sou · GMB340 · 1999-01-01 00:00:00 — Målsägandebiträde och stödperson skall kallas till huvudför- handling eller annat sammanträde i rätten där målsäganden eller målsägandens ställföreträdare skall höras. I paragrafens första stycke benämndes tidigare den som var personligt stöd stödperson. Denna benämning har utmönstrats ur detta stycke och förbehålls i fortsättningen en person som har förordnats som stödperson enligt 1 b § lagen om målsägandebiträde och stödperson. Bestämmelsen om personligt stöd behålls. Frågan har behandlats i avsnitt 4.5.4. I andra stycket har gjorts ett tillägg varav framgår att en stödperson i vissa fall kan förordnas enligt lagen om målsägande biträde och stödperson. I tredje stycket föreskrivs att stödpersonen på samma sätt som måls- ägandebiträdet skall kallas till huvudförhandlingen och annat sam- manträde i rätten där målsäganden eller målsägandens ställföreträdare skall höras. Vid förhör skall såvitt möjligt ett av undersökningsledaren anmodat trovärdigt vittne närvara. Undersökningsledaren skall bestämma om någon annan än ett vittne får närvara vid förhör. Vid förhör, som enligt 18 § andra stycket hålls på den misstänktes begäran, har han och hans försvarare rätt att närvara. Även vid annat förhör får försvarare närvara, om det kan ske utan men för utredningen. Målsägandebiträde har rätt att närvara vid förhör med målsä- ganden. Detsamma gäller en stödperson, om hans närvaro inte är till men för utredningen, liksom ett personligt stöd enligt 20 kap. 15 § . Är den som hörs under , bör den som har vårdnaden om honom vara närvarande vid förhöret, om det kan ske utan men för utredningen. Undersökningsledaren får förordna att vad som förekommit vid förhör inte får uppenbaras. I tredje stycket har införts en bestämmelse om rätt till närvaro för ett personligt stöd enligt 20 kap. 15 § vid förhör med målsäganden, vilket är föranlett av ändringen av begreppet stödperson. Enligt den nya bestämmelsen har såväl en förordnad stödperson som en person som är ett personligt stöd enligt 20 kap. 15 § rätt att närvara vid förhör med målsäganden, om närvaron inte är till men för utredningen. Ett vittnesförhör skall inledas av den part som åberopat förhöret, om inte rätten bestämmer annat. Vid förhöret skall vittnet först beredas tillfälle att på egen hand eller, om det behövs, med stöd av frågor avge sin berättelse i ett sammanhang. Motparten skall sedan få tillfälle att höra vittnet. Om motparten inte är närvarande eller om det av annan anledning behövs, bör rätten leda denna del av förhöret. Därefter får rätten och parterna ställa ytterligare frågor till vittnet. Den part som åberopat förhöret bör först få tillfälle till detta. Även en målsägande som inte för talan har rätt att ställa frågor till vittnet. Har ingen av parterna eller båda åberopat förhöret, skall detta inledas av rätten, om det inte är lämpligare att någon av parterna inleder förhöret. Frågor, som genom sitt innehåll, sin form eller sättet för deras framställande inbjuder till visst svar, får inte ställas annat än om det vid förhör enligt andra stycket behövs för att undersöka i vad mån vittnets berättelse stämmer med det verkliga händelseförloppet. Rätten skall avvisa frågor, som uppenbart inte hör till saken eller som är förvirrande eller på annat sätt otillbörliga. I paragrafens tredje stycke görs ett tillägg som innebär en utvidgning av målsägandens rätt att ställa frågor till vittnen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 4.5.4. Den som är målsägande får således rätt att ställa frågor till vittnen även om han eller hon inte för talan. Frågerätten är inte villkorad av att målsäganden skall höras i målet. I 37 kap. 1 § som gäller förhör i bevissyfte med bl.a. tilltalad hänvisas till 36 kap. 17 § . Med den ändring som sker i förevarande paragraf kommer målsägandens frågerätt att gälla även den tilltalade. Genom den utvidgade frågerätten får målsägandebiträdet rätt att ställa frågor till den tilltalade och vittnen också i de fall då målsägande