sou · GMB375d1 · 1999-01-01 00:00:00 — utövar den centrala tillsynen över efterlevnaden av denna lag och, om inte annat är angivet, av de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. samordnar övriga tillsynsmyndigheters verksamhet och lämnar vid behov råd och hjälp i denna verksamhet. utövar den lokala tillsynen över efterlevna- den av denna lag och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen beträffande sådana djur och lokaler som avses i 19 och 19 a §§. En sådan nämnd som avses i 16 § utövar tillsynen inom kommunen om regeringen inte har föreskrivit att tillsynen skall utövas på något annat sätt. Nämnden skall ha tillgång till djurskyddsutbildad personal i den omfattning som behövs för att nämnden skall kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt. Tillsynen i övrigt skall utövas av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer. skall på begäran lämna den hjälp som behövs vid tillsynen. 1 Senaste lydelse 1992:1095. Denna lag träder i kraft den ... För kommentarer till den föreslagna ändringen av paragrafen hänvisas till betänkandets avsnitt 14.2.2 och 14.2.3. 2 Förslag till förordning om ändring i djurskydds- förordningen (1988:539) Härigenom föreskrivs att 49 och 52 §§ djurskyddsförordningen (1988:539) skall ha följande lydelse. Vid prövningen av ett ärende skall nämnden ta hänsyn till å ena sidan försökets betydelse och å andra sidan lidandet för djuret. Nämnden skall avslå en ansökan om att få använda djur för vetenskapliga ändamål, om en sådan användning inte kan anses angelägen från allmän synpunkt. Nämnden skall också avslå en ansökan om sådan användning av djur, om det är möjligt att få likvärdig kunskap genom andra metoder. Vidare skall nämnden avslå en ansökan om att få använda djur i eller gymna- sieskolans undervisning. Nämn- den får dock godkänna en ansökan om att få använda djur i sådan undervisning, om användningen sker inom ramen för en utbildning med yrkes- inriktning mot arbete med djur. 2 Senaste lydelse 1998:57. Centrala försöksdjursnämn- den får meddela föreskrifter om undantag från kravet på etiskt godkännande enligt 21 § djur- skyddslagen (1988:534) om djuren inte utsätts för operativt ingrepp, insprutning, blodav- tappning eller annat lidande. Sedvanligt hållande av hus- djur för ändamål som avses i 19 § första stycket djurskydds- lagen (1988:534) behöver inte sådant etiskt godkännande som sägs i 21 § första stycket nämnda lag under förutsättning att djuren inte för sådana ändamål avlivas eller utsätts för operativt ingrepp, insprutning, blodavtappning eller annat lidande. Centrala försöksdjursnämn- den får meddela föreskrifter om ytterligare undantag från kra- (1988:534) om djuren inte ut- sätts för operativt ingrepp, in- sprutning, blodavtappning eller annat lidande. Denna förordning träder i kraft den ... För kommentarer till de föreslagna ändringarna av paragraferna hänvi- sas till betänkandets avsnitt 14.314.3.4. 3 Senaste lydelse 1998:57. 1 Utredningens uppdrag och arbete Utredningens direktiv (dir. 1997:43) beslöts av regeringen . Av direktiven, se bilaga 1, framgår att utredningen skall göra en inventering och en bedömning av försöksdjursanvändningen i landet och utvärdera det stöd som lämnas till forskning om alternativ till djurförsök. Utredningen skall granska vad som krävs för att ytterligare begränsa försöksdjursanvändningen i landet och därvid utarbeta en handlingsplan för en sådan begränsning. I samband därmed skall frågan om att reducera försöksdjursanvändningen enligt målet i Europeiska unionens s.k. femte miljöhandlingsprogram utredas. Utredningen skall även göra en översyn av Centrala försöksdjursnämn- dens (CFN) verksamhet och hur den har bedrivits samt föreslå de förändringar av verksamheten som kan behöva göras. Utredningen skall bl.a. lämna förslag till hur forskningsstödet för att främja alternativa metoder till djurförsök bör organiseras. Vidare anges det i direktiven att erfarenheterna av de djurförsöksetiska nämndernas