sou · GMB376 · 1999-01-01 00:00:00 — av omsättningen i fotboll och av omsättningen i ishockey härrör från spelarförsäljningar. Sponsorin- täkter är också betydelsefulla. Cirka en tredjedel av omsättningen i is- hockey och cirka en femtedel av omsättningen i fotboll härrör från sponsorkontrakt. Finansieringens sammansättning ändras över tiden har idrottsrörelsen ökat sina intäkter . De offentliga bidragens, framförallt kommunernas andel av denna växande kaka har minskat. Intäkterna från framförallt spel och sponsring har ökat. Spelintäkterna har fått en ökad ekonomisk betydelse för bredd- idrotten medan sponsring nästan uteslutande berör delar av elitidrotten. På föreningsnivå genereras en stor del av inkomsterna genom med- lemsavgifter, brukaravgifter samt försäljning av lotter. Högre upp i idrottsrörelsens hierarki är man allmänt mer beroende av offentliga bi- drag för sin verksamhet. Men även inom de högre organisatoriska ni- våerna märks en tendens mot minskat bidragsberoende. Detta gäller såväl RF som SF:n på aggregerad nivå medan DF:n på aggregerad nivå har ett oförändrat bidragsberoende. Att döma av resultaten från enkäten till kommunerna och av statsbidragens utveckling tycks det, om trenden fortsätter, som om idrottsrörelsen alltmer kommer att få lita till egen- genererade resurser. För den del av idrottsrörelsen som inte är kommersiellt attraktiv kommer egna ideella insatser och olika typer av medlems- och brukar- avgifter att fortsatt vara betydelsefulla. För många idrottsföreningar står Bingolotto för en betydande del av intäkterna. Det finns tecken på att Bingolotto tappar i dragningskraft. ökade omsättningen bara något och inte tack vare fler sålda lotter utan på grund av att lottpriset höjts. Idrottsanslagets betydelse för idrottsrörelsen Statens idrottsanslag utgör en liten del, , av idrotts- rörelsens totala intäkter. För att se vad bidraget betyder för idrottsrörel- sen har vi ställt oss frågan vad som skulle hända om LOK-stödet och organisationsstödet togs bort. Analysen utgår främst från stödets eko- nomiska betydelse. Utvärderingen av LOK-stödet visar att stödet har betydelse för före- ningarnas barn- och ungdomsverksamhet trots att det generellt utgör en liten del i föreningarnas intäkter. Av de undersökta föreningarna säger att det skulle få negativa konsekvenser för föreningen om stödet togs bort. I en redan pressad ekonomi skulle man tvingas att välja mellan att bl.a. höja avgifterna för eller försämra kvaliteten på verksamheten. Många föreningar känner det som värdefullt att få ett "kvitto" för de aktiviteter man utför. Flera föreningar uppger att LOK- stödet har ett symboliskt värde. Det är viktigt att inför föräldrar peka på att staten stödjer barn- och ungdomsverksamhet. Av föreningarna ansåg att LOK-stödet fungerade bra och att det inte behövde ersättas med någon annan typ av stöd. Konsekvenserna för RF och SF:en av att ta bort organisationsstödet skulle kunna illustreras med följande räkneexempel. Med ledning av de medlemsuppgifter (drygt fem miljoner med hänsyn tagen till dubbelan- slutningar) som RF presenterar i sin årsredovisning för skulle RF i snitt behöva ta ut per föreningsmedlem för att ersätta organisationsbidraget. Om man istället väljer att låta varje spe- cialidrottsförbund själv få kompensera sig för sin bidragsförlust skulle med många föreningsmedlemmar exempelvis bara behöva ta ut per medlem medan och med få före- ningsmedlemmar skulle behöva ta ut och Triathlon med ännu färre medlemmar hela per medlem. Till detta kom- mer att organisationsbidraget har olika stor betydelse i förbundens om- sättning. Generellt kan man säga (undantaget Korpen och Akademisk idrott) att statsbidraget är en betydligt större andel av intäkterna i för- bund med färre medlemmar och/eller liten kommersiell attraktionskraft än i förbund med många medlemmar och/eller stark kommersiell attraktionskraft. Som nämnts tidigare är det svårt att uppskatta hur stor del av idrottsanslaget som går