sou · GMB324d2 · 1999-01-01 00:00:00 — ·Avdelning A som administrerar generella (horisontella) frågor och frågor om den gemensamma marknadsordningen, handelsfrågor och sanitära frågor Därutöver finns enheter för bl.a. kontakter med andra institutioner inom EU, för fiskefrågor och de icke-offentliga organisationerna (t.ex. branschorganisationer), kom- munikation samt statistik och fiskeriekonomi. 176Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken SOU 1998:24 ·Avdelning B administrerar frågor om internationella organisationer och fiskeavtal med tredje land. ·Avdelning C administrerar frågor om bevarande och miljö, kontroll och inspektioner samt forskning och vetenskapliga analyser. ·Avdelning D administrerar frågor om struktur och fiskeberoende re- gioner bl.a. koordination med andra strukturfonder, kopplingar mellan strukturpolitiken och resurspolitiken samt generella frågor inom strukturområdet Härutöver finns två stabsfunktioner, en för juridiska frågor och en för budget- och personalfrågor. För att biträda kommissionen i dess arbete har härutöver inrättats ett antal kommittéer. Kommittéerna har tilluppgift att avge yttranden och fungerar genom en rutin med obligatoriska rådfrågningsförfaranden, för- valtningskommitté, eller frivilliga rådfrågningsförfaranden, rådgivande kommitté. I de rådgivande kommittéerna är deltagarna antingen yrkes- verksamma eller forskare/specialister. I förvaltningskommittéerna repre- senterar medlemmarna sina respektive länder. Inom fiskets område har inrättats följande kommittéer: ·Ständiga förvaltningskommittén för fiskerinäringens struktur ·Förvaltningskommittén för fiske och vattenbruk ·Rådgivande kommittén för fiskefrågor ·Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäring- en samt ·Kommittén för FAIR-programmet (forskningsfrågor). Inom ramen för dessa kommittéer har i sin tur bildats olika expert- eller arbetsgrupper. I arbetet inom dylika grupper representerar medlemmarna inte sina enskilda medlemsländer utan utses av kommissionen i egenskap av sakkunniga. Bl.a. finns grupper för: ·samråd och förhandlingar med tredje land SOU 1998:24Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken 177 Kommissionen vill ha goda kontakter med näringen men försöker kanali- sera samarbetet till organiserade former. Genom den rådgivande kom- mittén för fiskefrågor har näringen sin formella kontakt med kommissio- nen. för fiskefrågor består av representanter för fisket, vattenbruket, beredningsindustrin, konsumenterna, finansie- ringsinstitut samt transportindustrin. Samtliga 45 ledamöter tillhör någon av paraplyorganisationerna för respektive delsektor Respektive paraply- organisation nominerar sina ledamöter varefter kommissionen fattar for- mellt beslut om utnämningar. Enligt nuvarande regelverk har organisa- tionerna följande antal mandat: Affärsbanker som finansierar aktiviteter) Kommissionen kan rådfråga kommittén om alla frågor som har sam- band med den gemensamma fiskeripolitikens regelverk. Även frågor av socioekonomisk karaktär och förslag som kommissionen senare avser lägga fram för rådet kan ställas till kommittén. för fiskefrågor sammanträder i plenum. Kommittén är dock främst verksam genom sina sex arbetsgrupper: ·priser och marknadens organisation, ·inre och yttre fiskresurser, ·struktur för beredning och saluförande, ·strukturer för vattenbruket, samt De yttranden som olika intressegrupper avger inom arbetsgrupperna rap- porteras till kommissionen i form av protokoll. görs mera formella yttranden i plenarsession, som ordföranden överlämnar till kommissio- nen. 178 Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken SOU 1998:24 6.1.2Fiskeridirektoratets samarbete med andra direktorat Generaldirektorat XIV Fiske, arbetar gentemot andra direktorat med vilka det finns gemensamma beröringspunkter. I det följande beskrivs DG XIV:s viktigaste samarbetsrelationer. Diagram 6:1 Fiskedirektoratets huvudsakliga samarbetspartners DG I - yttre förbindelser DG V - sysselsättning DG VI - jordbruk DG VIII - utveckling o biståndspolitik DG XI - miljö DG XIV - FISKE DG XII - forskning DG XVI - regionalpolitik DG XX - kontroll o uppföljning DG XXI - tullar o indirekta skatter DG XXIV - sanitära frågor Avdelning A, Generella (horisontella) frågor och marknad Enhet A1 ansvarar för de externa kontakterna, utanför kommissionen, d.v.s. med parlamentet, , och etc. samt med yrkesorganisationerna (för fiskefrågor). Härutöver har enheten en representant vid rådets alla möten (interna och externa gruppen, Coreper samt ministerrådsmöten). Enhet A4 ansvarar för den gemensamma marknadsorganisationen, handelspolitik och sanitära frågor. I denna egenskap har enheten kontak- ter med ett antal andra direktorat, t.ex.: ·DG I, beträffande internationella handelsavtal (WTO, EEA, GSP m.m.) ·DG VI, när det gäller de finansiella aspekterna av återtag inom ramen för Producentorganisationernas arbete (återtagen finansieras via jord- bruksfonden) ·DG VIII, när det gäller ACP-länderna (konventionen), t.ex. om bistånd består av undantag från de normala handelsnormerna SOU 1998:24Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken 179 ·DG XI, beträffande CITES (Convention on International Trade in Endangered Species) ·DG XXI, avseende tullfrågor, d.v.s. hanteringen av tullfria kvoter och import till permanent reducerad (eller borttagen) tull - antingen inom ramen för internationella handelsavtal eller i syfte att tillgodose be- redningsindustrins behov av råvaror ·DG XXIV, för sanitära frågor Härutöver sker informationsutbyten med . Livsmedelsrelaterade och veterinära frågor hanterades tidigare av DG VI (jordbruk) men som en direkt konsekvens av utbrotten av BSE (Galna kosjukan) beslutades om inrättande av ett särskilt direktorat med ansvar för sanitära frågor, DG XXIV. Det grundläggande syftet är att stärka fokuseringen på de sanitära, konsu- mentrelaterade frågorna samt att frikoppla dessa frågor från producen- tintresset som är starkt inom DG VI:s arbetsområde. DG XXIV skall hantera alla sanitära frågor som avser konsument- skyddet (direktiv som utgör grunden för arbetet är 91/ 493; 91/492 och 91/67) inklusive inspektioner av de anläggningar i tredje land som är godkända eller skall godkännas för försäljning av livsmedelsprodukter till EU, samt relevant administration i dessa länder. Direktoratet är loka- liserat till men själva inspektoratfunktionen är placerad på Ir- land. Inspektoratet inrättades och sysselsätter ca 40-50 personer. DG XXIV skall konsultera både DG I och XIV avseen- de fiskefrågor. Enhet A4 har efter den senaste omorganisationen också huvudansva- ret för vattenbrukssektorn. Härigenom har avdelningen kontakter med ett stort antal andra direktorat: ·DG I handelsfrågor, t.ex. ärenden om norsk odlad lax ·DG III farmaceutiska frågor (t.ex. rester av fodertillsatser i veterinära frågor (t.ex. fisksjukdomar) vattenbruksprojekt är en vanlig del i biståndet habitatdirektivet34 gäller lokaliseringen av anläggningar samt lämpligheten i att odla viss art på visst ställe 34 Convention on the conservation of European wildlife and natural habitats (L 38/18, 10.2.82); 180 Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken SOU 1998:24 driver projekt om utveckling av kustområden ( zone development) vilka bl.a. omfattar vattenbruk inom ramen för programmet bedrivs utbytesverksamhet mellan universitet och odlingar vad avser personal samt vattenbruksutbildning vetenskapliga råd vad avser alla livsmedelsfrågor Avdelning B, Internationella organisationer och fiskeavtal med tredje land Avdelningen har kontakter med DG I, som bl.a. har att övervaka att öv- riga direktorat följer internationella handelsavtal. DG I har befogenhet att avbryta en förhandling som leds av för att lösa eventuella me- ningsskiljaktigheter mellan DG I och DG XIV. Genom att biståndsverksamhet i många fall berör fiskerinäringen har avdelningen kontakter med DG VIII. Bl.a. organiserar DG VIII möten med s.k. Fisheries Development