verksamhet skall utvärderas, och att det i det sammanhanget bör göras en analys av utfallet av nämndernas hittillsvarande prövning och den praxis som utvecklats inom nämnderna. Utredningen har haft sammanträden vid nio tillfällen, varvid oftast samtliga experter har deltagit. Ett av sammanträdena har hållits i form av ett två dagars internat. Utredningen har sammanträffat med representanter för CFN:s alter- nativutskott, (), Miljö- och hälsoskydds- nämnden i , mot plågsamma djurförsök (NSMPD), , Föreningarna djurens vänners riksorganisation, , 26 Utredningens uppdrag och arbete Stiftelsen utan djurförsök och Medicinska forskningsrådets (MFR) enhet för försöksdjursvetenskap. Vidare har utredningen vid ett möte träffat ordförandena och sekreterarna i de djurförsöksetiska nämnderna. Utredningen har även varit närvarande vid CFN:s styrel- semöte . Utredningen har gjort studiebesök på , och () samt varit närvarande vid ett av den djurförsöksetiska nämndens i sammanträden. Vidare har den särskilda utredaren och experterna deltagit som observatörer under en krigskirurgisk övning. Sekreteraren har varit närvarande vid det av CFN den sep- tember 1997 anordnade 5th symposium Effects of Toxicants on and Intracellular Signalling och vid en konferens som hade . Vidare har sekretera- ren närvarit vid en av nings- och försöksdjurspersonal 3F-väster anordnad paneldebatt i ämnet etik-genteknik och åhört ett av den nämnda föreningen anordnat föredrag av professor , vid . Sekreteraren har också närvarit vid ett av MFR anordnat planerings- och informationsmöte och vid ett av organiserat informationsmöte om regler för kontroll av genteknisk verksamhet i . Dessutom har sekreteraren följt med djurskyddsinspektörerna vid Miljö- och hälsoskydds- nämnd vid deras tillsyn av försöksdjur. inbjöd utredningen riksdagsledamöter och re- presentanter från bl.a. , , , , flera olika djurskyddsorganisationer och i komun och i kom- mun att delta i en diskussion om användningen av försöksdjur i Sveri- ge. Vid detta möte hade utredningen inbjudit docent , , byråchefen , CFN, professor , ordförande i och avdelningschefen , SJV, att hålla särskilda anföranden. Utredningen har under arbetes gång haft ytterligare kontakter med CFN och SJV samt kontakter med , Naturvårdsver- ket, , Europeiska kommissionen (DG XI) och Kommittén om forskningsetik (dir. 1997:68). Vidare har utredningen företagit en studieresa till den 8 . Utredningen besökte därvid Bundesamt für Veterinär- wesen och Kantonales Veterinäramt Basel-Stadt. Utredningen sam- manträffade dessutom med representanter från läkemedelsindustrin i , från Stiftelsen 3R och från djurskyddsorganisatio- Utredningens uppdrag och arbete 27 För att även få jämförelser med regelsystemet i andra länder har utredningen haft kontakter med , , , , och . Till utredningen har också lämnats synpunkter, skriftligen och muntligen, i olika frågor med anknytning till utredningens uppdrag från organisationer och enskilda personer som är engagerade i djurförsöks- frågor. Regeringen har genom beslut till utredningen överlämnat en skrivelse från NSMPD om förbud mot djurförsök på grundskole- och gymnasienivå. Utredningen har även att beakta vissa generella direktiv som gäller för samtliga kommittéer och särskilda utredare. Dessa direktiv är att redo- visa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), att redovisa jämställdhetspolitiska konsek- venser (dir. 1994:124) och att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det förebyggande arbetet (dir. 1996:49). I kapitel 15 kommer utredningen att redovisa överväganden om finansieringen av utredning- ens förslag. Överväganden i övrigt vad gäller de generella direktiven redovisas i kapitel 16. 