sou · GMB375d1 · 1999-01-01 00:00:00 — På så sätt kan allmänhetens kunskaper om betydelsen av forskningen öka, liksom förståelsen för de metoder som används inom forskningen. Vikten av en dialog mellan forskare och allmänheten poängteras. har i sin avhandling pekat på att den etiska kritiken mot djurförsök ofta bemöts med vetenskapliga argument till försvar för djurförsök. Hon anger att det är nyttoargumentet som helt dominerar i försvaret av djurförsök, dvs. om vi svarar ja på frågan om vi vill öka våra kunskaper inom medicin innebär det att djurförsök är nödvändiga. Forskarsamhället är emellertid väl medvetet om att behovet av att använda sig av djur i försök också medför en skyldighet att värna om försöksdjuren. gjordes en publikundersökning i syfte att öka kunskaperna om allmänhetens inställning till djurförsök inom medi- cinsk forskning (, Djurförsök). Intervjuerna genomfördes som telefonintervjuer med 811 personer som var slumpmässigt utvalda ur befolkningsregistret och i ålderskategorien 16 till . Sju av tio tillfrågade ansåg att försöksdjursfrågan är en viktig fråga. att de hade tagit ställning emot djurförsök efter att ha läst, hört eller sett information om djurförsök. Av de tillfrågade ansåg att djurförsök inom medicinsk forskning skall vara tillåtna, men av dessa ansåg drygt hälften att djurförsök inte bör vara tillåtna reservationslöst. På en direkt fråga tyckte en femtedel av de tillfrågade att djurförsök borde förbjudas. Undersökningsresultaten visade att den kommersiella användningen av försöksdjur var ett område som berörde de intervjua- de personerna starkt. De som reserverade sig mot djurförsök fokusera- de mer på försökets syfte än på försöksdjurets art eller behandling. Det var också vanligt att de tillfrågade sammanblandade den användning av försöksdjur som sker inom kosmetikaindustrin med forskning inom det medicinska området. Av intervjupersonerna var nästan hälften av uppfattningen att djurförsök används av forskare trots att alternativa metoder till djurförsök skulle kunna tillämpas. Denna uppfattning återfanns i högre grad hos dem som var emot försöksdjursanvändning- en, där ansåg att försöksdjur används i onödan. Bland dem som var emot försöksdjursanvädningen var det som svarade vet ej på frågan om forskare håller fast vid djurförsök i situationer när de egentligen inte skulle behöva. Av dem som ville tillåta djurförsök reservationslöst var det som ansåg att försöksdjur används i onödan. I gruppen av dem som ville tillåta djurförsök var det 24 pro- cent som varken ville svara ja eller nej på frågan. Att de tillfrågade hade en konsekvent och stram attityd emot djurförsök var ovanligt. Detta berodde enligt undersökningen på att djurförsöksfrågan är komp- licerad. De som reservationslöst ville förbjuda medicinska djurförsök kunde i viss utsträckning acceptera veterinärmedicinsk försöksdjursan- vändning. Vidare var det få av de tillfrågade som i en valsituation, oavsett inställning i försöksdjursfrågan, skulle avböja en närstående en försöksdjursbaserad behandling. Den slutsats undersökningen drog på basis av intervjumaterialet var att allmänheten verkade ha nyanserade åsikter i försöksdjursfrågan men att åsikterna oftast grundade sig på ett starkt engagemang snarare än på faktakunskaper. har som medlemsstat i och i EU förbundit sig att uppfylla bestämmelserna i två internationella dokument rörande an- vändningen av djur i försök. Det ena är konvention ETS 123 och det andra är EG:s direktiv /609/EEG. är en mellanstatlig samarbetsorganisation. Den bildades av de europeiska länderna för att göra det möjligt för länderna att uppnå en närmare förening, för att tr ygga och realisera deras gemen- samma ideal och principer och för att främja deras gemensamma eko- nomiska och sociala utveckling. Medlemsländerna samarbetar på frivillig basis och rådet kan inte påtvinga sina medlemmar några regler. Medlemsländerna har träffat flera överenskommelser, s.k. konventio- ner. När ett visst antal