sou · GMB36d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Framväxten av välfärdsstaten och socialförsäkringssystemen beskrivs ofta som ett resultatet av arbetarrörelsens kamp för ett mer jämlikt samhälle. 34 Andra förklarar utvecklingen i termer av modernisering och industrialisering.35 I båda fallen bortser man ifrån att välfärdssta- tens framväxt, industrialiseringen och moderniseringen hade mycket olika effekter för kvinnor respektive män. Männen omvandlades till industriarbetare och kvinnorna till hemmafruar. 34Esping-Andersen, 1990. 35Wilensky, 1975. 36Detta avsnitt bygger på , SOU 1997:87. Under har forskning om välfärdsstaten varit inriktad på att studera inkomstskillnader i olika länder och i vilken utsträckning socialförsäkringssystemen minskar dessa. Man undersöker då inkomstspridningen mellan hushåll, vilket innebär att man ser familjen som en enhet med gemensamma intressen där inkomsterna läggs i en gemensam pott och fördelas lika mellan familjemedlemmarna37. Det är en utgångspunkt som förbigår inkomstskillnader mellan kvinnor och män och kvinnors ekonomiska beroende av män. Även förhållandet mellan välfärdsstaten och kvinnor har dock studerats. Amerikanska och europeiska välfärdsstatsforskare pekar ofta på de framsteg skandinaviska kvinnor gjort i form av sociala och ekonomiska rättigheter. När olika välfärdsstater jämförs finner man i allmänhet att de skandinaviska länderna är de mest kvinnovänliga. Skandinaviska forskare pekar oftare på välfärdsstatens dubbla karaktär i förhållande till kvinnor: den har både en frigörande potential som den reproducerar maktförhållandena mellan kvinnor och män i nya former. I de skandinaviska länderna lönearbe- tar kvinnor i hög grad, de har en egen inkomst, den offentliga barnomsorgen är väl utbyggd och i skatte- och transfereringssystemen betraktas kvinnor som individer och arbetstagare – inte som hustrur och mödrar. Trots det är maktrelationerna mellan kvinnor och män relativt oförändrade. Medborgaren är en manlig medborgare– arbetare, medan kvinnor tills i huvudsak var medborgare–mödrar. Rättigheterna i förhållande till välfärdsstaten bestäms av graden av lönearbete. Man kan beskriva utvecklingen som att kvinnor har gått från ett beroende av individuella män till ett beroende av välfärdsstaten. 39 Andra menar att vi gått från ett husmoderskontrakt till ett jämställdhetskontrakt , men att könshierarkin bibehållits och nya former av segregering skapats. 40 Åter andra talar om kvinnorna som juniora partners i den skandinaviska välfärds- staten. Kvinnor integreras i välfärdsstaten endast om de beter sig som Samma forskare pekar dock även på den skandinaviska 37Wilensky, 1975; .1990; Smeeding m.fl. .1990. 38Lewis, 1993; Siaroff, 1994; Walby, 1994; , 1996; , 1994, 1996. 39Hernes, 1987. 40Hirdman, 1990. 41Borchorst & , 1987. SOU 1998:6 Betänkande från välfärdsstatens möjligheter att förändra könsarbetsdelningen, öka jämställdheten och stärka kvinnors ställning. Man talar om den kvinnovänliga staten, 42 den ljusa bilden43 och att kvinnorna och staten ingått en allians. Ovan nämnda författare diskuterar kvinnors arbetskraftsdeltagan- de, kvinnors representation i politiken, vårdens organisering, m.m., men inte transfereringarnas utfall i kronor för kvinnor respektive män. Det förefaller dock troligt att välfärdsstatens genusansikte visar sig även där. Välfärdsstaten bidrar till att stärka kvinnors ställning, men premierar typiskt manliga beteendemönster och manlig tidsan- vändning. Avlönat arbete betraktas som viktigare än oavlönat och många av välfärdsstatens transfereringar är knutna till löneinkomster. För maximal utdelning krävs att en individ lönearbetar heltid åtminstone under några decennier. Därmed finns en ojämställdhet mellan kvinnor och män inb yggd i transfereringssystemen, som har sin grund i könsarbetsdelningen i familjen, den könssegregerade arbetsmarknaden och löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Det är detta vi ska studera nedan. Innan vi undersöker