28 Utredningens uppdrag och arbete Utvecklingen inom djurskyddets område hade i huvudsak rört straffbestämmelser för s.k. misshandling av djur. Därut- över fanns det även föreskrifter i lag om rätt i vissa fall för polismyn- dighet att omhänderta djur och en lag angående slakt av husdjur. Be- stämmelserna till skydd för djuren var således bristfälliga. Särskilda djurskyddslagar antogs i några europeiska länder: , , , och . Detta kom att ha stor påverkan på inriktningen på reformsträvandena i . lämnade en särskild utredning ett förslag om en djurskyddslag och trädde djur- skyddslagen (1944:219) i kraft. Genom djurskyddslagen infördes mera utförliga bestämmelser om djurens vård och behandling i allmänhet samt bestämmelser om förevisning av djur, om kastrering, kupering och vissa andra ingrepp och om användning av djur för vetenskapligt ändamål. Eftersom lagen anknöt till ett hållande och inte som tidigare till ett ägande av djur, blev lagens tillämpningsområde mer omfattande. Även den som tillfälligt tog hand om annans djur eller ett vilt djur omfattades nu av lagens bestämmelser. Den allmänna straffbestämmel- sen för djurplågeri avseende alla djur behölls dock i strafflagen. Den nya djurskyddslagens grundtanke var att djuren skulle behandlas väl och såvitt möjligt skyddas mot lidande. Lagen ändrades och komplette- rades . Det genomfördes en översyn av djurskyddslagen som resulterade i en ny djurskyddslag (1988:534). Genom denna lag, som trädde i kraft och alltjämt är gällande, förstärktes skyddet för djuren ytterligare (prop. 1987/88:93, JoU 22, rskr. (Striwing, Djurplågeri s. 24 ff. och prop. 1987/88:93 s. 1415). Användning av djur för vetenskapligt ändamål I förarbetena till djurskyddslag (prop. 1944:43) uttalades att det ur djurskyddssynpunkt var angeläget att frågan om vivisektion och annan därmed jämförlig användning av levande djur reglerades. Genom 12 § nämnda djurskyddslag infördes krav på att användning av djur för vetenskapligt ändamål m.m., inte fick ske utan myndighets tillstånd om användningen var förenad med operativt ingrepp, insprutning eller blodavtappning eller annat lidande för djuret. Under vissa förutsätt- ningar var dock bl.a. , högskolor, forskningsinstitut samt laboratorier och vissa sjukhus befriade från kravet på sådant tillstånd. Enligt 13 § djurskyddslagen fick försöksdjur inte tillfogas större lidan- de än som var oundgängligt. Om det kunde antas att avsevärt lidande skulle åsamkas djuret även sedan ingreppet eller åtgärden slutförts, skulle djuret därefter dödas möjligt. Närmare bestämmelser om djurförsöksverksamheten fanns i kungörelsen (1944:771) med vissa bestämmelser om användning av djur för vetenskapligt ändamål m.m. kompletterades 12 § djurskyddslagen med en bestämmelse om s.k. destinationsuppfödning. I princip skulle inga andra djur få användas som försöksdjur än sådana som hade fötts upp för detta ändamål. Därigenom skulle man bl.a. uppnå att försöksdjurens kvalitet blev bättre, vilket skulle bidra till att minska behovet av försöksdjur. För att erbjuda försöksdjuren bästa möjliga miljö på de institutioner och liknande inrättningar där de skulle användas infördes även krav på förprövningsskyldighet i fråga om stall eller annat förvaringsrum för djur. Detta ansågs vara viktigt ur djurskyddssynpunkt men också av betydelse för försöksresultaten. En god miljö förväntades bidra till att minska behovet av försöksdjur. infördes vidare ett bemyndi- gande för regeringen eller myndighet som regeringen bestämde att meddela föreskrifter om prövning från etisk synpunkt innan djur an- vändes för vetenskapligt ändamål. Som en följd härav inrättades regio- nala djurförsöksetiska nämnder. hade vederbörande forskare ensam haft att bedöma om nyttan av ett djurförsök var så stor att den kunde motivera att man gjorde undantag från principen att djur inte skulle tillfogas lidande. Inrättandet av djurförsöksetiska nämnder var en följd av den allt starkare opinionen mot djurförsök. Det hade gjorts gällande att djurförsök i många fall innebar ett onödigt lidande för djuren. Krav hade därför förts fram på en ökad insyn i och kontroll av all försöksdjursverksamhet från det allmännas sida. Som en följd av de nya reglerna för försöksdjursuppfödning och etisk prövning