inte för talan i målet. Då sakkunnig höres muntligen, företages förhöret av rätten. Med rättens tillstånd må dock sakkunnig höras av parterna. Rätten och parterna äge ställa frågor till den sakkunnige. Även en målsägande som inte för talan i målet får ställa frågor till denne. Rätten skall avvisa frågor, som uppenbart ej höra till saken eller som äro förvirrande eller eljest otillbörliga. Har den sakkunnige avgivit skriftligt utlåtande, må, om rätten finner det lämpligt, utlåtandet helt eller delvis uppläsas. I paragrafens första stycke görs motsvarande utvidgning av målsägan- dens frågerätt beträffande sakkunniga som införts beträffande den till- talade och vittnen i 36 kap. 17 § . En tingsrätts beslut får överklagas särskilt, om tingsrätten i beslutet 1. avvisat ett ombud, ett biträde eller en försvarare eller ogillat ett yrkande om detta, 2.ogillat ett yrkande av tredje man att få delta i rättegången som intervenient eller målsägande eller prövat fråga enligt 13 kap. 7 § om övertagande av ett käromål, 3.förelagt en part eller någon annan att lägga fram skriftligt bevis eller att tillhandahålla föremål för syn eller besiktning eller vid prövning enligt 3 kap. 3 § andra stycket 4 eller 5 tryckfrihetsför- ordningen eller 2 kap. 3 § andra stycket 4 eller 5 yttrandefri- hetsgrundlagen funnit det vara av synnerlig vikt att en uppgift som avses där lämnas vid vittnesförhör eller förhör med en part under sanningsförsäkran, 4.prövat en fråga om utdömande av förelagt vite eller häkte eller om ansvar för förseelse i rättegången eller om skyldighet för någon att ersätta rättegångskostnad, 5.prövat en fråga om ersättning eller förskott av allmänna medel till målsägande eller enskild part eller om ersättning eller förskott till biträde, försvarare, vittne, sakkunnig eller någon annan, 6.prövat en fråga i tvistemål om kvarstad eller annan åtgärd enligt 15 kap. eller i brottmål om häktning, restriktioner enligt 24 kap. 5 a §, en åtgärd som avses i 25-28 kap. eller omhändertagande enligt 28 kap. , 7. avslagit en begäran om stödperson, biträde eller försvarare eller till sådant uppdrag utsett någon annan än parten föreslagit, 8. prövat en fråga som gäller rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1996:1619) i annat fall än som avses i 5 eller 7, 9.avslagit en begäran om att ersättning till vittne som åberopats av en enskild part skall utgå av allmänna medel enligt 36 kap. 24 § andra stycket eller 10.prövat en fråga enligt 33 kap. om avräkning av tiden för vissa frihetsberövanden. Paragrafen innehåller en uppräkning av de fall i vilka en tingsrätts beslut får överklagas särskilt. I punkten 7 införs en rätt för målsäganden att i vissa fall särskilt överklaga tingsrättens beslut avseende stödperson. Om tingsrätten har avslagit en begäran om stödperson eller till ett sådant uppdrag utsett någon annan än målsäganden har föreslagit får detta beslut överklagas särskilt. En målsägande som vill överklaga ett sådant beslut måste enligt 49 kap. 6 § första stycket först anmäla missnöje mot beslutet. Motsvarande regler gäller vid över- klagande av tingsrättens beslut om förordnande av bl.a. målsägandebi- träde. 13.3Förslag till lag om ändring i Äktenskapsmål tas upp av tingsrätten i den ort där kvinnan eller mannen har sitt hemvist. Har ingen av dem hemvist här i landet eller har den make som har hemvist här medgetts att använda fingerade personuppgifter enligt lagen (1991:483) om fingerade personuppgif- ter eller gäller sekretess enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100) för den makens folkbokföringsuppgifter, tas målet upp av . I paragrafen har införts en särskild forumregel för äktenskapsmål i de fall en av parterna saknar hemvist i och den andra har ett sekretessbelagt hemvist eller använder fingerade personuppgifter. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.12. Ändringen i förevarande paragraf har samband med ändringen i 6 kap. 17 § . 