sou · GMB366d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Det har kommittén redan uppmärksammat, vilket flertalet remissinstan- ser välkomnat. Att ge den Rh-anpassade gymnasieutbildningen andra möjligheter än andra gymnasieskolor får orimliga konsekven- ser, eftersom det finns elever med liknande problematik i den van- liga kommunala gymnasieskolan som inte ges möjlighet till special- inriktade kursplaner av detta slag. Möjligheterna till individuella anpassningar bör istället ske på samma villkor för samtliga elever inom gymnasieskolan. För att eleverna skall ges bästa möjliga förutsättningar är det viktigt att skolan tidigt arbetar med åtgärdsprogram och individuella studie- planer och redan i planerar för elevens gymnasiestu- dier. Kommittén föreslog att det i skollagen tydliggörs att 5 kap 13 § skollagen inte gäller för den Rh-anpassade gymnasieutbildningen. Enligt denna paragraf ges elever från den obligatoriska särskolan, som inte tas emot i gymnasiesärskolan därför att de bedöms kunna gå i gymnasieskolan, möjlighet att tas emot vid gymnasieskolans individuella program. Med anledning av detta anför FUB att skillna- den mellan en elev inskriven i särskolan och en elev med ojämn begåvningsprofil i i enskilda fall är hårfin. Införandet av individuella program på RgRh skulle kunna öka valmöjligheterna även för elever med rörelsehinder från särskolan. , och anser att utvecklingsstörda elever som tillhör personkretsen för Rh-anpassad gymnasieutbildning och som inte har behov av gymnasiesärskolans resurser skall ha rätt att få sin utbildning vid en Rh-anpassad gym- nasieskola. anser det föga ändamålsenligt att göra sökande från särskolan obehöriga för individuella program vid Rh-gymnasierna eftersom vårdnadshavare till barn i särskolan, med stöd av lagen om försöksverksamhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång (1995:1249), kan få sina barn placerade i innan årskurs nio avslutas. anser att det är viktigt att tydligt markera att ut- bildningen inte heller skall omfatta elever som gått integrerade i men som tillhör särskolans personkrets. betonar att även elever som har svåra rörel- sehinder och tillhör särskolegruppen har stora behov av habilite- ringsinsatser. Inom särskolan finns dock inte dessa resurser. Kommittén har förståelse för vissa av de invändningar som väckts, men står trots detta fast vid sitt ursprungliga ställningsta- 238 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen Ett viktigt skäl för detta är att Rh-gymnasierna inte har den kompetens som krävs för att ta emot elever med utvecklingsstör- ning. Redan den målgrupp som skolorna har ställer krav på kompetensutveckling. Kommittén menar därför att skolorna har behov av att koncentrera sina insatser på att bygga upp spetskom- petens för att på bästa sätt kunna ta emot dagens elever. Det är viktigt att understryka att såväl gymnasieskolan som gymnasiesärskolan måste utvecklas för att på ett bra sätt kunna ta emot elever med svåra rörelsehinder. Att en hög andel elever i särskolan har ytterligare funktionshinder förutom utveck- lingsstörning ställer särskilda krav, vilket bör innebära att gymnasie- särskolan skall ha spetskompetens inom området. Dessutom är det viktigt att elever med svåra rörelsehinder er- bjuds habilitering på hemmaplan, oberoende av om de studerar i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan. Invändningen att föräldrar av taktiska skäl kan placera elever i för att få plats vid den Rh-anpassade gymna- sieutbildningen har aktualitet så länge försöksverksamheten pågår. Om detta är en relevant invändning om och när kommitténs förslag genomförs får således framtiden utvisa. Man bör dock kunna utgå från att föräldrar väljer en sådan lösning bara om eleven har rimliga förutsättningar att följa undervisningen i . ·föreslår att rättighetsinslaget i regleringen av den Rh-anpassade gymnasieutbildningen tas bort. I delbetänkandet menade kommittén att det rättighetsinslag som finns i lagstiftningen för de Rh-anpassade gymnasieskolorna borde kunna tas bort så att verksamheten vid de Rh-anpassade gymnasieskolorna och RGD/RGH kommer att baseras på likartade bestämmelser. Kommittén var dock inte då beredd att föreslå en ändring av de rörelsehindrade elevernas rätt till Rh-anpassad gymnasieutbildning, men avsåg att återkomma till frågan i detta slutbetänkande. Frågan om rättighetslagstiftning har kommenterats av Socialsty- relsen, Sisus, , , i , RBU och DHR. Samtliga förespråkar ett bibehållande av rättighetslag- stiftningen. Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 239 Kommittén står fast vid att rättighetsinslaget i regleringen av den Rh-anpassade gymnasieutbildningen bör kunna tas bort och bedö- mer att tiden nu är mogen för detta. De skäl som förelåg vid infö- randet av lagstiftningen saknar numera aktualitet. I Handikapput- redningens betänkande (SOU 1989:54) Rätt till gymnasieutbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar anförs främst två skäl för att införa en lagstadgad rätt. För det första konstaterades att det inte före- låg någon ovillkorlig rätt till gymnasieutbildning, utan att ett urval skedde, i huvudsak med hjälp av betyg. Den möjlighet att ta in elever på den s k fria kvoten var inte reglerad och ansågs därför inte innebära tillräckligt starka garantier för att svårt rörelsehindrade ungdomars behov av gymnasiestudier skulle tillgodoses. För det andra ville man tydliggöra kravet på att eleverna skulle erbjudas en utbildning anpassad efter deras behov. Här gjordes jämförelsen med gruppen psykiskt utvecklingsstörda som redan då hade en ovillkorlig rätt till fortsatt utbildning efter den obligatoriska skolans slut. Den reform som genomfördes skilde sig i väsentliga delar från förslag. Detta förslag omfattade ungdomar med svåra rörelsehinder, som på grund av rörelsehinder eller, om även annat funktionshinder föreligger, sitt samlade handikapp har avsevärda svårigheter att följa undervisningen. Huvudförslaget var att dessa elever skulle ges rätt att få utbildning i gymnasieskolan. Denna del av förslag fick inte några konsekvenser, men kom senare att genomföras i och med gymnasiereformen. Som komplement till detta föreslogs att ungdomar, om de har behov av särskilda insatser som erbjuds vid den Rh-anpassade gymnasieutbildningen och detta behov inte kan tillgodoses vid annan gymnasieskola, skulle ha rätt till utbildning vid dessa skolor. Denna rätt föreslogs dock inte vara absolut. Om antalet sökande skulle överstiga antalet platser skulle företräde ges åt sökande som har störst behov av platserna. Denna del av förslag genomfördes, men rätten gjordes absolut. Enligt kommitténs uppfattning saknar ursprungliga argument för en rättighetslagstiftning numera aktuali- tet. I och med gymnasiereformen är kommunerna skyldiga att erbjuda alla ungdomar gymnasieutbildning. Det innebär också ett tydligt åtagande för kommunerna att i sin gymnasieskola erbjuda individuellt anpassade lösningar för elever med omfattande behov, bl a till följd av svåra rörelsehinder. 240 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen utom givit ungdomarna helt andra förutsättningar . Landstingen ansvarar enligt hälso- och sjukvårdslagen för att er- bjuda habilitering. Ytterligare ett förhållande som förändrats är att minst ett femtiotal kommuner som tidigare saknade gymnasieskola har etablerat sådan. Det innebär att fler elever med svåra funktionshinder kan erbjudas utbildning vid sin hemort och slipper långa, i vissa fall omöjliga, resor. För många elever är just de dagliga resorna ett av de stora hindren för att klara att kombinera en gymnasieutbildning med att bo hemma. Att behålla rättighetslagstiftningen skulle istället, enligt kommitténs mening, riskera att bibehålla en otydlighet som inte är önskvärd beträffande kommunernas och landstingens ansvar för ungdomar med svåra rörelsehinder. Som det är nu kan det uppfattas som att kommunerna och landstingen lyfts av det ansvar de har att erbjuda ungdomar med svåra rörelsehinder en