hur inkomster fördelas på kvinnor och män beskrivs hur inkomsterna byggs upp från löner över bidrag och skatter till egen disponibel inkomst. Till att börja med erhåller individerna inkomster i form av lönein- komster eller näringsinkomst (=företagarinkomst) samt avkastning på kapital. Dessa inkomster klassificeras som inkomster från marknaden. (se figur 1 nedan, Inkomststruktur). I nästa steg kommer transfereringar från välfärdsstaten . Kategori- seringen av dessa kan göras och görs på olika sätt. Vårt syfte är att studera fördelningen av inkomster mellan kvinnor och män och vi delar in bidragen i vad vi kallar lönerelaterade bidrag, pensioner, försörjningsrelaterade (generella) och behovsprövade (selektiva) bidrag. Lönerelaterade bidrag t.ex. sjukpenning, föräldrapenning och arbetsmarknadsstöd är till för att utjämna inkomsterna mellan perioder av lönearbete och perioder av sjukdom, barnledighet och arbetslöshet. Ersättningarna fungerar alltså som en försäkring då man inte får en lön. Pensionerna är en blandform av 42Hernes, 1987. 43Hirdman, 1990. 44Siim, 1990. lönerelaterade och generella bidrag. ATP-systemet är en form av lönerelaterat bidrag. Man är försäkrad mot inkomstförluster när man går i pension. Folkpensionen och eventuella pensionstillskott är däremot generella bidrag. Själva folkpensionen är lika för alla, alltså oavsett tidigare inkomster. Lönerelaterade bidrag och pensioner är skattepliktiga. I undersökningen skiljer vi inte på olika slag av pensioner. De försörjningsrelaterade bidragen – barnbidrag och bidragsför- skott – har andra syften. Syftet med barnbidraget är dels att utjämna inkomsterna mellan familjer med respektive utan barn, dels att trygga barnens uppväxt eftersom hela samhället är beroende av kommande generationers produktion och skatteinbetalningar. Syftet med bidragsförskottet är att barn inte skall drabbas vid en separation eller skilsmässa. Om bara den ena föräldern har vårdnaden om det gemensamma barnet, så har barnet vanligen rätt till underhållsbidrag från den andra föräldern. Om den underhållsskyldige inte kan eller vill betala får barnet ändå ett stöd, bidragsförskottet, från staten. Barnbidrag och bidragsförskott ges i form av generella bidrag utan behovsprövning. Syftet med de selektiva behovsprövade bidragen – social- och bostadsbidrag – är att förstärka köpkraften för människor med låga inkomster och/eller barn. Socialbidragen ska garantera alla medbor- gare en skälig levnadsnivå. Rätten till socialbidrag beror på den sökandes aktuella ekonomiska situation. Bostadsbidraget är inkomst- prövat och beräknas efter hushållens storlek och det utgår delvis i relation till bostadskostnaden.45 Barn-, bostads- och socialbidrag har i denna studie, när det gäller gifta/sammanboende par, delats med hälften till kvinnan respektive mannen. Barnbidrag och bidragsförskott registreras på föräldrarna, inte på barnen. Detta gäller även studiebidrag till 16–17-åringar, vilket utgör en liten del av det totala skattefria studiebidraget. Därtill har vi en kategori, övriga bidrag , som i huvudsak består av skattefria och skattepliktiga studiestöd. Därefter har vi de negativa transfereringarna. De består främst av inkomst-, fastighets- och förmögenhetsskatt, men inkluderar även återbetalt studielån och underhållsbidrag. Slutligen har vi den (egna) disponibla inkomsten, dvs. inkomsterna från marknaden och välfärdsstaten minus negativa transfereringar. 