13.4Förslag till lag om ändring i Frågor om vårdnad eller umgänge tas upp av rätten i den ort där barnet har sitt hemvist. Har barnet medgetts att använda fingerade personuppgifter enligt lagen (1991:483) om fingerade personuppgif- ter eller gäller sekretess enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100) för barnets folkbokföringsuppgifter tas sådana frågor upp av rätten i den ort där käranden har sitt hemvist eller, om denne saknar hemvist i , av . Frågor om vårdnad och umgänge kan tas upp även i samband med äktenskapsmål. Om det inte finns någon behörig domstol, tas frågorna upp av . Frågor om vårdnad som avses i 4-8 och 10 §§ samt 10 b § andra stycket samt frågor om umgänge som avses i 15 § handläggs i den ordning som är föreskriven för tvistemål. Står barnet under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem och är föräldrarna överens i saken, får de väcka talan genom gemensam ansökan. Övriga frågor om vårdnad handläggs i den ordning som gäller för domstolsärenden. I mål om vårdnad kan underhållsbidrag för barnet yrkas utan stämning. Dom i mål om vårdnad eller umgänge får meddelas utan huvudförhandling, om parterna är överens i saken. I paragrafens första stycke har tillagts en särskild forumregel för mål om vårdnad och umgänge i de fall det råder sekretess för barnets person- uppgifter eller barnet har fingerade personuppgifter. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.12. 13.5Förslag till lag om ändring i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter skall bistå den som har fått medgivande att använda fingerade personuppgifter vid kontakter med andra myndig- heter och i övrigt lämna den hjälp som krävs, om den enskildes hjälpbehov inte kan tillgodoses på annat sätt. får i skälig omfattning tillerkänna den person som har medgetts att använda fingerade personuppgifter ersättning för de kostnader som kan ha uppkommit till följd av medgivandet, i den mån ersättning inte kan utgå på annat sätt. beslut i ersättningsfrågan skall på begäran av den enskilde prövas av . Begäran om en sådan prövning skall göras hos , som i så fall skall överlämna ärendet till rätten. Två nya stycken om kostnadsersättning läggs till paragrafen. Frågan har behandlats i avsnitt 10.12. För rättens handläggning av ärenden om fingerade personuppgifter gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden. Detta föreskrivs i 10 § lagen om fingerade personuppgifter. Denna bestämmelse blir även tillämplig på rättens prövning av ersättningsfrå- gan. 13.6Förslag till förordning om ändring i förordningen (1988:691) om tillämpningen av lagen om besöksförbud Om en domstol eller en åklagare meddelar beslut om besöksförbud eller häver eller ändrar ett sådant beslut, skall kopia av beslutet genast sändas till polismyndigheten på den ort där förbudet helt eller huvudsakligen avses gälla. Om parterna i ett ärende om besöksförbud har gemensamma barn eller om förbudet avser ett barn, skall en kopia av beslutet genast sändas även till socialnämnden på den ort där barnet huvudsakligen vistas. Bestämmelser om rapportering till i fråga om besöksförbud finns i förordningen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem. Bestämmelser om registrering av beslut om besöksförbud finns i polisregisterkungörelsen (1969:38) och efter- lysningskungörelsen (1969:293). Ett nytt andra stycke införs i paragrafen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 4.3.5. 13.7Förslag till lag om ändring i lagen (1987:713) om homosexuella sambor Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser tillämpas även på de homosexuella samborna: 1.lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem, 4.10 kap. 9 § , 5.4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken, 6.19 § första stycket, punkt 1 nionde stycket och punkt 3 sjunde stycket av anvisningarna till 31 § samt punkterna 3 a, 3 b och 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370), 7.lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 8.bostadsrättslagen (1991:614), 9.lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer, 