utbildning anpassad efter elevens behov respektive habilitering. Detta är naturligtvis inte fallet. Alla ungdomar skall ha möjlighet att välja att studera vid sin hemort och där erbjudas de insatser som krävs. Bakom kommitténs ställningstagande ligger också att antalet ele- ver vid skolorna har blivit avsevärt större än de åttio som Handi- kapputredningen prognostiserade, något som förstärker intrycket av ett oklart kommunalt ansvar. är antalet elever dubbelt så stort som prognostiserades och förväntas öka ytterligare. En del av ökningen beror naturligtvis på att gymnasiereformen lett till att en större andel elever med svåra rörelsehinder har valt att studera på gymnasieskolan överhuvudtaget. Elevantalet kan emel- lertid också ha ökat genom att praxis successivt förändras. Detta då svårigheterna är stora att mycket tydligt definiera personkretsen. Kommittén menade i sitt delbetänkande att en sådan utveckling har skett. Kommittén bedömer att denna utveckling är olycklig och att det är viktigt att den Rh-anpassade gymnasieutbildningen ges möjlighet att stabilisera verksamheten kring ungefär det elevtal som den nu har. Detta för att kunna garantera god kvalitet i både utbildning, habilitering och boende för de elever som har de allra största behoven. Dagens situation innebär i alltför hög grad att lösningar måste arrangeras med kort varsel. Det är i detta sammanhang intressant att konstatera att även föresprå- kade en begränsning av antalet platser. Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 241 Mot kommitténs ställningstagande – att tiden nu är mogen att ta bort rättighetsinslaget i lagstiftningen – talar dock att gymnasiere- formen ännu inte helt funnit sina former. saknas i hög grad den specialpedagogiska kompetens som krävs för att ta emot alla ungdomar i gymnasieskolan. Ytterligare ett problem är att även habiliteringen för ungdomar är mindre väl utbyggd. Detta bör dock bedömas mot bakgrund av de förslag som kom- mittén lägger för att stödja kommunerna i deras uppdrag att ta emot alla ungdomar i sin gymnasieskola. Kommittén har redan konstate- rat att detta ställer krav på kompetensutveckling, särskild specialpe- dagogisk kompetens samt stöd i specialpedagogiska frågor. En elev med ett svårt funktionshinder är oftast väl känd för kom- munen långt innan hon eller han söker till gymnasieskolan. Det gör att hemkommunen i de flesta fall har goda förutsättningar att förbereda för elevers gymnasiestudier. Kommittén föreslog i sitt delbetänkande att sad utbildning ombildas och ges i uppgift att svara för antagningen av elever till såväl RGD/RGH som till de Rh-anpassade gymnasie- skolorna. , , och stödjer förslaget. Sisus och Skolväsendets över- klagandenämnd har synpunkter om lämplig sammansättning på en sådan nämnd. RBU avstyrker att nämndens kansliresurs skall flyttas från Sisus som de anser har en värdefull kompetens på området. Flera remissinstanser, däribland läns landsting, DHR, DHB, Vänerskolan, Östervångsskolan, och Forum för kommunikationshandi- kapp, betonar värdet av en närhet mellan antagningsorganisationen och skolorganisationen och betvivlar att en central antagnings- nämnd skulle gagna eleverna. kommun menar att om en central antagningsnämnd inrättas bör antagningen göras i två steg. En central nämnd skulle kunna göra en prövning av personkretsen, en lokal intagning skulle som tidigare kunna arbeta med elevens skol- och programval. Kommittén står fast vid förslaget att antagningsnämnden bör få ansvar även för antagningen till RGD/RGH. Det bör ses i ljuset av förslaget till central antagning till de teckenspråkiga grundskolorna (dagens specialskolor). Utifrån kravet på kompetens har kommittén 242 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen redan i kapitel 6 föreslagit att nämnden skall ha flera arbetsutskott med olika kompetens. Att låta kommun, som inte svarar för finansieringen av skolan, svara för antagningen är inte en bra lösning. Däremot delar kommittén uppfattningen att den centrala prövningen