sou · GMB340 · 1999-01-01 00:00:00 — Den informationsverk- samhet om praxis i ersättningsfrågor som hade skett vid borde fortsättningsvis vara en betydelsefull uppgift för myndig- heten. borde vidare genom effektiva informa- tionsinsatser medverka till att berörda fick kännedom om såväl möjlig- heterna till brottsskadeersättning som möjligheterna till bidrag ur brotts- offerfonden. Om man först ser till den del av myndighetens verksamhet som avser hanteringen av ärenden om brottsskadeerättning kan konstateras att antalet inkommande ärenden har ökat . Vidare har skett en ökning av den utbetalda brottsskadeersättningen. De balanser som uppkom av myndighetens verksamhet håller på att minska. Detta tyder på en höjd effektivitet i handläggningen. Från deltagande i ett sammanträde med nämnden vid Brottsoffer- myndigheten där temat vid sammanträdet var skär- och stickvåld, dvs. misshandel där kniv, glas eller andra skärande föremål hade använts, kan nämnas att samtliga ärenden hade beretts väl och föredrogs på ett sådant sätt att nämnden fick ett bra underlag för sin prövning. Detta är självfallet viktigt eftersom nämndens avgöranden blir vägledande. Vad sedan gäller myndighetens informationsverksamhet framstår de nyhetsbrev som myndigheten har börjat ge ut med information om ändrad praxis och andra nyheter på brottsofferområdet som en verk- ningsfull åtgärd. Likaså är verksamhetsberättelsen med sin referatsam- ling ett bra sätt att informera dem som verkar inom brottsofferområdet och då kanske främst dem som arbetar inom rättsväsendet. För att informera allmänheten har myndigheten bl.a. utarbetat broschyrer som skall finnas tillgängliga för dem som har utsatts för brott. Detta är enligt utredningens mening en viktig åtgärd eftersom undersökningar har visat på betydelsen av att skriftlig information lämnas vid sidan av den muntliga. Det bör också anmärkas att myndigheten ofta har uppmärk- sammats och omnämnts i media vilket inte minst framgår av utredning- ens pressklipp. Sammantaget anser utredningen att myndigheten har lyckats sprida nyttig information om sig och sin verksamhet. Beträffande myndighetens funktion som kan konstateras att den länsvisa kartläggningen av olika brottsofferprojekt bör kunna få stor betydelse på brottsofferområdet. Den stora mängden inkommande samtal tyder också på att många utnyttjar myndighetens kunskaper och kompetens i olika brottsofferfrågor och då kanske främst i fråga om brottsskadeersättning, vilket bör kunna främja en mer enhetlig rättstillämpning. Utredningen vill slutligen påpeka att myndigheten håller en hög tillgänglighet vilket måste anses vara av stor betydelse för främst brottsoffer som vill komma i kontakt med myndigheten. Myndighetens öppna linje som alltid är bemannad under kontorstid är en utmärkt åtgärd. Enligt uppgift har myndighetens personal fått utbildning i bemötande av människor i telefon och av människor i kris. Detta är väsentligt eftersom många människor som kontaktar myndigheten har det svårt på olika sätt. Sammanfattningsvis anser utredningen därför att den utvärdering som kan göras resulterar i att får anses uppfylla det övergripande syftet att främja brottsoffers rättigheter, behov och intressen, dvs. de intentioner som lagstiftaren hade när myndigheten inrättades. Det finns därför inte skäl att lämna några ändringsförslag beträffande de delar av verksamhet som har behandlats. Slutligen vill utredningen pröva frågan om en eventuell brottsoffer- ombudsman. Det har framförts ett förslag att chefen för myndigheten även skall vara en sådan ombudsman. har tidigare uttalat sig i fråga om en särskild tjänst som brottsofferombudsman. Utskottet anförde i sitt betänkande (bet. 1989/90:JuU28 s. 5 f.) att det åvilar såväl polis som åklagare och domstol att på olika sätt hjälpa ett brottsoffer att ta tillvara sina intressen. Som exempel angavs att det åligger polisen enligt 3 § polisförordningen (1984:730) att ge hjälp och stöd till den som har drabbats av brott och att åklagaren