till och därmed också vanskligt att säga något om konsekvenserna för om organisationsstödet togs bort. Med ledning av de uppgifter som presenteras i årsredovis- ningen /96 har RF dock intäkter utöver statsbidragen som mer än väl täcker dess kanslikostnader. I detta sammanhang bör det understrykas att en ekonomisk analys av organisationsbidraget inte är tillräcklig för att fånga bidragets hela betydelse. Organisationsbidraget har sannolikt också en stor betydelse för idrottsrörelsens sammanhållning på central nivå genom att RF delar ut bidraget till sina egna medlemsförbund. Bidraget är, tillsammans med LOK-stödet, givetvis också en "budbärare" mellan staten och RF i idrottspolitiska sammanhang. Värdet av sådana "icke-ekonomiska" faktorer måste också tas med i bedömningen av organisationsbidragets nytta. 6 Idrottsrörelsen som värdeskapare 6.1Mångfald av värden och intressenter Att idrottsrörelsen skapar värde för individ och samhälle har varit en av utgångspunkterna för vårt uppdrag. Idrottens värde för medborgarna, som utövare och åskådare, har utförligt redovisats i ett tidigare kapitel (kap. 3). Idrottens värde för samhället har legat till grund för den politik som regering och riksdag fört och som kommit till uttryck i de olika mål för idrottsstödet som prioriterats (kap. 2). Kapitlet om idrotts- rörelsens finansiering visar hur betydande belopp strömmar in i idrotts- rörelsen från staten, kommunerna, spelmarknaden, sponsring, TV- rättigheter, publikintäkter och medlemsavgifter (kap. 5). Lägger vi till detta uppgifterna om att av dem som är medlemmar i en idrottsförening innehar något förtroendeuppdrag (kap. 3), kan vi ana att idrottsrörelsen har en mångfald intressenter och att dess verksamhet är mångfacetterad. Mångfalden intäkter i idrottsrörelsen kan även tolkas som att idrottsrörelsens förmåga att skapa värde för individ och samhälle helt inom ramen för egna resurser såsom medlemsavgifter, publikavgifter och frivilligt arbete är begränsad. Idrottsrörelsen behöver för sin verksamhet dels stöd från det offentliga, dels möjlighet att tjäna egna pengar. För att göra detta behöver den kunna skapa värden som intresserar andra än de egna medlemmarna. Det ligger ingen nödvändig inneboende konflikt i att en medlemsstyrd verksamhet skapar värden för andra än de egna medlemmarna. En motsättningsfull relation kan dock uppstå och en yttring av detta är kritiken om idrottens professionalisering och kommersialisering som ofta förs fram. Bolagiseringsdebatten satte denna fråga på sin spets med anledning av planer att överföra en del av sin elitverksamhet till bolag och att introducera detta på börsen. Idrottsrörelsens förmåga att skapa värden – idrottsliga och andra – är ämnet för detta kapitel. Vi har med de inledande raderna antytt att 130 Idrottsrörelsen som värdeskapare idrottens verksamhet har fler intressenter, i den offentliga sektorn och på marknaden, än de egna medlemmarna. Idrottens marknadsrelation får sin särskilda aktualitet genom regeringens tilläggsdirektiv till utred- ningen, att bedöma konsekvenserna för den statliga idrottspolitiken om föreningarna väljer att bedriva del av sin verksamhet i annan associa- tionsform än den ideella föreningen 66. 6.2Idrottsrörelsen och den ideella sektorn Det är inte helt enkelt att entydigt karaktärisera vad som menas med ideell verksamhet och ideella organisationer, dvs. vad som tillsammans konstituerar den (organiserade delen av) ideella sektorn. Ett relativt vedertaget perspektiv är att ideella organisationer kännetecknas av att de är i någon mening a) formaliserade, b) privata, c) ideella (syftar ej till vinster för huvudmännen), d) autonoma samt e) inrymmer indivi- ders ideella insatser, frivilligt arbete, gåvor... 