bara bör gälla personkretstillhörigheten. Placering på program och skolenhet är naturligtvis ett kommunalt ansvar. Kommittén föreslog också att ansökningsförfarandet till den Rh- anpassade gymnasieutbildningen skall ske , året innan studierna skall inledas, istället för som . Flertalet av de remissinstanser som tagit ställning till detta förslag är positiva till förslaget. Flera tar dock upp problemet med ökad risk för felval. Det är ett svårt beslut för en elev att bestämma sig för att söka till ett riksgymnasium, något som för många också medför en flyttning hemifrån. Furuboda folkhögskola delar denna kritik och föreslår att eleven istället för en ansökan lämnar in en intresseanmälan. , och avvisar för- slaget av samma anledning och menar att funktionshindrade ung- domar har samma behov av betänketid som andra. tror att förslaget skulle kunna få till följd att många ungdomar söker Rh-anpassad gymnasieutbildning för säkerhets skull i avvaktan på vad hemkommunen kan erbjuda. Kommittén menar att det finns skäl att stå fast vid förslaget. Det gör att den slutliga hanteringen kan ske snabbare och skapar bättre möjligheter att erbjuda eleverna kvalitativt goda lösningar. I och med överprövningar är vissa ärenden öppna ända fram till skolstart. Det bör dock observeras att kommitténs förslag inte innebär några dramatiska skillnader gentemot hur det är . Normalt söker elever till gymnasieskolan i nionde årskursen. Kom- mittén föreslår att de skall ansöka om att få sin personkretstillhörig- het prövad , i nionde årskursen, inte i åttonde årskursen som någon instans uppfattat förslaget. Kommittén föreslog vidare att beslut om antagning till RGD/RGH respektive den Rh-anpassade utbildningen, utöver en bedömning av om individen tillhör personkretsen, också skall baseras på en be- dömning av kommunens tidigare och planerade insatser samt att till ansökan skall bifogas betyg, dokumentation av kommunens vid- tagna åtgärder, åtgärdsprogram samt för elever med svåra rörelse- hinder en redovisning av habiliteringsbehov. Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 243 , , , , Kris- tianstads läns landsting, DHR och HRF är i huvudsak positiva till förslag om att bedömningen om personkretsen också skall baseras på en bedömning av kommunens tidigare och planerade åtgärder, att denna skall bifogas ansökan tillsammans med betyg, åt- gärdsprogram samt för elever med svåra rörelsehinder en redovis- ning av habiliteringsbehov. FUB och RBU välkomnar att åtgärdspro- gram lyfts fram och att möjligheten att se över kommunens åta- gande ökar. Flertalet av de 35 remissinstanser som kommenterat förslaget är dock tveksamma till de föreslagna principerna för prövning till RGD/RGH och den Rh-anpassade utbildningen. Man menar att den tänkta nämnden får en mycket svår och onödig bedömningsuppgift, framför allt när den skall bedöma hemkommunens planerade insat- ser som inte med nödvändighet kommer att genomföras. anser det vara olämpligt att lägga en utredningsskyldighet på sökanden själv som till sin ansö- kan skall foga viss utredning som syftar till att visa hur skolgången skulle komma att ordnas i den vanliga gymnasieskolan. Ett viktigt skäl för nämndens uppfattning är att det inte bör krävas att sökan- den skall förebringa utredning som talar emot hans ansökan. Om sådan utredning behövs bör den därför göras av hemkommunen och bifogas när ansökan sänds över för prövning av mottagande. Kommittén delar uppfattningen att det inte bör åligga eleven själv att redovisa kommunens vidtagna och planerade åtgärder. Däremot bör kommunen kunna åläggas att göra en sådan redovisning. När det gäller kravet att redovisa åtgärdsprogram och individu- ella studieplaner vill kommittén understryka att detta inte skiljer dessa elever från andra. Det är viktigt för alla elever med funktions- hinder, liksom för alla elever i behov av särskilt stöd, att det finns en kontinuitet vid övergången från grundskola och gymnasieskola, att den kunskap som finns förs vidare. Sisus, i , kommun och HRF menar att en elev som bedömts tillhöra personkretsen bör få följa den sökta utbildningen även om hemkommunen bedöms kunna erbjuda ett bra alternativ. Kommittén menar emellertid att behovet av plats vid de riksre- kryterande gymnasieskolorna inte enbart är knutet till eleven själv utan också kan ha att göra med hemkommunens förutsättningar. Elever med svåra rörelsehinder kan t ex ofta erbjudas tillfredsställande lösningar i stora kommuner med en utbyggd hälso- och sjukvård. Om samma elev i stället bor i en liten kommun som 244 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen varken har gymnasieskola eller en utbyggd hälso- och sjukvård och eleven inte heller klarar långa dagliga resor kommer saken i ett annat läge. Hemkommunens förutsättningar bör således vägas in i bedömningen. I delbetänkandet fastslog kommittén emellertid att en elev inte skall kunna nekas plats vid den riksrekryterande utbildningen om kommunen undandrar sig sitt ansvar att erbjuda ett bra alternativ, även om det finns förutsättningar för detta. Detta ställningstagande överensstämmer väl med intentionerna i förslag. 7.2.6Tillsyn, uppföljning och utvärdering ·föreslår att länsstyrelsernas sociala enheter och ges i uppdrag att svara för tillsynen över boendet. Kommittén menade i sitt delbetänkande att det bör pekas ut ett myndighetsansvar som tillsammans med skolorna får till uppgift att formulera mål för hur det statliga verksamhetsbidraget till utbild- ningen vid RGD/RGH respektive de Rh-anpassade gymnasiesko- lorna skall användas samt utveckla instrument för att följa upp och utvärdera detta. Enligt kommitténs uppfattning borde detta vara ett ansvar för som administrerar utbetalningen av bidraget. I stort sett samtliga remissinstanser är positiva till förslaget. HRF och DHB uppger att detta är något de länge efterfrågat. tycker dock att förslaget är otydligt formulerat. kom- mun anser att habilitering och boende skall följas upp och utvärde- ras av annan myndighet än . Kommittén vill understryka att formuleringen avser ett uppfölj- ningsansvar för det ansvar som skolorna tar på sig utöver vad som framgår av lagstiftning och nationella måldokument, således vad som ingår i plusuppdraget, det som bör vara överenskommet i avtal. Att följa upp de mål som framgår av lagstiftning och nationella måldokument ingår i generella uppdrag. Om det föreslagna myndighetsansvaret bör vara eller en från fristående myndighet är avhängigt av Skol- verkets framtida roll. Som redan konstaterats genomför revisorer en översyn av . Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 245 När det gäller uppföljning och utvärdering av boende och habili- tering vid den Rh-anpassade gymnasieutbildningen har Sisus ansvaret. Kommittén har inte heller föreslagit något annat. Däremot saknas det, liksom för specialskolorna, ett statligt till- synsansvar för boendet. Liksom för elevhemmen vid de föreslagna teckenspråkiga grundskolorna och Åsbackaskolan föreslår kom- mittén därför att länsstyrelsernas sociala enheter och Socialstyrel- sen ges i uppdrag att svara för tillsynen över boendet (se vidare kapitel 6). 7.2.7Finansiering av utbildning, boende och habilitering ·föreslår att boende och habilitering vid de Rh-anpassade gymna- sieskolorna finansieras via ett statligt verksamhetsbidrag och in- terkommunal ersättning från elevernas hemkommuner och hem- landsting så att för varje elev –hemkommunen kommer att svara för en grundavgift för boen - det, –hemkommunen kommer att svara för kostnaderna för assis- tans utanför skolan upp till , –, och i förekommande fall hemkommunen, kommer att svara för motsvarande hälften av kostnaderna för habilitering. I delbetänkandet lades vissa förslag avseende finansiering av den riksrekryterande gymnasieutbildningen. Vad som framför allt åter- står att lägga förslag om är finansieringen av boende och habilite- ring vid den Rh-anpassade utbildningen. Kommittén konstaterade redan i delbetänkandet att det är viktigt att ekonomiska incitament inte hindrar att olika utbildningsalternativ kan prövas förutsättningslöst. Det innebär att ansvaret för att finansiera studierna vid de riksrekryterande gymnasieskolorna bör fördelas så att kostnaderna för kommunerna, och i vissa fall landstingen, så långt möjligt görs oberoende av om utbildningen erbjuds i hemkommunen eller vid riksrekryterande gymnasieskolor. 