medlemsstater har skrivit på och ratificerat en konvention, är dessa länder därefter bundna vid överenskommelsen. Medlemslandets åtagande innebär en moralisk plikt att beakta innehål- let i konventionen. träffade medlemsländerna i en överenskom- melse om en konvention (ETS 123) om skydd av ryggradsdjur som används för försöks- och annat vetenskapligt ändamål. Konventionen var färdig att undertecknas av medlemsländerna . Bakgrunden till konventionen var att medlemsländerna hade önskemål om ett samarbete beträffande skyddet av levande djur som används för försöks- och annat veten- skapligt ändamål. Den allmänna opinionen om bättre djurskydd i flera medlemsländer utövade en kraftig påtryckning på regeringarna att införa lagstiftning på området. (van Zutphen, Balls; Animal Alternati- ves, Welfare and Ethics s. Konventionen (ETS 123) består av 37 artiklar och två bilagor. Den ena bilagan handlar om förvaring och skydd av försöksdjur och den andra handlar om statistik. I dokumentet anges att medlemsländerna erkänner att människan har en moralisk förpliktelse att respektera alla djur och att ta vederbörlig hänsyn till deras förmåga att uppleva lidande och att minnas. Man godtar likväl att människan i sitt sökande efter kunskap, hälsa och säkerhet har ett behov av att använda djur, om det rimligen kan förväntas att resultatet kommer att bidra till ökade kun- skaper eller vara till allmän nytta för människor eller djur, på samma sätt som hon använder djuren till föda, kläder och som lastdjur. Det anges vidare att man är beslutna att begränsa användningen av försöks- djur i syfte att då så är möjligt ersätta sådan användning av djur, i synnerhet genom att söka alternativa metoder och genom att uppmuntra utnyttjandet av sådana alternativa metoder. Konventionen omfattar alla levande icke-mänskliga ryggradsdjur som används eller skall användas i djurförsök eller annan vetenskaplig åtgärd om åtgärden kan orsaka djuret smärta, lidande, ångest eller bestående skador. Konventionen gör dock undantag för de minst plåg- samma metoderna som godtagits i modern praxis att avliva eller märka djur. Detta innebär, som tidigare nämnts, att definitionen av djurförsök är snävare än den som används i svensk lagstiftning. Medlemsländerna skall hålla multilaterala samråd inom för att granska tillämpningen av konventionen eller för att utsträcka någon av dess bestämmelser. Icke statliga organisationer som är enga- gerade i djurförsöksfrågor, t.ex. djurskydds- och forskarorganisationer, har från börjat inbjudits till dessa multilaterala samråd. Konventionens bestämmelser har fått en vid acceptans och utgör en gemensam grund för ytterligare förbättringar inom djurförsöksanvändningen i . (van Zutphen, Balls; Animal Alternatives, Welfare and Ethics s. 130 131.) Inom EU har man beslutat att ratificera kon- vention om försöksdjursanvändningen. antog /609/EEG om till- närmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används i försök och andra vetenskapliga ändamål. Direk- tivet skulle implementeras i de dåvarande medlemsländernas nationella lagstiftning . Bestämmelserna i direktivet är minimiregler och inskränker inte rätten för medlemsstaterna att tillämpa eller besluta om strängare åtgärder för skyddet av försöksdjur eller för att kontrollera och begränsa användningen av försöksdjur. Direktivet bygger till mycket stor del på bestämmelserna i parådets konvention ETS 123. Direktivet består av 27 artiklar och två bilagor, varav den ena listar de djur som omfattas av direktivet och den andra är identisk med konvention bilaga A, som ställer upp riktlinjer för förvaring och vård av djur. EG:s direktiv har samma definition på djurförsök som konvention. Det innebär att direktivet är tillämpligt på levande icke- mänskliga ryggradsdjur som används eller skall användas i försök som kan orsaka smärta, lidande, obehag eller bestående men. Syftet med direktivet var att säkerställa en harmonisering av med- lemsstaternas lagar och andra författningar till skydd