45 , 1996. SOU 1998:6 Betänkande från Skattepliktigt och skattefritt studiestöd Övriga skattepliktiga och skattefria bidrag Lönerelaterade bidrag och behovsprövade bidrag skiljer sig åt både vad gäller ersättningsnivåer, legitimitet och myndighetskontroll. Lönerelaterade bidrag är mer generösa än de behovsprövade. De är kopplade till den lön man har eller har haft och den ekonomiska standard man är van vid. Lönerelaterade bidrag stöds av många och anses som legitima förtjänade rättigheter. Gentemot behovsprövade bidrag, exempelvis socialbidrag, finns det däremot en djupt rotad misstänksamhet. Viljan att med skattepengar vara med och finansiera behovsprövade bidrag är ofta låg. Lönerelaterade bidrag betalas ut genom enkla standardrutiner, medan behovsprövade bidrag innebär intrång i integritet för den enskilde, mer kontroll och ett visst mått av godtycke från myndigheternas sida. 46 Halleröd, 1996. Bidragsförskott till kvinnor, arbetsmarknadsstöd till män Tabellen nedan redovisar medelvärdet för olika inkomster som går till kvinnor och män, fördelat på samtliga av respektive kön 18–i . De summor som betalades ut till kvinnor respektive män har dividerats med kvinnor respektive män i ålderskategorin. Tabellen visar att både kvinnor och män i medeltal får 17 000 till från lönerelaterade bidrag. Pensionerna uppgick till för kvinnor och för män. De försörjningsrelaterade bidragen var för kvinnor och för män. De behovs- prövade var för kvinnor och för män. Resultatet är inte förvånande. Kvinnor får mer av de försörjnings- relaterade och behovsprövade bidragen och män mer av de lönerelate- rade inklusive pensioner. Om vi bortser från pensioner får dock kvinnor och män ungefär lika mycket av de lönerelaterade bidragen. Män får alltså inte högre belopp trots att de lönearbetar mer och trots att män har högre löner än kvinnor. Skälen är att beloppen inte bara avgörs av lönenivån, utan också av hur många som får sådana inkomster och . SOU 1998:6 Betänkande från Tabell 30 Medelinkomsten för samtliga kvinnor och män, kr, samt kvinnors medelinkomst som andel av mäns, procent, 18–, 1994. SUMMA Lönerelaterade bidrag exkl. pension SUMMA Lönerelaterade bidrag inkl. pension Totalt inkl. barnbidrag och bidragsförskott Totalt exkl. barnbidrag och bidragsförskott som subvention till den underhållsskyldige Källa: SCB, bearbetning av Inkomstfördelningsundersökningen. Föräldrapenning utbetalas till en mycket högre andel kvinnor än män, kvinnor har den och de får därmed också högre belopp i medeltal. Sjukersättning går också till en större andel kvinnor, men de manliga mottagarna av sjukersättning får högre belopp. Medelvärdet för kvinnor respektive män blir därmed ungefär lika högt. Arbetsmarknadsstöd utgår med ett högre belopp till män än till kvinnor. En förklaring är att mäns öppna arbetslöshet var högre än kvinnors , respektive . Pensionerna är den transferering som tydligast avspeglar skillnaderna i löneinkomster mellan kvinnor och män. Mäns pensioner är mycket högre än kvinnors. Det blir ännu tydligare om vi inkluderar även de . För samtliga i åldern 18–uppgick kvinnors medelpension till av männens och till . Den höga andelen beror på att en större andel kvinnor () än män () hade pension. Andelen kvinnor var högre även , men är skillnaden betydligt mindre, respektive . Sammanfattningsvis finns det inget enkelt samband mellan köns- skillnader i löneinkomster och de belopp som kvinnor och män i medeltal får från olika lönerelaterade bidrag. Männens högre löneinkomster avspeglas i de lönerelaterade bidragen sjuker- sättning, arbetsmarknadsstöd och pensioner på så sätt att de motta- gande männen får högre belopp än de mottagande kvinnorna. Men kvinnorna får mer från föräldraförsäkringen eftersom en större andel kvinnor får sådana belopp. En större andel kvinnor än män får också sjukförsäkring. Det innebär att sjukförsäkringen inte endast omför- delar mellan perioder av lönearbete och ej lönearbete, vilket ju är deras primära syfte. De omfördelar också mellan låg- och högin- komsttagare, och därigenom även mellan kvinnor och män, eftersom risken att drabbas av sjukdom är större bland kvinnor och lågin- komsttagare än bland män och höginkomsttagare. Även arbetsmark- nadsstödet omfördelar mellan låg- och höginkomsttagare eftersom risken att bli arbetslös är större bland de förstnämnda än de sistnämn- da. Det omfördelar däremot inte mellan kvinnor och män eftersom män i högre grad är arbetslösa än kvinnor. Pensionerna avspeglar tydligast löneskillnaderna mellan kvinnor och män eftersom de bygger på manlig tidsanvä ndning . Det