Advisers i till vilka DG XIV inbjuds. diskuteras samverkan mellan biståndspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken vad gäller tredje landsavtal. Bl.a. ordnades ett möte i i denna fråga. Bland förslagen för att öka samverkan har funnits formaliserade "samråd" mellan DG XIV och DG VIII. Avdelning C, Bevarande och kontroll För avdelning C är DG XI, miljö, ett viktigt direktorat, med vilka man samarbetar kring flera konventioner, t.ex. OSPARC (Oslo- ) och HELCOM (Helsingforskonventionen) och regio- nala konventioner till skydd mot havsföroreningar. DG XI är huvudans- varigt för frågorna men så fort det rör den gemensamma fiskeripolitiken blir DG XIV involverade. Ett annat samarbetsområde är Nordsjökonfe- rensen där både fiske- och miljöfrågor behandlas. har omfattande kontakter med DG XII, forsk- ning. Härutöver kan nämnas DG I vad avser fångstkvoter och DG V III, utveckling och bistånd. Kontakterna med DG VIII väntas öka med an- ledning av arbetet inom ICCAT (the International Commission for the Conservation of Tunas). Avdelning D, Struktur och fiskeberoende regioner SOU 1998:24Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken 181 Avdelningen samarbetar framför allt med de andra fondansvariga direk- toraten samt med DG XIX (budget) och DGXX (kontroll och uppfölj- ning) vad avser de finansiella aspekterna på programmen. Rutinen för att ändra eller godkänna ett program t.ex. inom ramen för mål 5a fiske följer en särskild konsultationsprocedur. DG XIV skall kon- sultera DG V (sysselsättningspolitik och därmed ansvariga för socialfon- den), DG VI (jordbrukspolitik och ansvariga för jordbruksfonden), DG XVI (regionalpolitik och ansvariga för regionalfonden) samt DG XIX (budget), DG XX (finanskontrollen) och kommissionens interna jurist- funktion ( ). När alla direktoraten har godkänt förslaget delges det av ansvarig kommissionär de övriga kommissionärerna som härefter godkänner beslutet genom skriftlig procedur. Kommunikationen sker således främst skriftligt men möjlighet finns för interna möten. Möten sammankallas dock främst i händelse av oenig- het eller då det är mycket ont om tid för godkännande. Härutöver skall möten inom övervakningskommittéerna för de olika programmen föregås av en intern delgivning. Inför övervakningskom- mittéer inom mål 5a skall mötesmaterial delges DG XX. Avser mötet en övervakningskommitté för Pesca skall även DG V och XVI delges, efter- som även social- och regionalfonden är medfinansiärer för Pesca. DG XX, kontroll och uppföljning, har en särställning inom kommissio- nen i egenskap av intern kontroll- och revisionsmyndighet. DG XX:s verksamhet omfattar i huvudsak att kontrollera och effektu- era utbetalningar från fonder till medlemsländernas olika program, samt internrevision inom kommissionen. Härutöver granskas medlemsländer- nas rutiner för utbetalning och användning av medel från EG:s fonder. Revisionen omfattar både redovisning och förvaltning. De tjänstemän som arbetar med kontroll av medlemsländerna ansva- rar för bestämda länder. Sedan en omorganisation har t yngd- punkten förskjutits något från kontroll mot utvärdering och metodut- veckling, bl.a. vad avser resultatrevision. Denna utveckling är delvis en följd av det nordiska inflytandet både på DG XX och DG XIX (budget). Ansvaret för att upprätta och förbättra metoder för budgetering, uppfölj- ning och effektivitet ligger på DG XIX. Ansvaret delas upp efter olika administrativa skeenden så att det krävs attester från flera olika (vanligen tre) behöriga personer innan be- slut om penningtransaktioner kan effektueras. Ansvarig chef på respektive sakenhet skall utfärda en framställan om att utgifter bör täckas av en viss fond. Därefter sker en kontroll inom DG XX av att utgiften hänförs till rätt område i budgeten, att det finns medel 182 Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken SOU 1998:24 kvar för ändamålet, att utgiften är av rätt slag och att den är förenlig med principer om effektiva