för försöksdjur. De nationella bestämmelser som var i kraft om skydd av djur som används för vissa försöksändamål uppvisade nämligen olikheter som ansågs kunna inverka på den gemensamma marknadens funktion. Ett starkt vägande skäl att införa direktivet var att hindra medlemsstaterna att lagstifta på ett sådant sätt att det kunde leda till handelshinder. Detta är också bakgrunden till att direktivet inte omfattar användning av djur vid försök som ett led i vetenskaplig forskning, utbildning och rättsme- dicinska undersökningar, vilka användningsområden omfattas av konvention. antog dock en resolution om att direktivets bestämmelser, genom nationell lagstift- ning, skulle tillämpas på alla djurförsök, dvs. även de som utfördes i vetenskaplig forskning och i utbildningssyfte. (van Zutphen m.fl.; Principles of laboratory animal science s. I EG-direktivet har de 3R:ns princip reduce, refine, replace införlivats. Man vill säkerställa att antalet djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål reduceras till ett minimum. Vidare skall dessa djur få en korrekt skötsel och de skall inte tillfogas smärta, lidande, ångest eller bestående men i onödan. När sådant lidande inte kan undvikas skall detta reduceras så långt det är möjligt. Det anmärks särskilt att onödig dubblering av försök bör undvikas. I direktivets artikel 23 anges att Europeiska kommissionen och medlemsstaterna skall främja forskning med sikte på utveckling och utvärdering av alternativa metoder, som kan ge lika ingående informa- tion som den som kan uppnås genom försök med djur, men som inne- bär användning av färre djur eller ett mindre smärtsamt tillvägagångs- sätt. Vidare anges att alla andra åtgärder skall vidtas som anses lämpli- ga för att främja forskningen på detta område. Enligt artikel 6 skall varje medlemsstat utse den eller de myndighe- ter som skall svara för tillsynen av att bestämmelserna i direktivet följs korrekt. Vidare anges att medlemsstaterna som ett led i genomförandet av direktivet skall vidta de åtgärder som krävs för att den myndighet som utsetts att utöva nämnda tillsyn ges möjlighet att rådfråga expertis med sakkunskap på det aktuella området. anser sig till fullo ha genomfört direktivets bestämmelser i den svenska lagstiftningen i och med de senaste ändringarna i djur- skyddslagen och djurskyddsförordningen samt genom SJV:s föreskrif- ter SJVFS 1998:20 om uppfödning, förvaring, tillhandahållande och användning m.m. av försöksdjur. Ändringarna genomfördes till stor del till följd av påpekanden från EU. 3.3.1Pågående arbete inom EU ECVAM inrättades efter beslut av Europeiska kommissionen. Det är EU:s mest konkreta steg mot att uppfylla åtagandena i direktivet 86/609/EEG. ECVAM är ett forskningscenter och dess huvuduppgift är att främja vetenskaplig och regulatorisk acceptans av alternativa meto- der som minskar, förbättrar eller ersätter användningen av försöksdjur inom biovetenskapen. En av de första prioriteringar som ECVAM gjorde i sin verksamhet var att skaffa sig information om de senaste rönen inom utvecklingen och utvärdering av alternativa testmetoder. Vidare ville man erhålla kunskap om möjligheten att inkorporera alternativa metoder i myndigheternas testföreskrifter. Man fann att det bästa sättet att erhålla nödvändig information var att organisera workshops inom olika ämnesområden. har man hållit ett stort antal workshops. Till dessa har man bjudit in experter som kunnat redogöra för den rådande statusen för olika typer av in vitro-tester och deras potentiella användning samt rekommendera den bästa vägen att främja en fortsatt utveckling på området. ECVAM spelar även en viktig roll genom att dels utvärdera nya metoder inom forskning och toxicitetstestning, dels genom att lämna stöd till olika forskningspro- jekt. ECVAM har t.ex. tillsammans med CFN lämnat stöd till ett projekt som kallas . har arbetet i ECVAM lett till utvärdering av tre alternativa metoder som man har funnit kan användas i stället för