 14.2.2Lagen (1993:206) om ansvarsfrihet vid . . . . . . . . . . . . . . . . . . 254 14.2.3 Erfarenheter från genomförandet . . . . . . . . . . 255 14.3 Andra länders erfarenheter av vapenamnesti . 14.4 Överväganden och förslag . 15 Ammunition . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 261 15.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 261 15.2 Nuvarande faktiska förhållanden . . . . . . . . . . . . . . . . . 262 15.3 Överväganden och förslag . 16 Bemyndiganden . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 265 16.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 265 16.1.1 Vapenlagen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 265 16.1.2 Vapenförordningen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 266 16.1.3 Rikspolisstyrelsens föreskrifter . . . . . . . . . . . . 266 16.2 Överväganden och förslag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 267 16.2.1 Vapenlagen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 268 16.2.2 Vapenförordningen . 17 ansvar för skjutvapenfrågor . . . . . . . . . . 271 17.1 Rikspolisstyrelsens uppgifter i dag . . . . . . . . . . . . . . . . 271 17.2 Överväganden och . 18 Internationellt arbete . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 275 18.1 Allmänt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 275 18.2 Förenta Nationerna . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 275 18.3 Europeiska Unionen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 277 18.4 Schengensamarbetet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 277 18.5 Europol . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 279 18.6 Ett nordiskt samarbete . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 283 19.1 Allmänt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 283 19.2 De specifika kostnaderna . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 283 föreskrifter och allmänna råd beträffande förvaring av skjutvapen och ammunition (RPS FS 1996:6, 16 kap.) . Utredningens uppdrag har varit att göra en genomgripande översyn av vapenlagstiftningen som ett led i samhällets arbete med att förhindra våldsbrott. Utredningsarbetet har inletts med en omfattande enkät till landets alla enheter inom polismyndigheterna som handlägger vapenärenden och en enkät till myndigheternas kriminalavdelningar. Utfallet av enkäterna kan sammanfattas med att det inte tycks föreligga några större problem med tillämpningen av vapenlagstiftningen. Somliga enheter anser dock att bestämmelserna om förvaring av skjutvapen bör skärpas och att möjligheterna till kontroll av förvaringen bör utökas. Utredningen har i sina allmänna utgångspunkter konstaterat att lagtekniska förändringar av vapenlagstiftningen inte är något särskilt effektivt instrument för att hindra eller ens minska våldsbrottsligheten. Vad som egentligen torde behövas för det angivna syftet är enligt utredningens mening en reduktion av antalet vapen som legalt får finnas i samhället (nu mer än två miljoner). Utredningen uttalar också att den inte skulle ha några principiella invändningar mot en sådan ordning som har genomförts i . Där har införts ett allmänt förbud mot enhandsvapen. Det är emellertid knappast en uppgift för en s.k. expertutredning att göra en bedömning av hur långt man bör gå vid en sådan reduktion eller vilka ändamål som alltjämt skulle bedömas som godtagbara. Utredningen instämmer vapenutrednings principiella uttalande att det numera inte kan anses vara en mänsklig rättighet att inneha skjutvapen. Det kan dock ifrågasättas om lagstiftningen praktiskt sett har någon förändrad innebörd i detta hänseende. Det kan väl knappast finnas så många fler än de mer än 750 000 personer som har skjutvapentillstånd som skulle vilja ha det. Utredningen har funnit att det är dags att ta bort det använda grundrekvisitet att det skall föreligga behov av skjutvapen. I stället föreslår utredningen efter internationell förebild att termen giltigt skäl skall införas för att markera att det är samhället som anger ramarna för vad som skall vara tillåtet och inte medborgarnas behov av skjutvapen. En återkommande faktor som utredningen har funnit utgöra hinder för mer drastiska åtgärder, t.ex. utökade tillståndskrav och mera kontroll- verksamhet, är att dessa skulle medföra