inrätta- des CFN för att ha en rådgivande funktion, vara ett samord- nings- och planeringsorgan för försöksdjursfrågor och verka för att kontakter skapades mellan olika intressenter inom försöksdjursområ- Nämnden skulle även ges ansvaret för den långsiktiga planeringen av försöksdjursverksamheten i landet och därvid särskilt beakta möj- ligheterna att minska användningen av försöksdjur genom att främja utvecklingen av alternativa och kompletterande metoder. Inte minst viktigt ansågs det vara att nämnden skulle upprätthålla internationella kontakter. En annan viktig uppgift för nämnden skulle vara att fortlö- pande följa bedömningarna i de regionala etiska nämnderna. Nämnden skulle även kunna disponera särskilda medel för att främja utveckling- en mot en minskad försöksdjursanvändning. 1978/79 s. Gällande bestämmelser om djurförsök Bestämmelserna djurskyddslag med ovan införda ändringar om tillståndsprövning och etisk prövning av användning av djur för vetenskapliga ändamål behölls i stort sett oförändrade djur- skyddslag. Några skäl att undanta högskolor, sjukhus och liknande som drevs av det allmänna från kravet på tillstånd ansågs dock inte längre föreligga. I den nya djurskyddslagens allmänna regel i 2 § föreskrivs att djur skall behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Eftersom det i vissa fall är oundvikligt att djur orsakas ett visst lidande, t.ex. vid diagnostik och terapi av sjuka djur och vid användningen av försöksdjur, har skyddet mot lidande i sådana och liknande fall fått stå tillbaka. Detta har i lagtexten uttryckts på så sätt att djur skall skyddas mot onödigt lidande (prop. 1987/88:93 s. 5051). trädde en rad ändringar i kraft beträffande an- vändningen av försöksdjur i djurskyddslagen. De grundläggande be- stämmelserna om användning av djur för vetenskapligt ändamål finns i 1919 a §§ djurskyddslagen. Av 19 § följer att djur får användas för vetenskapliga och liknande ändamål endast under förutsättning att det syfte som avses med verksamheten inte kan uppnås med någon annan tillfredsställande metod utan användning av djur. Vidare gäller att verksamheten skall utformas så att djuren inte utsätts för större lidande än vad som är absolut nödvändigt och att det vid verksamheten inte används andra djur än sådana som fötts upp för ändamålet. Vissa undantag från kravet på s.k. destinationsuppfödning har meddelats av SJV och gäller t.ex. häst och klöverbärande husdjur, vilda däggdjur och fåglar, fjäderfä, pälsdjur, fiskar och groddjur. I 19 a § finns bestämmel- sen om krav på tillstånd för att använda djur i djurförsöksverksamhet. Genom tillståndsprövningen skall kontrolleras att lokaler, personal och andra faciliteter är av sådan beskaffenhet att det kan anses lämpligt att utföra djurförsök där. Enligt 20 § skall det vidare finnas en godkänd ansvarig föreståndare som ansvarar för verksamheten. få bedriva djurförsöksverksamhet och förordnande av ansvarig före- ståndare utfärdas av SJV. Innan användningen av djur för vetenskaplig forskning och liknande ändamål kan påbörjas krävs enligt 21 § djurskyddslagen att försöket har godkänts från etisk synpunkt av en djurförsöksetisk nämnd. Kravet på prövning har utvidgats i förhållande till vad som gällde när de djurförsöksetiska nämnderna inrättades och omfattar nu alla djurförsök och inte bara sådana där djuren utsätts för någon form av lidande. Det finns dock två undantag från kravet på etisk prövning. Det är dels sådana utfordringsförsök som sker vid sedvanligt hållande av husdjur och som inte är förenade med lidande för djuren, dels traditio- nell ringmärkning av fåglar. Grundläggande bestämmelser om den djurförsöksetiska prövningen finns vidare i djurskyddsförordningen (1988:539) och i den kungörelse om den etiska prövningen som CFN har utfärdat (LSFS 1988:45). Internationella regler och överenskommelser om djuranvändning Internationellt finns det flera organ som på olika sätt arbetar med djurskyddsfrågor. har antagit flera konventioner på