10.5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen (1970:988), 11.10 § insiderlagen (1990:1342), 12.14 kap. 3 §, 4 § tredje stycket och 8 § tredje stycket vallagen (1997:157), 13.36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval, m.m., 14.4 § lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall, 15.lagen (1993:1469) om uppskovsavdrag vid byte av bostad, 16.10 kap. 18 §, 11 kap. 2, 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16 kap. 7 och 9 §§ , 17.säkerhetsskyddslagen (1996:627), 18.lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid taxeringar, samt 19.lagen (1988:609) om målsägandebiträde och stödperson. Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara ogifta, gäller det också de homosexuella samborna. Lagen har utökats med en ny punkt, punkten 19. Detta är föranlett av förslaget att efterlevande sambo skall, under vissa förutsättningar, ha rätt till målsägandebiträde och stödperson (se avsnitt 13.1 under 1 b §). Tillägget innebär att denna rätt också gäller för homosexuella sambor. 13.8Förslag till lag om ändring i lagen (1994:419) om brottsofferfond Den som döms för ett eller flera brott skall, om fängelse ingår i straffskalan för något av brotten, i domen åläggas att betala en avgift på . Detsamma gäller när fråga om ansvar för brott tas upp av åklagare genom strafföreläggande. Avgift skall inte tas ut om påföljdseftergift meddelas. I första stycket har gjorts en ändring beträffande brottsofferavgiften. Den höjs från till . Frågan har behandlats i avsnitt 6.2.3. Ändringen kräver en övergångsbestämmelse. Den högre avgiften skall inte gälla för brott som har begåtts före ändringens ikraftträdande. 13.9Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) bör verka för att den som har drabbats av brott får det stöd och den hjälp som den brottsdrabbade personen liksom dennes anhöriga behöver. Paragrafen är ny och har behandlats i avsnitt 5.2.4. Syftet med bestäm- melsen är att i sin verksamhet skall uppmärksamma de personer som har behov av hjälp och stöd på grund av de har utsatts för brott. Bestämmelsen gäller således både män och kvinnor och avses ersätta den i propositionen Kvinnofrid (prop. 1997/98:55) föreslagna 8 a §, som enbart avser kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp i hemmet. Om de utsatta kvinnorna särskilt bör uppmärksammas kan detta lämpligen göras genom att den i propositio- nen föreslagna bestämmelsen läggs till denna paragraf. 13.10Förslag till lag om ändring i brottsskadelagen (1978:413) Om det med hänsyn till den skadelidandes behov av omedelbar hjälp finns synnerliga skäl, får brottsskadeersättningen helt eller delvis betalas ut i förskott. Paragrafen är ny. Den har behandlats i avsnitt 7.8. 13.11Förslag till förordning om ändring i förundersökningskungörelsen (1947:948) Målsäganden skall om möjligt underrättas om att åklagaren under vissa förutsättningar kan föra talan om enskilt anspråk i anledning av brott och om möjligheterna att få ersättning enligt brottsskadelagen (1978:413). I samband därmed bör också på lämpligt sätt upplysning lämnas om de regler som gäller för handläggningen av sådana an- språk. Är brottet sådant att det kan komma i fråga att förordna målsägandebiträde eller stödperson enligt lagen (1988:609) om målsägandebiträde och stödperson eller att meddela besöksförbud enligt lagen (1988:688) om besöksförbud, skall målsäganden underrättas om de regler som gäller för förordnande av målsägandebiträde och stödperson eller meddelande av besöksförbud. Målsäganden skall i lämplig utsträckning ges information om reglerna om personligt stöd enligt 20 kap. 15 § och 23 kap. 10 § , om möjligheterna att få rättshjälp och rådgivning enligt rättshjälpslagen (1996:1619) samt om vilka myndigheter, organisationer och andra som kan lämna stöd och hjälp. Ändringarna i paragrafen är föranledda av de nya reglerna om stödper- son och personligt stöd (se avsnitt 13.1 och 13.2) Målsäganden skall tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut om att förundersökning