och sunda finanser. Efter denna kontroll utfärdar den ansvariga chefen en betalningsorder som vidarebefordras till en eko- nomichef (vanligen finns en sådan vid varje DG, skild från sakenheten). Betalningsordern kontrolleras vid DG XX och först därefter kan ekono- michefen utföra utbetalningen. Formen för budgetering, utbetalning och kontroll har beslutats genom en särskild föror dning35. DG XX utför även kontroller i medlemsländerna av att administrativa rutiner och organisation uppfyller ställda krav. Bl.a. krävs att m yndig- heter som hanterar utbetalningar av strukturfondsmedel skall ha funktio- ner för internkontroll. DG XX kontrolleras i sin tur av Revisionsrätten som rapporterar till parlamentet angående DG XX:s förvaltning och internrevision. Enligt EG-fördraget skall rådet när de beslutar om lagstiftning överlåta åt kommissionen att genomföra beslutade regler. Rådet kan dock i vissa fall förbehålla sig rätten att direkt genomföra reglerna. I kommissionens arbete med att genomföra beslutad lagstiftning kan bl.a. ingå att fatta kompletterande, mer detaljerad, lagstiftning. Medlemsländernas medverkan i genomförandefrågorna sker dels ge- nom deltagande i kommissionens förvaltningskommittéer, dels genom direkta kontakter med tjänstemän på DG XIV. är ansvarigt för att verkställa de beslut inom den ge- mensamma fiskeripolitiken som fattas inom EU och är den myndighet som representerar i kommissionens förvaltningskommittéer. De frågor som beslutas i förvaltningskommittéerna skall, eftersom de bygger på beslut av rådet, generellt inte ha politisk karaktär. Det händer emel- lertid att även politiskt känsliga frågor hanteras inom förvaltningskom- mittéerna eller att en fråga då den operationaliseras får politiska följder. Mot denna bakgrund deltar även departementet när så anses motiverat. Inför möte inom förvaltningskommittéerna skriver verket yttrande till . Härefter skriver in- struktioner för verkets deltagande. krävs kompletterande nationella regler även till de förordningar eller beslut som fattas av rådet eller kommissionen. Så är t.ex. fallet vad gäller fartygstillstånd. Det är regeringens ansvar att säkerställa att kompletterande lagstiftning finns. 35 Financial regulation No 2730/94 OJ L 293, 12.11.94 SOU 1998:24Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken 183 Liksom regeringen ställer kommissionen krav på information och un- derlag för kontroll av medlemsländernas verksamhet. Kommissionen följer upp och utvärderar beslutade åtgärder före, under och efter genom- förandet. Uppföljning och utvärdering görs antingen av kommissionens egna inspektörer eller genom uppmaning t ill landet att lämna begärda uppgifter eller översända beslutad nationell kompletterande lagstiftning. Nedan redovisas några viktigare exempel på EU-relaterade ärende- grupper och frågor som ansvarar för samt vilka andra myndigheter som i samarbete med svarar för administratio- nen av dessa frågor. Mot bakgrund av utredningens direktiv behandlas i synnerhet struktur- och kontrollfrågor. Resurspolitiken beslutas främst efter överläggningar inom rådets interna och externa arbetsgrupper. Reglerna är oftast detaljerade t ill sin utform- ning och lämnar endast en mindre del av genomförandet åt kommissio- nen. Resultatet av förhandlingarna kräver dock viss implementering och komplettering på svensk nivå. Efter slutförda kvotförhandlingar åligger det att utfärda bestämmelser och riktlinjer för fisket, att upprätta baslistor och må- nadslistor med uppgift om fiskets omfattning i tredje lands zon och att hålla dessa listor uppdaterade. har även i uppgift att infor- mera fiskerinäringen, och allmänheten om beslutens innebörd. Härutöver skall efterlevnaden följas upp genom kontrollverk- samheten. medverkar även i arbetet inom kommissionens kommitté för vetenskapliga, tekniska och ekonomiska frågor (Scientific Technical and , STECF) genom både Havsfis- kelaboratoriet och Utredningsavdelningen centralt. STECF är en rådgi- vande kommitté som bl.a. arbetar med att utforma modeller för ekono- misk rådgivning vid fastställande av fiskekvoter. Råden skall utgöra ett komplement till den biologiska rådgivning som utarbetas av ICES. De handelspolitiska frågorna beslutas inom rådet. Frågor kring marknads- normer, producentorganisationer och överskottshantering hanteras däremot till största delen inom kommissionen. Det främsta undantaget är de årliga förhandlingarna om orienteringspriser, vilka beslutas om inom rådet. 