sou · GMB3113 · 1999-01-01 00:00:00 — Bilder tas från utgången av dem som är i kris. Den verklighet som skildras är sann men täcker inte helheten och hela det spektrum som utgör verkligheten, sådan den är möjlig att beskriva med exempelvis vetenskapligt sociologiska eller teologiska instrument. Bilden är också problemorienterad, vilket utesluter alla de människor som aldrig får problem med sin församlingstillhörighet. Att påtala faktiska skador hos grupper och individer av en viss verk- samhet innebär förvisso kritik av de verksamheter som producerar ska- dorna. Men det är inte ett angrepp på trosuppfattningar eller religions- frihet. Samhällets offentliga vård och stöd inom psykiatri och socialtjänst är inte tillräckligt rustade för att möta utträdares själsliga nöd, deras existentiella problematik och ofta långvariga behov av specifik be- handling och stöd. Frivilligorganisationer, präster/teologer, kunskaps- och stödjande nätverk är exempel på resurser som finns och som i bättre organisatorisk samverkan skulle kunna tillföra väsentlig för- stärkning till den offentliga vårdapparaten. En förbättrad utbildning, 174 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser vidareutbildning och fortbildning om rörelserna, respektive krisstöd åt utträdare efterlyses av en stor majoritet av de personalgrupper under- sökningarna kommit i kontakt med. Barn och ungdom ägnas särskild uppmärksamhet i rapporten. Ska- dorna är djupare och mera svårbehandlade jämfört med vuxna. Över- grepp och misshandel rapporteras av , som enligt Lag om Vård av Unga (LVU) omhändertagit ett femtontal barn med bakgrund i nyandlig rörelse. De fall som redovisas speglar oacceptabla metoder inom rörelsen. Särskilda svårigheter uppstår i mötet med patient/avhoppare när per- sonal i offentlig tjänst själva är medlemmar eller har starkt engagemang i en nyandlig rörelse. Arbetsgivare inom hälso- och sjukvård har i något fall tvingats inskrida med omplacering till skydd för inneliggande patienter eller för patienter i öppenvård. Problemet finns därutöver inom socialtjänst, skola och förskola enligt intervjupersoners redogörelser. Frågan är känslig och balansgången delikat mellan religionsfrihet, arbetsrätt, vårdansvar och integritetsskydd åt båda håll. Ingen vägledning finns på området, vilket efterlyses av berörda arbetsgivare. Givet ett mörkertal och förmodad underrapportering är det reella antalet troligen större än de redovisade 300 personerna. En skattning kan hamna på minst 300, ej över ettusen personer . Utöver utträdarna som redovisats i undersökningarna tillkommer anhöriga som också kan tänkas ha hjälpbehov. Nyrekrytering och genomströmning av medlemmar i nyandliga rörelser har ej studerats i denna undersökning, ej heller de avhoppare i kris som inte sökt hjälp. Kommuner, landsting, skolhälsovård med flera offentliga vårdgivare har inventerats. Metoden är att med valda delar bland dessa vårdgivare skapa en bild av problemets omfattning, behov av resurser, utbild- ningsbehov och annat som kan vara relevant för utredningen. Mot bakgrund av fåtals- och mörkertalsproblematik har en initial- studie i två delar genomförts, dels en riktad, explorativ intervjuunder- sökning och dels, i samarbete med , en enkät till landstingens och medlemskommunernas kontaktpersoner i psykiatri. Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 175 I det följande ges indikationer på problemets omfattning, hälso- och sjukvårdens resurser och kompetens inom psykiatrin och , stickprovsvis berörs även studenthälsan och skolhälsovården, utbild- ningsbehov och på behov av särskilda resurser och stöd. Det är inte en fullständig av kartläggning på angivna områden men bör kunna utgöra grund för fortsatt resonemang. Få fall, många berörda Antalet utträdare med psykiska kristillstånd och behandlingsbehov är relativt litet, det handlar om några hundratal . Frågan om problemets omfattning kan betraktas ur fler perspektiv än det kvantitativa. Få fall bör inte automatiskt tolkas som att