djurtester. Det pågår nu ett arbete med att få dessa in vitro-metoder accepterade av behöriga myndigheter och införlivade i myndigheternas föreskrifter. Användningen av djurförsök i samband med tester av kosmetiska produkter har varit ifrågasatt. Den långvariga allmänna och politiska debatten i denna fråga resulterade bl.a. i att EU beslutade om ett tillägg till EG:s direktiv /768/EEG om kos- metiska produkter. Det mest betydande i denna åtgärd var att tillägget innebar ett åtagande att förbjuda handel med kosmetika och hygieniska produkter innehållande ingredienser eller kombinationer av ingredien- ser som testats på djur efter . En förutsättning för att förbudet skulle införas var dock att man till dess hade utvecklat och utvärderat alternativa metoder till djurtesterna. Om det skulle visa sig att utvecklingen härvidlag inte hade kommit tillräck- ligt långt, skulle förbudet skjutas upp . Redan från början var man medvetna om att dessa förutsättningar skulle bli mycket svåra att uppnå till fullo. (Langley, ; New perspectives in cosmetic toxicology s. Det är nu bestämt att förbudet skall skjutas upp i brist på utvärdera- de alternativa metoder till djurtesterna. skall EU på nytt ta ställning till om det är möjligt att införa förbudet. Något som ytterliga- re komplicerar situationen är att Europeiska kommissionen har framfört vissa farhågor om att ett förbud skulle kunna stå i strid med GATT- avtalet. var ett av några få länder som motsatte sig EU:s beslut att skjuta upp det aktuella försäljningsförbudet av kosmetika och hygien- produkter (Djurens rätt 1997:2 s. 25). Det kan för övrigt påpekas att det i inte har utförts tester av kosmetika genom användning av djur . Användningen av apor i djurförsök Frågan om importen av apor från länder utanför EU har blivit alltmer uppmärksammad. Särskilt uttrycks bekymmer för den stora dödligheten och det stora lidandet bland de viltfångade aporna. Med hänsyn till den speciella karaktären på dessa djur föreslog Europeiska kommissionen att man skulle upprätta ett förslag till policyprogram för medlemslän- derna när det gäller användningen av apor. Ett sådant förslag lämnades och det har bl.a. följande innehåll: som ett generellt krav borde gälla att tillstånd för import av apor till EU skall begränsas till apor uppfödda i fångenskap av certifiera- de/erkända uppfödare. kommissionen och medlemsländerna skall sträva efter att inom ramen för direktiven /65/EEG och 86/609/EEG erkänna särskilda uppfödare av apor i fångenskap i tredje land för att erhålla nödvändiga garantier rörande apornas ursprung liksom om att djuren förvarats under godtagbar standard. Om lämpligt, skall sådana anläggningar bli föremål för gemensamma inspektioner av EU och lokala myndigheter, kommissionen och medlemsländerna skall vidare sträva mot att så långt det anses tillbörligt uppmuntra och stödja uppfödningsanlägg- ningar av apor i fångenskap inom EU, artikel 7.3 i direktivet 86/609/EEG stipulerar att viltfångade apor inte borde importeras till länder inom EU i syfte att användas i experi- ment. Dock kan man, under exceptionella omständigheter och när andra resurser inte finns tillgängliga, ändå tillåtas importera viltfångade apor. Detta får ske endast om ansvarig nationell myndighet i det med- lemsland till vilket djuret skall importeras, accepterar de skäl importö- ren redovisar. Den nationella myndigheten skall ge sitt uttryckliga godkännande till varje undantag från huvudregeln. Medlemsländerna har fått komma med kommentarer till policypro- grammet. Vidare har , och , som blev med- lemmar i EU först efter upprättandet av programmet, också uppmanats att lämna synpunkter. Policyprogrammet fick ett positivt mottagande bland medlemsländerna, men den generella uppfattningen var att innehållet borde preciseras och i vissa fall utvidgas till andra frågor. Policyprogrammet är fortfarande under behandling och alltjämt är det oklart vilken status dokumentet skall erhålla. De möjligheter som står till buds är att dokumentet skall anses innehålla antingen riktlinjer, rekommendationer eller tvingade beslut. Föremål för fortsatta diskus- sioner är bl.a. följande frågor: definitionen av t.ex. viltfångad och uppfödd i fångenskap, identifikationen av de importerade djurens ursprung, förbud att använda människoapor i djurförsök, förbud att använda viltfångade djur, kriterium som utgör skäl för undantag, trans- porter, kontrollen av uppfödningsanläggningar utanför EU, specifika kriterium för förvaring och vård av olika djurslag, forskningsområden där det finns behov att använda apor och alternativa metoder. 