har skyldighet att bl.a. hjälpa brottsoffret att föra skadeståndstalan i brottmålet. Utskottet uttalade vidare att även domstolen på olika sätt skall försöka underlätta för brottsoffret och att också har ett ansvar t.ex. i akuta situationer. Vidare anförde utskottet att tillsynen över myndigheternas tilllämpning av lagar och andra författningar utövas av justitieom- budsmannen (12 kap. 6 § regeringsformen). Mot bakgrund av det anförda ansåg utskottet att det var svårt att se att det skulle finnas ett behov av en särskild brottsofferombudsman. Utskottet har därefter i flera betänkanden (bet. 1990/91:JuU21 s. 8, bet. 1991/92:JuU18 s. 5 och bet. 1992/93:JuU27 s. 8) upprepat sin ovan redovisade inställning. uttalanden har gjorts innan tillkom . Inrättandet av en central myndighet för brottsoffer- frågor med övergripande uppgift att främja brottsoffers rättigheter, behov och intressen har inneburit en klar förbättring av samhällets hantering av brottsofferfrågor. Behovet av en särskild brottsofferom- budsman vid sidan av är därför än mindre än när justitieutskottet gjorde sina uttalanden. Kostnaderna för att inrätta en sådan särskild brottsofferombudsman skulle dessutom bli betydande. De medel som finns tillgängliga kan enligt utredningen användas på ett för brottsoffren bättre sätt. Att göra chefen för till brottsofferom- budsman skulle medföra vissa komplikationer. Det är troligt att en del av de klagomål som inges till en sådan ombudsman kommer att utgöras av klagomål på bemötande av brottsoffer och dess hantering av brottsskadeärenden. I dessa fall uppstår således en jävssituation som måste anses olämplig. Kostnaderna för hanteringen skulle visserligen bli lägre än om en särskild ombudsman med eget kansli inrättades men högre administrativa kostnader kan inte undvikas. Utredningen anser således att det inte finns skäl att tillskapa en brottsofferombudsman vare sig som en särskild tjänst eller i förening med chefsskapet för . Lagen (1994:419) om brottsofferfond Lagen om brottsofferfond innehåller endast ett fåtal allmänna bestäm- melser. I 1 § stadgas att den som döms för ett eller flera brott skall, om fängelse ingår i straffskalan för något av brotten, i domen eller i strafföreläggandet åläggas att betala en avgift på . Om på- följdseftergift meddelas skall någon avgift inte tas ut. Om förutsättningarna för brottsofferavgift är uppfyllda skall domstolen fatta beslut härom utan särskilt yrkande i samband med brottmålsdomen. Avgiften är hänförlig till begreppet särskild rättsverkan av brott och domstolens beslut meddelas och överklagas i samma ordning som domen. När det är fråga om lagföring genom strafföre- läggande är det åklagarens uppgift att besluta om avgiften vid utfärdan- det av föreläggandet. Bestämmelserna om bortfallande av böter i 35 kap. 7 § gäller även brottsofferavgiften. Det innebär att en ådömd brottsofferav- gift preskriberas från det domen vann laga kraft och att avgiften som huvudregel bortfaller om den dömde avlider. Det föreskrivs att avgifterna skall föras till en brottsofferfond och att fondens medel skall användas för verksamhet som gagnar brottsoffer enligt de föreskrifter som regeringen bestämmer. Regeringen får besluta att kostnaderna för förvaltningen av fonden skall ersättas av fondens medel. Närmare föreskrifter om förvaltningen av fonden meddelas av regeringen. Slutligen kan nämnas att lagens övergångsbestämmelser innebär att 1 § inte gäller i fråga om brott som har begåtts före ikraftträdandet, dvs. Förordningen (1994:426) om brottsofferfond Den närmare regleringen av fondens verksamhet sker i förordningen om brottsofferfond. Enligt 1 § förordningen får bidrag från brottsofferfonden lämnas för att stödja forskning, utbildning, information och annan utvecklings- verksamhet som gäller brottsofferfrågor och som bedrivs av ideella organisationer eller i privat eller offentlig regi. Bidrag får lämnas till löpande verksamhet bara om det finns särskilda skäl. Det bör nämnas att paragrafen fick