problemets omfattning är liten. Runt en enskild eller en familj i kris finns många människor som berörs; anhöriga och behandlare från flera huvudmän. Insatserna binder alltså många resurser och är därför mer omfattande än de i förstone kan förefalla. Omfattningen kan betraktas även ur ett renodlat kvalitativt perspek- tiv. Hur ser t.ex. livskvaliteten ut för den berörda personen? För de an- höriga? Det individuella lidandet är svårt att mäta och särskilt för dem som står utan familjeband och socialt kontaktnät och som av skilda skäl inte söker professionell hjälp. Man kan på goda grunder anta att de utsätts för ett stort lidande i ensamhet. Obehandlade krisreaktioner kan innebära att problemet även kan gå på djupet och kanske ge sig till känna i ett senare skede, utlöst av andra faktorer. I bedömningen av problemets omfattning kan även samhällsekono- miska effekter vägas in. Hälso- och sjukvårdens samt resurser kopplas in och rehabiliteringsprocessen blir i många fall lång- varig. Sjukvårdande behandling och socialt stöd skapar kostnader i för- säkringssystemen. Sjukskrivning och bortavaro från arbetsmarknaden orsakar kostnader, utöver dem i försäkringssystemen, i form av kostna- der för produktionsbortfall. De fall som redovisats från psykiatri och socialtjänst kan grupperas både som individer, som familjer eller som anhöriga till en utträdare. De flesta av utträdarna har inget stödbehov, utan klarar övergången utan synbara konflikter. Bland dem som behöver hjälp, kan man sche- 176 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser matiskt säga, att vissa av dem söker hjälp och får vad de eftersöker. Andra får inte adekvata insatser, eftersom kunskap och resurser saknas. Några kan förmodas få ett mindre bra stöd eller ett inadekvat bemötan- de. För båda dessa senare grupper kan man förmoda att obearbetade upplevelser leder till ett kvarvarande krisstillstånd. Det finns ett flöde av individer som ansluter sig till nyandlig rörelse, tillhör och/eller varit medlem inom sådan, under , och sedan fattar beslut om att lämna denna. Här har inte flödet fokuserats utan enbart utträdare som sökt vård och stöd. Mörkertalen är svårbemästrade, särskilt beträffande dem som behöver, men inte söker hjälp. Fortsatta studier borde kunna kartlägga behoven också på individnivå. Det faktum att det redovisas få fall i riket medför vissa me- todproblem. Enkelt uttryckt handlar det om att finna träffsäkerhet och representativitet i datainsamlingen, att nå de läkare, psykologer, kurato- rer och socialsekreterare vilka givit vård eller stöd åt individer som lämnat nyandlig rörelse. En rikstäckande enkät till landstingsenheter inom psykiatrin samt en intervjuundersökning, där urvalet av intervjupersoner bl.a. grundats på specialistkompetens, har genomförts. Hälso- och sjukvårdsenheter har inskränkts till psykiatrin i öppen- respektive slutenvård hos sjukvårdshuvudmännens offentliga utbud (ett undantag är en privatpraktiserande psykiater). täcks in i tre utvalda primärkommuner. Båda verksamheterna representeras därutöver på central nivå av chefstjänstemän och experter. Intervjuundersökningen har genomförts bland ett urval om 22 professionella personer inom psykiatri och socialtjänst. Landstingsför- bundet har förmedlat en enkät till landstingens och medlemskom- munernas sammanlagt 26 kontaktpersoner i psykiatri. Tre huvudfrågor ställs i enkäten, nämligen kunskap/kännedom om ut- trädare med psykiska problem, nuvarande respektive behövda resurser. Preciseringar finns inom huvudfrågorna, t. ex. diagnos, behandling, samband med nyandlig rörelse och kompetensaspekter. Enkäterna tillställdes kontaktpersonerna, som i sin tur ombads för- medla dem till de olika enheterna i den psykiatriska vården. Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 177 förutsattes ge en bild av patientförekomst med den speciella bakgrun- den i nya religiösa rörelser. De båda nya regionerna, och , har lämnats därhän i sammanhanget, dvs. enkäterna har tillställts de tidigare 23 landstingen och de tre medlemskommunerna. Landstingen som besvarat enkäten fördelar sig geografiskt väl över riket och innehåller såväl befolkningstäta län som glesbygd. 