sou · GMB36d1 · 1999-01-01 00:00:00 — Mer informella kontakter mellan den särskilde utredaren och referensgruppens medlemmar har också förekommit. och , journalister, har deltagit i utformandet av slutbetänkandet. Två konkreta uppgifter till politiska förslag ges i direktiven: att finna metoder för att synliggöra och följa utvecklingen av andelen kvinnor bland ekonomiska makthavare och att undersöka i vilken utsträckning ekonomisk-politiska åtgärder granskas ur jämställdhet- sperspektiv. Till den första åtgärden återkommer vi i förslagsdelen, kapitel nio. Den andra, att undersöka i vilken utsträckning ekonomisk- politiska åtgärder granskas ur ett jämställdhetsperspektiv, var ett arbete som påbörjades inom . Vi undersökte i vilken utsträckning statliga utredningar tillämpat regeringens direktiv (dir. 1994:124) till samtliga kommittéer och särskilda utredare: att redovisa de jämställdhetspolitiska konsekvenserna av olika ekono- misk-politiska åtgärder. Inledningsvis undersökte vi om jämställd- hetsdirektiven angavs i direktiven till utredningarna. Vi fann att de i stort sett användes med urskiljning i direktiven till utredningarna –1996. De förekom i de flesta utredningsdirektiv där det var relevant, och saknades där de inte var relevanta. I utredningen om ersättning vid arbetslöshet och omställning är det t.ex. relevant, medan det är mindre relevant när det gäller de utredningar som behandlade Klimatrelaterad forskning eller Svensk kärnteknisk tillsynsverksamhet . Tanken var därefter att gå vidare och undersöka i vilken utsträckning utredningarna tog hänsyn till jämställdhetsdirektiven. Innan detta arbete hann inledas påbörjade Jämställdhetsenheten, , en liknande granskning, där de olika departementen skulle granska sina utredningar. Då avbröt vi vår undersökning för att undvika onödigt dubbelarbete. SOU 1998:6 Betänkande från Betänkandet är disponerat enligt följande. I kapitel två beskriver vi centrala begrepp. I kapitel tre beskriver vi den historiska bakgrunden till dagens könsordning, för att på så sätt lägga en grund för förståelse av dagens situation, i familjen och på arbetsmarknaden och av kvinnors och mäns tillgång till ekonomiska resurser och ekonomisk makt. I kapitel fyra diskuteras makten att beskriva den ekonomiska verkligheten. I kapitel fem redovisas hur hushållsarbete och vård av barn förde- las i familjen samt hur man organiserar hushållsekonomin. I kapitel sex redogörs för den horisontellt och vertikalt könssegregerade arbetsmarknaden samt löneskillnader mellan kvinnor och män. I kapitel sju diskuteras huruvida kvinnor i politiken har någon ekonomisk makt samt transfereringarnas fördelning mellan kvinnor och män. I kapitel åtta presenteras fem kvinnoliv och och i kapitel nio de förslag till åtgärder som föranletts av utredningen. Innan vi redovisar delar av de forskningsresultat som kommit fram i resonerar vi här kring några centrala begrepp: ekonomiska resurser, ekonomisk jämställdhet, ekonomisk makt och ekonomiskt oberoende. Något försök att enas om gemen- samma definitioner för dessa begrepp har inte gjorts inom Kvinno- maktutredningen. Innebörden har överlåtits till de enskilda forskarna. I flertalet delrapporter till betyder ekonomis- ka resurser helt enkelt inkomster i form av löner och olika slag av bidrag från välfärdsstaten. Studier av löneskillnader mellan kvinnor och män samt av den könssegregerade arbetsmarknaden är relativt vanliga. Det är också ett område som är centralt i en utredning om fördelningen av ekonomis- ka resurser och ekonomisk makt mellan kvinnor och män. Skillnader i lönearbetstid och i löner utgör grunden för skillnader i inkomster mellan kvinnor och män. Studier av hur inkomsterna fördelas är också relativt vanliga. undersökningar skiljer sig från dessa i två viktiga avseenden. I traditionella fördelningsstudier undersöks inkomsternas fördelning mellan olika hushåll och syftet är att mäta den ekonomiska välfärden. 