sou · GMB330 · 1999-01-01 00:00:00 — Beslut om ledighet fattas av chefen för den enskilda enheten inom utlandstyrkan. Om den anställde under ledighet vistas utanför förläggningen på förrättningsplatsen får han eller hon inte andra reseförmåner än traktamente enligt 7 §. Enligt 23 § får även annan ledighet beviljas enligt de grunder Försvarsmakten bestämmer. sådan ledighet beslutar Försvarsmakten om avdrag från den anställdes förmåner. Ett ökat skydd tillförsäkras inte bara de anställda i utlandsstyrkan. Enligt 24 § gäller bestämmel- serna i 18 § om statens riskgaranti även för personal som inte är anställd i utlandsstyrkan under tjänsteresor utomlands som berör utlandsstyrkans verksamhet. Denna bestämmelse omfattar ex- empelvis dem som utför transporter till utlandsstyrkan. I fråga om stabsbidrag gäller enligt 25 § att chefen för en bataljon eller annan självständig enhet ur utlandsstyrkan under tjänstgöring utomlands får disponera högst det belopp som Försvar- smakten bestämmer. Detsamma gäller för personalvårdsverksamhet under tjänstgöringen utom- lands. Av medlen för personalvårdsverksamhet får respektive chef i trängande fall låna ut skäligt belopp till underlydande personal för att täcka oförutsedda utgifter för resekostnader. Regler om överklagande m.m. finns i 26 §. Där stadgas att ersättning enligt 17 § första stycket skall bestämmas och betalas ut av allmän försäkringskassa. Ersättning enligt 18–20 §§ skall däre- mot beslutas och betalas ut av Försvarsmakten eller annan myndighet som Försvarsmakten be- stämmer. Vidare gäller i fråga om ändring och överklagande av beslut i ärende som handläggs av allmän försäkringskassa i första instans att 20 kap. 10–13 §§ lagen om allmän försäkring skall til- lämpas. Andra beslut enligt förordningen skall överklagas hos allmän förvaltningsdomstol och vid överklagande till kammarrätten krävs prövningstillstånd. Enligt 27 § får Försvarsmakten utfärda föreskrifter för verkställighet av förordningen. I fråga om 17 § skall detta dock ske i samråd med . Risker vid internationellt fredsfrämjande arbete I detta kapitel behandlas de olika risker för den psykiska och fysiska hälsan som en anställd i utlandsstyrkan utsätter sig för i samband med utlandstjänstgöringen. Vidare redovisas skadestatistik och i vilken mån riskerna är höga jämfört med andra grupper. 4.1 Riskerna vid en utlandsmission Den som deltar i internationellt fredsfrämjande arbete utsätter sig för skaderisker. Dessa skiljer sig åt beroende på var tjänstgöringen utförs och vilken konflikt som den avser. Bidragande till en hög risknivå är också om en insats görs under en pågående konflikt eller kort efter en vapenvila. Vilken befattning den anställde har kan också ha stor betydelse. I sitt arbete med att förebygga skador har identifierat åtta huvudgrupper av risker. Ett viktigt problem i länder som drabbats av krig och förstörelse är försörjning med mat och vatten. Tillgång till rent vatten kan kräva flera timmars arbete . gången till färsk mat. En annan hälsorisk är de smittsamma sjukdomar som finns i olika delar av världen. Detta kan gälla allt från malaria till parasiter som sprids till den som går barfota. Riskerna ökar också i och med att befolkningen i en krigshärjat land dras till fredfrämjande trupper för att idka handel eller erbjuda tjänster. Vid varmare breddgrader innebär djur och insekter större risker. Exempelvis finns giftiga spindlar och ormar i en helt annan utsträckning än i . Till de situationer som kan utlösa faror i ett område som skakats av krig hör demon- strationer. Erfarenheter från Bosnien visar att sammankomster som haft annan orsak, t.ex. begrav- ningar, ofta kan övergå i politiska manifestationer. I Bosnien har ett särskilt problem kallat slivoskjutning förekommit. I syfte att provocera skjuts det över byar eller hus . Det förekommer också att skjutningen sker över de fredsbe- varande truppernas förläggningar. Syftet med dessa skjutningar är inte att träffa och skada utan att provocera och utöva