12 av 19 landsting har erhållit svar på enkäten från verksamheter lokalt i respektive län och dessa har bifogats svaret till Landstingsför- bundet. I materialet ingår såväl vuxenpsykiatrin som barn- och ung- domspsykiatrin (BUP). Därmed uppgår det totala antalet enkätsvar till 62 stycken. Detta bedöms som tillräckligt för ändamålet. Några chefer inom psykiatrin har dessutom tagit upp frågorna vid klinikchefsmöten och motsvarande, varvid en sammanfattning gjorts av rundfrågningen på mötet. Respektive sjukvårdsområde i har fått enkäten och förfrågningar har gjorts inom sjuk- vårdsområdena till de psykiatriska verksamheterna. Uppskattningsvis har ett 80-tal befattningshavare varit medverkande bakom de 62 en- kätsvaren. Drygt tre fjärdedelar är läkare inom psykiatrin, resterande andel är förvaltnings- respektive klinikchefer. Svarsfrekvensen är och enkätsvaren är representativa för sjukvårdshuvudmännen på den regionala nivån som kontaktpersonerna företräder. Reservation finns för de tal som redovisas; alla berörda kliniker och mottagningar har inte nåtts. Det finns vidare mörkertal inom psykiatrin. Som indikation ger enkäten en acceptabel om än inte fullständig bild över riket och kan tjäna som underlag för vidare överväganden. Intervjuundersökningen riktades till personer med god kännedom om, och i de flesta fall egen erfarenhet av, behandlings- och stödåtgärder samt till centralt placerade experter. Tre orter valdes ut, nämligen , och . Undersökningen förutsattes i första hand ge kvalitativa data och information om lämpliga ingångar till hälso- och sjukvården för fortsatta, fördjupade studier. Den är inte riksrepresentativ men ger en hygglig indikation och kvalitativa data från psykiatrin och . Intervjuerna inriktades på frågor gällande kunskap om avhoppare och krisstöd för denna grupp, vilken diagnos som ställts på dem, vilken behandling de fått samt fördelningen mellan antalet barn och vuxna som sökt hjälp. Vidare efterfrågades befintliga och önskvärda resurser i 178 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser verksamheterna för människor med denna typ av problem, vilka kunskaper och kompetens som finna inom professionerna och vad som saknas. Frågor ställdes också om det finns behov av vård och stöd hos avhopparna som inte tillgodoses samt eventuella myndighets- eller övriga synpunkter. Inom varje tema fanns preciseringar, t.ex. diagnos och behandling. Namnet på de nyandliga rörelser från vilka de krisdrabbade patienter- na/klienterna hade utträtt angavs så långt möjligt. Resurs- och kompe- tensfrågan återkom i ett framtidsperspektiv under temat önskvärda resurser. De 22 intervjupersonerna är verksamma som psykiatrer, psykologer, socionomer, jurister och centrala befattningshavare/experter. Intervjupersonernas (ip) fördelning över verksamhetsområden central befattn./experter Intervjuerna har genomförts som personliga intervjuer på respektive arbetsplats. Undantag är tre intervjuer, som gjorts per telefon. Objektivitet, polarisering, värderingar Problematiken med utträdare ur nyandliga rörelser i är endast punktvis undersökt och överblick saknas. Intervjuundersökningen och enkätundersökningen har lagts upp och redovisats så resultaten av de båda undersökningarna skall kunna läggas samman till en helhetsbild. Professionellt grundade synpunkter från personer i vård eller socialt arbete, t.ex. orsakssamband med vistelse och trosutövning i nyandliga rörelser, har återgivits och kommenterats. Utöver professionella kun- skaper och erfarenheter finns bland intervjupersonerna en naturlig pati- ent/klientorientering; professionens uppgift är att vårda, stödja och hjälpa skadade personer. Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 179 Intervjupersonerna har också utvecklat synpunkter på föreb yggande insatser och förslag till förbättringar av kunskaper, vård och stöd, varför deras värderingar finns med i materialet. 