inte skall inledas eller att en inledd förundersökning skall läggas ned, beslut om att åtal skall väckas eller att åtal inte skall väckas, tidpunkt för huvudförhandling i målet samt dom i målet. Tillägget i paragrafen är föranlett av den föreslagna utvidgningen av åklagarens underrättelseskyldighet (se nedan under 14 §). Läggs en förundersökning ned eller beslutas att åtal inte skall väckas, skall den som hörts som skäligen misstänkt för brottet underrättas. Beslut att åtal har väckts eller att förundersökning inte skall in- ledas eller att en inledd förundersökning skall läggas ned eller att åtal inte skall väckas, skall underrättelse ske till målsägande som angett brottet eller anmält enskilt anspråk i anledning av brottet eller begärt att bli underrättad. Har den som övertagit målsägandens anspråk gjort anmälan om enskilt anspråk, skall även han underrättas. Underrättelse enligt andra stycket behövs inte vid beslut av polismyndighet om att inte inleda eller att lägga ned en förunder- sökning, om utredningen inte lett så långt att någon varit skäligen misstänkt för brottet. Underrättelse till målsäganden skall dock alltid ske om målsäganden har begärt det. Om en myndighet, en kommun, ett landsting eller en kyrklig kommun som har att handlägga disciplinärenden enligt lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. har gjort en åtalsanmälan, skall den som gjort åtalsanmälan genast underrättas om en åtgärd som avses i andra stycket eller om att ett väckt åtal har lagts ned. I andra stycket har gjorts ett tillägg som innebär att åklagaren skall underrätta målsäganden även när åtal har väckts. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 4.2.2. Underrättelsen bör ske genom att åklagaren i samband med att åtal väcks sänder en kopia av stämningsansökningen till målsäganden. 13.12Förslag till förordning om ändring i förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. Ersättning för tidsspillan får betalas till den som på grund av inställelsen mister inkomst eller gör annan ekonomisk förlust. Ersättningen får bestämmas till det belopp som svarar mot den faktiska förlusten, dock högst per dag eller, om den ersättningsberättigade är förordnad som stödperson, högst per dag. Om särskilda skäl föreligger får ersättning för tidsspillan betalas med högre belopp till den som är bosatt på utrikes ort. I första stycket har gjorts ett tillägg om ersättning till stödperson för tidsspillan. Frågan har behandlats i avsnitt 4.5.4. 13.13Förslag till förordning om ändring i förordningen (1994:426) om brottsofferfond Bidrag från brottsofferfonden får lämnas för att stödja forskning, utbildning, information och annan utvecklingsverksamhet som gäller brottsofferfrågor och som bedrivs av ideella organisationer eller i privat eller offentlig regi. I paragrafens andra stycke fanns tidigare en bestämmelse om att bidrag får lämnas till löpande verksamhet bara om det finns särskilda skäl. Andra stycket har fått utgå. Frågan har behandlats i avsnitt 6.2.3. 13.14Förslag till förordning om ändring i förordningen (1997:408) om målsägandebiträde I förordningens 1, 2 och 5 §§ har endast gjorts ändringar som är föranledda av att rubriken till lagen om målsägandebiträde har ändrats till lagen om målsägandebiträde och stödperson. Förordningens rubrik behöver inte ändras eftersom förordningen inte innehåller några bestämmelser om stödperson. Utredningens förslag bör träda i kraft . I detta samman- hang vill utredningen påpeka att det är angeläget att de ideella organisa- tionerna får det resurstillskott som en höjning av brottsofferav- giften och ändringen i förordningen om brottsofferfond innebär. I avsnitt 4.3 behandlar utredningen besöksförbud. Enligt utredningen får lagen anses fungera relativt väl och i enlighet med dess syften. Man menar dock att besöksförbuden i större utsträckning än bör vara avpassade efter parternas förhållanden, särskilt då man har gemensamma barn. Utredningen framhåller vidare att det är angeläget att målsägande ges information