sou · GMB3129 · 1999-01-01 00:00:00 — De totala behovet av fartyg som tillhandahåller 2 plat- ser för utbildning ombord förväntas därför stiga med till ca 200 fartyg. Den svenskflaggade flottan över 300 GT har fortsatt att minska i samma takt som . Med nuvarande reduc- ringstakt kommer den svensk flaggade flottan att uppgå till ca 190 fartyg . Eftersom platser endast tilldelas fartyg över 3 000 GT innebär det att den svenskflaggade flottan inte räcker till för att garantera utbildningsplatser ombord. Av det totala antalet fartyg som tillhandhåller platser för där- för ca 30 fartyg utländsk flagg. SRFs medlemsrederiers totala kapacitet bedöms därför nu vara i stort sett fullt utnyttjad. , som fungerat som ett slags clearingcentral, har under hela den tid försöksverksamheten funnits, dvs. , klarat att skaffa fram platser till samtliga. blir det problem. Bilaga 2, Utbildning och FoU 141 Tabell 4 Elever, utbildningsplatser och kostnader Per Elev 1) 1) Inklusive lön för sjöbefäl årskurs 2-4 Första utbildningsåret utgår ingen lön för tiden ombord. Utbild- ningstiden omfattar även lov och sommarledigheten och därför tu- går en viss lön under de 2-4 åren i sjöbefälsutbildningen. Utbild- ningskostnaden per elev och per plats och år varierar med typ av utbildning och längden . Räknas inte lönekostna- den med uppgår genomsnittskostnaden per sjöbefälselev och år till ca och för matros/motorman ca 12000, vilket motsvarar totalt . Lönekostnadsdelen mot- svarar . För att få rederistöd krävs att rederiet tillhandahåller utbildnings- platser ombord. En del av rederistödet i dess nuvarande utformning går därför till att täcka kostnader för denna utbildning. Utbildning ombord på utlandsflaggade fartyg ger inte något utbildningsbidrag. Eftersom avsikten med rederistödet är att bidra till att den svensk- flaggade flottan får en konkurrenskraftig kostnadsnivå innebär nu- varande koppling till kostnader för utbildningen ombord att stödet urholkas med ca . Det finns rederier som inte tycker det är positivt, eller från deras utgångspunkter kostnadseffektivt, att tillhandahålla utbildningspla- ser på sina fartyg. Detta beror på att de inte får behålla sina ele- ver efter utbildningen. De är, enligt rederierna, i bästa fall där under 142 Bilaga 2, Utbildning och FoU SOU 1998: 129 , varefter de övergår till ett annat, kanske utländskt bolag, som betalar bättre och kan erbjuda en snabbare befordrings- gång. Tillsammans med den pågående utflaggningen och det växande eb- hovet av utbildning leder det till en situation, där det inte längre går att täcka behovet av sjöfartsutbildning i för ombord- anställda baserad på rekrytering av svenska medborgare. Övrig utbildning: Sjöbefälsutbildningen dominerar totalt utbild- ningen och det finns ett mycket litet utbud av sjöfartsanpassad ry- kesutbildning riktat mot agenter, mäklare, hamnar, rederier m.m. på gymnasial- och högskolenivå. Från högskolan rekryteras ekonomer och tekniker med generella kunskaper i administration, finansiering, management, juridik m.m. Bristen på sjöfartsrelaterad forskning inom de generella ämnena likväl som inom karaktärsämnena är där- för ett besvärande handikapp för sjöfartsnäringen. All yrkesutbild- ning sker mer eller mindre ute i företagen genom praktik. Sjöbefäl som gått iland utgör också en betydande del av näringens rekryt- ringsbas varför det är viktigt för denna yrkeskategori att sjöbe- fälsutbildningen ger högskolebehörighet och möjligheter att komma vidare i utbildningssystemet. 