67 Inom ideella sektorn ryms olika slag av juridiska verksamhetsformer såsom ideella före- ningen, stiftelsen, ekonomiska föreningen och samfälligheten. I vårt land är det den ideella föreningen som dominerar mätt i andel () av hela sektoromsättningen. Ideella organisationer är precis som andra organisationer ett uttryck för människornas samspel med varandra. De organiserar individers handlingar i syfte att uppnå vissa mål. De ideella organisationerna kan särskiljas från övriga organisationer på så sätt som vi ovan redovisat. Hur de skiljer sig från övriga organisationer vad gäller värden de ska- par är ämnet för en relativt omfattande forskning med bl.a., för att nämna en "klassiker", studie av frivilliga orga- nisationers betydelse för den demokratiska utvecklingen i det tidiga 1800-talets och en samtida forskare, ofta an- förda verk om civilsamhällets betydelse för den regionala demokrati- utvecklingen i . Den föreningskonst som utvecklas i de ideella organisationerna utvecklar i sin tur, enligt dem båda, den civilitet, medborgaranda som det moderna, demokra- tiska samhället kräver 68. Dessa två exempel illustrerar betydelsen av den ideella organisationens autonomi, dvs. att fritt få utöva och ut- veckla föreningskonsten med dess medlemsbaserade beslutsprocess och utan inblandning av den statsmakt som medborgarandan inryms i. Autonomikriteriet har, som skall utvecklas närmare längre fram i 67Sjöstrand, 1995. 68Putnam, 1993. SOU 1998:76 Idrottsrörelsen som värdeskapare 131 kapitlet, således särskild relevans när det gäller gränsdragningen mellan den offentliga sektorns aktörer och idrottsrörelsen. Ett annat spår i forskningen om frivilligorganisationerna uppmärk- sammar organisationernas olika verksamhetsbas. I en empirisk under- sökning av den amerikanska välfärdspolitiken under ur- skiljs tre typer av "non-profit" organisationer: En typ utgörs av traditio- nella välgörenhetsorganisationer som skapats av starka ledare med stöd av stora privata donationer. En andra typ utgörs av organisationer som etablerats i nära relation till den offentliga politiken i syfte att leverera bra tjänster inom t.ex. arbetsförmedling, sjukvård, etc. En tredje typ utgörs av organisationer som uppkommit i nära anslutning till lokala problem och missförhållanden såsom t.ex. hemlöshet, kvinnomisshan- del, hunger, etc. Medan de traditionella välgörenhetsorganisationerna har sin autonomi säkrad via den egna förmögenheten är den andra typen mycket beroende av statliga och eller kommunala anslag. Den tredje typen, slutligen, saknar såväl egen förmögenhet som en etablerad uppdragsrelation till det offentliga: Den står fri och måste, kan endast, lita till medlemmarnas egna frivilliga arbete och idealitet69. Ett annat sätt att beskriva de tre organisationstyperna är att ta fasta på deras olikartade verksamhetsidé och den därmed bakomliggande drivkraften för de ideella insatserna: I den första typen kan den beskri- vas med "Vi kan göra gott", i den andra med "Vi kan göra det (goda) annorlunda och bättre" och i den tredje typen med "Vi kan göra det (goda) själva". I samtliga fall är verksamheten idéburen (idealitet, att göra gott) och i olika grad är de, som nämnts, oberoende (autonoma). Medan organisationerna som "gör det bättre" har sin etablerade relation till den offentliga sektorn står de som "gör det själva" fria och sårbara i så måtto att det frivilliga arbetet eventuellt inte räcker till för den verk- samhet man vill åstadkomma. Många aktivitetsbaserade ideella orga- nisationer befinner sig i en sådan prekär situation; att tjäna pengar är nödvändigt för att driva den ideella verksamheten. För att kunna tjäna dessa pengar måste man utveckla värden vid sidan av den ideella verk- samhetsidén, för andra intressenter än den egna gruppen. Villkoret, att den ideella organisationen inte skall syfta till vinst för huvudmännen, kan då komma i kläm. Ideella organisationer skapar i viss utsträckning själva sina intäkter, i viss utsträckning är intäkterna överföringar från det offentliga 70. Som framgått av redovisningen om idrottsrörelsens finansiering (kap. 5) är det de egengenererade intäkterna som dominerar i svensk idrottsrörelse. I samtliga fall är intäkterna ett resultat av att 69Amnå, 1995. 