1 använder man ett individperspek- tiv, men man utgår då ifrån hushållets samlade inkomster och fördelar dem på alla hushållsmedlemmar. syfte är att undersöka kvinnors och mäns individuella inkomster så långt möjligt, inte hushållens. I undersöks hur stora kvinnors och mäns inkomster är och varifrån de kommer: marknaden respektive 1 Se t.ex. , 1990, , 1991; , 1992; , 1993. SOU 1998:6 Betänkande från Begreppet marknaden används i motsats till välfärds- staten. Marknaden består av både arbets- och kapitalmarknader, men det är i första hand arbetsmarknaden och inkomsterna därifrån som är i fokus. Löneinkomster klassificeras som inkomster från marknaden oavsett om de är ett resultat av anställning i det privata näringslivet eller i den offentliga sektorn. Inkomster från välfärdsstaten syftar på transfereringar till hushållen i form av pensioner, sjukpenning, arbets- marknadsstöd, föräldrapenning, socialbidrag osv. Begreppet ekonomisk jämställdhet används när kvinnors och mäns inkomster av olika slag undersöks. Det gäller då både de ensamståen- de och de sammanboende. Ekonomisk jämställdhet föreligger när inkomster fördelas i lika hög grad till kvinnor som till män och när kvinnors inkomster är lika stora som mäns. Ekonomisk jämställdhet mäts ofta som kvinnors andel av mäns inkomster, t.ex. kvinnors löner i förhållande till mäns löner. Det kan vara värt att påpeka att ekonomisk jämställdhet mätt på detta sätt likaväl kan vara ett resultat av att männen har låga inkomster som att kvinnor har höga och att jämställdheten kan öka både genom att männens inkomster sjunker som att kvinnors stiger. Det kan därför ibland vara väsentligt att även redovisa inkomsterna i kronor. Begreppet makt har sysselsatt många tänkare. Det har en stark anknytning till män och manlighet. En ofta citerad bok om makt – Its Forms, Bases, and Uses – inleds t.ex. med att konstatera att makt kan förstås som potens (potency) och herravälde (mastery). 2 Mycket har skrivits om begreppet makt, men ytterst lite om ekonomisk makt. 3 Maktutredning studeras och analyseras dock ekonomisk makt. Man menar där att styrs av två stora maktblock: den ekonomiska makten och den politiska makten. växte fram med industrialiseringen och demokratise- ringen och de specialiserade sig på varsin maktsfär. Storägare och storföretagare hade större resurser på marknaden och arbetarna inom politiken eftersom de var många fler. uppnåddes en historisk kompromiss mellan arbete och kapital (kursiv i original).4 2Wrong, 1995, s. 1. 3Swedberg, 1987. 4SOU 1990:44, s. 305–306. Om ekonomisk makt endast innehas av direktörer i storföretag och styrelsemedlemmar i börsnoterade företag saknar kvinnor ekonomisk makt. Däremot har kvinnor politisk makt. Att så är fallet slås också fast Maktutredning. Man konstaterar där att politiken intar en klar förstaplats vad gäller kvinnors deltagande medan de är så gott som obefintliga i näringslivet. När man säger sig undersöka ekonomisk makt generellt blir det ändå mäns makt det handlar om, eftersom män dominerar det privata näringslivet. Arbetare och kapitalister är visserligen könsneutrala begrepp, men deras betydelse är könsspecifik. Med begreppet makt avses då i allmänhet makt över, dvs. individers eller gruppers makt att påverka andra individers och gruppers handlande även mot deras vilja eller inskränka deras möjligheter och handlingsutrymme. Forskare med ett könsperspektiv använder sällan begreppet eko- nomisk makt i betydelsen makt i det privata näringslivet. De använder istället begreppet när mäns makt i familjen analyseras. Män antas ha den ekonomiska makten i kraft av sin ställning som familjeförsörjare och genom att de har högre inkomster än kvinnor. Även här avses makt över. Begreppet ekonomisk makt i betydelsen makt över och kvinnor kopplas mycket sällan samman. Det beror sannolikt på att kvinnor inte har haft någon ekonomisk makt över vare sig i det privata näringslivet eller i familjen. I ett historiskt perspektiv har de inte heller haft makt över sig själva. När det gäller kvinnor talar man istället