1998 har en ny utbildningsväg lanserats för sjöbefäl i . Man kom dock igång sent och endast 65 elever har startat den nya utbildningen. Enligt den danska redareföreningen borde det ha varit 300-400 elever för att säkra återväxten. I sorterar sjöbefälsutbildningen under vars budget till är relaterad till utbildning. Utbild- ningen sker vid 23 olika skolor, inklusive 2 skolfartyg. Utbildningen har genomgått en omstrukturering och omfattar praktik varvad med en teoretisk utbildning på totalt . Grundutbildningen är gemensam för nautiker och maskintekniker och specialiseringen görs inte förrän det femte utbildningsåret. Bilaga 2, Utbildning och FoU 143 nerellt sett är utbildningen mycket nationellt inriktad och går i stort ut på att förse den danska sjöfartsnäringen med sjöofficerare. Den danska staten står för av rederiernas prak- tikkostnader inklusive lön under de första praktikperioderna. Eftersom det inte har funnits några naturliga kopplingar mellan sjö- befälsutbildningarna och det ordinarie högskolesystemet har det i praktiken varit stopp för vidare studier. Detta ses över och bland annat övervägs en påbyggnad till Masternivå. Det finns också pla- ner på en tvåårig lärarutbildning Utbildningen i av nautiska befäl bedrivs vid fyra navig- tionsskolor. Dessa kommer att ingå i olika yrkeshögskolor när den nya nautiska utbildningen startas. Den blir lång inklusive 12 månaders handledd praktik. överväger också att införa en etappavgång så att den som nöjer sig med en lägre be- hörighet får en kortare utbildning. antas 100 elever till de nautiska utbildningarna. Utbildningen är statligt finansierad men skolorna drivs i privat eller regi. Sjömaskinsutbildningen är en inriktning inom energiteknikingenjörs- linjen. I den fyråriga utbildningen är gemensa- ma. Inför de fjärde året väljer eleven sjö- eller landinriktning. De som valt sjölinjen får även behörighet att arbeta inom landindustrin. I har utbildningssystemet reformerats och finns det två utbildningssystem. Ett system för yrkesinriktad utbildning, där det efter 10-årig grundskola följer vidareutbildning som leder till matros/motormansbehörighet. För vidare utbildning följer ett tredje års utbildning, vilket i sin tur är fördelad , där studierna 144 Bilaga 2, Utbildning och FoU SOU 1998: 129 varvas med totalt 12 månaders sjötid. Detta år svarar näringen för, men med statlig finansiering genom skolepengssystemet. För att uppnå de högsta befälshörigheterna krävs sedan s.k. Tekniska fagskolor omfattande med teori och 3-6 månaders befälsassi- tent. Det andra systemet är traditionell sjöbefälsutbildning vid fyra högskolor. I högskolan finns två alternativ antingen det traditionella som ger högskoleexamina, eller enbart behörighets/certifikatkurser. Det finns dock inget system för tillgodräkning av de yrkesinriktade studierna vid . De studerande får börja från början om de söker till maritim högskola. I slutar inte sjöbefälsutbildning- en med de högsta behörigheterna utan eleverna kan forsätta till en magisterexamen eller till en civilingenjörsexamen/civilekonom- examen. Totalt har drygt 800 elever antagits till sjöbefälsutbildningarna i varav 224 har antagits till de nya fagskolorna. Enligt behövs minst 1 500 nya elever för att långsiktigt kunna täcka behovet. Detta beräknas räcka för en ut- examinering på 1 100 elever . Sjöfartsdirektoratet är ansvarig för certifieringen. Bilaga 2, Utbildning och FoU 145 2 Forskning och utveckling EU:s fjärde ramprogram omfattar drygt 50 sjöfartsrelaterade forsk- ningsprojekt.2 Samtliga kan i stort sett betraktas som utvecklings- projekt och som tillämpad forskning. De företag som kommer med i dessa projekt får en uppenbar konkurrensfördel. Bristen på ett na- tionellt utvecklingsprogram för tillämpad forskning har också med- fört att svenska sjöfartsföretag inte kunnat delta i EU:s program i samma omfattning som inom övriga nordiska länder. Den mest påtagliga förändringen i de nordiska ländernas sjö- fartskluster har inträffat i genom förlusten av den svenska varvsindustrin. har förpassats från andra plats i världsligan till en helt obetydlig plats. Följande tabeller visar karaktären på forskningen i de nordiska län- derna. Tabellerna är sammanställda genom intervjuer och uppgif- terna måste tas med en viss reservation. Den visar dock på ett mönster som sannolikt är korrekt. 2 Transport research programme Waterborne sector – project summery, 1998. 