sou · GMB3113 · 1999-01-01 00:00:00 — Det åligger således kommunerna att ansvara för att de berörda barnen får en fullgod utbildning. Hur väl kommunerna lever upp till denna skyldighet verkar variera i relativt stor utsträckning. Det har vid tillsyn över enskilda kommuner framkommit att handläggningen på flera håll i landet sköts mycket dåligt. Bristfällig individuell prövning, dålig eller ibland obe- fintlig kontroll av verksamheten, brister i beslutsfattandet m.m. kan förekomma. Kommunernas kriterier för hemundervisningen verkar även de va- riera från kommun till kommun. Vissa kommuner har gett tillstånd för fullgörandet av skolplikten i hemmet för elever i årskurserna 7 till 9. Andra har avslagit ansökningar som rört undervisning i årskurserna 1 till 3. Detta trots att inga större skillnader verkar ha förekommit i de olika fallen. Skillnaden beror troligtvis på kommunernas tolkning av gällande lagtext och dess förarbeten. Hur kommunen utvärderar barnens kun- skaper och färdigheter samt deras sociala träning blir av vital betydelse. 6.19.5Domstolsbeslut i Kammarrätt och Regeringsrätt har 15 mål rörande hemundervisningen överklagats till Kammarrätten. Av dessa har tre nekats prövningstill- stånd. Av de återstående 12 målen hade tre samma klagande. I fyra av fallen framgår det i domsluten att barnens vårdnadshavare tillhör någon religiös trosinriktning och att de är engagerade i försam- lingen. I några av de övriga domsluten kan det även finnas skäl att misstänka att familjen är aktiv i någon religiös församling. Detta fram- går dock inte explicit av domsluten. I nio fall av 12 har Kammarrätten valt att inte bifalla den klagande. Två har ej föranlett något yttrande. I det ena fallet har den klagande flyttat till en annan kommun och där fått tillstånd för att bedriva hem- undervisning. I det andra fallet hade terminen gått ut, vilket gjorde överklagandet inaktuellt. 302 Fristående skolor på religionens grund På grund av flera oklarheter undanröjde Kammarrätten i ett överklagat beslut och återvisade målet tillbaka till Skolstyrelsen. Gemensamt för ovanstående domslut är att Kammarrätten ansett det som mycket svårt för föräldrarna att ge barnen en fullgod utbildning. I de fall där Kammarrätten ansett att föräldrarna är kompetenta nog att bedriva undervisning har kravet på social träning inte ansetts uppfyllt. Tre mål har överklagats till Regeringsrätten. Två av dessa fick ej prövningstillstånd. Det tredje fick gå tillbaka till Kammarrätten. Upphävandet av Kammarrättens dom var på grund av processuella skäl. 6.19.6I vilka fall har Regeringsrätten givit sitt bifall till den klagande och medgivit rätt att bedriva hemundervisning? Nedan följer två exempel där Regeringsrätten gett sitt bifall till den klagande och medgivit rätt att bedriva hemundervisning. 1.Regeringsrätten har i dom med målnummer 3920-1988 medgivit att fullgöra skolplikt i hemmet. Regeringsrätten har ansett att hem- undervisning i visst fall utgör ett fullgott alternativ till årskurs 3. De klagande hade inte närmare angett hur de främjade sin dotters so- ciala träning för ett samhällsliv utanför familjekretsen. Någon an- märkning mot hur de hade bedrivit hemundervisningen hade emellertid inte förekommit. hade vid vite förlagt de klagande att tillse att dottern del- tog i undervisning. Efter insyn i hemundervisningen återkallades dock föreläggandet. Med anledning av ovanstående fanns det, enligt Regeringsrätten, skäl att anta att hemundervis- ningen även under det gällande läsåret var ett fullgott alternativ till undervisningen i . Detta samt att återstod av läs- året gjorde att Regeringsrätten fann att hemundervisningen borde få fortsätta läsåret ut. 2.Regeringsrätten har även ansett att hemundervisning i visst fall ut- gör ett fullgott alternativ till årskurs 1. hade funnit att den plan för undervisningen som föräldrarna avsåg att följa var godtagbar. Undervisningen skulle handhas av moderna som var ut- bildad förskolelärare. Föräldrarna var även mycket måna om att ge dottern en social träning. Regeringsrätten ansåg att dottern var en- gagerad i föreningsliv och andra aktiviteter i en utsträckning som torde motsvara högt ställda krav på socialt och samhälleligt enga- gemang för barn i den aktuella åldern. Bl.a. var dottern engagerad i Fristående skolor på religionens grund 303 den kommunala simskolan, kurser och aktiviteter i KFUM, Uppsala- flickorna (idrott och gymnastik) m.m. Av ovanstående dom kan man utläsa att Regeringsrätten ställer höga krav på "social träning". 