om ekonomiskt oberoende. Även detta begrepp kan dock ses som en form av makt, som makt att, dvs. makt som potens snarare än som herravälde. Makt som självständighet, makt att råda över sig och sitt och att påverka sina ekonomiska förhållanden tillsammans med andra. Begränsas begreppet ekonomisk makt till att gälla makthavare i det privata näringslivet saknar kvinnor ekonomisk makt. Utgår vi emellertid ifrån ekonomisk makt som makt att påverka andra människors ekonomiska villkor utökas antalet ekonomiska makthava- re väsentligt. Med tanke på att av kvinnornas och av männens inkomster består av transfereringar från välfärdsstaten, har politikers, däribland kvinnliga politikers, beslut mycket stor betydelse för människors ekonomiska situation. Makten över inkomsternas fördelning ligger, till en del, också hos arbets- marknadens parter varför också de är utövare av ekonomisk makt. SOU 1998:6 Betänkande från I konstateras att det är mycket svårt att finna en enda artikel som behandlar begreppet ekonomisk makt. Samma sak gäller begreppet ekonomiskt oberoende. Det är ett begrepp som används ofta, men vars innebörd sällan diskuteras. Med tanke på att kvinnors ekonomiska oberoende har stått högst upp på dagordningen för kvinnors rättigheter sedan mycket långt tillbaka är det förvånande och svårförklarligt. Kvinnor har i allmänhet organiserat sig för ekonomiska rättigheter innan de organiserat sig för politiska rättigheter. I organisera- de sig kvinnor för ekonomiska rättigheter i kvinnas äganderätt 1873 och för politiska rättigheter i Landsförening- en för kvinnans politiska rösträtt 1903. I vardagsspråket har begreppet ekonomiskt oberoende olika betydelse beroende på om man syftar på kvinnor eller män. En ekonomiskt oberoende kvinna betyder en kvinna som lönearbetar och som försörjer sig själv: hon är ekonomiskt oberoende av en man . En ekonomiskt oberoende man är inte en man som är ekonomiskt obe- roende av en kvinna, utan en man med så stor förmögenhet att han kan försörja sig på den . Begreppet ekonomiskt oberoende uttrycks i klasstermer när det gäller män, men i könstermer när det gäller kvinnor. Det betyder också att kvinnor blir ekonomiskt oberoende genom lönearbete, medan män blir ekonomiskt oberoende från lönearbete. Ekonomiskt oberoende är på flera sätt ett besvärligt begrepp. Det antyder att det skulle vara möjligt att i någon absolut mening vara ekonomiskt oberoende och att det är fråga om ett antingen/eller: antingen är man oberoende eller så är man beroende. Men kvinnor som är ekonomiskt oberoende av män är istället beroende av marknaden och/eller välfärdsstaten. De allra flesta människor lever i en kombination av beroenden av marknaden, välfärdsstaten samt eventuellt en partner, särskilt om man anlägger ett livslopp- sperspektiv. Makt är en viktig hierarkiseringsprincip. Manlighet är förknippat med överordning, oberoende och makt – kvinnlighet med underord- ning, beroende och brist på makt. Att begreppet ekonomiskt oberoen- de har olika betydelse för kvinnor och män förklaras av kvinnors och mäns skilda historiska erfarenheter. Historiskt har mannen varit sinnebilden för en oberoende person. Endast män skulle delta i det offentliga livet på marknaden och i politiken, medan kvinnorna 5 , SOU 1997:87. begränsades till den privata sfären och var ekonomiskt beroende av fäder, bröder och äkta män. Dagens arbetsfördelning mellan könen är resultatet av en historisk process. För att förstå dagens könsordning behöver vi känna till gårdagens. Till detta övergår vi härmed. ekonomiska oberoende av män Det har och i alla samhällen funnits en arbetsdelning mellan kvinnor och män, som gjort att vissa arbetsuppgifter ansetts som manliga och andra som kvinnliga. Detta har den könsteore- tiska forskningen visat.1 Det är denna arbetsdelning som skapar den ojämna fördelningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Följande sidor ger en historisk tillbakablick på hur könsordningar och ekonomiska incitament interagerat