146 Bilaga 2, Utbildning och FoU SOU 1998: 129 Tabell 5 Översikt över mottagare, inriktning och statliga finansiärer MARITIM, LOGITRANS, NHH/SIÖS, DNV , SSS, Logistik transporter, Vintersjöfart, SUF = Sjöfartsbranschens Utbildnings- och Forskningscentral NTNU/Marintek = . /Fak for Marinte. TÖI = Transport Ökonomisk Institutt ISH = Instituttet for Skibs- og Havteknik Tabell 6 FoU – Inriktning Bilaga 2, Utbildning och FoU 147 I Budgeten för är inräknat ca 13 miljoner som utgörs av interna FoU. Exkluderas denna för bättre jämför- barhet med de övriga länderna, omfattar statligt och EU finansierad FoU inom sjöfart 7-12 miljoner . Tabell 7 FoU – Fördelning av finansiering FoU i ingår i industri. Fördelningen av medel i reflekterar t.ex. att de norska inst- tutionerna ofta är knutna till universitet. I kan t.ex. SSPA betraktas som universitetsrelaterad eller som ett inst- tut/kunskapsföretag. Ett annat exempel är vars samlade verksamhet omsätter och där är en betydande finansiär och uppdragsgivare. Sjöfartsbranschens Utbildnings- och Forskningscentral (SUF) vid är en fristående institution som om- sätter ca 12 miljoner sek och som finansieras av universiteten och resterande via uppdrag. SUF utbildar ca 2 000 personer i ett brett utbildningsprogram. SUF deltar för närva- rande i 8 olika EU-projekt. Tabell 8 FoU – Fördelning av medel 148 Bilaga 2, Utbildning och FoU SOU 1998: 129 Trots de brister som finns i definitioner kan man ändå konstatera att universiteten får en betydande andel av forskningsmedlen i framfö- allt . Med förlusten av varvsindustrin har sjöfartsforskningen och pro- duktutvecklingen i hamnat kraftigt på efterkälken. Framfö- allt har de utvecklingsprojekt (s.k. tillämpad forskning) som varven drev tillsammans med rederierna, hamnarna och kunskapsföretagen nästan helt försvunnit. Kvar blev en mycket begränsad verksamhet som finansieras av . Näringens inverkan på forskningen i upphörde följaktligen i stort med varvens nedläggning och i takt med att rederierna skar ner sina tekniska avdelningar. Detta förhållande, tillsammans med att det i finns en tradition att koppla forskningen till univers- teten och deras utbildning, har skapat en allvarlig brist i kommuni- kationen mellan näringen och universiteten. Forskningen i övriga nordiska länder är väsentligt mer tillämpad och involverar olika institut och kunskapsföretag. Utvecklingen i de övriga nordiska län- derna har därför gått i rakt motsatt riktning jämfört med i . Den svenska statens engagemang i transportforskning 1997 var enligt Forskningspropositionen: 3Bilaga Ny Kurs i trafikpolitiken, SOU 1997:35, sid 227 Bilaga 2, Utbildning och FoU 149 Vad gäller och FoU-budget bör uppmärk- sammas att en betydande del går till verksamhetsnära utvecklings- arbete. Uppskattningsvis går ca hälften av FoU-budgeten till sam- hälsmotiverad och kompetenshöjande forskning vid högskolor och forskningsinstitut. är i princip helt avgiftsfinansierat och uppgick FoU utgifterna till ca . Medlen användes i uh- vudsak till de nya isbrytarna och avgasreningsprojekt d.v.s interna projekt. KFB finansierade 1997 sjöfartsforskning för 3,2 miljoner med tyngdpunkt på säkerhet. är huvudfinansiär av det Skepp- stekniska programmet, som delvis är en utbildningsforskning, med en budget på , varav kommer från näringen. Den totala statliga finansieringen av sjöfartsrelaterad forskning har därför legat kring 5-6 miljoner med huvudsak- lig inriktning på "utbildningsforskning" och teknik. Ekonomisk och samhällsorienterad forskning har i princip saknats helt. Omfattande frågeenkäter och analyser i visar tydligt att dagens svenska forskning inte kommer de mindre och medelstora företagen tillgodo. Förhållandena för de större teknikorienterade svenska sjöfartsföretagen skiljer sig dock. Attityden i rederinäringen är negativ till den s.k. utbildningsrelaterade forskningen. Däremot efterfrågas en väsentligt mer pragmatisk och näringsrelaterad ut- bildning. Det finns en inbyggd konflikt mellan den mer akademiska och tu- bildningsrelaterade forskningen och den väsentligt mer kortsiktiga och kommersiellt orienterade tillämpade forskningen som bedrivs av institut och kunskapsföretag. Det märks speciellt i där det pågår en kontinuerlig och bred debatt om inriktningen och fördel- ningen av forskningsmedlen. Debatten är ett positivt tecken i sig och saknas i . 