sin nuvarande lydelse genom en ändring som trädde i kraft (SFS 1995:348). I den ursprungliga lydelsen fanns ingen begränsning beträffande löpande verksamhet. Det är kammarkollegiet som förvaltar fondens medel och kostnaderna för förvaltning och administration får ersättas av fondens medel. Frågor om bidrag från brottsofferfonden skall prövas av ett råd vid . Denna ordning infördes genom författnings- ändringen . Ett beslut om bidrag får förenas med villkor att bidragstagaren skall redovisa användningen av bidraget till myndigheten. beslut i frågor om bidrag från fonden får inte överklagas. Det föreskrivs vidare att skall följa an- vändningen av de bidrag myndigheten har beslutat om. Myndigheten skall också se till att resultaten av den forskning och utveckling som bedrivs med medel som har lämnats från fonden offentliggörs på ett lämpligt sätt. Före skall myndigheten lämna en berättelse till regeringen om användningen av brottsofferfondens medel det senaste budgetåret. I samband med att beslut meddelas om brottsofferavgift skall domstolen eller åklagaren informera den avgiftsskyldige om brottsof- ferfonden och dess uppgifter. Sådan information behöver emellertid inte lämnas om den redan har lämnats av en lägre domstol eller av åklaga- ren. Inskränkningen av informationsskyldigheten infördes vid författningsändring. Förordningen innehåller även bestämmelser om indrivning och upp- börd. Det föreskrivs bl.a. att uppbörd och indrivning av brottsoffer- avgiften sker på samma sätt som uppbörd och indrivning av böter. Även om fordringar på brottsofferavgifter och böter i de flesta fall kommer att hanteras lika föreligger den olikheten att avgifterna inte omfattas av bestämmelserna om bötesförvandling, dvs. de regler enligt vilka obetalda böter kan förvandlas till fängelse. och skall redovisa inbetalda respektive indrivna fondavgifter till Kammarkollegiet. Slutligen stadgas att endast en grundavgift får tas ut hos kronofogde- myndigheten om en fordran på fondavgift och en fordran på böter har tagits upp i samma exekutionstitel. Detta gäller oavsett om fordringarna registreras som ett eller flera mål. För dem som avtjänar fängelsestraff gäller en särskild regel om utmätningsförbud. Enligt 45 § andra stycket lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt får arbetsersättning som för den intagnes räkning innestår hos kriminalvårdsmyndighet inte utmätas. Förordningen (1994:451) med instruktion för Enligt 8 § i förordningen skall det råd som prövar frågor om bidrag från brottsofferfonden bestå av generaldirektör som ordförande och fem andra ledamöter. Dessa utses av regeringen för en bestämd tid. Lagen (1994:451) om försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll Den som verkställer ett fängelsestraff utanför anstalt enligt lagen skall enligt 5 § första stycket betala en avgift, om det är motiverat med hänsyn till hans möjligheter att erhålla inkomst under verkställigheten. Av andra stycket framgår att avgiften är per dag verkställigheten pågår. Avgiften skall dock högst uppgå till . Avgiften skall betalas i förskott och skall tillföras brottsofferfonden. Enligt förarbetena (prop. 1993/94:184 s. 19 ff. och 36 f.) motiveras avgiften av att det framstår som orättvist att den som undergår verkstäl- lighet utanför anstalt skall kunna få stora ekonomiska fördelar jämfört med den som på vanligt sätt avtjänar straffet i anstalt och således inte kan behålla sin vanliga inkomst. Omständigheterna kan dock vara sådana att verkställigheten utanför anstalt inte medför några påtagligt förbättrade ekonomiska förhållanden för den dömde. I sådana fall bör någon avgift inte tas ut. Tillämpningen bör vara generös mot den dömde och föreligger det någon tveksamhet om det finns ekonomis- ka förutsättningar för att betala avgiften skall den inte tas ut. Utgångspunkten för bestämmandet av avgiftens storlek bör enligt förarbetena vara en jämförelse mellan de inkomstmöjligheter de dömda har under verkställigheten utanför anstalt och de