sou · GMB3115d1 · 1999-01-01 00:00:00 — I startades försöket med N ykvarns grannskapscentral utan- för . I Nykvarnsförsöket studerades möjligheterna att med hjälp av datorer och telekommunikation flytta arbete till människorna på orten i stället för att dessa pendlade till arbetsplatser i , och . Experimentet i var världsunikt och får ses som ett första försök att med hjälp av datateknik förflytta jobbet till människors bostadsort. Man började se att tekniken kunde användas i regionalpolitiska syften; att man kunde utnyttja data- och teletekniken för att ge jobb till trakter där de behövs. Med hjälp av ett nytt synsätt på arbetsorganisation och teknik för att hantera och överföra information skulle stora organisationer kunna ersättas med mindre, lokalanpassade lösningar. Genom att förflytta arbe- 48 $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND tet i stället för arbetaren skulle utflyttningen från landsbygden motverkas. Arbete på distans med hjälp av datorbaserad kommunikationsteknik skulle därmed på ett påtagligt sätt kunna bidra till att utjämna de olikheter som fanns i när det gäller både arbetsutbud och kunskapsutbud. I analyser av vilka arbetsuppgifter som skulle kunna utföras på dis- tans, fann man att arbeten som systemutveckling, externa kontakter med banker, kunder etc. löneadministration, bokföring, dokumentation, regi- strering, registerunderhåll m.fl. var väl lämpade (1987). Från fackligt håll var dock kritiken hård. Förbund inom TCO menade exempelvis att grannskapscentralen som organisationsform innebar att man befrämjade arbetsdelning. Man befarade att det i första hand skulle komma att bli en arbetsplats för kvinnor med rutinbetonade arbetsupp- gifter och att de som arbetade där skulle få svårt att överblicka resultatet av sin egen arbetsinsats i förhållande till helheten. Man fruktade också att en uppdelning av arbetsuppgifter med kvalifi- cerat arbete på ett håll och rutinuppgifter på ett annat skulle kunna under- lätta införandet av en annan form av arbetsvärdering och kanske något slags ackordslönesystem. Ett annat argument emot grannskapscentraler var att det fackliga arbetet kunde försvåras. De som arbetar på en grannskapscentral har nämligen ofta olika arbetsgivare. Vem blir motpart i förhandlingar som rör problem på den gemensamma arbetsplatsen, frågade man sig (1982). Undersökningar genomförda i visade att distansarbetet inte blivit den kvinnofälla som många tidigare befarade. Man såg också att antalet enskilda medlemmar som ville distansarbeta ökade. Det hårda fackliga motståndet minskade därmed och en positivare syn på distansarbetet presenterades i rapporten lagom distans 1987. Här formulerades också de fackliga villkoren för när distansarbete kunde vara acceptabelt. Bl.a. sa man att distansarbete endast skulle förekomma på del av arbetstiden och med den anställdes och fackets godkännande. Den del av arbete som förlades till hemmet skulle vidare vara möjligt att överblicka, planera och kontrollera för den anställde (TCO 1987). Distansarbete för egna företagare $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND 49 En annan diskussion, där distansarbete också ingick, pågick ungefär : debatten om företagsamhet. Här ses distansarbete som ett steg till entreprenörskap. Denna idé var först med när de lanserade ett nätverksprogram . I detta program fick erfarna chefer och experter utbildning i att driva eget företag och anslöts som distansarbetare med en garanterad årlig minimiinkomst från som självständiga företagare. innefattas i en del definitioner av distansarbete även egna företagare (selfemployed på engelska), som arbetar från hemmet och som använder dator i sitt arbete. Diskussionerna om för- och nackdelar med distansarbete avlöstes gene- rellt av en mer rationell och instrumentell hållning. Man började se distansarbete som en av flera möjliga former av arbetsorganisationen. Nyckelordet i denna diskussion var flexibilitet, och syftet var att hitta vägar för att omstrukturera stora organisationer till att bli mer effektiva