5 Källa: som framtida Europeiskt maritimt center 150 Bilaga 2, Utbildning och FoU SOU 1998: 129 Av rederienkäten, som genomförts i anslutning till föreliggande rap- port, framgick att 15 personer var engagerade i FoU och att rederi- erna investerade drygt 4 miljoner i egen FoU och köpte externt för 2 miljarder. Av den totala omsättningen på ca 24 miljoner för de 35 rederier som svarade gick till FoU. Trots den mycket låga FoU satsningen svarade 19 av rederierna att betydelsen av FoU för konkurrenskraften är stor/mellan. I KFBs nya forskningsprogram, för sjötransporter har detta förhållande uppmärksammats. FoU ges där en bredare defin- tion enligt det synsätt som råder inom EU och i enlighet med försla- gen i den senaste sjöfartspolitiska utredningen . Sjöfartspro- grammet har inte tilldelats specificerade medel utan finansieringen sker inom KFBs övriga program. Bristen på ett specifikt nationellt forskningsprogram med tonvikt på tillämpad forskning i samarbete med näringen är ett mycket allvar- ligt hot mot näringens långsiktiga konkurrenskraft. Bilaga 2, Utbildning och FoU 151 Sjöfartsnäringen som näring har marginaliserats kraftigt men inte desto mindre är den av stor strategisk vikt för . För att ga- rantera näringen en ur konkurrenssynpunkt adekvat utbildning och FoU verksamhet krävs därför fokusering på dessa frågor. Eftersom näringen i hög grad rekryterar sin management bland sjö- befälen är det också väsentligt att denna utbildning kan integreras med högskolornas utbildning och FoU inom dessa områden. Vidare är det ett absolut krav att både utbildningsforskning relaterat till högskolorna och s.k. tillämpad forskning baserat på främst kun- skapsföretagen kommer igång under ett sammanhållet nationellt program. finns inget entydig och totalt sektoransvar för sjöfarten, en nationell matrisorganisation, vilket leder till att sjöfartsnäringens speciella kompetensbehov inte kommer att kunna garanteras och att konkurrenskraften försämras ytterligare. Det är ett mycket begränsat antal elever som behöver utbildas för den svenska sjöfartsnäringen sett i relation till den totala gymnasie- och högskoleverksamheten i landet. Antalet elever i all sjöfartsrel- terad utbildning i gymnasie- och sjöbefälsprogrammen samt i hög- skolan i övrigt kan uppskattas till ca 1500. De sjöfartsrelaterade utbildningarna hamnar därför lätt i skymundan. Detta är ett allvarligt förhållande eftersom ställer krav på anpassning av utbildningen till de internationella eb- hörighetskraven och att de internationella sjöfarsmarknaderna stäl- 152 Bilaga 2, Utbildning och FoU SOU 1998: 129 ler unika krav på utbildningen utöver de rent behörighetsmässiga kraven. Management-, ekonomisk-, finansiell-, teknisk-, och logistik- kompetens relaterat till sjöfartsnäringen kommer att krävas i allt större omfattning som utbildningen måste uppfylla en hög grad av högskolemässighet. För att långsiktigt kunna stärka näringens konkurrenskraft krävs betydande kunskapshöjande åtgärder. Både och har i sina utredningar givit exempel på kompetens- höjande årgärder och förändringar i organisation och ansvar, för- slag som tillsammans med utredningens egna analyser ligger till grund för följande sammanställning. För sjöfartsutbildningar är det också av största vikt att en nära kontakt med branschens företrädare upprätthålls. Dessutom medför de internationella reglerna betydande ansvar för näringen att med- verka i tillämpade utbildningsmoment. ·Upprätta en fond som administreras av och som finansieras av föreningens medlemmar för att bekosta lönekostnaden under utbildningstden. ·Höj kvaliteten och statusen på gymnasieskolans energiprogram så att sjöbefäl kan rekryteras därifrån. ·Utveckla antagningsrutiner (information, lämplighetstester