4.5.3Hälso- och sjukvård/psykiatrin. Enkätmaterialet visar, , 84 patienter som utträtt ur nyandlig rörelse, 75 från den öppna och 9 från den slutna psykiatriska vården. Dessa patienter har hamnat i allvarlig psykisk kris efter utträdet och behandlats. 19 av 26 landsting och medlemskommuner har besvarat enkäten. Ansamlingar av fall inom psykiatrisk öppen- och slutenvård, med tio patienter eller fler, finns i följande landsting: Den största rapporterade koncentrationen av patienter finns i inom i län med 25 fall inom öppenvården. Mellan fem och tio patienter rapporteras från landstingen i , , , , och . Högst fyra fall har noterats i Örebro-, Jönköping- och Bohuslands- tingen, övriga sju anger noll patienter. 87 patienter finns eller har funnits inom psykiatrin den senaste femårs- perioden i , och . Av fall som relaterats av centrala experter, 40 stycken, har majoriteten behandlats också inom psykiatrin. Totalt återges 208 patienter/klienter inom psykiatrin och , varav är barn och ungdom. Symptom och diagnoser sammanhänger med former för trosutövningen och vistelsen i den nyandliga rörelse ur vilken patienten utträtt, enligt cirka en tredjedel av dem som svarat. 12 (av 62) svaranden i enkäten namnger de rörelser som patienterna lämnat. Även i övriga svar framgår indirekt sambandet, vilket dock inte kopplas lika tydligt mellan vistelsen i rörelsen, utträdet och symtombilden. Det finns heller inte rutin bland psykiatrerna att ställa diagnoser på sambandet med någon 180 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser form av psykisk påverkan och medlemskap i nyandlig rörelse. I enstaka fall har patienten haft en disposition för psykisk labilitet eller manifest sjukdom före inträdet i rörelsen. Diagnoserna i enkätsvaren omfattar bl.a. personlighetsstörning, sui- cidbenägenhet, ångest, skuldkomplex, psykoser eller psykosliknande tillstånd, känslomässiga och sociala störningar. I intervjumaterialet återfinns samma diagnoser men även posttrau- matiskt stressyndrom, traumatisk respektive existentiell kris, tvångs- tankar och förvirringstillstånd. Diagnoserna som anges stämmer väl överens med andra undersök- ningar och rapporter på området. Psykiatrisk diagnostik måste dock tillämpas med stor försiktighet, framhåller en av psykiatrikerna. Två av experterna och några av lä- karna påpekar att rörelsernas symbolfyllda språk kan få till följd att en avhoppare tolkas som förvirrad då detta symbolspråk används. Vad som behövs i de första mötena med vårdapparaten är en extra kompe- tens, en tolk, som förmår att översätta språket och helst relatera till teo- logisk kunskap. Förvirringstillstånd och psykosliknande tillstånd kan exempelvis i en del fall återspegla den lämnade "sektmiljöns" inre logik och språkliga verktyg, men tolkas inte adekvat i kulturkrocken med samhället utanför. Det tycks finnas två huvudfaser i en utträdares kris. Dels den första, ibland kraftfulla, akuta krisen som kräver sin speciella behandling, dels den därefter följande, mera långvariga återhämtnings- och nyuppb ygg- nadsfasen, som ställer krav på kontinuerlig behandling eller stöd från vården. Detta är naturligtvis grovt schematiskt, men sammanfattar vad specialistläkare framhållit. Med nyuppb yggnad menas inte bara att bearbeta krisen och upplevelserna bakom. Många av patienterna uppvisar en förlorad identitet eller en i rörelsen påbjuden identitet och behöver hjälp att orientera sig tillbaka till livet före medlemskapet. Patienterna har fått samtalsbehandling i olika former; psykoterapi i några fall, psykofarmaka i kombination med andra insatser och stöd från, utöver psykiatrin, , kurativa verk- samhet och frivilligorganisationer på området som FRI och SESAM. Svarandena framhåller värdet av möten med andra avhoppare i ett erfa- renhetsutbyte. I 9 fall har patienten behövt slutenvård . Flera psykiatriker strävar efter familjeterapi, eftersom avhopparen oftast har en familj som är djupt