och marknadsanpassade. Uttryck som lean production, just-in-time och kärna-periferi-modellen blev ledstjärnor vid utformningen av arbetsorganisationer. Distansarbete ses som en bland flera möjligheter att åstadkomma ökad flexibilitet. Distansarbete blir en möjlig väg att minska företagets overhead-kostnader och öka anpassningen till verksamhetens krav. Distansarbete – nytt intresse då intresset för distansarbete i inte var så stort, tog det ny fart . Distansarbete fick ökat utrymme i medierna. Allt fler företag och verksamheter startade försök med distans- arbete. Intresset kunde avläsas i medierna och i det växande antalet kon- ferenser kring temat distansarbete. lanserades också nya sätt att organisera kontoret. Det flexibla kontoret, det framtida kontoret och det verksamhetsanpassade kontoret är några benämningar på dessa organisationer. Oavsett vilken benämning man använder bygger idén på att personalen inte har egna arbetsplatser, att kontoret och arbetssättet är flexibelt utformat och att man så långt som möjligt arbetar papperslöst med hjälp av informationsteknologin. kan använda det flexibla kontoret som konkurrensmedel för att locka personal. Ett exempel är det IT-företag som uppmanar sin personal att sitta kvar där man är (dvs. Det är din kompetens vi 50 $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND vill ha, säger man i en tidningsartikel i 1993. Tanken är att kontoret mer skall fungera som en mötesplats, medan en stor del av arbetet utförs någon annanstans. Från företagets sida är fördelen att man kan minska lokalkostnaderna. Ur individens synpunkt finns flera fördelar. En är att man sparar tid genom att slippa pendla till jobbet. ger det mer flexibla arbetssättet större möjlighet att kombinera arbetstid och fritid (, m.fl. 1996). I började företag inom telekommunikation och IT att sprida kunskap om distansarbete och dess fördelar för arbetsgivare, anställda och samhälle. Detta skedde bl.a. genom att påver- ka TV, radio, dagstidningar och facktidningar att ta upp frågan. Annonser och reklam var också viktiga instrument. Man intresserade också studen- ter på universitet och högskolor att skriva sina uppsatser inom ämnet distansarbete. För att öka kunskapen om distansarbete hos framför allt större företag och organisationer lanserades tidningen och intresseföreningen bildades . Antalet konferenser och seminarier på temat var stort. fokuserade man allt mer på de juridiska problem som kan uppstå med distansarbete. Det resulterade i att flera företag började formalisera distansarbetet genom att formulera riktlinjer och teckna avtal. Distansarbete som bild och verklighet Bilderna av distansarbetet och distansarbetaren är, som denna genom- gång har försökt visa, många. Många är också problemen som distans- arbete förväntas lösa. Vilka av de former av distansarbete som berörts hitills motsvarar de som finns i verkligheten? Det frågar sig även Huws mot slutet av sin artikel. Hennes svar blir att alla, eller ingen, gör det. Distansarbete är ett så oklart definierat begrepp att det är svårt att se att det verkligen existerar i någon mätbar form över huvud taget. Distans- arbete verkar vara mer betydelsefullt som en ideologisk konstruktion än som något som verkligen existerar. Det finns dock bevis på att alla dessa former av distansarbete existerar, men är inte mer än en minoritet av arbetsstyrkan berörd av arbetsformerna. Hur ser då distansarbetet ut i verkligheten? Det finns personer, såväl i som i , som har en överenskommelse med sin arbets- givare om att arbeta hemma för att slippa pendla (men de är inte så många). Det finns individualister som tycker att stora företag och orga- nisationer är så motbjudande som arbetsplats att de hellre startar sin egen telestuga (men de är inte så många). Det finns kvinnor som arbetar med dator hemifrån för att de inte kan lösa barnpassningen på ett tillfreds- $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND 51 ställande sätt och trivs med det (men de är inte så många). Det finns offentliga och privata