mm) för att öka rekrytering av studenter med förmåga och motiva- tion att genomföra studieprogrammen och sedermera aktivt ver- ka inom sjöbefälsyrken och kringliggande näringar. ·Öka andelen kvinnor i utbildningsprogrammen. ·Kvalitetssystem och utrustning: Arbeta med kopplingar till hela högskolans kvalitetssystem och till fartygens kvalitetssystem samt STCW-95, varvid särskilt kurs- och utbildningsplaner ut- formas så att den internationella konventionens krav tydliggörs. Fullfölj anpassning av utrustning till kraven i STCW-95 samt gemensamt utnyttjande av utbildningsinvesteringar. Utveckla samarbeten med Marinen och . Bilaga 2, Utbildning och FoU 153 -ämneskompetens via forsknings- och utvecklingsprojekt, -pedagogisk kompetens via kurser och seminarier, -yrkeskompetens via tjänstgöring i yrkesbefattning, -stödja forskningsanknytning, -yrkespraktik via tjänst ombord, -samverkan med övriga nordiska sjöbefälsskolor och Marinen. ·Fartygsförlagd utbildning: Utveckla intern organisation för eg- nomförande av tillämpad utbildning (fartygsförlagd utbildning mm). Öka antalet platser för fartygsförlagd utbildning och ge möjlighet till godkänd praktiktjänst för sjöbefälsstudenter på fartyg av andra nationaliteter än svensk samt på Marinens och fartyg. ·Sammanför samverkande utbildningsmoment till större studie- områden, motsvarande huvudämnen inom andra högskoleut- bildningar. Öka omfattningen av utbildningsmoment som är gemensamma för nautisk och maskinteknisk utbildning. ·Internationalisera utbildningen genom: -Internationella utbytesprogram för lärare och studenter, -Praktikplatser på fartyg med engelskspråkiga handledare, -Utländska gästlärare, -Ökad andel engelskspråkig kurslitteratur. -Utveckla forskningsprojekt i samverkan med andra institutio- ner. ·Förstärk ledarskapsutbildningen inom utbildningsprogrammen. Ledarskapsutbildning förekommer i liten omfattning och bör göras tydlig genom betoning i kursplaner och undervisning. ·Utveckla studieformer för ökad högskolemässighet bl.a genom studenternas självständiga studiemoment (projektarbeten, exa- mensarbeten etc.). ·Sjöfartsrelaterad högskoleutbildning inom ekonomi, juridik, teknik mm bedrivs på olika Universitet och högskolor. Denna bör koordineras. 154 Bilaga 2, Utbildning och FoU SOU 1998: 129 I satsas enbart inom tillämpad forskning med främst teknisk inriktning 50 miljoner . Därtill kommer betydande insatser av näringen. Dessa program har varit av stor betydelse inte minst för förmågan att kunna tillgodogöra sig EU´s sjöfartsprogram. I har Utbildningscentralen som finansieras av medel från universiteten och resten genom uppdrag och utbildning genom samarbete med dessa och näringen kunna ta del av 8 av 54 av EU´s sjöfartsprojekt inom 4:e ramprogrammet. I har tagit initiativet till ett utvecklings- center i samarbete mellan och . Fokusering och insatserna i de viktigaste konkurrentländerna inom tillämpad forskning är följaktligen väsentligt större än i . Under på i aug- sti 1998 framkom ett intresse för ett större FoU samarbete mellan de nordiska länderna . Utvecklingen inom har också lett till ett växande samarbete mellan institut i regionen inom tillämpad forskning. xE- empel på detta är Utbildningscentralen i Åbo som i allt större mo- fattning engagerar sig i sådant samarbete. För att kompensera den brist som uppstått med nedläggningen av varven och för att näringen skall kunna tillgodogöra sig ett växande internationellt samarbete inom sjöfartsrelaterad tillämpad forskning bör i tillägg till KFB´s nuvarande insatser och sjöfartsforskning- program ett nationellt program för tillämpad forskning på 25 miljo- ner SEK skapas som finansieras av staten och näringen : Programmet bör ha följande inriktning för att stärka konkurrens- kraften i näringen: ·Maritim teknologi (bas för innovation). ·Säkerhet och miljö (för att möta ökade framtida krav). Bilaga 2, Utbildning och FoU 155 ·Logistik, värdeskapning i den totala transportkedjan (närmare integration med lastägare). ·Global