70Sjöstrand, 1995. 132 Idrottsrörelsen som värdeskapare idrottsrörelsens verksamhet tillfredsställer, alternativt gillas av olika intressenter – medlemmar och andra – som är beredda att ställa upp med bidrag, gåvor, avgifter, ersättning, engagemang. Så länge dessa intressenter kan härbärgeras i en verksamhet som kännetecknas av de fem villkor som ovan angetts är den ideella organisationsformen inte ett problem. När villkoren tänjs blir frågan om organisationsformen aktuell. I kapitlet om medborgarnas motionsvanor (kap. 3) redovisas att idrottsrörelsen inte är den enda aktör som erbjuder idrott åt medbor- garna. Ett betydande utbud av idrottstillfällen kommer från privata, kommersiella aktörer inklusive arbetsgivarna. Vi kommer i det nedan- stående bl.a. redovisa hur relationerna mellan idrottsföreningar och kommuner antar karaktär av entreprenad. Hur långt man inom idrotts- rörelsen är beredd att tänja gränserna för ideell verksamhet mot vill- koret, att inte syfta till vinst för huvudmännen, är före- mål för intern utredning inom (). Hur långt staten kan vara beredd att utmana idrottsrörelsens självständighet (autonomivillkoret) återkommer vi till i kapitlet om RF i myndighets ställe (kap. 11). 6.3Idrottsrörelsen och den offentliga sektorn Idrottsrörelsen intäkter från offentlig sektor motiveras av att idrotts- rörelsen skapar värden som är i samklang med statens idrottspolitiska mål. Idrottsrörelsen har själv varit aktiv i relationen till staten. Redan i rörelsens tidiga period sökte den – och fick – statligt stöd; direkta eko- nomiska bidrag och indirekt stöd såsom tillåtelse att anordna lotterier. Staten hade redan tidigt motiv för sitt bidrag: Det har rört sig om motiv dels knutna till idrotten som aktivitet, dels knutna till idrotten som folk- rörelse 71. har växt i takt med idrottsrörelsens utbredning och i och med 1970-års idrotts- politiska beslut blev idrottsrörelsen och dess centrala organ RF en integrerad del i välfärdsstaten. ökar statens idrotts- politiska ambition visavi idrottsrörelsen ytterligare vilket märks i utökat statsanslag fram till /96 (i nominella termer), fler statliga mål och krav på återrapportering. 71 , 1998. Idrottsrörelsen som värdeskapare 133 Idrott för barn och ungdom Idrottsrörelsen har från sin begynnelse strävat efter att skapa idrottstill- fällen för (ursprungligen den manliga) ungdomen 72. Omsorgen om barn- och ungdomsaktiviteter har varit en viktig del i rörelsens legiti- mitet och därmed möjlighet att få ett positivt bemötande av staten. Barns och ungdomars föreningsaktiviteter har relativt länge, , varit ett område som staten givit bidrag till (LOK-stödet). Stödet är ursprungligen riktat till ungdomsorganisationernas lokala aktiviteter. Idrottsrörelsen har inga ungdomsföreningar, undantaget Skolidrottsför- bundets föreningar, varför LOK-stödet kom att motiveras med idrotts- rörelsens verksamhet för barn och ungdom, inte ungdomarnas egen föreningsverksamhet. har i direktivet fått i uppdrag att göra en särskild analys av effektiviteten i det offentliga stödet till lokala verksamheter för barn och ungdom på idrottens område. Resul- tatet, "LOK-stödets effekter" 73 finns redovisad i SOU 1998:33. LOK-stödet betalas ut som bidrag till redovisad föreningsaktivitet för barn och unga. Stödet är inte öronmärkt varför det är omöjligt att följa det in i de olika föreningarnas ekonomisystem. Dess ekonomiska värde för just barn- och ungdomsverksamheten kan således ej skattas; vad som kan beskrivas är att bidraget utgör (median- värde) av föreningarnas ifråga totala intäkter. Analysen uppehåller sig vid stödets eventuella effekter för barn- och ungdomsverksamheten och författarens slutsats blir att stödet knappast kan sägas påverka verk- samhetens vare sig omfattning eller inriktning. I det första fallet är det för litet, i det andra är det för vagt i sin målformulering. Å andra sidan visar analysen att stödet uppskattas av dem som är engagerade i att utveckla och driva