arbetsplatser som systematiskt överför en del av personalen till hemmabaserat arbete (men inte så många). Dessutom finns det många som arbetar hemifrån och som då och då använder datorer i sitt arbete, allt från rörmokare till arkitekter, och det finns många som arbetar på kontor och som ibland använder sin hemdator för att jobba extra hemma. Och för att göra det hela än mer förvirrande: mobiltelefoner, faxar och bärbara datorer har gjort det möjligt att utföra alltmer arbete mobilt, att göra arbetet oberoende av en specifik plats. Men, som Huws konstaterar, eftersom människan inte enbart kan leva på information, kommer det att dröja länge innan en majoritet av befolk- ningen blir distansarbetare. tror hon att alla dessa kategorier av distansarbete kommer att fortsätta växa (Huws 1989). I sågs distansarbete framför allt som en möjlighet för glesbygden att överleva, kanske till skillnad mot i många andra länder. Grannskapskontor, telestugor, satellitkontor och utlokalise- ring av enheter har alla haft detta syfte gemensamt. Hur mycket dessa arbetsplatser bidragit till att skapa arbetstillfällen och förhindra utflytt- ning från glesbygden är inte kartlagt, men ses hur som helst som modell och förebild när det gäller att skapa ny verksamhet i glesbygd .1 har dock fokus flyttats från glesbygden till företaget och särskilt företag i storstaden. Och som en följd av detta associeras distansarbete inte längre med kvinnor i glesbygd utan med män i storstad. 1 Se exempelvis Teleworking and rural development s. 93, från The Rural Development Commission, , 1996. 52 $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND 2.2Distansarbete i – en statistikgenomgång Det finns stora skillnader i resultaten från de kartläggningar som gjorts av distansarbetet i , eftersom det saknas en enhetlig och överens- kommen definition av begreppet distansarbete. I senare års studier upp- visas skillnader från 30 000 till 1 miljon distansarbetare. Många mätningar avser arbete förlagt till hemmet, där mer traditionella hemarbetsgrupper kan räknas in. Den definition av distansarbete som används på arbetsplatsnivå omfattar däremot vanligtvis inte traditionella arbetsgrupper som t.ex. lärare. I mätningarna varierar även kraven på hur mycket av arbetstiden som skall vara förlagd på distans för att det skall räknas som distansarbete. Distansarbete förutsätter inte användning av teknik. Ungefär hälften av distansarbetarna använder dator och endast ett fåtal har möjlighet till uppkoppling via dator. Enligt den senaste mätningen förlägger av samt- liga arbetstagare i arbete till hemmet regelbundet eller då och då. Inom EU arbetar länderna för att harmonisera arbetskraftsunder- sökningarna så att även hemarbete kan belysas. Däremot finns ingen jämförbar statistik om distansarbete och telependling, varför en harmo- nisering även vad gäller sådan statistik inom EU vore önskvärd. ·är detsamma som arbete i hemmet ·är frågan om flexarbete – ytterst få arbetar hela arbetstiden på distans ·är vanligast inom utbildning och forskning ·är vanligast bland högutbildade i medelåldern ·förutsätter inte tekniska hjälpmedel ·med möjlighet till IT-uppkoppling är ovanligt ·är jämfört med andra länder vanligast i ·har inte alls ökat i den takt man tidigare förutspådde ·har stor potential. $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND 53 Antalet distansarbetare – en definitionsfråga Den första mätningen av antalet personer som distansarbetar i gjordes av SCB på uppdrag av Nordplan 1986 (m.fl. 1990). har det stora intresset för distansarbete lett till flera undersökningar på detta område, men avsaknaden av en enhetlig och överenskommen definition av distansarbete har medfört stora skillnader i resultaten. Antalet distansarbetare kan i en undersökning uppgå till ca 1 miljon medan en annan undersökning endast mätt antalet till 30 000. För att se om det ändå går att ge ett mer entydigt svar på frågan hur många som distansarbetar i har vi gått igenom ett antal av de studier som gjorts . En av studierna är TCO:s (TCO94).2 Undersökningen gjordes i anslutning till SCB:s ordinarie arbetskraftsundersökning . Dessutom samlade för samhällsplanering (Nordplan) in data via SCB:s undersök- ning 1995 (ULF95). 