psykisk press. De risker som förekommer behöver inte vara relaterade till själva konflikten. Det händer att enskilda ur fredsbevarande trupper utsätts för sådant som rån, misshandel och i extremfallet blir tagna som gisslan. Denna typ av händelser kan naturligtvis vara försök att provocera eller ske i syfte att uppnå politiska fördelar, men det kan också röra sig om ren kriminalitet. I krigsdrabbade länder kan rättsväsendet vara i upplösning. Att ordningsmakten satts ur spel bidrar till ännu ett riskmoment: trafiken. Många av de ska- dor som förekommer har samband med trafiksituationen. Under en konflikt har ofta delar av väg- nätet blivit förstört och andra delar är minerat. Detta gör att belastningen på de farbara vägarna blir högre. Till saken hör att bilarna ofta är i dåligt skick. Det kanske största hotet – åtminstone i de områden som varit utsatta för krig – är minor och oexploderad ammunition. Av de olyckor som förekommit i Bosnien har varit relaterade till minor, och däribland många av de allvarligaste. Skador kan uppkomma både genom olyckshändelse eller vid aktiv minröjning. Internationella erfarenheter ger vid handen att en minröjare dödas och två skadas allvarligt per 5 000 röjda minor. Bland de anställda i utlandsstyrkan har dock skade- nivåerna varit avsevärt lägre. Vid sidan av dessa fysiska faror föreligger risk för psykiska skador. Riskmomenten är ofta inte lika lätt identifierbara som vad gäller fysiska skador. Det händer till exempel vid allvarliga olyckor att den som drabbas av den fysiska skadan inte får några psykiska problem, utan att det istället är kamraten som stod bredvid och såg händelsen som drabbas. 4.2 Vilken typ av skador förekommer? En heltäckande bild av vilka skador som förekommer är med hänsyn till integritetsproblem svår att upprätta. Försvarsmakten har dock i viss mån redovisat bilden vad avser fysiska skador i en skri- velse till regeringen den 30 april 1996.1 Försvarsmaktens redovisning upptog de som skadats all- varligt. De som nämns är de som repatrierats på grund av skada från till , dvs. återsändes 35 personer till på grund av att de skadats. Skador förekom av många olika slag. Det vanligaste var skador på ben och fötter, inklusive skottskada i lår och avskuren hälsena. Dessa fall var åtta stycken. Fyra drabbades av minskador med framför allt skador i benen som följd. Tre skadade skallen, tre ögonen och tre händerna eller enskilda fingrar. Fyra fick skador på inre organ. Ryggskador och armbrott var andra skador som ledde till hemsänd- ning, liksom brännskador, m.m. (totalt sju fall). De viktigaste psykiska skador som kan drabba en person som deltar i fredsfrämjande verksam- het är dels s.k. kumulativ stress, dels posttraumatiskt stress syndrom (PTSD, posttraumatic stress disorder). Kumulativ stress är något som drabbar människor i olika miljöer. Vi utsätts löpande för olika påfrestningar som inverkar stressande. Om sådana stressorer kommer för tätt inpå varandra hinner den utsatte inte återhämta sig, utan blir psykiskt överbelastad. Det tillstånd av utbrändhet kumu- lativ stress kan ge upphov till går dock över när man inte längre utsätts för stressen. Det får knappast några följder i det långa loppet. PTSD är däremot en psykisk störning som kan drabba personer som utsätts för en traumatisk händelse långt utöver vanliga mänskliga erfarenheter. Den traumatiska händelsen kan bestå i att bevittna eller konfronteras med död eller dödshot, kroppslig skada eller hot om allvarlig kropps- skada. Det kan röra sig om t.ex. krigsskador, upplevelser av koncentrationsläger, tortyr, våldtäkt, misshandel eller masskadesituationer. Den drabbade har i situationen upplevt rädsla, hjälplöshet eller skräck. Sjukdomen karaktäriseras av tre symtomgrupper. För det första ett ständigt och plåg- samt återupplevande av händelsen, t.ex. i form av påträngande minnesbilder och mardrömmar. det andra ett ständigt undvikande av tankar som har med händelsen att göra eller svårigheter att minnas viktiga detaljer av den. Och för det tredje bestående tecken på psykisk överspändhet t.ex. i form av koncentrationssvårigheter, sömnstörningar, irritabilitet och spänd vaksamhet. Störningen har oftast föregåtts av en traumatisk krisreaktion som inte har gått tillbaka på naturligt sätt. Biolo- giska, psykologiska och sociala faktorer kan öka risken för att den normala reaktionen efter ett psykiskt trauma övergår i psykisk störning. I normalfallet visar det sig om en person drabbats av PTSD från den traumatiska händelsen. Det är dock inte ovanligt att det tar väsentligt , ibland upp till . 