bör dock påpekas att de lönerelaterade bidragen, till skillnad mot de försörjningsrelaterade och de behovsprövade, är skatteplikti- ga. Fler skall leva på kvinnors inkomster Resultaten ovan kan emellertid diskuteras. Frågan är om barnbidrag och bidragsförskott skall inkluderas i föräldrarnas inkomster – man skulle också kunna se dem som barnens inkomster. Anledningen till att kvinnor får mer bidragsförskott och barnbi- drag är att det finns fler ensamstående mödrar än ensamstående fäder. Betraktar vi bidragsförskott och barnbidrag som barnens inkomster SOU 1998:6 Betänkande från blir skillnaden i försörjningsrelaterade bidrag mellan kvinnor och män mycket mindre. Eftersom bidragsförskott går till den förälder som har vårdnaden, om den underhållsskyldige föräldern inte kan eller vill betala, skulle man också kunna betrakta bidragsförskotten som en subvention till den underhållsskyldige. Gör man det får kvinnor och män i stort sett lika stora belopp i bidrag från välfärds- staten, till kvinnorna och 41 800 till männen (se föregående tabell). Att kvinnor får mer behovsprövade bidrag beror främst på bo- stadsbidragen, vilket också har ett samband med vård av barn. av bostadsbidragen i vårt material går till ensamstående föräldrar. Sammantaget innebär det att kvinnor och män totalt sett får ungefär lika höga belopp från välfärdsstaten. Siffrorna i tabellen är också missvisande i den meningen att de inte tar hänsyn till hur många personer som skall dela på inkomsten. Det är fler personer som får del av kvinnornas transfereringar än männens, eftersom de ensamstående mödrarna är betydligt fler och i genomsnitt har fler barn än de ensamstående fäderna. Ungefär 300 000 fler barn finns bland kvinnorna än bland männen. Det betyder att fler personer skall försörjas på kvinnornas inkomster än på männens. Tar man hänsyn till detta så blir skillnaden mellan kvinnors och mäns inkomster från välfärdsstaten marginell. Är kvinnor mer beroende av välfärdsstaten än män? hävdas det att kvinnor är mer beroende av välfärdsstaten än män. Kvinnor har gått från ett beroende av enskilda män till ett beroende av staten.47 Man syftar då främst på den offentliga sektorns tjänsteproduktion som har förändrat kvinnors och barns liv mer än mäns. Den offentliga sektorn utgör i de skandinaviska länderna i hög grad kvinnors arbetsmarknad och är, menar många, också till stora delar en förutsättning för att kvinnor skall kunna kombinera barn och lönearbete. I andra länder är kvinnor mer beroende av välfärdsstatens socialbidrag och andra transfereringar. I vilken utsträckning är då svenska kvinnor (och män) beroende av välfärdsstatens transferering- ar ? Svaret beror naturligtvis på vad som menas med beroende. Om man räknar ut hur stor andel av den totala inkomsten som kommer från välfärdsstaten så är kvinnor mer beroende än män. Det gäller oavsett om vi ser till kategorin 18–eller till samtliga kvinnor och även om barnbidrag och bidragsförskott ses som barnens inkomster. Kvinnors större beroende beror dock främst på att deras inkomster 47 , 1987. från marknaden är mycket lägre än mäns, inte på att kvinnor får större belopp i kronor räknat än män i transfereringar. I antal kronor är det belopp som går till kvinnor 18–högre än mäns. Tar vi hänsyn till att vissa inkomster slussas vidare från kvinnorna till barnen, eller till antalet personer som skall försörjas på inkomsterna, eller betraktar bidragsförskotten som en subvention till den underhållsskyldige, så får kvinnor och män 18–i stort sett samma belopp. Utökar vi kategorin till att omfatta samtliga kvinnor och män, dvs. oavsett ålder, går i medeltal högre belopp till män än till kvinnor, respektive . Tar vi därutöver hänsyn till barnens inkomster eller hur många som skall dela på inkomsterna blir skillnaden ännu större. Tabell 31 Medelinkomst samt andel av medelinkomsten från marknaden respektive välfärdsstaten av bruttoinkomsten, 1994. 