djur- skyddets område, t.ex. konventioner som reglerar användningen av sällskapsdjur, animalieproduktionens djur, slaktdjur och transporter av djur. undertecknade konvention ETS 123 om skydd av ryggradsdjur som används för försök och annat vetenskapligt ändamål. Konventionen ratificerades av och har utgjort ledmärke vid arbetet med de svenska bestämmelserna om försöksdjursanvändningen. Artiklarna är i princip inarbetade i den svenska djurskyddslagstiftningen. Även inom EU finns regler om försöksdjursanvändning. Europeiska rådets direktiv /609/EEG ansluter nära till konvention. Genom medlemskap i den europeiska unionen skall EG:s direktiv genomföras i den nationella lagstiftningen. for Economic Co-operation and Development () har det framtagits riktlinjer för hur olika djurtester skall göras. Här har det varit ett mål att successivt minska antalet djur som använts i de olika testerna. Riktlinjerna har kommit att tillämpas i många länder såvitt avser föreskrifter om hur olika tester skall genomföras. Ytterligare en viktig organisation vad gäller vissa aspekter på djur- försök är WHO (). 2.2Olika definitioner på djurförsök I är det ändamålet med användningen av djur som är avgörande för om denna skall betraktas som ett djurförsök. Enligt 19 a § djur- skyddslagen krävs nämligen tillstånd för att använda djur om ändamå- let med användningen är vetenskaplig forskning eller undervisning, sjukdomsdiagnos, framställning av läkemedel eller kemiska produkter eller andra jämförliga ändamål. Användning av djur för nämnda ända- mål kräver enligt 21 § djurskyddslagen godkännande från etisk syn- punkt av en djurförsöksetisk nämnd. I konvention ETS 123 och EG:s direktiv /609/EEG definieras ett djurförsök däremot som användning av djur för försöks- eller annat vetenskapligt ändamål som kan tillfoga djuret smärta, lidan- de, ångest eller bestående skador. Undantag görs för de mest skonsam- ma metoderna som godtagits i modern praxis för avlivning och märk- ning av djur. Den lägsta nivå av ett ingrepp som anses orsaka något av dessa tillstånd har beskrivits som motsvarande ett nålstick. Vid en jämförelse av de två definitionerna finner man att de svenska bestämmelserna också omfattar försökssituationer där djur inte utsätts för något ingrepp, dvs. försök som för djurens del är mycket lindriga. Exempel på sådana försök är försök där djur används i beteendestudier utan ingrepp och utan tvångsanordningar. Enligt defini- tion menas med tvångsanordningar att djuret i försökssituationen utsätts för någon åtgärd som har en inverkan på djuret på minst samma nivå som ett nålstick. Vidare kan som exempel på försök som utförs utan att ett ingrepp görs, men som utgör djurförsök enligt svensk defi- nition, nämnas utveckling av utfordrings-, inhysnings- och skötselsys- tem för djur. Om ett djur avlivas med en skonsam, accepterad metod för att man skall få tillgång till ett organ eller vävnad för användning t.ex. vid framställning av cellkulturer betraktas detta inte som ett djur- försök enligt eller EG-direktivet. Så är emel- lertid fallet enligt svensk definition, eftersom det är ändamålet som avgör om djuranvändningen skall anses som ett djurförsök eller inte. De skillnader som alltså finns mellan den svenska definitionen och definitionen enligt konvention och EG:s direktiv av begreppet djurförsök är betydelsefulla. De medför att försöksdjursan- vändningen enligt svensk rätt var mer än dubbelt så stor som användningen enligt artiklarna i EG:s direktiv och kon- vention. Det är ryggradsdjur som omfattas av bestämmelserna om djurför- söksanvändningen. Det "lägsta" djurslag som omfattas av de svenska bestämmelserna är rundmunnar (Cyclostomata). I EG:s direktiv och konvention dras gränsen för vilka djur som omfattas av bestämmelserna däremot vid fiskar (Pisces). Rundmunnar omfattas således inte av dessa bestämmelser. Den grekiske läkaren (129200) anses vara grundaren av experimentell fysiologi i västvärlden. Han nöjde sig inte med att obser- vera