4.3 Hur stora är skaderiskerna? Avgörande för utredningens vidare ställningstagande är inte enbart att det föreligger vissa särskilt avgränsbara risker under tjänstgöring i utlandsstyrkan, vilka kan resultera i fysiska och psykiska skador utan snarare om och i vilken utsträckning det sker. För att kunna precisera på vilken nivå eventuella skaderisker ligger har utredningen inhämtat statistik från och från . Statistiken från trygghetsnämnden har därefter omvandlats till relativa tal med hjälp av uppgifter som inhämtats från Försvarsmakten. Som jämförelsetal har sta- tistik från använts och dessutom statistik som hämtats från en uppsats av K Torsteinrud och T J Larsson2. Psykiska skador har härefter behandlats särskilt. Uppgifterna i denna del bygger på upplysningar som lämnats av försvarsöverpsykiatern . Slutli- gen har vissa jämförelser gjorts beträffande inträffade dödsolyckor. Som nämnts har statistik inhämtats från . Statistiken avser de skador som är att hänföra till /96 och omfattar anmälningar som registrerats fram till och med . Mot bakgrund av ovanstående tabell kan vissa iakttagelser göras om farligheten hos fredsbevarande tjänstgöring. En viss reservation måste dock göras eftersom materialet bara omfattar och ett mindre antal anställda och normalavvikelser därigenom kan få stort utrymme. Allmänt används antalet skador som innebär minst en sjukskrivningsdag, per 1 000 anställda och år som jämförelsetal. Arbetarskyddsstyrelsen publicerar statistik över alla arbets- tagare i , där jämförelser görs just med denna enhet. Det sammanlagda antalet anställda som ingick i underlaget var 3 850 862 personer. Av dem skadades 33 676 personer eller 8,7 per 1 000 anställda och år. Den mest skadedrabbade gruppen bland arbetstagare i var de som arbetade med kreatursslakt och som hade en årlig skadesiffra på 51,6 per 1 000 anställda och år. Arbete vid metallmalmgruvor innebar en relativ frekvens på 30,3. Inom trävaruindustrin var frekvensen 23,0. Inom byggnadsindustrin skadades 14,9 per 1 000 anställda och år. De som arbetade i jord- och stenvaruindustin drabbades av 20,5 skador per 1 000 anställda och år. Inom totalförsvaret var jämförelsetalet 8,5 skadade per 1 000 anställda och år medan siffran var något högre för det militära försvaret, 9,4. Poliserna skadades i större utsträckning. var det relativa talet 12,3, medan brandmännens skadetal var så högt som 33,9. För hela utlandsstyrkan var det relativa skadetalet under /96 116 per 1 000 anställda och år. Tjänstgöringen i IFOR-styrkan i Bosnien var klart mest skadedrabbad med en relativ frekvens på 170. Därnäst följde skadefrekvensen under IFOR-styrkans utbildningstid i med en skadefrekvens på 77. Av dem som tjänstgjorde inom kontingenten i skadades 24 av 1 000 anställda , medan observatörerna hade väsentligt lägre skadetal, 12 per 1 000 anställda och år. Bland civilpoliserna förekom inga skador detta år. I Försvarets sjukvårdscentrums statistik förekommer dock anmälningar om skador . Att risken för att drabbas av en personskada vid tjänstgöring i utlandsstyrkan ligger på en mycket hög nivå framgår också av Försvarsmaktens årsrapport över arbetsskador 1996. Den rela- tiva frekvensen för arbetsskador som vållats genom olycka var 115 per 1 000 anställda. Motsvarande siffra för var 123. Det konstaterades vidare att det relativa anta- let skador är elva gånger högre i utlandsstyrkan än för anställda i Försvarsmakten i