operation och ledning (öka förståelsen för problem med styrning av global verksamhet). ·Marknadsdynamik och kundrelationer (bättre förståelse för marknader, förbättrad förmåga till marknadsföring). ·Maritim kompetens som industriell drivkraft (bättre förståelse för den betydelse spridning av kunskap har för hela näringen). ·IT appliceringar inom sjöfarten. Sektoransvar för avseende utbildning och FoU För att kunna skapa en fokusering på sjöfartens närings- och kon- kurrensförhållanden både kostnads- samt kompetensmässigt bör de sektorsansvar som ligger på utvecklas. Reg- ringen bör ta initiativ till att förtydliga ett sådant nationellt sektor- sansvar för utbildning och FoU inom sjöfartssektorn omfattande: ·Planering av utbildningsprogram. ·Samordning av kursmoment enligt behörighetskrav. ·Fördelning av platser för fartygs- och verkstadsförlagd utbild- ning samt handledarutbildning. ·Harmonisering av sjöbefälsskolornas utbildningsplaner, antag- ningsnormer, kompetenskrav för lärare och kunskapskrav för elever. ·Fortbildning av sjöbefäl och vidareutbildning av sjöfolk med lägre behörigheter. ·Dimensionering av utbildningarnas antagning. ·Formalisera ett utökat samarbete med World Univer- sity. ·Utreda förutsättningarna att etablera ett för all sjöutbildning gemensamt säkerhetscentrum, dit den nu i skilda former och på olika platser bedrivna säkerhetsutbildningen kan samlas. 156 Bilaga 2, Utbildning och FoU SOU 1998: 129 ·Undersöka förutsättningarna för ett nordiskt, eller svenskt, avancerat simulatorcentrum för internatsundervisning och med särskilt utbildade lärare (enklare simulatorutrustning bör fortfa- rande finnas på de enskilda läroanstalterna, så att sådan träning kan varvas med teoretiska studier). ·Fördela och administrera ett nationellt program för tillämpad forskning i samråd med KFB, och näringen. ·Aktivt medverka i ansökningar i EUs ramprogram. ·Eventuell finansiering av tekniska riskprojekt. Bilaga 3, Finansiering 157 158 Bilaga 3, Finansiering SOU 1998: 129 Anskaffning av kapital - nya möjligheter ....................................... 3 FINANSIERING AV DE SVENSKA REDERIERNA... Kompletterande regler för beskattning .......................................... 4 SAMMANFATTNING OCH KOMMENTARER......... Tabell 9: Registrerade partrederier, år................................. ........... Tabell 10: utlåning, ................ Bilaga 3, Finansiering 159 En viktig och generell karakteristik för rederiverksamhet är att: oden är relativt kapitalintensiv, oanläggningarna, fartygen, omsätts på en likvid andrahands- marknad, ofraktpriserna och fartygspriserna såväl för nybyggt- som and- rahandstonnage, fluktuerar kraftigt. En hög andel egenfinansiering och riskspridning blir nyckelfaktorer för att kunna uppnå en långsiktig överlevnadsförmåga. Aktörerna behöver ha gedigen kunskap om hur de skall agera på finansmark- naden för att söka både passivt och aktivt kapital. Kapitalmarkn- den har under de senaste 10 till 15 åren genomgått stora förändring- ar. Utvecklingstakten inom analysmetodik och för de produkter som används av kapitalmarknadens aktörer kan kopplas till den snabba utvecklingen inom informations- och dataområdet. Det har blivit viktigare för rederinäringen att förstå vad detta innebär och anpassa sin verksamhet till dessa förändringar för att långsiktigt säkerställa tillgången på låne- och riskkapital. 160 Bilaga 3, Finansiering SOU 1998: 129 Nedan görs en kort presentation av kapitalmarknaden, uppdelad i lånekapitalmarknaden och riskkapitalmarknaden, med fokus lagd på de förändringar som har varit relevanta för sjöfartsnäringen. I an- lysen och beskrivningen av kapitalmarknaden har i lämnat betydande bidrag. Kapital har blivit mer lättrörligt i takt med att marknaderna avregl- rats, informationsflödet ökat, spararnas beteende förändrats och konkurrensen om kapitalet hårdnat. Utvecklingen har drivits dels av mellanhänder på marknaden (mäklare, handlare, börser och infor- mationssystem), dels av placerarna själva.