i vårt land , då industrialismen stod för dörren, . Ekonomiska incitament och könsordningar Vad som betraktas som kvinnligt och manligt, kvinno- och mans- sysslor förändras . Förändringarna är dock inte slumpmässiga eller godtyckliga. Det finns en oföränderlighet i föränderligheten: nämligen att en arbetsfördelning mellan könen rekonstrueras och att det som huvudsakligen utförs av kvinnor tilldelas lägre ekonomisk ersättning och lägre status än det som huvudsakligen utförs av män. Ekonomiska incitament och könsordningar ger båda upphov till belöningar och bestraffningar fast av olika slag. Ekonomiska inci- tament ger upphov till materiella belöningar och bestraffningar. Att följa respektive att bryta mot könsordningens normer ger upphov till sociala belöningar och bestraffningar. Kvinnor har generellt sett ett ekonomiskt intresse av att överskrida könsordningen. Höga löner i ett mansdominerat yrke kan t.ex. locka kvinnor att söka sig dit. Högre lön innebär högre materiell levnads- standard, men kanske trakasserier på jobbet. 1 Se t.ex. (red. ), 1986; Kvinnohistoria 1994; Fra kvinnehistorie til kjønnshistorie? 1994; (red. ), 1994; , 1996; , 1996. Mot kvinnors ekonomiska oberoende av män tillräckligt hög kan det kanske ändå vara värt det, om inte trakasseri- erna är alltför svåra. Å andra sidan ligger det i sakens natur att män har intresse av att bevara den rådande könsordningen. De har de bästa positionerna och mest att försvara. Män har sällan några ekonomiska skäl att bryta mot könsordningen och utföra kvinnosysslor. Ersättningen för kvinnors arbete är lägre, kanske obefintlig, och det har lägre social status. Alla män har emellertid inte alltid ett intresse av att upprätthålla rådande könsordning. Det kan finnas ett intresse av att modifiera den. Arbetsgivare kan t.ex. föredra att anställa lägre avlönade kvinnor istället för män. Fäder vill inte försörja sina vuxna döttrar hela livet. Könsordningar och vad som betraktas som manligt respektive kvinnligt ifrågasätts, förflyttas, omtolkas och överskrids. Detta sker i förhandlingar mellan kvinnor och män, ibland i konflikt, ibland i samförstånd. Den sociala kostnaden för de kvinnor som bryter mot rådande könsordning minskar i takt med att fler gör likadant. Kvinnor kan också gå ihop och tillsammans utmana rådande könsordningar. Deras möjligheter att förändra situationen är då mycket större än om de var och en på sitt håll försöker åstadkomma en förändring. Konkurrens om attraktiva arbeten Kvinnor och män konkurrerar om arbeten. Men de konkurrerar inte om alla arbetsuppgifter i samhället, utan om dem som innebär större fördelar vid olika historiska tidpunkter, i olika klasser, på olika Arbete kan delas in i förvärvsarbete Kvinnor och män har aldrig konkurrerat om det oavlönade hemarbe- Könsordningen har inhägnat detta arbete för kvinnorna. Förvärvsarbete kan i sin tur delas in i oavlönat och avlönat för- Oavlönat förvärvsarbete är t.ex. det jordbruksarbete som utfördes utan lön av döttrar, söner och hustrur till jordbrukare. heller om detta arbete har kvinnor och män konkurrerat. Avlönat förvärvsarbete kan antingen utföras i hushållen , det gäller framför allt det arbete hembiträden utförde, eller utanför hushållen, Inte heller när det gäller hembiträdesyrket har kvinnor och män konkurrerat. Konkurrensen har gällt lönearbete utanför hushållen, i offentlig- Det är främst kvinnor som konkurrerat med män om mansdo- minerade yrken eller om nya yrken. Att män konkurrerar med kvinnor 2 Se t.ex. Losman, 1987 (a); , 1997. SOU 1998:6 Betänkande från om de yrken som vid varje historisk tidpunkt betraktas som kvinnliga är ovanligt, men förekommer vid hög arbetslöshet. Yrken kan ibland byta kön från kvinnligt till manligt, och tvärtom, i samband med att ny teknik införs. 