involverad i konsekvenserna av det Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 181 tidigare medlemskapet och det aktuella avhoppet. I fall där delar av eller hela familjen är kvar i rörelsen uppstår ofta pålagringar av den ur- sprungliga krisen hos avhopparen, som drabbas av dubbla separationer. Både intervju- och enkätundersökningen ger samma bild beträffande behandling. En majoritet i intervjuundersök- ningen anser att det är en allvarlig brist att specialistkompetens, från olika men samverkande discipliner, inte finns att tillgå för de drabbade. Ett antal psykiatriker har dock hävdat att nuvarande resurser med ex- empelvis kristeam och behandlingsresurser i övrigt är tillfyllest för krisdrabbade personer från nyandliga rörelser. De flesta av intervjupersonerna hävdar att avhopparna är en särskild grupp beträffande problematik och symtom samt att speciellt utformad behandling är påkallad. Studenthälsovården och skolhälsovården kommer exklusivt i kon- takt med unga personer. I intervjuundersökningen gjordes ett stickprov i . Skolhälsovården har inte haft mer än något enstaka fall med avhop- pare. På några skolor har man kännedom om sammanlagt ett tiotal ung- domar i lägre tonåren vilka genom sina familjer är medlemmar i ny- andliga rörelser. Ungdomarna har svårigheter i skolan, främst vad gäl- ler socialt samspel. Kontakten i sig med de berörda ungdomarna är vär- defull och ömtålig. En av skolkuratorerna berättar om en elev i gymnasiet som befinner sig i kris och djup ambivalens inför ett avhopp. Eleven träffar en hjärte- vän på gymnasiet i smyg, eftersom rörelsen inte tillåter "fria" förbindel- ser. Handledning och goda råd efterlyses av kuratorn. Beträffande önsk- värda resurser för att bättre klara krisdrabbade avhoppare efterlyser kuratorn jourtelefon och kontaktnät. inom gjorde en rund- frågning vid sitt styrelsemöte -98. Ingen i styrelsen kände till något fall med avhoppare inom skolhälsovården. Studenthälsovården i har högst en avhoppare i kris (av cirka 3 000 besök ). Tre studenter i allvarlig psykisk kris, med koppling till nyandlig rörelse, har förekommit . Mottagningarna i och kan lyssna på dem som kommer, bedöma allvarlighetsgraden i ett kristillstånd, ge stöd och vid behov remittera till psykiatrin. Studenthälsan har en viktig uppgift för tidig upptäckt av avhoppare i kris. Man efterlyser möjlighet till korttidsinläggning inom den öppna psykiatrin. Mer kunskaper om nyandliga rörelser och metoder för krisstöd samt en handbok i ämnet ingår bland önskvärda resurser. 182 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser Resurserna som står till buds är i de flesta fall psykiatrins gängse be- handlingar för patienter i allvarlig kris och med psykiska symptom. De resurser som sätts in och eventuellt mobiliseras utanför psykiatrin beror på vilken kompetens och vilket synsätt läkaren och annan vårdpersonal har. Få psykiatriker har behandlingserfarenhet av utträdare i kris, vilket framkommer i intervjuerna. Generellt finns ett mörkertal inom psy- kiatrin. missar man signalerna om att det kan finnas en speciell bakgrund till den psykiska krisen. Majoriteten av de intervjuade har genom egen klinisk erfarenhet med tiden tillägnat sig kunskaper och nya erfarenheter som ger bättre förutsättningar för adekvat bemötande och behandling av de avhoppare som söker hjälp – något som också minskar risken för att missa "sektbakgrund" hos den drabbade. Några av de mest erfarna psykiatrikerna samarbetar med extern ex- pertis, exempelvis teologer men också frivilligorganisationer. Psykiatrins resurser för avhoppare i kris bedöms i intervjusvaren av en stor majoritet som generellt otillräckliga. Nyanseringar finns, exem- pelvis att resurserna "ibland är tillräckliga i samarbete med extern ex- pertis". I enkätsvaren nämner ett landsting att man har hyggliga resurser för den speciella gruppen eftersom man vidareremitterar till psykiater och psykolog med specialistkunskap i ämnet. Man anser i de flesta lands- ting att resurser och beredskap för avhoppare i psykisk kris finns inom psykiatrin, i några av dem anges att specialiserad krisbehandling inte behövs. Trots detta anger man önskvärda resurser som går utöver den nu tillgängliga arsenalen. 