3 På uppdrag av Arbets- marknadsdepartementet lades ett antal frågor rörande arbets- tid i hemmet samt användning av tekniska hjälpmedel till de EU-frågor som läggs till de ordinarie frågorna i SCB:s arbetskrafts- undersökning (AKU97) .4 Motsvarande undersökning utan tilläggsfrågor genomfördes av SCB 1998 (AKU98) 5. , ett företag som arbetar med marknadsundersökningar, har gjort ett antal undersökningar an- gående distansarbete (Stela97). 6 analys () genomförde , med hjälp av SCB, en under- sökning av IT och resvanor. 7 I ett partsgemensamt arbete kartlades 1997 förekomsten av distansarbete inom samtliga kommuner, landsting och kyrkan (KOM97).8 En utförligare presentation av varje undersökning finns i bilaga 2. Varje undersökning har sin egen definition av distansarbete och mät- metodiken skiljer sig åt, men man kan ändå konstatera att flera undersökningar har kommit till likartade resultat i flera avseenden. I andra avseenden uppvisas stora skillnader. Här följer ett försök att klar- lägga likheter och skillnader i resultaten. 2Hemmet som arbetsplats, TCO 1995. 3Engstöm M-G och , 1997, Med IT mot nya organisations- och arbetsformer. Flexibilitet , rum och organisation, KFB-Rapport 1997:28. 4Distansarbete, , . 5Källa: SCB Arbetskraftsundersökningar (), EU-tilläggsfrågor . 6IT-bussen ´97 och Hushållsbussen ´97, AB Stelacon, 1997. 7IT-utvecklingen och transporterna Underlagsrapport nr 6 till , , 1997. 8 Kartläggning av arbete på distans och atypiska anställningar, PM Slutra pport, . 54 $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND De undersökningar som avser hela arbetsmarknaden och där antalet distansarbetare redovisas visar att antalet distansarbetare varierar mer beroende på definition än på vilket år som undersökts. Undantaget är dock AKU-undersökningen jämfört med motsvarande under- sökning . Här redovisas en ökning av andelen som arbetar regelbundet eller då och då i hemmet, från 1998. Antalet personer som arbetar på distans motsvarande är också i stort sett detsamma i samtliga undersökningar där arbets- tiden på distans eller i hemmet anges (se diagram nedan). !NTAL DISTANSARBETARE ENLIGT OLIKA DEFINITIONER OCH UNDERS¶KNINGAR Undersökningen omfattar ANST¤LLDA som förlägger arbetstid till hemmet. 1. de som HAR EN ¶VERENSKOMMELSE MED ARBETSGIVAREN ATT REGELBUNDET förlägga arbetstid till HEMMET 2. de som arbetar hemma D¥ OCH D¥. &¶RV¤RVSARBETE som helt eller till någon del förläggs TILL BOSTADEN ELLER ANNAN PLATS än den ordinarie arbetsplat- Nedre gräns för distansarbetets tidsmässiga omfatt- $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND 55 ning är satt till omsorgspersonal är undantagna. omfattar ANST¤LLDA som HAR EN ¶VERENSKOMMELSE MED SIN ARBETSGIVARE att eller delar av sin arbetstid I HEMMET De hemarbetande får redovisa om de distansarbetar REGELBUNDET eller D¥ Mätningen avser F¶RV¤RVSARBETANDE som UTF¶R SITT ORDINARIE ARBETE FR¥N BOSTADEN, arbete, i mer än TIMMAR PER VECKA . I redovisningen ingår också: Samma definition som AKU97, se ovan. Med distansarbete avses REGELBUNDET ARBETE P¥ ANNAN PLATS ¤N DEN VANLIGA ORDINARIE ARBETSPLATSEN. är tjänsteresor, hemarbetande där den ordinarie arbetsplatsen är hemmet och rörliga arbeten där resor och förflyttningar ingår i arbetet. Med andra ord omfattas inte kringresande försäljare eller servicetekniker, lantbrukare eller personal inom . Med distansarbete avses ARBETE SOM UTF¶RS AV EN AN ST¤LLD REGELM¤SSIGT EN ELLER FLERA DAGAR PER VECKA M¥NAD UTANF¶R HUVUDARBETSPLATSEN T EX I BOSTADEN OCH D¤R TELEKOMMUNIKATIONSMEDEL KAN ANV¤NDAS. arbete avses inte arbete på tid som är förtroendearbetstid för t.ex. lärare och kyrkomusiker samt inte heller individuellt påtaget kvällsarbete eller enstaka dagar när arbetstagaren arbetar hemma. %N KVARTS MILJON DISTANSARBETAR MINST EN DAG I VECKAN Antalet personer som distansarbetar motsvarande minst uppgår till ungefär en kvarts miljon. Antalet varierar i och för sig något mellan de olika undersökningarna, men det verkar huvudsakligen bero på mindre skillnader i definitioner och mätteknik (TCO94, ULF95, AKU97, Stela97). 