fakta utan han ville även bevisa sina iakttagelser genom experi- ment. var det självklart att använda djur i undersöknings- syfte även om det orsakade djuren lidande. Till och med människor levde under hot att utnyttjas i experiment. Galenos anatomiska forsk- ning var nästan helt baserad på studier av apa och gris. Han motbevisa- de med djurexperiment t.ex. uppfattningen att artärerna innehåller luft. Med användning av djurdissektioner ansåg Galenos sig ha kartlagt människokroppens uppb yggnad och funktioner. Detta tillvägagångssätt ledde till stora felaktiga slutsatser. Galenos forskning blev emellertid oemotsagd . Det var först som Galenos läror ifrågasattes och han beskylldes för att ha använt en felaktig metod. Hans misstag bestod dock i att han okritiskt hade över- fört resultaten från djurmodellerna till människan. hade det antal personer som utförde djurförsök varit begränsat, men genomfördes det allt fler fysiologiska experiment. Det talas om att det var en vetenskaplig revolution. Vetenskapsmannen (15961650) påstås ha jämställt djur med komplicerade maskiner som var oförmögna att tänka och känna. uppfattning om djuren anses av många ha banat väg för en allmän användning av vivisektion. Först i början av 1800- talet inleddes dock en organiserad systematisk djurförsöksverksamhet i stor omfattning. gav den kände franske fysiologen ut en bok innehållande regler och principer vid studier av experimentell medicin. I boken förespråkades metoden att kemiskt och fysiskt inducera (framkalla) sjukdomar i experimentella situationer, vilket ledde till användning av de djurmodeller som förekommer i dagens biomedicinska forskning. En annan auktoritet som bidrog till att etablera laboratorieforskningen och den experimentella användningen av djur var fransmannen . används djurmodeller i princip inom alla områden av bio- medicinsk forskning. I den moderna djurförsökshistorien har verksam- heten förändrats genom att nya narkos- och bedövningsmedel framta- gits. Efter har den nya försöksdjursvetenskapen haft stor inverkan på djurförsöksverksamheten. (Öbrink, ; Försöks- djurskunskap s. 2529, ; Djurförsök s. 32 ff., Svendsen, Hau; Handbook of Laboratory Animal Science vol. Röster mot användningen av djurförsök har höjts alltsedan djurför- sök först kom i bruk. Motståndet till djurförsök blev emellertid mer utbrett kring mitten av , när användningen av djurförsök hade fått en allt större omfattning. bildade man bl.a. i , , , och organisationer som uttryckte sitt motstånd mot användningen av djur för vetenskapliga experiment, s.k. antivivisektionsorganisationer. I bildades till bekämpande av det vetenskapliga djurplågeriet . (antog organisationen namnet mot plågsamma djurförsök.) Dessa rörelser för djurens rätt uppstod som en rad andra rörelser för sociala reformer växte fram. Efter att intresset för rörelserna om djurskydd hade minskat , tog debatten om djurförsöksproblematiken ny fart . (, Djurförsök s. 100 ff., , Djurförsök s. 28 och 29.) En av djuretikens förgrundspersoner är filosofen . Hans bok ifrågasatte inställningen att djuren är till för människan att använda som vi behagar och talade för en ny etik vid behandlingen av djur. Boken anses ha haft stor betydelse för de framväxande djurrättsorganisationerna. En annan förgrundsfigur inom djuretiken är Tom Regan, som kom ut med boken . (Gålmark,(red. ), Djur & människor s. har i och i flera andra länder djurskyddsfrågor rönt en allt större politisk uppmärksamhet. Den under alltmer ökade kritiken mot djur- försök har också medfört ett mer tydligt försvar från användarna av djurförsök. Det har också bildats organisationer till försvar för djurför- söken. Bl.a. bildades som har sitt säte i . Organisationen sprider information på olika sätt och har även bildat en fond till hjälp för personer som arbetar med djurför- sök och som kan råka illa ut på grund härav. (, Djurförsök s. De flesta forskarna anser att det är viktigt att allmänheten har en viss insyn i forskarnas arbete.