allmänhet. För att få en kompletterande jämförelse har utredningen också inhämtat statistik från . I denna statistik har redovisats det totala antalet skador –1996 som anmälts till nämnden och för följande grupper: yrkesofficerare i utlandsstyrkan, övriga i utlandsstyrkan, yrkesofficerare i vanlig tjänst, totalförsvarspliktiga och frivilliga under tjänstgö- ring samt totalförsvarspliktiga och frivilliga under fritid. Olyckor och sjukdomar med dödlig ut- gång ingår inte i statistiken. Grupp Orsak 1993 1994 1995 1996 Vidare har redovisat de ovan angivna olyckornas och sjukdomarnas konsekvens genom att ange samtliga skador –1996 som inneburit längre sjukskrivningstid än eller medfört kvarstående besvär. Att observera är att olyckor och sjukdomar med dödlig utgång inte ingår i denna sammanställning. Följder av olycka eller sjukdom Sjukskrivning men inga kvarstående men Sjukskrivning men inga kvarstående men Sjukskrivning men inga kvarstående men Sjukskrivning men inga kvarstående men Sjukskrivning men inga kvarstående men För att ovan redovisade antal skadade skall ge en bild av hur riskfylld tjänstgöringen i utlandsstyrkan är måste siffrorna omvandlas till relativa tal. Vad först gäller dem som på grund av skada drabbats av mer än 30 dagars sjukskrivning eller invaliditet blir den relativa skadefrekvensen för hela utlandsstyrkan 22,12 per 1 000 anställda och år, medan motsvarande siffror för yrkes- officerare i utlandsstyrkan blir 8,95 och för övriga anställda hela 32,66.8 När det sedan gäller dem som invalidiserats är frekvensen 8,11 för hela utlandsstyrkan, 3,94 för yrkesofficerarna och hela 11,46 för de övriga anställda. En jämförelse kan i första hand göras med yrkesofficerare under tjänstgöring i . Ris- ken för dem att på grund av skada drabbas av mer än 30 dagars sjukskrivning eller invaliditet är 3,23 per 1 000 anställda och år under tidsintervallet åren 1993–1996.9 Vad sedan gäller risken att drabbas av invaliditet var den 1,53 per 1 000 anställda och år. Vidare kan en jämförelse med totalförsvarspliktiga vara av intresse. För dem låg den relativa risken att drabbas av skada under tjänstgöring som medfört mer än 30 dagars sjukskrivning eller invaliditet på 17,92 under det aktuella tidsintervallet.10 Risken att få en skada som ledde till invaliditet var 7,02 per tusen totalförsvarspliktiga och år. Som en grund för jämförelse finns motsvarande siffror för riskutsatta yrkeskårer.11 Vad gäl- ler skador som innebar sjukskrivning i eller invaliditet hade civilt bevaknings- och skyddsarbete (poliser, brandmän och väktare) den högsta relativa frekvensen med 10,02 per 1 000 anställda och år. Därefter följde trävaruarbete med 9,67, transport- och kommunikationsarbete med 8,93, gruv- och stenbrytningsarbete med 8,78 samt bygg- och anläggningarbete med 8,62. I fråga om de skador som ledde till invaliditet var trävaruarbetare de mest riskutsatta med en relativ frekvens på 3,96 skador per 1 000 anställda och år. Därefter följde bygg- och anläggningsar- bete med 2,93, massa- och pappersarbete med 2,64, stål-, metallverks- smides- och gjuteriarbete med 2,28 samt gruv- och stenbrytningsarbete med 2,22 nämnda relativa risknivåer vad gäller invaliditet och längre sjukskrivningstider har sam- lats i nedanstående tabell. Invaliditet per 1 000 anställda/år Invaliditet eller enbart sjukskrivning per 1000 anställda/år 4.3.3 Särskilt om riskerna för psykiska skador Ifråga om posttraumatiskt stress syndrom (PTSD) kan allmänt sägas att riskerna ökar ju vanligare stressituationerna är. I krig kan man räkna med att 15–av soldaterna drabbas av PTSD. har undersökningar gjorts avseende svenska FN-soldater. Fynden tyder på att åldern har stor betydelse för hur bra en enskild soldat klarar psykiska påfrestningar under tjänstgöringen. De som oftast drabbades av psykiska reaktioner var de i åldersgruppen 17–. Vidare har studi- erna visat att de som riskerar att utveckla psykiska problem främst fanns i två grupper, de som hemförlovats och de som hade hög alkoholkonsumtion. Norska studier har också visat på en högre självmordsrisk bland de FN-soldater som hemför- lovas. 