18–64 år Samtliga åldrar, – Källa: SCB, bearbetning av Inkomstfördelningsundersökningen. Sammanfattningsvis är kvinnor mer beroende av välfärdsstaten om man mäter beroendet som andel av inkomsten eftersom kvinnor har lägre löneinkomster, mäter man beroendet i antal kronor så är män mer beroende. Minskat beroende av män Om vi jämför med så borde, kan man tycka, kvinnors ökade lönearbete och mäns minskade ha inneburit att kvinnors beroende av välfärdsstaten minskat och mäns ökat. Så är dock inte fallet. Transfereringarnas andel av den totala inkomsten har ökat för både kvinnor och män, dvs. båda könen får en större andel av sina inkomster från välfärdsstaten . Ökningen är större för män än för kvinnor. Resultatet kan tyckas paradoxalt eftersom utvecklingen av lönear- betet är helt olika för kvinnor och män. SOU 1998:6 Betänkande från En större andel män är t.ex. förtidspensionera- de. Männens löneinkomster har minskat och detta inkomstbortfall har ersatts av transfereringar främst i form av arbetsmarknadsstöd och pensioner. Tabell 32 Andel av medelinkomsten från marknaden respektive välfärdsstaten av bruttoinkomsten, procent, 1975 och 1994. 18–64 år Källa: SCB, Inkomstfördelningsstudien. Kvinnorna lönearbetar mer än på 1970–talet och deras lönein- komster är högre, men de får ändå en större andel av sina inkomster från välfärdsstaten. Det beror bl.a. på att i och med att kvinnor lönearbetar får de också del av de lönerelaterade transfereringarna i högre grad. Den främsta förklaringen både vad gäller kvinnor och män är dock välfärdsstatens expansion som innebär att transferering- arna generellt har vuxit. Sammanfattningsvis är kvinnor mer beroende av välfärdsstaten än män när beroendet uttrycks som andel av den totala inkomsten. Det beror främst på att kvinnor har lägre inkomster från marknaden än män. Ser vi till hela befolkningen får män något högre belopp än kvinnor. För kvinnor har utvecklingen inneburit ökade löneinkomster och ökade bidrag från välfärdsstaten, och därmed minskat beroende av män. Det är en betydande skillnad att vara beroende av välfärds- staten som löntagare och mottagare av transfereringar än att vara beroende av en enskild man. För männen har utvecklingen gått mot minskade löneinkomster och ökat beroende av välfärdsstaten. inkomstgapet mellan kvinnor och män? Budgetpropositionen för konstaterar att spridningen av löne- inkomster är den faktor som har störst fördelningspolitisk betydelse och att ett viktigt mål i regeringens politik är att minska inkomstklyf- torna.48 Vi vet att det är stora skillnader i löneinkomster mellan kvinnor och män. Utjämnar välfärdsstaten dessa skillnader eller förstärker den dem? Vi undersöker detta genom att jämföra kvinnors andel av mäns marknadsinkomster med kvinnors andel av mäns disponibla inkomster. Disponibel inkomst är marknadsinkomster plus transfere- ringar minus negativa transfereringar (skatter m.m.). Med disponibel inkomst menas kvinnors respektive mäns egna disponibla inkomst, således inte familjens disponibla inkomst. Tabellen nedan visar att kvinnornas inkomster från marknaden har ökat med i fasta priser , medan männens minskat med . Kvinnornas medelinkomst från marknaden uppgick år av männens och den disponibla inkomsten till . Välfärdsstaten utjämnade alltså inkomstskillnaderna mellan könen. hade kvinnor av männens marknadsinkomster men av deras disponibla inkomster, vilket innebär att välfärdsstaten också minskar inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män. Det betyder dock inte att kvinnor och män har lika höga inkomster. Män har ca mer i egen disponibel inkomst. På vilket sätt utjämnar välfärdsstaten inkomstskillnaderna mellan könen – med hjälp av transfereringar eller med skatter? betalade kvinnor mer i skatt än de fick i transfereringar. På 1990–talet fick de mer i transfereringar än de betalade i skatt. Transfereringarna ökade alltså mer än skatten, trots kvinnors ökade lönearbete. Männen betalade båda åren mer i skatt än de fick i transfereringar, men skillnaden minskade från –till –bland annat beroende på mäns minskade lönearbete. 