4 EU:s femte miljöhandlingsprogram publicerade Europeiska kommission ett dokument med titeln : A European Community Programme of Policy and Action in Relation to the Environment and Sustainable Develop- ment. Dokumentet kallas också EU:s femte miljöhandlingsprogram och är det senaste i raden av en serie, som inleddes , av vittomspän- nande program beträffande kommissionens miljöpolicyprogram. Det femte miljöhandlingsprogrammet belyser en lång rad av olika po- licyproblem och prioriteringar för åtgärder som rör frågor som klimat- förändringar, vatten, kärnkraftssäkerhet och industrirelaterade risker. Fem miljösektorer som åtnjuter särskild uppmärksamhet i programmet är industri, energi, transport, jordbruk och turism. Till varje område uppställs ett antal mål att uppfylla fram . Handlingspro- grammet är sammanfattat i tabellform. Hänförligt till miljösektorn industri och under en rubrik Management of Risk and Accidents åter- finns i en tabell över målområden uppgiften att, när det gäller skyddet av försöksdjur, är målet en 50-procentig minskning av antalet rygg- radsdjur som används för vetenskapliga ändamål. Det anges att EU, medlemsländerna och industrin skulle agera härför. Det hänvisas även till EG:s direktiv /609/EEG om försöksdjursanvändning. Beträffande detta specifika mål innehåller dokumentet, som består av mer än 160 sidor, emellertid ingen motivering eller förtydligande. Den närmare innebörden av det uppställda målet har därför kommit att diskuteras bland de intressenter som är berörda av frågan. 44 EU:s femte miljöhandlingsprogram 4.2Oklarheter om vad den 50-procentiga målsättningen egentligen innebär De frågor som vanligen har ställts angående målet om den 50- procentiga reduktionen har varit bl.a. följande. Vad innebär målet? Varför har man kommit fram till just ? Är målet en del av EU:s officiella policy? Är målet en del av den europeiska lagstiftning- en? Vilka åtgärder skall vidtas? Vad kommer att hända om målet inte uppfylls? Vilket år är startår? På vilka grunder skall man mäta förbätt- ringar? Har vi tillräckligt bra utgångsmaterial för att kunna bedöma utvecklingen? Vilka konsekvenser får en halvering av antalet försöks- djur på forskning och utveckling? En stor fråga har varit om målsättningen är en uppgift för varje en- skilt medlemsland eller om det är en övergripande målsättning inom EU. Förhållandena mellan medlemsländerna visar stor variation och förutsättningarna att uppnå målsättningen är därför olika från land till land. Inte bara den faktiska försöksdjursanvändningen skiljer sig åt, utan länderna tillämpar även olika definitioner av vad som är ett djur- försök. Ländernas rapportering över uppgifter om försöksdjursanvänd- ningen har vidare varit tillgänglig och tillförlitlig i varierande grad. 4.3Konferenser angående den 50- procentiga målsättningen Det femte miljöhandlingsprogrammet anger att objekten och målsätt- ningarna i programmet inte utgör några rättsliga förpliktelser utan snarare visar på de nivåer eller prestationer som man siktar mot i syfte att finna en väg som innebär en hållbar utveckling. Inte heller skulle alla de uppställda åtgärderna kräva lagstiftning på unionell eller nationell nivå. På grund av den osäkerhet som uppstod om målsättningens tänkta innebörd och konsekvenser, förtydligade Europeiska kommissionen vid ett möte i att målet om en 50-procentig minskning av användningen