6.19.7Slutsatser rörande skolpliktens fullgörande på annat sätt Det finns cirka 100 barn som har beviljats hemunder- visning enligt skollagens 10 kap. 4 § i . Bland dessa återfinns barn i såväl Hare som skolgrupper. Även andra religiösa skolgrupper kan förekomma men det har varit svårt att verifi- era. Detta beror i stor utsträckning på att många vårdnadshavare väljer att inte uppge sin religiösa trosuppfattning vid ansökan om att få be- driva hemundervisning. Hur kommunerna sköter handläggningen av dessa ärenden varierar i stor utsträckning mellan kommunerna. Deras bedömning av barnens kunskaper och färdigheter samt deras sociala träning är långt ifrån en- hetlig. Att ett barn beviljas hemundervisning i en kommun behöver inte betyda att barnet skulle fått ett beviljande i den grannliggande kommu- nen. Man kan även anta att många kommuner ställer mycket mindre krav på innehållet i begreppet "social träning" än vad Regeringsrätten och Kammarrätten gör. har konstaterat att handläggningen av hemundervis- ningen på flera håll i landet sköts mycket dåligt. Vid en eventuell ök- ning av antalet barn som beviljas hemundervisning blir det av än större vikt att handläggningen sköts på ett korrekt sätt. Beträffande de religiösa skolgrupperna kanske utvecklingen går mot ett annat håll. har fått in en ansökan från Hare i om att få starta en fristående skola. I och med att hemundervis- ningen endast beviljas med i sänder samt enbart gäller för det en- skilda barnets del kan man anta att denna rörelse vill kunna garantera barnen en större kontinuitet i undervisningen. Denna kontinuitet ga- ranteras i en godkänd fristående skola. Ett godkännande från Skolver- kets sida leder även till att kontrollen av verksamheten övergår från kommunen till . Detta skulle öka samhällets insyn i rörelsens skolverksamhet. De internationella skolorna samt riksinternatskolorna är här inklude- rade. Baserat på siffror från nr 146, Skolan- Jämfö- relsetal för skolhuvudmän, delrapport, . 304 Fristående skolor på religionens grund Denna uppskattning görs på grundval av statistik från samt egna rundringningar till ett antal kom- muner. Litteraturförteckning; se kap 8.6. Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 305 7Religionsfriheten och dess gränser – ett juridiskt perspektiv I detta kapitel beskrivs och analyseras rättsliga frågor rörande stöd och skydd för den enskilde, särskilt i samband med nyandliga rörelser. För området relevanta lagar, internationella konventioner och rättsfall gås igenom och kommenteras i ljuset av religionsfriheten och dess gränser. Religionsfriheten är grundlagsskyddad och fast förankrad i folkrätten. Rätten att tro och utöva religion är fastlagd i FN:s universella deklara- tion om mänskliga rättigheter . Denna deklaration är inte folk- rättsligt bindande, men det är internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter. Enligt denna får religions- och trosfriheten endast inskränkas av sådant som är angivet i lag och som är nödvändigt för att skydda den allmänna ordningen och andra personers grundläggande fri- och rättigheter. I den svenska regeringsformen skyddas religions- och trosfriheten, men begreppet religion får inte innebära att den stör samhällets lugn eller åstadkommer allmän förargelse. Enligt kommentarer till grundla- gen kan inte varje åskådning utan vidare göra anspråk på att av sam- hället betraktas som en religion. Man måste visa att åskådningen verk- ligen