56 $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND SOU 1998:115 Det absolut vanligaste är att man distansarbetar från hemmet. Distans- arbete i bostaden motsvaras av 35–40 miljoner arbetsdagar . Betydligt färre arbetsdagar förläggs till de grannskapskontor, telecenter och dylikt som finns i . Det är ungefär 100–150 personer som distansarbetar 20 000–i dessa former. 3 500– 4 000 personer arbetar på satellitkontor, vilket motsvarar 700 000– . 9 (, .) Andra studier har endast mätt den arbetstid som förläggs till hemmet (TCO94, AKU97, AKU98, Stela97). $ISTANSARBETE VANLIGAST BLAND M¤N ELLER BLAND KVINNOR Andelen män respektive kvinnor som distansarbetar varierar kraftigt mellan de olika undersökningarna, beroende på dels om definitionen innefattar egna företagare, dels om stora kvinnodominerade yrkesgrupper som lärare och barnskötare ingår. Enligt vissa studier är det vanligare att männen distansarbetar än kvinnorna (TCO94, ULF95, SIKA96). Andra studier visar nästan det motsatta förhållandet, dvs. att det är betydligt vanligare bland kvinnor än bland män (AKU97, AKU98). En förklaring kan vara att egna företagare ingår i definitionen av distansarbete i ULF95 och SIKA96, och att fler män är egna företagare. Att endast eller räcker för att definieras som distansarbetare kan också bidra till att männen dominerar i antal. De kvinnor som distansarbetar arbetar nämli- gen fler timmar på distans än vad distansarbetande män gör (AKU97). (UR VANLIGT ¤R DISTANSARBETE INOM SEKTOR Där lärare faller inom definitionen av distansarbete är det vanligast med distansarbete inom sektor. Ingår inte lärarna är distansarbete mycket ovanligt inom kommunerna. Enligt flera undersökningar är det vanligast att distansarbeta inom den offentliga sektorn (TCO94, 95, 97, AKU98). I dessa under- sökningar ingår den stora lärargruppen, där drygt 90 000 personer enligt AKU97 och knappt 115 000 personer enligt AKU98 förlägger viss arbetstid till hemmet. I några undersökningar ingår dessutom barn- 9 Beräkning av antalet arbetsdagar presenterades av forskarna på ett seminarium . $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND 57 skötarna (TCO94, 97, AKU98). Enligt Kommunförbundets egen enkätstudie är det mycket ovanligt med distansarbete (KOM97). Detta beror naturligtvis helt på att olika definitioner av distansarbete används. Varken lärare eller dagbarnvårdare ingår i definition av distansarbetare. Lärare och dagbarnvårdare är yrkesgrupper som tradi- tionellt alltid har arbetat hemma. Räknas dagbarnvårdarna bort, är ändå lärargruppen den största gruppen distansarbetare enligt flera studier. Men oavsett om man väljer att betrakta lärare som distansarbetare eller ej, återspeglar deras hemarbete inget nytt på arbetsmarknaden. Det är till och med så att lärargruppen nu arbetar mindre hemma . , när ett nytt femårigt läraravtal slöts, har lärarnas arbetstid i skolan nästan fördubblats. 10 Skälet till detta avtal var arbets- givarens önskan om större flexibilitet, högre produktivitet och ökad effektivitet i verksamheten. Parterna inom den kommunala sektorn räknar alltså INTE lärare till gruppen distansarbetare – och naturligtvis inte heller dagbarnvårdarna. $ISTANSARBETAREN ¤R H¶GUTBILDAD OCH I MEDEL¥LDERN I samtliga undersökningar har man funnit att distansarbete är vanligast bland tjänstemannayrken och bland personer med hög utbildning (TCO94, ULF95, SIKA96, AKU97, AKU98, Stela97). Distansarbete är inte särskilt vanligt bland de yngre på arbets- marknaden. Det är betydligt vanligare att distansarbeta när man har etablerat sig på arbetsmarknaden och blivit lite säkrare i sin yrkesroll. Åldersgruppen 35–är högst representerad bland dem som distans- arbetar (ULF95, SIKA96, AKU97, AKU98). $ISTANSARBETE VANLIGAST P¥ EN MINDRE DEL AV ARBETSTIDEN I genomsnitt förlägger distansarbetarna drygt till annan plats än den ordinarie arbetsplatsen (ULF95, AKU97). Endast ett fåtal arbetar hela sin arbetstid på distans (TCO94, ULF95). 