3 De arbeten som både kvinnor och män traktat efter är också de som ökat kvinnors möjligheter att bli ekonomiskt oberoende av män. 1850 var alla kvinnor omyndiga och samhället var patriarkalt. Mannen hade den formella makten över resurserna, han representera- de hushållet utåt och hade ensam bestämmanderätt över barnen. Den gifta kvinnan stod under mannens målsmanskap och husbon- devälde. Hon kunde inte utan mannens tillstånd ingå avtal om sin egen arbetskraft, arbeta utanför hemmet eller starta eget företag och hon var skyldig att utföra det arbete inom hemmet som ankom på henne. Mannen hade rätt att förvalta och förfoga över det gemen- samma boets hela egendom. Han kunde betala sina skulder med hennes egendom, men hon fick inte sätta sig i skuld. Den ogifta kvinnan hade förmyndare, oftast fadern. Hon fick inte förvalta egendom, välja yrke eller make själv. Män blev myndiga men fick bestämma över sin inkomst vid 15. 3Sommestad, 1992; , 1988. 4Ambjörnsson, 1974; Qvist, 1977. 5Göransson, 1996; , SOU 1997:113. Mot kvinnors ekonomiska oberoende av män Lagstiftningen förutsatte att mannen var försörjaren. Mannens överordnade och kvinnans underordnade ställning och hur könen skulle förhålla sig till varandra framgick av hustavlan som ingick i . Vad som där stod fick man höra på söndagarnas predikningar och redovisa vid husförhör. Hästrelaterade manssysslor och korelaterade kvinnosysslor och in stod hushållen för en mycket stor del av produktionen. Alla vuxna hade i princip arbets- plikt. Männen plöjde, harvade, sådde och skötte hästarna. Kvinnorna tog hand om hushållsarbetet, mjölkade och skötte korna, hönsen och grisen och deltog i annat jordbruksarbete. Jordbruket kompletterades ofta med att mannen tog arbete som daglönare, flottare och skogsar- betare och hushållsmedlemmarna producerade för förlagsindustrin, manufakturindustrin, slöjdade till försäljning och sålde smör, ost och ägg. I jordbrukarhushållen fanns en arbetsfördelning mellan könen, men gränsen gick inte mellan avlönat arbete i offentligheten och oavlönat i den privata sfären. Både kvinnor och män utförde avlönade och oavlönade sysslor i hushållet. Könsarbetsdelningen i jordbrukar- samhället gick istället främst mellan mäns hästrelaterade och kvinnors korelaterade arbetsuppgifter. Att mjölka var i det närmaste tabubelagt för män. 7 Kvinnans plats var kanske inte i första hand vid spisen, utan på mjölkpallen. Ju större deltagande i produktionen, desto starkare ställning för kvinnan? Det finns en föreställning om att, som sade: det finns ett synnerligen intimt och organiskt samband mellan kvinnans insatser i produktionen och hennes ställning i samhället. Detta är en slags ekonomisk-social lag. 8 Det betyder att ju mer kvinnor deltog i produktionen, desto starkare var deras ställning i familjen och samhället. Om så är fallet är emellertid en omtvistad fråga. 6Bladh, SOU 1997:113. 7Nyberg, 1989; , 1993; , 1996; , 1996. 8Kollontay, 1925/1973, s. 12. 9Sanday, 1973; , 1986; , 1994; Losman, 1987 (b); Lövkrona, 1990. SOU 1998:6 Betänkande från Det finns dock ingen generell och automatisk koppling mellan att delta i produktionen10 och en stark ställning i familjen och samhället. Det kan lika gärna vara tvärtom. Kvinnor som arbetade mycket i jordbrukarsamhället – fattiga småbrukarhustrur och statarhustrur – gjorde det därför att deras position var svag. Ytterst lite tyder på att deras delaktighet i produktionen gjorde att deras ställning gentemot sina män och samhället var starkare än bondmorornas. Det var den ekonomiska nödvändigheten som tvingade dem att bryta mot könsordningen. Att vara ekonomiskt produktiv är inte detsamma som att vara ekonomiskt oberoende, att ha makt att råda över sig och sitt. Oavsett hur mycket jordbrukarsamhällets kvinnor deltog i produktio- nen, arbetade för pengar och genom sitt arbete försörjde sig själva kunde de inte bli ekonomiskt oberoende av män eftersom de var omyndiga och på alla formella plan underställda mannen. Det påpekas ofta att det var accepterat för kvinnor att ägna sig åt manliga sysslor, medan det omvända var ovanligt. Särskilt i fattiga familjer krävde den ekonomiska nödvändigheten att kvinnor över- skred könsordningen för vad som var