81 klienter nämns och skildras översiktligt av intervjupersonerna inom . Av 40 relaterade barn och ungdomar i intervjumaterialet (av totalt 208) har majoriteten kommit i kontakt med som tillsynsärenden och/eller åtgärdsärenden inom ramen för Lagen om Vård av Unga (LVU). Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 183 Stöd och behandling samt åtgärder på lokal nivå, eller den enskilde fältarbe- taren/socialsekreteraren har visat sig vara en primärkontakt för avhop- paren i många av de fall som även behandlas inom psykiatrin. Samar- betet med psykiatrin är generellt kanske inte så välutvecklat som det visat sig vara på undersökningsorterna. Orterna har delvis valts där det finns flera, större nya religiösa rörelser etablerade. Relativt sett många fall med avhoppare i kris har tvingat socialarbetare att skaffa sig nya kunskaper, ställa de rätta frågorna om klientens bakgrund, finna nya rutiner, däribland ett närmare samarbete med psykiatrin och annan extern kompetens såsom juridisk samt teologisk expertis. Socialarbetarna i intervjuundersökningen framhåller att utöver sam- talsbehandling och familjeterapi arbetar man med lokalt nätverksbygge till stöd åt avhopparen. Det handlar om att upprätta (eller upprätthålla) ett kontinuerligt samarbete med psykiatrin, att knyta kontakter med frivilligorganisationer som FRI och SESAM, att engagera präster i och att, om möjligt, vid behov konsultera de fåtaliga experterna på området. Samtalsbehandling, familjeterapi och insats av stödperson, någon att ringa till då det krisar, är de mest frekventa behandlingarna och stöden från . Tvångsomhändertagande av barn enligt LVU har tillämpats för 12 barn. (Barn och ungdom beskrivs i kap.5) intervjupersoner bedömer nuvarande resurser som otillräckliga. Väl utarbetade förslag om bättre metoder att möta utträ- dare i kris efterfrågas. 4.5.5Gemensamma resultat från de båda Samband mellan psykisk kris och nyandlig rörelse Samband mellan avhopparens psykiska kris och den nyandliga rörelsen konstateras bakom ett stort antal av de diagnostiserade personerna. Det finns anledning att notera att nedan nämnda grupper endast är en redo- visning av vad uppgiftslämnarna angivit. De skall alltså inte ses som något annat än vilka nyandliga rörelser som – i fallande skala – upp- giftslämnarna träffat på. 184 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser Summering från enkät- och intervjuundersökning, totalt 67 personer Hare (ISKCON) New (ospec.) Rastakultur (ospec.) tarókort (ospec.) Mellan himmel och jord Barn och tonåringar särskilt utsatta I såväl enkät- som intervjusvaren framstår generellt barns och ungdo- mars problem (barn som vuxit upp inom nyandlig rörelse och sedan utträtt) som betydligt svårare, psykiska skador som djupare och be- handlingar som mera långvariga jämfört med vuxna. Barn och ungdom som lever inom en rörelsemiljö och som lämnar en sådan uppväxtmiljö, är särskilt utsatta visar svaren. I en del av fallen sker en brytning i familjen mellan dem som stan- nar i rörelsen och avhopparen. Svårigheten med dubbel separation, från uppväxtmiljön och från anhöriga som är kvar, blir särskilt tydlig för barn och tonåringar. Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 185 Psykiatrikerna framhåller att den andra generationens rörelsemed- lemmar (barnen) tagit stor skada av den ofta auktoritära och bestraf- fande miljön. Tolv av de relaterade barnen i intervjumaterialet har tvångsomhän- dertagits enligt LVU . Tvångsingripandet från har skett efter belagda fall av fysisk misshandel, sexuella övergrepp och en för barnens utveckling starkt destruktiv uppväxtmiljö. I några fall har släktingar kunnat engageras, majoriteten har foster- hemsplacerats. Det finns nästan ingen forskning på andra generationens rörelsebarn i .