stora krav på resurser hos polismyndigheterna och därmed, med nuvarande förutsättningar, inte skulle innebära några praktiska förändringar. fanns det i 760 218 vapeninnehavare som till- sammans innehade 2 090 331 registrerade skjutvapen. I genomsnitt innehar en vapeninnehavare 2,8 tillståndspliktiga skjutvapen. I förhållan- de till folkmängden har ungefär ett vapen på var fjärde innevånare. är således ett relativt vapentätt land. Det är dock svårt att på ett rättvisande sätt jämföra vapenstatistik mellan olika länder, eftersom vapen som är tillståndspliktiga i ett land kanske inte är det i ett annat land och därför inte ingår i det landets statistik över registrerade skjutvapen. De flesta skjutvapen i är utan tvekan jaktvapen. Uppskatt- ningsvis är av alla tillstånd beviljade för jaktända- mål. Andelen målskyttevapen är troligen och andelen samlings-, prydnads- och minnesvapen . Omkring 1 856 000, eller , av landets registrerade skjutvapen är gevär. Omkring 144 500, eller , är enhandsvapen och omkring 3 500, eller , är helauto- matiska skjutvapen. Det finns inte i lagen, dess förarbeten eller förordningen angivet vilka krav en sammanslutning bör uppfylla för att kunna få inneha skjutvapen. I stället anges i vapenförordningen endast vilka dessa sam- manslutningar/förbund är. Frågan om vilka som får meddelas tillstånd är inte okontroversiell. Utredningen menar att man bör försöka lösa den på dels genom att i lagen generellt ange vilka kriterier som skall vara uppfyllda för att en sammanslutning skall kunna komma i fråga för eget tillstånd, dels genom att i viss mån förändra den nuvaran- de beslutsordningen. De grundläggande kraven som bör ställas är att en sammanslutning kan uppvisa en stabil organisation och en kontinuerlig skytteverksamhet samt att den bedriver ett som uppfyller godtagbara krav på säkerhet. beslutar regeringen vilka sammanslutningar som skall godkännas för vapeninnehav. Frågan är dock svårbedömd för regeringen, inte minst på grund av att det inte finns någon kontinuerlig uppföljning av verksamheten inom sammanslutningarna. Detta innebär att det dels inte finns någon samhällskontroll över att de sammanslutningar som tagits upp i vapenförordningen fortfarande håller sådan klass att de kan betros med egna skjutvapen, dels att sådana förbund som har starka skäl att vilja erhålla ifrågavarande status har mycket svårt att få sin sak prövad. Givetvis är det inte rimligt att föreslå att skall belastas med en sådan uppföljningsuppgift. däremot har helt andra möjligheter att kontinuerligt följa utvecklingen inom skytterör- elsen. Utredningen föreslår därför att ges i uppdrag att ha en beredande funktion i form av en kontinuerlig uppföljning av utvecklingen inom skytterörelsen och vidare att rådge regeringen i fråga om vilka sammanslutningar som bör ha sådan status att de får meddelas tillstånd att inneha egna skjutvapen. De sammanslutningar som tas upp i vapenförordningen torde därvid vara självskrivna. De allmänna förutsättningarna för beviljande av tillstånd bör uttryckas på ett tydligare sätt i lagstiftningen. De huvudsakliga krav som därvid ställs bör framgå av vapenlagen, medan mer detaljerade bestämmelser om vad som avses med de olika kraven kan bestämmas av regeringen. föreslår därför en annan systematisk uppbyggnad av vapenlagstiftningen. I vapenlagen bör anges såväl de allmänna förutsätt- ningarna för att tillstånd skall meddelas som de olika ändamål och krav som är kopplade till dessa. Mer detaljerade bestämmelser om vad som avses med de olika kraven tas in i vapenförordningen samt Rikspolissty- relsens föreskrifter och allmänna råd. I har man använt sig av uttrycket att en vapeninnehavare skall ha behov av sitt vapen. Vad som konkret avses med detta är oklart. I vapenförordningen anges att den som har jägarexamen skall anses ha behov av jaktvapen. Beträffande övriga kategorier av vapen finns det inte någon sådan uttolkning eller förkla- ring. I flera andra länder, liksom i EG-vapendirektivet, talar man i stället om good reason eller giltigt skäl. Utredningen menar att det är mindre lämpligt att tala om behov i samband med tillståndsgivning till innehav av vapen. Behov är ett subjektivt uttryck som inte bör användas i dessa sammanhang. Alla som vill ha vapen anser sig naturligtvis ha behov