kvinnogöra. Men kvinnors gränsöverskridande gällde framför allt arbetet inom hushållets ram. Utanför hushållet upprätthölls en arbetsdelning bl.a. genom skråför- ordningarna som i stort sett innebar ett manligt monopol på avlönat arbete i offentligheten. Pengar kunde och kan omvandla könsordning- ens oavlönade kvinnosysslor till avlönat mansarbete, t.ex. bagare och skräddare. Vem ska försörja ogifta kvinnor? hade flera avgörande samhällsförändringar ägt rum, vilka tillsammans ledde till att jordbrukarsamhällets könsord- ning ändrades. Fram till hade männens förmyndarskap inneburit ett materiellt ansvar för alla medlemmar av hushållet. Så länge hustrur, döttrar och söner genom sitt arbete producerade åtminstone lika mycket som de konsumerade innebar det ingen kostnad att upprätthålla patriarkatet. Men ökade antalet jordlösa på landsbygden kraftigt, urbaniseringen tilltog, självhushållningen minskade, marknaden och penningekonomin expanderade – och det blev allt svårare för söner och döttrar att täcka kostnaderna för den egna konsumtionen inom hushållet. Männen blev sannolikt allt mindre intresserade av att vara för- myndare för fattiga, föräldralösa, ogifta kvinnor och deras eventuella 10Det är dessutom oklart vad produktion är, som vi skall se i ett kommande avsnitt. 11Magnusson, 1996. Mot kvinnors ekonomiska oberoende av män barn, eftersom de inte kunde göra rätt för sig inom hushållets ram på samma sätt som . Männen hade nog med att försörja sig själva. växte antalet ogifta kvinnor kraftigt. 12 Många av de fattiga och faderlösa kvinnorna hade varken förmyndare eller årstjänst, vilket lagen krävde. Därmed bröt de mot den kodifierade könsordningen. Men myndigheterna blundade för detta för att undvika att kvinnorna belastade fattigvården. Problemet var, framför allt för de ogifta mödrarna, att deras möjligheter att försörja sig utanför hushållets ram var mycket begränsade. Männen kan antas ha haft betydligt större intresse av att vara förmyndare för ogifta, föräldralösa kvinnor med förmögenhet. Det kunde röra sig om stora värden i hus, jord och pengar – viktiga kapitalkällor både för familjen och näringslivet. Den omyndiga kvinnan själv hade ingen makt över tillgångarna. Men omyndighets- systemet gjorde förmögenheten svåråtkomlig för spekulanter och be- gränsade kapitalets rörlighet. Den framväxande företagarklassen hade därför ett intresse av att ogifta kvinnors omyndigförklaring skulle upphävas. Behovet av att kvinnorna inom borgarklassen skulle kunna försörja sig själva växte också. Nackdelarna med den kodifierade könsordningen blev allt större och ändrades den. Ogifta kvinnor förklarades myndiga. Reformen togs i flera steg då den ogifta kvinnan blev myndig vid samma ålder som en man, dvs. Därmed kunde hon själv bestämma över sin inkomst och egendom. Reformen var den första förutsättningen för kvinnors ekonomiska oberoende av män. Den ökade ogifta kvinnors potentiella möjligheter att försörja sig själva, framför allt genom småföretagande. Men det innebar också att försörjningen blev kvinnans eget problem i ett samhälle där hon i hög grad var utestängd från lönearbete i offentlig- heten. Kvinnliga och manliga branscher , , hörde de absolut flesta verksamheterna på marknaden till männens monopol. 15 Skråsyste- mets upphörande innebar dock inte att kvinnor blev hantverkare; skomakare, snickare, smeder osv. De formella hindren var borta, men 12Qvist, 1977. 13Artaeus, 1992. 14Qvist, 1977; , 1986, kap 2. 15Göransson, 1996. SOU 1998:6 Betänkande från de informella fanns kvar. Att skomakare, snickare och smeder skulle vara män var, och är, en del av könsordningen. 1864 hade den nya handels-, fabriks- och hantverksordningen införts som innebar att ogifta kvinnor fick i stort sett samma formella rättigheter som män i det privata näringslivet. I praktiken hade dock näringsförbudet undergrävts redan tidigare, eftersom allt fler kvinnor sökt och fått dispens. De måste ju på något vis försörja sig. Inom handeln var kvinnorna fler.