1996/97:1, s. 50. SOU 1998:6 Betänkande från Tabell 33 Inkomster samt kvinnors medelinkomst som andel av m äns, 1975 och 1994 samtliga 18–, medelvärden, kr, prisnivå. Källa: SCB, Inkomstfördelningsstudien. hade skatter och transfereringar ungefär lika stor utjämnande effekt mellan kvinnors och mäns inkomster. hade transfere- ringarna större betydelse än skatterna. Det beror dels på att kvinnor betalar mer skatt än tidigare och männen mindre, dels på skattereformen 1990/91. Den avsågs att vara fördelningsmässigt neutral mellan olika hushåll genom förändringar av både skatte- och bidragssystemen. Det är dock tveksamt om den var fördelningsmäs- sigt neutral ur ett könsperspektiv eftersom kvinnor har lägre lönein- komster än män – skattesystemets utjämningspotential har nämligen minskat påtagligt. Det har dock motverkats av höjda bidrag, vilket innebär att bidragen fått en mer central roll för omfördelningen av inkomster.49 Kvinnors trefjärdedelssamhälle på 1970–talet, männens Praktiskt taget alla kvinnor och män i åldersgruppen 18–har en egen disponibel inkomst. Så var det också . Bara av kvinnorna saknade disponibel inkomst . Trots att kvinnor då lönearbetade i mindre utsträckning hade de en egen inkomst i form av t.ex. barnbidrag samt i viss mån också räntor m.m. En mycket stor andel, en fjärdedel, hade dock en disponibel inkomst . var det som hade så låga inkomster. För männen var det ungefär samma andel båda åren, nämligen strax . Bland män har inkomstspridningen ökat. Fördelningskurvan är flackare än . För kvinnor har det motsatta inträffat. 49 SOU 1995:104. Kurvan för med två inkomsttoppar har ersatts med en kurva som i stort liknar den 1975. var inkomst- spridningen större bland kvinnor än bland män, är det tvärtom. Diagram Fördelning av individuell disponibel inkomst för samtliga 18–beräknat prisnivå. Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Det hävdas ibland att trefjärdedelssamhället inte bara är på väg – det är redan här. 50 Att döma av de förändringar som visas i diagram ? inföll kvinnornas trefjärdedelssamhälle , medan fördelningen är betydligt jämnare . Det är dock möjligt att av relativ kvinnlig jämlikhet blir kort. Skillnaderna mellan män tycks trendmässigt ha ökat , medan inkomstspridningen för kvinnor sjönk påtagligt och var fram till 1990.51 Vad som hände känner vi inte till. Mot bakgrund av utvecklingen på arbetsmarknaden är sannolikheten stor att inkomstskillnaderna även mellan olika 50Sander & , 1996. 51Björklund, 1992. SOU 1998:6 Betänkande från kategorier av kvinnor har ökat –talet. Jämställda, kvinno- respektive mansdominerade inkomster Sammanfattningsvis visas i tabellen nedan olika slag av inkomster uppdelade på kvinnodominerade, jämställda och mansdominerade inkomstslag. (Som jämställda räknas inkomstslag där inget kön har av inkomsterna). Tabell 34 Kvinnodominerade, jämställda och mansdominerade inkomstslag, miljarder kr, samt kvinnors inkomster som andel av mäns, procent, samtliga åldrar –, 1994. Källa: SCB, bearbetning av Inkomstfördelningsundersökningen. Tabellen visar att inkomsterna speglar könsarbetsdelningen i familjen och på arbetsmarknaden. Kvinnor får mer än män av bidragsförskott och föräldrapenning (men inte av barnbidrag, eftersom det för sammanboende par fördelats lika på kvinna och män). Männen får däremot mer av inkomsterna från arbetsmarknadsutbildning och näringsinkomst. Jämställd fördelning har förutom barnbidragen även skattefritt studiestöd, socialbidrag, sjukersättning, pensioner, ränta utdelningar, reavinst och arbetslöshetsersättning. Marknaden står för merparten av de totala inkomsterna för både kvinnor och män. Av i löner, företagarinkomster och kapitalinkomster går till kvinnor och resteran- de till män. Minst pengar går till de kvinnodominerade inkomstslagen och mest till de mansdominerade. Det sistnämnda beror dock på att rubriken löner hamnar precis under 40– procentsgränsen för jämställda inkomster. En mycket stor andel av transfereringarna, , består av pensioner.