bärs upp av en tro och att denna är inriktad på sådant som går ut- över det alldagligt jordiska såsom politiska mål, ekonomisk eller personlig framgång. Religionsfriheten begränsas av lagen och hänsynen till andras per- sonliga fri- och rättigheter. En olaglig handling är generellt olaglig, dvs. den kan inte tillåtas med hänvisning till en religiös uppfattning. Brottsliga handlingar eller handlingar som stör lugnet i samhället eller väcker allmän förargelse skyddas inte av religionsfriheten. Den som gör sig skyldig till månggifte, fullbordat äktenskap med minderårig eller kvinnlig omskärelse kan alltså inte undgå straff med hänvisning till att religionen tillåter eller påbjuder sådana handlingar. 306 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv På samma sätt går en gräns för religionsfriheten vid andra männi- skors rättigheter och friheter. Dessa får inte kränkas i en religions namn. De metoder som kan användas för påverkan av andra kan ibland kränka andras rättigheter eller friheter, om metoderna är manipulativa eller otillbörligt påverkande (mer om detta begrepp nedan). Det som skyddas i kraft av religionsfriheten är trosuppfattningen som sådan, såvida den inte står i strid mot lagar eller allmänt uppburna värderingar som jämställdheten mellan kvinnor och män och kvinnors eller barns rätt. Utövandet av religionen får inte kränka andra männi- skors fri- eller rättigheter. I samband med kyrkans skiljande från staten föreslås en ny lag om trossamfund. Enligt denna lag kan man registrera ett trossamfund mot uppvisande av stadgar, styrelse och namn. Även om registreringen i sig inte innebär någon kvalitetsstämpel på verksamheten är det möjligt att en registrering utan prövning av samfundens verkliga inriktning, kan innebära att ideologier som egentligen inte är religioner kan komma att uppbära olika bidrag, få tillstånd och anslag. Oklarheter kan utnyttjas av mindre nogräknade ledare för rörelser som är världsligt inriktade eller kvasireligiösa till sin karaktär. Samhällets möjlighet att via domstolarna underkänna en viss rörelses anspråk på att utgöra en religion kan också minska om lagförslaget om trossamfund genomförs i denna del. Frågan om vilka metoder som får användas för att värva anhängare och att utöva inflytande och kontroll över dem utan att deras fri- och rättigheter kränks, är mycket svår. Här är det ointressant om tekniker för manipulation kommer från rörelser som är att likna vid trossamfund eller ej. Det är själva tekniken för en eventuell manipulation, dess syf- ten och skadliga följder som främst är av intresse. Det rättsliga skyddet för dem som är föremål för tvivelaktiga eller otillbörliga metoder är centralt. Skyddet för den personliga integriteten inbegriper att inte bli hotad, förtalad, förolämpad, diskriminerad eller trakasserad. Man får heller inte genom tvång, hot eller utpressning förmå andra att göra vad de inte vill. Ej heller får man vilseleda andra beträffande förutsättningarna för deras beslut och handlingar. Begreppet "otillbörlig" används i flera olika juridiska sammanhang. Utredningen konstaterar att det kan finnas behov av att ytterligare ut- reda begreppet "otillbörlig påverkan". Begreppet används i flera andra länder och används vid olika former av uppenbar påverkan med icke önskvärda följder. Det handlar om situationer när någon förmås att göra något som denne normalt inte skulle vilja. Påverkan av den fria viljan kallas av antikultrörelsen i för "mind control", i talar man om manipulation, i och om "coercion". Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 307 Otillbörlig påverkan sker till exempel om någon medlem i ett samfund mot sin vilja bortförs för att utsättas för s.k. "avprogrammering" eller om en medlem i ett samfund utsätts för påverkan som kan betecknas som otillbörlig. Enligt utredningens mening främjas såväl religionsfriheten som den personliga integriteten av juridiska begrepp som tydliggör vad som bör anses vara tillåtet och inte vid påverkan av människor. I detta avsnitt refereras ett antal rättsfall med anknytning till religion och påverkan. Såväl religionsfriheten som den personliga integriteten måste skyd- das. Båda skulle gagnas av ett samförstånd kring vad som får och inte får göras i religionens namn. Problem uppstår när människor i reli- gionsfrihetens namn i sin iver att värva eller behålla medlemmar hotar individen genom metoder som kan anses vara otillbörliga. Enligt utredningens mening är skyddsbehoven av barn och makars inbördes rättigheter väl tillgodosedda i befintlig lagstift- ning. Däremot kan det brista när det gäller dess tillämpning i praktiken. Även skyddet för den som upprättar testamente är väl tillgodosett. Samma sak gäller för konsumentskyddet, även om det inte utnyttjas i tillräcklig utsträckning när det gäller kvacksalveri och otillbörlig mark- nadsföring. När det gäller barns skydd uppmärksammar utredningen att all kroppslig bestraffning eller kränkande behandling av barn är absolut och utan undantag förbjuden. Detta belyses därför att det finns samfund som inte klart tar avstånd ifrån, eller t.o.m. öppet förespråkar, aga av barn. Bland de skyddsbehov som utredningen betraktar som möjligen tillgodosedda finns lagar och regler kring avtals giltighet. Skyddet för personer som genom otillbörlig påverkan förmås till stora förmögen- hetsöverföringar till organisationer och ledare är i lagen relativt väl till- godosett. Rättsfall är dock sällsynta i . Straffbestämmelserna om vållande till kroppsskada eller sjukdom liksom framkallande av fara för annan kan användas i situationer som ger upphov till psykiatriska kristillstånd. Straffbestämmelserna om olaga frihetsberövande kan an- vändas vid ofrivilliga bortföranden och kvarhållanden till eller från or- ganisationer och samfund. De skydd som enligt utredningen anses vara bristfälliga har sin grund mera i okunskap än i bristande rättigheter. Otillbörlig påverkan och manipulation existerar och drabbar individer som är dåligt rustade att möta denna typ av påtryckningar. En bättre kunskap om hur otill- börlig påverkan och manipulation går till kan främjas genom att detta begrepp – otillbörlig påverkan – blir allmänt juridiskt accepterat. Inom de s.k. nyandliga rörelserna finns det – såväl som på alla andra områden – människor som handlar efter höga etiska ideal och andra som styrs av hänsynslöshet och själviskhet. Ett införande av begreppet 308 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv otillbörlig påverkan skulle gagna såväl seriösa religionsutövare som skyddet för den personliga integriteten. Att straffbelägga otillbörlig påverkan skulle medföra att seriös religiositet skulle skyddas mot manipulation i syften som ligger utanför trosutövningens område, t.ex. försäljningsorganisationer som tillämpar manipulativa metoder. Utredningens slutsats är att skyddet för den personliga integriteten kräver en ny straffbestämmelse i BrB, som straffbelägger otillbörlig påverkan. Denna fråga bör utredas i särskild ordning. 7.2Frihet, tvång och skydd har människor, som anslutit sig till en tro, en ideologi, en rörelse funnit saken vara värd offer. Man har varit beredd att offra tid, krafter, förmögenhet, ja livet för något man trott på och sett som vik- tigt. Detta har i regel setts som något gott, ofta beundransvärt särskilt vid jämförelse med en självisk vägran att offra för något annat än egen förkovran och bekvämlighet. Men det har även hänt att kritiska röster höjts mot andliga eller världsliga ledare, som gått för långt i utnyttjandet av anhängarnas hän- givenhet och offervilja. Särskilt kan man tänka på situationer där löften om belöningar i ett kommande liv eller hot om straff då, eller redan på jorden, framstått som falska förespeglingar och använts för att fram- tvinga omfattande gåvor, oavlönat arbete, meningslöst lidande eller död. Människorna har då inte gjort sina offer – menar man – med öppna ögon och klar insikt utan förmåtts därtill. Men vad som skall anses som