184 Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken SOU 1998:24 Allmän bevakning av marknadsfrågor för fiskeri- och vattenbruksprodukter är den myndighet som ansvarar för marknadsregleringen av fisk och fiskprodukter. Detta innefattar bl.a. kontroll av att fastställda marknadsstandarder efterlevs samt rapportering av nationell marknadsin- formation till kommissionen. Verket handlägger även frågor rörande auktorisation av förstahands- mottagare. är ca 130 företag auktoriserade. Producentorganisationerna och de ekonomiska stöden har inte utnyttjat alla marknadsstöd. I avsnitt 5.2.2 redovisas samtliga stöd som kan finansieras av EU. Av dessa utnyttjar endast stöd för överskottshantering respektive fast stöd. och 1996 har det totalt utgått 10,5 resp. 13,5 m iljoner kronor i bidrag till fyra producentorganisationer (PO) för återtagen fisk. Huvud- delen av bidragen har utgått för överskottshantering. Härutöver beviljades av prisregleringsmedel i bi- drag för att bilda de fyra producentorganisationerna. Den- na åtgärd föregick alltså inträdet i unionen. Återtagssystemet är en uppgift för . Verket utövar t illsyn över producentorganisationerna och är den myndighet som kan godkänna en PO. Verket har även kvalitetskontrollanter som gör fysiska kontroller av den fisk som återtas från marknaden. Stödet beräknas på årsbasis i efterskott. Producentorganisationerna har emellertid möjlighet att erhålla stöd i förskott om säkerhet kan ställas, en möjlighet som organisationerna i regel utnyttjar. Ansök- ningarna sänds in till , som utför kontroll av att uppgifterna i ansökan är korrekta. Ansökan sänds därefter till som är utbetalningsställe för stödet och således betalar ut stöd till organi- sationerna samt rekvirerar medel från EU (jordbruksfondens garantisek- tion). ansvarar även för de säkerheter som ställs för stödet (bankgaranti om av utbetalt bidrag). Efter fiskeårets avslu- tande gör en genomgång av producentorganisationernas verksamhet och om inte några betydelsefulla felaktigheter upptäcks före- slår att återlämna de ställda säker- heterna. Till skillnad från vad som är fallet i flera andra medlemsländer har dock valt att inte lägga ut den nationella förvaltningen av fis- kekvoter på producentorganisationerna. SOU 1998:24Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken 185 Handelsfrågor med tredje land Handelsfrågorna omfattar avtal med tredje land om frihandel, beslut om tullkvoter eller tullnedsättningar till , beslut om kvoter till följd av (de s.k. kompensationsförhandlingarna) samt beslut om kvoter och suspensioner i fall där det råder brist på råvaror för ge- menskapens beredningsindustrier. I är UD ansvarigt departement för handelsfrågor. UD kon- taktar för synpunkter och utredningsarbete. Fis- keriverket är utredande myndighet och remissorgan. kontaktas direkt av den under UD ansvariga myndigheten, Kom- merskollegium. I tullfrågor är det och Kommerskol- legium som är ansvariga myndigheter. ansvarar för t.ex. tullsuspensioner och är endast remissorgan. Tullfrå- gorna är för del inte alls lika omfattande som de frågor som rör olika handelsavtal. Inom strukturpolitiken förekommer förhandlingar och beslut om övergri- pande lagstiftning endast inför en ny programperiod, dels för strukturstöden, dels för de fleråriga utvecklingsprogrammen för fiskeflottan. Rådet har överlåtit åt kommissionen att förhandla om och förvalta specifika program för de enskilda medlemsländerna, såväl vad avser stö- den som de fleråriga utvecklingsprogrammen. Beslut