barn- och ungdomsverksamhet, att stödet ökar möjligheterna till inkomster från andra källor, t.ex. bingointäkter samt att stödet bidrar till att hålla nere kostnaderna i form av utökat ideellt arbete och höjda medlemsavgifter. Eventuellt utökat LOK-stöd skulle inte, visar utvärderingen, medföra ett utökat antal aktiviteter, däremot påverka kvaliteten i befintlig verksamhet. Idrottsrörelsens betydelse för barn- och ungdomars idrottande illust- reras även i vår intervjuundersökning 74. Andelen barn mellan som regelbundet, i stort sätt och utanför skoltid, deltar i någon idrott eller sport har inte förändrats nämnvärt från åren 1982-83 . Det rör sig om av pojkarna och av flickorna. Att andelen engagerade flickor behållit sin, jämfört med poj- 72Lindroth, 1998. 73Sandahl, 1998. 74Busch , 1997. 134 Idrottsrörelsen som värdeskapare karna, lägre procentandel kan ses som mindre tillfredsställande med tanke på statens prioritering av jämställdhetsmålet för sitt stöd till idrotten. Att LOK-stödet eventuellt gynnar pojkidrotter framför flick- idrotter fick sin illustration i LOK-stödsutvärderingen där flera före- ningar uppgav att stödet gynnar lagidrotter framför individuella idrot- ter. Men, framhöll man där, det är snarare kommunernas stöd till idrot- ten som gynnar pojkidrotten genom byggandet av arenor och anlägg- ningar för pojkidrotter. I betänkande 75 påpekas att resurserna i kommunerna är ojämnt fördelade vad gäller pojkars och flickors fritid och att det är främst i kommunerna som man har möjlig- het att förändra resursfördelningen. Någon empirisk undersökning av hur kommunernas resursfördelning påverkar pojkars respektive flickors benägenhet att idrotta redovisas emellertid inte. Statens motiv för LOK-stödet, att stödja ungdomars lokala före- ningsaktiviteter (föreningsfostran) har, som nämnts, sina speciella för- utsättningar i idrottsrörelsen som saknar ungdomsföreningar. Frågan om ungdomarnas föreningsfostran kändes främmande för de ledare som intervjuades i utvärderingen. Föreningsfostran är inte något "man direkt tänker på eller diskuterar". Många ledare och funktionärer betonade däremot det sociala ansvar de känner för sin uppgift: att backa upp ungdomar som saknar uppbackning hemifrån, att stötta barns och ungdomars självförtroende, att motverka utslagning osv. En del fram- höll t.o.m. att den sociala verksamheten går före den idrottsliga i före- ningen. Det är dock, som utvärderingens författare framhåller, svårt att avgöra statsbidragets inverkan på förekomsten av dessa sociala värden. På något säkrare grund (jfr ovan) kan vi dra slutsatsen att omsorgen om ungdomar och sedermera barn – idrottsligt som socialt – är ett motiv som inspirerat och styrt frivilligarbetet inom idrottsrörelsen alltifrån dess start. Även kommunerna lämnar lokalt aktivitetsstöd till föreningarnas barn- och ungdomsverksamhet. Nivån på detta bidrag är ungefär lika stor som statsbidragets, dvs. (medianvärde) av före- ningarnas totala intäkter. I flera fall följer kommunerna de kriterier som gäller för det statliga LOK-stödet i sin utbetalning och i andra fall använder kommunerna stödet för att bedriva egen kommunalpolitik. T.ex. erbjuds föreningar ett större bidrag om de engagerar sig för barn och ungdom i områden som kommunen särskilt prioriterar och där föreningslivet är mindre utvecklat. 75 SOU 1996:3. Idrottsrörelsen som värdeskapare 135 Enligt vår finansieringsutredning utgör lönebidraget den största en- skilda externa intäktskällan, , till idrot - ten76. Bidraget utgör en subventionering av idrottsrörelsen men det ut- gör i grunden en överföring av offentliga medel inom ramen för statens arbetsmarknadspolitik. Mot den bakgrunden utgör bidraget en ersätt- ning för en tjänst, att bereda sysselsättning åt människor som av olika skäl finns utanför den ordinarie arbetsmarknaden. Genom lönebidraget sysselsätter idrottsrörelsen ca drygt 6 000 individer eller mer precist uttryckt "helårsarbetare" och de finns på samtliga nivåer från