tillåten påverkan i ett vällovligt eller i vart fall tillåtet syfte och vad som skall anses klandervärt beror på bedömarens utgångs- punkt, men växlar också från tid till tid. Människorna i dagens samhälle är utsatta för massiv påverkan från många håll. Marknadsförare och reklamfirmor vill styra vår konsum- tion, politiker våra preferenser och från kultur och nöjesliv utgår sug- gestiva signaler. Allt detta är inte utan bekymmer och man försöker åtminstone delvis skydda individerna från oetisk påverkan. Ett särskilt regelverk inriktar sig på oetisk reklam. De värsta våldsskildringarna på film censureras. Debatterna om barnpornografi liksom rasistisk propa- ganda har varit livliga. Politikerna är uppmärksamma på varand- ras påståenden och vallöften. Lagarna om yttrandefrihet anger dess gränser. Det är fråga om en avvägning mellan friheten och dess begränsning. De avgörande värderingarna ändras och förskjuter gränserna för vad man vill anse tillåtet. Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 309 De nyreligiösa rörelser, som växte fram främst under 1960- och 70- talen, har väckt uppmärksamhet, även om några av de samfund som brukar hänföras till denna grupp är äldre. Det är främst den hierarkiska och centralistiska uppbyggnaden och anspråken på lydnad och sanningsmonopol, som kommit dem att framstå som annorlunda och ådragit dem kritik från en omgivning inriktad på medbestämmande och ifrågasättande. ligger det i trons väsen att underkasta sig en högre makt. Det är därför inte en art- utan en gradskillnad i vad och vem man lyder när man ansluter sig till en religiös rörelse. Kritiken har även gällt mer speciella företeelser, som att barns hela uppväxttid kan domineras av samfundets normer och seder, att barn i vissa fall av religiösa skäl vägrats hälsovård, att framför allt unga människor, som önskat lämna grupperingen utsatts för påfrestningar. Exploatering av människors arbetskraft och förmögenhetstillgångar har även påtalats. Kritiken mot dessa s.k. nyreligiösa rörelser har i den mån den beaktats från rörelsernas sida i regel tillbakavisats som missförstånd, förtal eller angrepp på religionsfriheten. Det finns också de, som utan att själva vara engagerade i någon av dessa rörelser ansett kritiken vara överdriven, framför allt talet om hjärntvätt och manipulation och bottnande i dålig insikt i vad religiositet innebär. Det finns således en tydlig spänning mellan dessa rörelsers anspråk på att ostört få utöva sin tro eller sin ideologi å den ena sidan och öns- kemålet att skydda enskilda – särskilt barn och unga – från en påver- kan, som kan anses otillbörlig å den andra. Den som söker juridiska lösningar på förekommande konflikter i dessa sammanhang står inför stora svårigheter, vare sig man söker sig fram inom gällande rätt, de lege lata, eller spekulerar över nya möjligheter till lagstiftning, de lege ferenda. Det beror bl.a. på svårigheten att övertygande och objektivt avgöra, vad som skall anses som olämpligt eller otillbörligt. Denna lilla översyn vill visa på svårigheterna, framhålla de rätts- principer som ändå finns samt peka på behovet av fördjupade under- sökningar av mycket som är oklart. De utländska rättsfall som nämns, är inte utan vidare representativa för sina respektive rättssystem, utan skall se som exempel på frågor, som uppkommer på detta område och hur domstolarna löst dem. Avgö- randen av () i och den Europeiska domstolen och kommissionen för mänskliga rättigheter, som det hänvisas till, är däremot prejudicerande. 310 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 7.3.1Religionsfrihet i internationell rätt Religionsfriheten är fast förankrad i folkrätten. Art. 18 i FN:s universella deklaration om de mänskliga rättigheterna av 1948 säger: har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och reli- gionsfrihet. Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och att ensam eller i gemenskap med andra offentligt eller enskilt utöva sin religion eller tro genom undervisning, andaktsövningar, gudstjänst och iakttagande av religiösa sedvänjor. Den följande, än mer kända art. 19, garanterar envar åsiktsfrihet och yttrandefrihet. Det innebär friheten att utan ingripanden och utan hän- syn till gränser söka, mottaga och sprida upplysningar och tankar. Art. 20 föreskriver mötes- och organisationsfrihet, men den säger också un- der p. 2: Ingen må tvingas att tillhöra en sammanslutning. Deklaratio- nen förbjuder också diskriminering t.ex. grundad på religion. är ju deklarationen just en deklaration och inte folkrättsligt bin- dande på samma sätt som en konvention för de stater, som ratificerat d.v.s. tillträtt konventionen eller traktaten i fråga. Ändå har människorättsdeklaration genom sin centrala, unika och universella ställning förvärvat rang av sedvanerätt och på det sättet faktiskt utövat ett stort inflytande. Den har för att citera FN:s generalsekreterare, , kommit att ingå i det globala medvetandet. antog en deklaration om avskaffan- det av alla former av intolerans och diskriminering grundad på religion eller tro (A/RES/36/55, ). Enligt dess art. 1 skall envar åtnjuta frihet vad avser tanke, samvete och religion. Ingen får utsättas för påtryckning eller tvång, som kan inkräkta på hans fria val av religion eller tro. (Det som här översatts med "påtryckning eller tvång" heter i den engelska texten "coercion", ett ord för vilket en bra svensk motsvarighet saknas.) Friheten att utöva sin religion eller sin tro får endast bli föremål för sådana begränsningar, som är föreskrivna i lag och nödvändiga för att skydda allmän ordning, säkerhet, hälsa, sedlighet eller andras grundläggande fri- och rättigheter. art. 4.2. föreskriver, att staterna skall göra alla ansträngningar för att förbjuda diskriminering på grund av tro eller religion och vidta alla nödvändiga åtgärder för att bekämpa intolerans på grundval av religion eller andra trosuppfattningar. Någon bindande konvention har emellertid inte antagits av FN i detta ämne och för avskaffande av alla former av rasdiskriminering (GA/RES 2106 A(XX) ) tar inte upp religion bland sina kriterier. Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 311 Folkrättsligt bindande är däremot, för liksom för flertalet övriga stater, internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter (GA/RES/2200 A(XXI) ). Här bekräftas utförligt friheterna vad gäller tanke, samvete, religion, åsikt och yttrande. Ingen får utsättas för tvång, som kan inskränka hans frihet att bekänna sig till eller anta en religion eller en tro efter eget val. Denna religions- eller trosfrihet får endast underkastas sådana in- skränkningar, som är angivna i lag och som är nödvändiga för att skydda väsentliga intressen som allmän säkerhet och ordning, hälso- vården eller andra personers grundläggande fri- och rättigheter. Det viktiga diskrimeringsförbudet återfinns även i denna traktat. Dessa principer återfinns även i den för viktiga Europeiska konventionen 1950 angående skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Den är viktig framför allt därför att den är det regionala instrumentet för del för att förverkliga de univer- sellt antagna mänskliga rättigheterna. Principerna är också viktiga därför att genom förklaring i anslutning till ett tilläggsprotokoll underkastat sig den Europeiska domstolens för mänskliga rättigheter jurisdiktion. 7.3.2Religionsfriheten i svensk rätt Regeringsformen, , 2:1 fastslår kortfattat i p. 6, att "religionsfrihet: frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. "; är något som varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad. I 2:2 återfinns denna frihet med omvänt förtecken i det varje medborgare är skyddad mot att tvingas tillkännage sin åskådning i politiskt, reli- giöst, kulturellt eller annat hänseende. Han är också skyddad mot att tvingas delta i sammankomst eller sammanslutning eller att tillhöra trossamfund. Enligt RF 2:22 är utlänning jämställd med svensk med- borgare i dessa hänseenden.