inkomstmöjligheter som föreligger vid verkställighet i anstalt. Det är en del av detta ekonomiska utrymme som bör kunna tas i anspråk genom en avgift. Mot denna bakgrund bestämdes avgiften till per dag som verkställigheten pågår. I förarbetena anförs vidare att det förhållandet att avgiften skall betalas i förskott har den påtagliga fördelen att indrivning av avgiften i princip kan underlåtas. Utebliven betalning skall nämligen medföra att verkställigheten utanför anstalt upphör. Normalt bör det inte heller bli fråga om återbetalning av avgiften om verkställigheten utanför anstalt upphör . Sammanfattningsvis konstateras att administrationen av avgiften blir tämligen okomplicerad. Det kan nämnas att det i remissyttrandena framfördes kriktik mot avgiftsskyldigheten. Kritiken avsåg bl.a. att avgiften inte utjämnade skillnaderna mellan de olika kategorierna av fängelsedömda. Vidare påpekades att det fanns en risk för att försöksverksamheten skulle komma att uppfattas som ett sätt att köpa sig en förmån. Det framhölls också att enligt regel 69 i Recommendation No. (92) 16 on Community Sanctions and Measures skall kostnaderna för genomfö- randet i princip inte bäras av lagöverträdaren. I samband med att försöksverksamheten utvidgades infördes bestäm- melsen om att avgiften kan uppgå till högst . Enligt förarbetena till regeln (prop. 1995/96:156 s. 37 f.) var ändringen föranledd av att fängelsestraff kommer att omfattas av lagen. Eftersom deltagare i försöksverksamheten med längre straff än också om de avtjänade straffet i anstalt normalt skulle friges villkorligt borde de inte vara skyldiga att betala ett högre sammanlagt belopp än det som motsvarar två månaders verkställighet, dvs. Regeringen föreslår i propositionen Vissa reformer av påföljdssyste- met (prop. 1997/98:96) att intensivövervakning med elektronisk kontroll skall permanentas som en verkställighetsform för korta frihetsstraff. Uppgifterna i följande redogörelse är i huvudsak hämtade från Brotts- offermyndighetens verksamhetsberättelser 1994/95 och 1995/96. Vidare har vissa upplysningar inhämtats direkt från myndigheten. Allmänt om fondens verksamhet Vad gäller fondens stöd till forskning, utbildning och information sägs att ett syfte med fonden är att initiera forskning på brottsofferområdet och att medel därför kan utgå för finansiering av såväl forskningsprojekt som forskarseminarier. Medel kan vidare utgå för utbildning och fortbildning av de yrkeskategorier som kommer i kontakt med brottsof- fer (poliser, jurister, vårdpersonal, socialarbetare m.fl.) för att fördjupa deras kunskaper om bemötande och omhändertagande av brottsoffer. Medel kan även utgå för informationskampanjer med inriktning på brottsofferproblematik av olika slag. De ideella organisationer som verkar på brottsofferområdet kan få medel från fonden bl.a. i form av bidrag till olika projekt. Som exempel på projekt nämns utveckling av bemötande av brottsoffer, informations- kampanjer och produktion av informationsmaterial. Det bör också nämnas att () får sitt organi- sationsstöd från fonden. Som exempel på privat eller offentlig verksamhet som kan få stöd av fonden anges utveckling av metoder för bemötande, omhändertagande och behandling av olika typer av brottsoffer. beslutar om utdelning ur fonden . har utdelningstillfällena varit och . Vid rådets sammanträde beslöts emellertid att ändra datum för utdelningstillfällena till och . Under /95 beviljades 23 projekt medel på tillhopa . Antalet ansökningar uppgick totalt till 69 stycken med en begäran om bidrag på sammanlagt . /96 (den 1 juli 1995den ) har utdelning ur fonden skett . har 79 projekt beviljats medel med sammanlagt . Sammantaget inkom 242 ansökningar och många angelägna projekt har inte kunnat anvisas medel på grund av rådande konkurrens och fondens begränsade behållning. har utdelning ur fonden skett . Sammantaget kom 180 ansökningar in och 75 projekt beviljades medel med sammanlagt . Enligt uppgift delar fonden ut i stort sett de medel