om reglerna för besöksförbud och att informationen ges på ett sådant sätt att målsäganden kan ta den till sig. Vi instämmer i utredningens förslag i dessa frågor. Vi vill dock i sammanhanget passa på att framföra synpunkter i vissa delar som utredningen inte berört. Det förekommer att brottsoffer eller anhöriga till brottsoffer riskerar att möta gärningsmannen i samband med dennes permissioner eller efter frigivning från anstalt. Till utredningen har framförts krav på en förändrad lagstiftning innebärande att man, efter hörande av den avlidnes anhöriga, skall kunna utfärda ett så kallat vistelseförbud. Gärningsmannen får således inte vistas i en utpekad kommun eller kommundel. Vi inser problemen med en lagstiftning i denna riktning, men utifrån ett brottsofferperspektiv är det viktigt att frågan belyses och värderas. En möjlighet skulle kunna vara att offret eller om offret har avlidit, offrets anhöriga, ges möjlighet att begära besöksförbud i utvidgad form. Det kan inte vara rimligt att brottsoffret eller offrets anhöriga skall tvingas stänga in sig varje gång gärningsmannen har permission eller efter dennes frigivning från anstalt. Angående förordnande av stödperson I avsnitt 4.5 berör utredningen frågor kring målsägandebiträde och stödperson. Utredningen föreslår bland annat en utvidgad användning av stödpersoner i samband med det rättsliga förfarandet. Enligt utredningen bör stödpersonen ges ett särskilt förordnande. Förutsättning för sådant förordnande skall vara målsägandens behov samt att målet gäller ett brott på vilket fängelse kan följa. Enligt utredningen bör förundersökningsledaren vara behörig att förordna stödperson. särskilt med tanke på dröjsmål som kan uppstå vid förhör under veckoslut och . I övrigt bör förordnandet ges av rätten. Vi delar utredningens uppfattning att stödpersoner kan utgöra en viktig resurs i kurativt hänseende för målsäganden. Däremot anser vi att det endast är målsägandes behov som skall ha betydelse för ett eventuellt förordnande av stödperson. Brottets grovhet bör således inte påverka möjligheten till stödperson. När det gäller rätten att förordna en stödperson framgår enligt lagtexten att förundersökningsledaren alltid har rätt att förordna en sådan person. Vi delar utredningens förslag och menar att förundersökningsledaren alltid skall förordna stödperson och att rätten endast i undantagsfall skall utfärda ett sådant förordnande. Detta med hänsyn till att förundersökningsledaren är den som bäst ser målsägandes behov. Ytterligare skäl är att en sådan ordning bör innebära en förenkling och leda till snabbare beslut. Angående införande av vittnesbiträde I departementspromemorian Vittnen och målsägande i domstol (Ds 1995: 1) föreslogs att det för vissa särskilt utsatta vittnen borde införas en möjlighet för domstolen att förordna en särskild stödperson, ett vittnesbiträde. Utredningen tar inte upp denna fråga. Ur vårt perspektiv är det dock ett angeläget förslag. På samma sätt som det finns behov av stöd för målsägande så befinner sig vittnen i en utsatt position. Vi anser därför att domstolen bör kunna förordna ett vittnesbiträde för särskilt utsatta vittnen. Vad gäller kostnaden är det en marginell fråga då det endast gäller speciella mål. Angående utvecklingsarbete i brottsofferfrågor I avsnitt 5 behandlar utredningen frågor i anslutning till den verksamhet som bedrivs av hälso- och sjukvården samt . I avsnittet redogörs bland annat för propositionen Kvinnofrid. I propositionen anges att regeringen har gett i uppdrag att leda ett utvecklingsarbete i frågor om våld mot kvinnor. Utredningen menar dock att det i uppdrag även bör ingå den problematik som mer allmänt gäller för brottsoffer. Vi delar utredningens uppfattning i denna fråga. Man bör dock tillvarata den kompetens som finns på . Enligt vår mening bör därför utvecklingsarbete i frågor som rör brottsoffer genomföras i samarbete med . Angående inrättande av en brottsofferombudsman I avsnitt 6.1 behandlar utredningen och gällande bestämmelser.