fattas inom kom- missionens förvaltningskommitté för fiskerinäringens struktur. Utvecklingsprogram för den svenska fiskeflottan utarbetar underlag inför förhandlingar med kommissionen om de fleråriga utvecklingsprogrammen (MGP) samt följer upp att åta- gandena genomförs, exempelvis genom att styra flottans kapacitet och värdera andra åtgärder som syftar till att begränsa fiskeansträngningar- na. Härutöver utvärderas pågående och avslutade program. Det främsta instrumentet har till sitt förfogande för att reglera flottans storlek är rätten att utfärda fartygstillstånd. Ett särskilt tillstånd (licens) krävs i enlighet med för att få använda visst fartyg i yrkesmässigt fiske. 186 Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken SOU 1998:24 är också beslutande myndighet i ärenden om personlig yrkesfiskelicens. Personliga yrkesfiskelicenser krävs inte enligt men har, för att förbehålla resursen till näringsidkare, valt att, redan före EU-anslutningen, inrätta ett system där det krävs en personlig yrkesfiskelicens för att kunna erhålla fartygstillstånd. Länsstyrelserna mottar ansökningar om yrkesfiskelicens och översän- der dem tillsammans med eget yttrande och förslag till beslut till Fiskeri- verket. Ansökningar om fartygstillstånd sänds direkt till och inget yttrande från begärs in. Före beslut rådgör med en Rådgivande gr upp för yrkes- fiskefrågor, i vilken och dess regionför- bund finns representerade. förvaltar ett fartygsregister som innehåller uppgifter om samtliga svenska fartyg med en längd av eller mer som får användas i yrkesmässigt fiske. Registret innehåller, förutom uppgifter om ägare, samtliga uppgifter som krävs enligt EG:s förordning om register över fiskefartyg 36 däribland dess motorstyrka och bruttotonnage. Genomförande och tillämpning av struktur- och regionalpolitiken I är de för fisket viktigaste stöden mål 5a och gemenskapsinitia- tivet Pesca. Även mål 2, 5b och 6 har dock viss betydelse för fiskerinä- ringen. En av de största reformerna av struktur- och regionalpolitiken började i och med översyn. Medlemsländerna tog över beslutsrätten för enskilda stödärenden fr.o.m. de program som inleddes . hade varje enskilt beslut som avsåg fiskets mål 5a handlagts av kommis- sionen. Besluten togs inom ramen för för fiskeri- sektorns struktur. Bakgrunden till ändringen var beslutet att föra en poli- tik som lägger besluten så nära berörd part som möjligt, subsidiaritets- principen. 36 Kommissionens förordning (EG) nr 109/94 av om ett fiskefartygsregister för gemenskapen SOU 1998:24Tillämpning och administration av den gemensamma fiskeripolitiken 187 Genom detta förfarande har det s.k. partnerskapet intagit en central roll i hanteringen av strukturstöden. De olika programmen skall utarbe- tas, finansieras, granskas, övervakas och utvärderas inom ramen för partnerskapet. Detta kan se olika ut i olika länder men skall alltid inklu- dera kommissionen och berörd medlemsstats behöriga myndigheter och finansieringsorgan. Härutöver deltar, utifrån respektive lands nationella bestämmelser och praxis, de ekonomiska och sociala intressenter på na- tionell, regional och lokal nivå som medlemsstaten utser. Som tidigare berörts inleds medlemslandets arbete med ett program med att lämna en sektorplan till kommissionen. I sektorplanen beskrivs näringen samt de strategier man avser tillämpa och de åtgärder som skall vidtas för att uppnå vissa mål. T illsammans med sektorplanen skall läm- nas en begäran om medfinansiering av åtgärderna från kommissionen. Kommissionen anger särskilt att det är viktigt att, förutom behöriga myndigheter, övriga delar av partnerskapet deltar då förslagen utformas. Med utgångspunkt från sektorplanen förhandlar sedan kommissionen och medlemsstaten fram ett programdokument, även kallat gemenskapspro- gram. (I dagligt tal i går hela dokumentet under benämningen sektorplan). Efter omröstning inom för fiskerinäringens struktur fattar kommissionen beslut om ett programdokument.