av försöksdjur var att se som en europeisk interaktiv målsättning och alltså inte ett mål för varje enskilt medlemsland. hölls vidare en konferens i som vände sig till företrädare för medlemsstaternas regeringar, myndigheter, industri, universitet och djurskyddsorganisationer för att bereda dem möjlighet att diskutera de olika aspekterna på försöksdjursanvändningen i all- mänhet och målet om en 50-procents reduktion härav i synnerhet. Konferensen finansierades bl.a. av Europeiska kommissionen DGXI, EU:s femte miljöhandlingsprogram 45 European Coalition to End Animal Experiments och Eurogroup for Animal Welfare. Syftet med konferensen var att försäkra att EU:s policy om en minskning av djurförsöksanvändningen också genomför- des av medlemsländerna. Flera länders representanter ifrågasatte de vetenskapliga grunderna för målsättningen. Vidare konstaterades att någon referenspunkt inte var klart angiven i miljöhandlingsprogram- met, även om det hade förekommit förslag om att det skulle vara som avsågs, dvs. året när miljöhandlingsprogrammet antogs av kommissionen. EG-direktivet skulle införas i medlemsländernas lagstiftning senast . Första gången som EU samlade in statistiska uppgifter över djurförsöksanvändningen i medlemsländerna avsåg användningen . Mot bakgrund av dessa uppgifter fanns det även åsikter om att det var rimligt att anta att användningen skall jämföras med användningen novem- ber 1989 . En representant från Europeiska komissionen DGXI, betonade un- der konferensen att målsättningen i det femte miljöhand- lingsprogrammet om en 50-procentig minskning av antalet försöksdjur hade till syfte att inspirera och motivera samarbete i syfte att erhålla tillräckligt avancerad teknologi att ersätta djurförsök med bibehållen säkerhet för både människors och djurs hälsa liksom för miljön. Vid konferensen deltog från bl.a. representanter från , SJV och CFN. I CFN:s reserapport från konferensen angavs bl.a. följande. Företrädare för olika intressen redogjorde för sin syn på en 50-procentig minskning av försöks- djursanvändningen. Det stod alldeles klart att djurskyddet betraktade målsättningen som mycket positiv men var man missnöjd med att utvecklingen var så långsam. Från de sektorer som använder sig av försöksdjur, i första hand universitet och läkemedelsindustri, var uppfattningen annorlunda. Här ansåg man att numeriska mål inom verksamheten var både orealistiska och felaktiga och motverka- de en positiv utveckling. Det ansågs att inom forskning var en riktad minskning knappast möjlig att uppnå över huvud taget medan det för försöksdjursanvändningen inom testverksamheten bedömdes som fullt möjligt att få till stånd en minskning. CFN redovisade uppfattningen att några ytterligare åtgärder från EU i anledning av den 50-procentiga målsättningen knappast var att vänta. 46 EU:s femte miljöhandlingsprogram Rapport i EBRA:s tidskrift Den rättsliga karaktären av EU:s femte miljöhandlingsprogram, såvitt nu är i fråga, har även diskuterats bl.a. i branschorganisationen an (). EBRA har i sin tidskrift redovisat sin tolkning av den 50-procentiga målsättningen. Enligt författaren, , har det uppställda målet inte beslutats av EU, dvs. det utgör ingen del av EU:s lagstift- ning. Vad som enligt artikelförfattaren skulle ha ägt rum var att Minis- terrådet beslöt att notera miljöområdena, målsättningar- na, åtgärderna och tidsramarna som nämndes i det av Europeiska kommissionen upprättade miljöprogrammet, och ansåg detta konstituera en användbar start inför utvecklingen mot en hållbar utveckling. skulle därvid ha föreslagit Europeiska kom- missionen att arbeta fram ett lämpligt förslag som skulle ge effekt till miljöprogrammet i det att det skulle kräva aktivitet av de enskilda medlemsstaterna. Enligt artikelförfattaren skulle ett initiativ att anta den 50-procentiga målsättningen kräva att Europeiska kommissionen lämnade förslag till lagstiftning, och förslaget skulle behöva gå genom den normala lagstiftningsprocessen inom EU.