enskilda föreningar till förbund. Idrottsrörelsen och kommunala uppdrag och entreprenad Idrottsrörelsen mottar, som nämnts, dels kontantbidrag av kommu- nerna, dels s.k. anläggningsstöd genom att kommunerna ställer idrotts- anläggningar till förfogande, gratis eller mot låg avgift. Men stödet på nivå innehåller även ersättningar för olika tjänster idrotts- föreningarna utför. Av finansieringsutredningen framgår att det finns en strävan att överföra mer ägande och drift av anläggningarna i kom- munerna till föreningar. Denna utveckling påverkar innehållet i före- ningarnas verksamhet både vad gäller kompetens – anläggningar kan vara nog så komplicerade att sköta – och kultur. i Gryt- göl uttrycker det på följande sätt i sin informationsbroschyr: "/Vi/ kli- ver in på ett område som tidigare kommunerna haft på sin lott." Vidare säger man i broschyren: "Vi försöker dock ta ett stort socialt och kultu- rellt ansvar i byn. /.../ När det gäller vårt sociala ansvar kan vi nämna klubbens egen drift av badplats och simskola. Vi har även övertagit den kommunala lekplatsen ." Andra exempel på idrottsrörelseburet entreprenörskap kan hämtas från där distriktsidrottsförbundet med speciella målgruppers behov för sina ögon byggt upp en "väl fungerande friskvård" med som initiativtagare.78 Förbundets egen entreprenöranda framträder tydligt i årsredovisningen där man skriver att "... en successiv förskjutning /har/ skett från offentligfinansierad verksamhet till s.k. Med den senare verksamheten avses bl.a. 76Annerstedt m.fl., 1998. 77Beräkningen utgår från en högsta lön inklusive sociala avgifter på och en subventioneringsgrad på av lönesumman räknat på årsbasis. 78PM Verksamhetsinriktning 1997, läns idrottsförbund /ÖLIF/. 136 Idrottsrörelsen som värdeskapare utförda uppdrag inom friskvården. "Omställningen från bidrags- till ersättningstänkande har fortsatt . Genom ständig kom- petensutveckling söker ÖLIF attrahera SDF (), föreningar och institutioner i samhället med sitt ökade kun- nande inom efterfrågade tjänster". I har fotboll- förbund med stöd av kommunens fritidsförvaltning engagerat sig och ett antal idrottsföreningar i arbetet mot våld, rasism, droger, skadegö- relse och vandalisering bland ungdomar. Ungdomar från olika före- ningar har deltagit i ledarutveckling, etikutbildning och lagkaptens- utbildning79. I har distriktsidrottsförbundet och bjudit in invand- rarföreningarna i till samarbete med utgångspunkten att "Idrotten förbrödrar" 80. Alliansen "AK 77" är en ideell idrottsföre- ning som vänder sig till barn och ungdomar i förorterna och . AK 77 har ca 300 medlemmar representerande ett tiotal olika nationaliteter. Klubben spelar på elitnivå "vilket gör att man i före- ningen förstår värdet av varje enskild individ" 81. driver man ett särskilt projekt i samverkan med , och stadsdelförvaltningarna för att "motverka rasism, köns- diskriminering och segregering i samhället" 82. Avsnittet illustrerar hur idrottsrörelsen i sin verksamhet ingår i olika slag av relationer med offentliga sektorn. Att skapa idrottstillfällen för ursprungligen ungdom och sedermera barn tillhör ett av idrottsrörelsens ursprungliga kärnområden. Området vann tidigt legitimitet och idrottsrörelsen har under de senaste drygt 25 åren åtnjutit allmänt statsbidrag i form av lokalt utvecklingsstöd (LOK-stöd) för detta. I de övriga exempel som redovisats ser vi hur idrottsrörelsen ställer sig till förfogande för offentliga uppdrag från såväl staten som kommunerna ("från bidrags- till ersättningstänkande"). Genom dessa uppdrag utvecklar idrottsrörelsen en förmåga att även skapa idrottsvärden direkt gentemot en beställare (friskvårdsuppdrag) och också andra värden än rent idrottsliga (arbetstillfällen, drift av idrottsanläggningar). Dessa relationer stärker idrottsföreningarna, de etablerar sig som ideella organisationer av kategorin "vi gör det bättre" (jfr ovan 6.2), som detta gör dem beroende av sin uppdragsgivare och den intäkt denne representerar.