4.3.4 Risken att dödas under tjänstgöring De risker som redovisats ovan leder till en förhöjd skadefrekvens. Även risken att dödas är högre än vid anställning i . har 66 svenskar dödats under fredsbevarande tjänstgöring, varav sex personer till . Detta kan jämföras med siffran för hela arbetsmarknaden i , där antalet dödsfall var 89. Mot bakgrund av att sammanlagt ca. 70 000 svenskar tjänstgjort i fredsfrämjande insatser kan risken sägas vara väsent- ligt förhöjd även jämfört med farliga yrken i , där de högsta riskerna ligger kring 0,2 per 1 000 anställda och år (avser arbete inom jordbruks-, skogsbruks- och fiskerinäringarna). För hela arbetsmarknaden var den relativa risken att förolyckas 0,025 per 1 000 anställda och år. 4.4 Slutsatser avseende skaderiskerna Utan tvekan kan tjänstgöring i utlandsstyrkan sägas innefatta stora risker i förhållande till de risker som föreligger normalt vid tjänstgöring i . De båda statistikunderlagen, vilka inhämtats oberoende av varandra, ger en samstämmig bild av skaderiskerna. Även om underlaget i vissa delar är väl litet för att helt säkra slutsatser skall kunna dras innebär denna överensstämmelse att den allmänna bild statistiken ger av skaderiskerna får anses rättvisande. Statistiken från ger vid handen att särskilt missionen i Bosnien är skadedrabbad. Siffran 170 skadefall per 1 000 anställda och år är mer än så hög som för det farligaste yrket enligt Arbetarskyddsstyrelsens statistik. Även utbildningstiden i verkar vara skadedrabbad, även om underlaget här är litet. Antalet 77 skador per 1 000 anställda och år är särskilt anmärkningsvärt, eftersom verksamheten inte sker under sådana förhål- landen som brukar råda på missionsplatser. Någorlunda i nivå med annat farligt arbete verkar däremot både tjänstgöring som observatör och i vara. Siffrorna 12 respektive 24 antyder inga anmärkningsvärda risker. Vad gäller de civila poliserna kan man däremot konstatera att tjänsten utomlands förefaller vara lindrigare och mindre riskfylld än den här hemma. Detta är också en uppfattning som be- Statistiken från bekräftar vad som sagts ovan. Även den ger bilden att det är förbandsmissionerna, och då särskilt den i Bosnien, som är skadedrabbade. De generella risknivåerna, 22,12 promilles risk att drabbas av mer än trettio dagars sjukskrivning eller bli invalidiserad och 8,11 promilles risk att bli invalidiserad, är något mer än dubbelt mot vad som gäller för de farligaste yrkena i . Riskerna är dock inte jämnt fördelade inom utlandsstyrkan. Skadefrekvenserna för yrkesofficerare är ungefär lika höga som för de farligaste yrkena i , vilket i och för sig innebär avsevärda risker. De mest utsatta är dock de anställda i utlandsstyrkan som inte är yrkesofficerare. De relativa riskerna för dem att skadas ligger nära nog så högt som riskerna för de farligaste yrkena i . Sammantaget ger de höga skadenivåerna vid missionen i Bosnien och för de anställda som inte är yrkesofficerare anledning till antagandet att det i hög utsträckning är de meniga soldaterna som drabbas av skador. Detta antagande stöds också av att det är denna kategori av anställda som har de arbetsuppgifter som borde innefatta de största skaderiskerna. Att denna grupp är så skadeutsatt är särskilt allvarligt med hänsyn till att majoriteten av dem som tillhör den saknar annan anställning än den i utlandsstyrkan. Vad slutligen gäller risken att dödas under tjänstgöring i utlandsstyrkan är antalet dödsfall så få att säkra uttalanden om de relativa riskerna inte går att göra. Dock kan konstateras att har ungefär en promille av de anställda i utlandsstyrkan dödats under tjänstgöringen. Det finns anledning att anta att risken att dödas är väsentligt högre under särskilt riskfyllda missioner, som den i Bosnien. I detta kapitel behandlas de åtgärder som vidtas för att förebygga såväl fysiska som psykiska skador under tjänstgöring i utlandsstyrkan. Som