av det, till vad ändamål det vara må. Härtill kommer att det endast beträffande jaktvapen är angivet i lagstiftningen vad som skall anses utgöra ett godtagbart behov. I stället bör man, enligt utredningens mening, få tillstånd att inneha skjutvapen endast om man har ett giltigt skäl att inneha ett sådant. Detta markerar på ett bättre sätt att det är samhället som sätter gränserna för vad som skall anses vara ett befogat vapeninnehav. I lagen bör också anges vad som är att anse som giltiga skäl, nämligen de ändamål för vilka ett innehavstillstånd får medges. Giltiga skäl bör således vara jakt, målskytte, skydd, samling, minne och prydnad. Vidare kan det finnas godtagbar anledning att inneha start- och signalvapen samt, i undan- tagsfall, även att inneha skjutvapen för ett s.k. udda ändamål. Vilka dessa udda ändamål är kan vara svårt att uttömmande ge svar på. Frågan måste bedömas från fall till fall. Därför bör inte dessa ändamål anges i detalj i lagtexten. En bestämmelse om att ett skjutvapen skall vara lämpligt för det avsedda ändamålet tas in i vapenlagen. En hel del skjutvapen innehas utan att nyttjas till avsett ändamål. Detta är naturligtvis inte bra dels med tanke på den uttalade ambitionen att hålla nere antalet skjutvapen i samhället, dels med hänsyn till att risken är större att sådana vapen inte tas om hand och förvaras lika väl som vapen som används aktivt. Utredningen anser därför att det vore mycket att vinna på en generell tidsbegränsning av innehavstillstånden. Samhället skulle då hålla en kontinuerlig kontroll över vapeninnehavaren dels beträffande huruvida de aktivt nyttjar sina skjutvapen och därmed kan sägas ha ett giltigt skäl att inneha dem, dels i fråga om deras lämplighet att inneha skjutvapen eftersom ett tillstånd bör förnyas först efter en allmän vandelsprövning. Utredningen föreslår därför att innehavstillstånd tidsbegränsas i betydligt större omfattning än vad som är fallet . Tillstånd till innehav av skjutvapen för målskytte och skydd samt enhandsvapen för jakt föreslås således bli tidsbegränsade till . Det har ifrågasatts om en jägare utan närmare prövning bör ha rätt att ha så många vapen som sex i sin s.k. vapengarderob. Utredningens undersökning har visat att den genomsnittlige vapeninnehavaren endast innehar två till tre skjutvapen. Antalet vapen i vapengarderoben är endast en rekommendation, intagen i allmänna råd, trots att den tillämpas relativt strikt. Det finns mycket som principiellt talar för att i vart fall regeringen bör ha ett bestämmande inflytande över hur många vapen en jägare kan tillåtas ha utan mer ingående prövning. Bestämmelsen bör därför tas in i vapenförordningen. Utredningen föreslår att antalet vapen som får ingå i en jägares vapengarderob begränsas till tre. I fråga om målskyttar föreslår inte utredningen att någon vapengarderob införs. Med hänsyn till och Försvarsmaktens nuvarande inställning beträffande frivilligorganisationernas betydelse, anser utredningen i fråga om helautomatiska skjutvapen inte att det är realistiskt att föreslå längre gående skärpningar i vapenlagstiftningen än att allt civilt med sådana skjutvapen i vart fall skall äga rum inom samman- slutningar som godkänts av Försvarsmakten. Vidare föreslås att en målskytt måste ha varit aktiv för att få inneha ett grovkalibrigt enhandsvapen eller helautomatiskt skjutvapen. Riks- polisstyrelsen, som bör få ansvaret för bestämmande av kraven på skjutskicklighet, bör också överväga att uppställa strängare krav för tillstånd till innehav av grovkalibriga enhandsvapen och helautomatiska Målsättningen bör vara att kraftigt minska antalet sådana vapen. Utredningen anser att nuvarande inställning, att tillstånd till innehav av skjutvapen för skyddsändamål skall meddelas med stor restriktivitet, alltjämt bör gälla. Detta bör i lagen markeras med krav på synnerliga skäl för sådant tillstånd. Med hänsyn till skjutvapens allmänna farlighet samt deras begärlighet och användbarhet i brottsliga sammanhang kan det starkt ifrågasättas om vapen, som inte aktivt används i godtagbart sammanhang, alls skall få förekomma. Att , eller mellan 200 000 och 350 000 av landets registrerade skjutvapen innehas på grund av samlings-, prydnads- eller särskilt affektionsvärde, är enligt utredningens mening anmärkningsvärt.