246 Den riksrekryterande gymnasieutbildningen Staten bör bidra med en plusresurs motsvarande de merkostna- der som kommer av att eleven studerar vid en riksrekryterande gymnasieskola. Extrakostnaderna består av eventuella boende- och resekostnader samt vissa kostnader för utbildningen. Utbildningen vid såväl RGD/RGH som vid de Rh-anpassade gym- nasieutbildningarna finansieras genom en kombination av statligt verksamhetsstöd och interkommunal ersättning. För RGD/RGH motsvarar det statliga stödet i genomsnitt per elev . Den interkommunala ersätt- ningen består av programkostnaden och en extra ersättning. Storle- ken på den extra ersättningen fastställs i förordningen (SKOLFS 1992:44) om extra ersättning för vissa handikappade elever vid studier i gymnasieskola. Nivån är per termin och elev. För den Rh-anpassade gymnasieutbildningen motsvarar det stat- liga stödet i genomsnitt per elev för , per elev i . Det bör observeras att det statliga stödet i hög grad har ensats /96 då beloppen varierade avsevärt. Den interkommunala ersättningen består i praktiken av programkostnaden och ersättning för assistent i skolan. I delbetänkandet förordade kommittén att regeringen skall se över förordningen om ersättning för vissa handikappade elever (1992:44). Nivån i den extra ersättningen för elever vid RGD/RGH bör justeras, medan de Rh-anpassade gymnasieskolorna bör ges formell möjlighet att debitera elevens hemkommun den faktiska kostnaden för assistent i skolan. Inledningsvis kan konstateras att remissinstanserna i huvudsak ställer sig positiva till förslagen att se över förordningen (SKOLFS 1992:44) om extra ersättning för vissa handikappade elever. DHR påpekar att om kommunen endast debiteras en genomsnittlig kostnad för en assistent finns det ekonomiska incitament för kom- munen att rekommendera elever med stort assistansbehov att söka sig till en riksrekryterande gymnasieutbildning. motsätter sig en reglering av finansierings- frågorna som kan medföra merkostnader för anordnande kommun. Den riksrekryterande gymnasieutbildningen 247 läns landsting befarar att vissa kommuner kan komma att belastas orimligt tungt. Kommittén finner inget skäl att ändra sina tidigare ställningsta- gande i princip. Däremot kan det finnas skäl att här, liksom för de teckenspråkiga grundskolorna, ta särskild hänsyn till konsekven- serna för värdkommunerna. Det kan dock justeras direkt genom storleken på det statliga verksamhetsbidraget. Finansiering av boende och habilitering I delbetänkandet menade kommittén att finansieringen av boendet i elevhem m fl boendeformer på studieorten bör ses över. konstaterades att förutsättningarna för att åstadkomma ett likvärdigt system för olika elever med funktionshinder skulle öka om Sjuk- och arbetsskadekommitténs förslag genomförs, att sjukbidrag eller förtidspension inte skall utbetalas . När det gäller finansieringen av boendet skiljer sig RGD/RGH och den Rh-anpassade gymnasieutbildningen åt och behandlas därför var för sig. För RGD/RGH handlar det om ett mer traditionellt elev- boende. För den Rh-anpassade gymnasieutbildningen handlar det om ett boende som för många av eleverna också omfattar assistans Vidare ingår habilitering i omvårdnaden vid den Rh- anpassade utbildningen. Det ter sig därför inte nu möjligt att lägga in dem i samma system. RGD/RGH: Enligt förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshind- rade elever i gymnasieskolan lämnas ett s k Rg-bidrag för skäliga kostnader för kost, logi och annan service. Bidraget ges också för resor till och från hemmet, för dagliga resor till skolan samt för merkostnader på grund av elevens funktionshinder.