en bakgrund beskrivs först de regler i arbetsmiljölagen som behandlar arbetsmiljöns utformning, arbetsmiljöarbetet samt samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. Därefter behandlas de särskilda åtgärder Försvarsmakten vidtar. Vidare berörs urvalsprocessen av de som skall anställas i utlandsstyrkan. Syftet med arbetsmiljölagens bestämmelser är att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet samt att uppnå en god arbetsmiljö. Arbetsmiljölagen omfattar nio kapitel. Dessa behandlar lagens tillämpningsområde, arbetsmiljöns beskaffenhet, allmänna skyldigheter, bemyndiganden, minderåriga, samverkan mel- lan arbetsgivare och arbetstagare, tillsyn, påföljder samt överklagande. I detta sammanhang finns det anledning att särskilt behandla de kapitel som rör arbetsmiljöns beskaffenhet, allmänna skyl- digheter samt samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare m.m. De grundläggande bestämmelserna om arbetsmiljöns utformning innebär att arbetsförhållandena skall anpassas efter varje anställds förutsättningar och följa samhällets förändring och de återfinns i 2 kap. 1 §. Där stadgas att arbetsmiljön skall vara tillfredsställande med hänsyn till arbetets natur och den sociala och tekniska utvecklingen i samhället. Vidare skall arbetsförhållandena anpassas till människors olika förutsättningar i fysiskt och psykiskt hänseende. Arbetstagaren skall också ges möjlighet att påverka utformningen av sin egen arbetssituation samt delta i förändrings- och ut- vecklingsarbete som rör det egna arbetet. Vidare gäller att teknik, arbetsorganisation och arbetsinnehåll skall utformas så att arbetstagaren inte utsätts för fysiska eller psykiska belastningar som kan medföra ohälsa eller olycksfall. skall även löneformer och förläggning av arbetstider beaktas. Starkt styrt eller bundet arbete skall undvikas eller begränsas. Slutligen skall det eftersträvas att arbetet ger möjligheter till variation, social kontakt och samarbete samt sammanhang mellan enskilda arbetsuppgifter och att arbetsför- hållandena ger möjligheter till personlig och yrkesmässig utveckling samt till självbestämmande och yrkesmässigt ansvar. De övriga bestämmelserna i 2 kap. innehåller närmare regler om den faktiska arbetsmiljön. Bland annat skall arbetet planläggas och anordnas så att det kan utföras i en sund och säker miljö. Vidare skall arbetslokaler vara utformade och inredda så att de är lämpliga från arbetsmiljösynpunkt. Luft-, ljud- och ljusförhållanden och övriga arbetshygieniska förhållanden skall vara tillfredsstäl- lande. Betryggande skyddsåtgärder skall vidtagas mot skada genom fall, ras, brand, explosion, elek- trisk ström eller liknande. I fråga om maskiner, redskap och andra tekniska anordningar gäller att de skall vara så beskaffade och placerade och brukas på sådant sätt, att betryggande säkerhet ges mot ohälsa och olycksfall. Ämnen som kan föranleda ohälsa eller olycksfall får användas endast under förhållanden som ger betryggande säkerhet. Om betryggande skydd mot ohälsa eller olycksfall inte nås på annat sätt, skall personlig skydds- utrustning användas. Denna skall tillhandahållas genom arbetsgivarens försorg. Dessutom gäller att det i den utsträckning som föranleds av arbetets art och arbetstagarnas behov skall finnas utrymmen och anordningar för personlig hygien, förtäring och vila samt för första hjälp vid olycks- fall eller sjukdom samt att ett fordon som används för personaltransport skall vara lämpat för ändamålet. De allmänna bestämmelserna om arbetsgivares och arbetstagares skyldigheter i fråga om hur arbetsmiljöarbetet utförs finns i 3 kap. arbetsmiljölagen. Den grundläggande regeln är att arbetsgivare och arbetstagare skall samverka för att åstad- komma en god arbetsmiljö. Vidare skall arbetsgivaren vidta alla åtgärder som behövs för att före- bygga att arbetstagaren utsätts för ohälsa eller olycksfall. Lokaler samt maskiner, redskap, skydds- utrustning och andra tekniska anordningar skall underhållas väl.