som fonden får in. Fondens ekonomi behandlas nedan. Information om möjligheten att söka medel ur fonden sker genom att tillhandahåller en broschyr och en speciellt för ändamålet utformad ansökningsblankett. Myndighetens personal har vidare spritt kunskap om fonden vid ett stort antal utbildningar och seminarier. Medlemmarna i rådet har också medverkat till att i sina respektive miljöer sprida kunskap om fonden i syfte att så många som möjligt vid landets universitet skall nås av information om fonden. Ideella organisationer som verkar inom brottsofferområdet har fått riktad information om fonden. Vidare sprids information om fonden genom kontakter med politiker, representanter för myndigheter och organisa- tioner, journalister, studenter och allmänhet. I det råd som prövar ansökningarna ingår general- direktören (ordförande), verkställande direktören , docenten , socialborgarrådet , docenten och professorn . Ansökningarna bereds och rangordnas av myndigheten. De presente- ras därefter för rådet för slutlig bedömning och prioritering. När ansök- ningarna gäller forskning prövas dessa i stort efter samma principer och på samma sätt som inom de statliga forskningsråden. den 1 juli 1994den fick brottsofferfonden in genom brottsofferavgifter. Av den summan var endast hänförliga . För tiden därefter inflöt i genomsnitt . Fonden tillfördes under detta verksamhetsår genom ett regeringsbeslut även vilket belopp utgjorde en del av de medel som frigjordes genom en sänkning av ersättningen till intagna i kriminalvårdsanstalt. den 1 juli 1995den har fonden genom brottsofferavgifter tillförts , vilket innebär att fonden tillfördes . Enligt uppgifter från har inkommit till styrelsen som är uppbördsmyndighet för brottsofferavgifterna, dvs. och 1996 har fonden tillförts respektive genom avgifter från dem som enligt lagen om försöksverk- samhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll verkställer sitt fängelsestraff utanför anstalt. Dessa avgifter gav under /95 fonden ett tillskott med . har intäkterna till fonden från dessa avgifter ökat till . Fonden är öppen för donationer från föreningar och privatpersoner. Under /95 inflöt från enskilda givare. Det har dock under den senaste verksamhetsperioden inte registrerats några sådana donationer. 6.2.3Utredningens överväganden och förslag Brottsofferfonden utgör ett betydelsefullt stöd till forskning, utbild- ning, information och annan utvecklingsverksamhet som gäller brottsofferfrågor. Begränsningen att bidrag bara får lämnas till löpande verksamhet om det finns särskilda skäl tas bort. Uppbörd eller indrivning av brottsofferavgiften behöver inte effektiviseras. Fonden tillförs ytterligare resurser genom att brottsofferavgiften höjs från till . Detta tillskott, som kan beräknas till , skall reserveras för bidrag till de ideella organisa- tionerna, främst den löpande verksamheten. Brottsofferfondens verksamhet är relativt ny. Fonden inrättades och har således verkat under endast . En utvärdering av en så nystartad verksamhet bör ske med försiktighet. Vad gäller utdelningen av medel ur fonden anser utredningen att rådets sammansättning och kompetens för att bra och lämpliga projekt anvisas medel ur fonden. Utredningen har bl.a. genom att närvara vid ett av rådets utdelningssammanträden fått en inblick i hur verksamheten sköts. Intrycket var mycket positivt. Givetvis styrs utdelningen av vilka ansökningar som kommer in till fonden. Det kan antas att ett större antal ansökningar kommer att lämnas in allteftersom fonden blir mer känd. I konsekvens härmed bör även antalet kvalificerade forskningsprojekt och andra projekt öka. inkommer emellertid kvalificerade ansökningar, vilket tyder på att informationen om fonden har nått fram. Enligt utredningens mening ger således brottsofferfonden ett be- tydelsefullt stöd till de områden som lagstiftningen omfattar. Bör brottsofferfonden förstärkas? Är då de verksamhetsområden som brottsofferfonden delar ut medel till de mest ändamålsenliga, dvs. används