10 1995 slöts ett avtal för lärare i kommunala sektorn som anger att arbetsgivaren har rätt att reglera av arbetstiden. av de 1767 arbetstim- marna förfogar lärarna över själva. behövde lärarna endast vara på arbetsplatsen på undervisningstid från 504, för lärare med lägst antal undervis- ningstimmar, . Dessutom hade varje lärare arbetsplatsförlagd tid . 58 $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND $ISTANSARBETE ¤R VANLIGAST I 3VERIGE En del undersökningar drar slutsatsen att distansarbete är vanligare i än i många andra länder. Framför allt baserar man detta på jäm- förelser med andelen personer som distansarbetar i (ULF95, SIKA96). $ISTANSARBETE F¶RUTS¤TTER INTE TEKNISKA HJ¤LPMEDEL Samtliga studier visar att distansarbete inte förutsätter tekniska hjälp- medel. Ungefär hälften av dem som distansarbetar använder datorstöd i arbete på distans (ULF95, SIKA96, AKU97, Stela97). -¶JLIGHET ATT KOPPLA UPP SIG VIA DATOR TILL ARBETET ¤R OVANLIGT Endast ca 30 000 (AKU97) till 50 000 distansarbetare () har med hjälp av uppringt modem eller i några få fall ISDN-anslutning möjlighet att koppla upp sig till arbetsplatsen. $ISTANSARBETE HAR INTE ¶KAT I DEN TAKT MAN TIDIGARE F¶RUTSP¥DDE Vid den första mätningen angående distansarbetare, som gjordes i , förutspådde man en ökning motsvarande 400 000 personer (, m.fl., 1990). Vid uppföljningen 1995 framkom att antalet distansarbetare var detsamma som 1986 (ULF95). Även de mätningar som gjordes 1994 visar att antalet distansarbetare varit oförändrat (TCO94). Det oförändrade antalet distansarbetare bekräftas i en senare mätning (AKU97). Det är först som en ökning av antalet som förlägger arbete till hemmet uppmätts. Enligt AKU97 arbetade 250 000 personer i hemmet. mätning hade antalet stigit till 300 000 personer (AKU98). Den största ökningen är bland dem som arbetar hemma då och då, mindre bland dem som regelbundet arbetar hemma. Ökningen är ungefär jämt fördelad med avseende på kön, ålder, yrke, bransch liksom bland anställda inom offent- lig och enskild sektor. Skillnaden i resultaten mellan 1997 och 1998 års AKU-mätning kan alltså innebära en reell ökning av antalet och andelen som förlägger arbete till hemmet – den första ökningen . Men skillnaden kan också tyda på att allt fler av dem som även tidigare då och då arbetade hemma, nu har en uttrycklig överenskommelse med sin $ISTANSARBETET OCH DESS BAKGRUND 59 arbetsgivare om att arbeta hemma. Ökningen kan alltså också avspegla att distansarbete som arbetsform blivit mer känd och att man på flera arbetsplatser har policyskrivningar och avtal om distansarbete. 0OTENTIALEN F¶R DISTANSARBETE BED¶MS FORTFARANDE SOM STOR De undersökningar som har studerat potentialen av distansarbete konsta- terar att den är stor. 750 000 personer som inte alls distansarbetar bedömer att de skulle kunna göra det. I samma undersökning framkom- mer också att en stor andel företag med erfarenhet av distansarbete räknar med att fler av de anställda kommer att börja distansarbeta (Stela97). Andra räknar med att det finns en potential på 600 000 nya distansarbetare och att drygt 250 000 av dem som distansarbetar mindre tid kommer att öka sin distansarbetstid (ULF95). Att beskriva distansarbetets omfattning och konsekvenser med hjälp av statistik är besvärligt , både i och andra länder. För att åstad- komma jämförbara undersökningar måste man först formulera en gemen- sam och enhetlig definition. Vid denna formulering bör följande, av (1998) identifierade, aspekter övervägas: var arbetet är lokaliserat, tiden, hur arbetet är organiserat samt användning av informationsteknik. Inom EU arbetar länderna för att harmonisera arbetskrafts- undersökningarna, vilket gör att hemarbete kan belysas. Däremot finns ingen jämförbar statistik om distansarbete och telependling, varför en harmonisering även vad gäller sådan statistik inom EU vore önskvärd.