pengarna där de behövs bäst? Enligt vad utredningen erfarit har () t.o.m. utdelningstillfället har erhållit totalt ur fonden, varav utgör bidrag till löpande verksamhet i form av organisationsbidrag. Enskilda brottsoffer- jourer har sammantaget fått . Kvinnojourer i (ROKS) har anvisats och enskilda kvinnojourer har sammanlagt erhållit . Övriga föreningar och liknande organisationer har sammantaget anvisats . Utdelning har vidare skett till privat och offentlig brottsofferinriktad verksamhet med . Till information och utbildning har respektive utgått ur fonden. Dessa belopp är exklusive vissa bidrag som har gått till , ROKS och enskilda brottsoffer- eller kvinnojourer för dessa ändamål. Slutligen har olika forskningsprojekt tilldelats . I samband med inrättandet av brottsofferfonden anfördes i förarbete- na (prop. 1993/94:143 s. 20 f.) att man genom att inrätta en brottsoffer- fond skulle skapa utrymme för ekonomiskt stöd till olika former av brottsofferinriktad verksamhet som bedrivs runt om i landet. Inte minst, uttalades det, var det angeläget att förbättra förutsättningarna för ekonomiska bidrag till olika ideella organisationer, t.ex. brottsofferjou- rer och kvinnojourer, som utför ett värdefullt socialt och stödjande arbete på brottsofferområdet, eftersom det i det rådande statsfinansiella läget inte fanns utrymme för att ge sådan verksamhet det önskvärda stödet av allmänna medel. Det framhölls vidare att brottsofferfondens medel inte skulle användas för att ersätta det nuvarande systemet med statliga brottsska- deersättningar. Inte heller skulle fondens medel tas i anspråk för att komplettera skadeståndsreglerna eller på annat sätt ge ekonomisk ersättning till brottsoffer i enskilda fall. Fondens medel skulle i stället användas för att stödja olika verksamheter och projekt som gagnar brottsoffer i allmänhet. När justitieutskottet behandlade propositionen anfördes i betänkandet (bet. 1993/94:JuU25 s. 11) att ett av huvudsyftena med den föreslagna brottsofferfonden var att skapa ökade möjligheter till ekonomiskt stöd till olika former att brottsofferinriktad verksamhet, bl.a. i form att bidrag till olika ideella organisationer som brottsofferjourer och kvinnojourer. Ser man till den utdelning som skett ur fonden har relativt stora belopp anvisats till både brottsofferjourer, kvinnojourer och andra brottsofferinriktade ideella organisationer. Det måste emellertid fram- hållas att dessa organisationer på grund av det rådande ekonomiska läget i främst kommunerna får allt mindre bidrag. Utredningen har vidare upplysts om att flera jourer hotas av nedläggning på grund av de minskade kommunala bidragen. Vidare är det så att fonden får dela ut pengar till löpande verksamhet endast om det finns särskilda skäl. Detta innebär att de ideella organisationerna för att få del av brottsofferfon- dens medel måste anordna särskilda projekt, vilket säkert i flera fall kan medföra problem. Det kan anmärkas att vid utdelningstillfället hade ansökningar inkommit från endast tre brottsofferjourer, vilket får ses som ett uttryck för att det är svårt att finna flera projekt . De ideella organisationernas stora betydelse för brottsoffren kan inte nog betonas. Det är därför angeläget att än mer stödja deras verksamhet med hjälp av brottsofferfondens medel i enlighet med lagstiftarens ursprungliga intentioner. Det finns nu skäl att ompröva den inskränkning som gjordes och som innebar att det krävs särskilda skäl för att lämna bidrag till löpande verksamhet. Utredningen föreslår att inskränk- ningen tas bort. Det är emellertid viktigt att fondens utdelning till olika projekt och forskning inte eftersätts. Utredningen förordar därför att fonden tillförs ytterligare resurser som kan komma de ideella organisa- tionernas verksamhet till godo. Behöver uppbörd eller indrivning av brottsofferavgiften effektiviseras? I förarbetena (prop. 1993/94:143 s. 24 f.) beräknade man att en brotts- offeravgift på skulle medföra att fonden tillfördes .