sou · GMB3141d3 · 1999-01-01 00:00:00 — S FALL OCH GENOM PRODUKTIVITETSLINJEN I 4YSKLANDS OCH 3VERIGES FALL 6AD SOM EMELLERTID ¤R OROV¤CKANDE F¶R 3VERIGES DEL OCH SOM FRAMG¥R AV DE I TABELLEN REDOVISADE KORTARE DELPERIODERNA ¤R ATT PRESTATIONSF¶RM¥GAN M¤TT P¥ DETTA S¤TT GRADVIS HAR F¶RSVAGATS B¥DE TILL 4YSKLAND OCH TILL 53! Tillväxt i BNP per person i åldern 15-64 %N M¶JLIG KONFLIKT MELLAN PRODUKTIVITET OCH SYSSELS¤TTNING $ET FINNS EN GAMMAL DISKUSSION OM EN M¶JLIG MOTS¤TTNING MELLAN PRODUKTIVITET OCH SYSSELS¤TTNING $EN TAR SIN UTG¥NGSPUNKT I ATT DEN TEKNISKA UTVECKLINGEN MINSKAR BEHOVET AV PRODUKTIONEN !RGUMENTET EMOT TANKEN OM EN MOTSATSST¤LLNING ¤R ATT ¶KAD PRODUKTIVITET G¶R PRODUKTIONEN BILLIGARE OCH ATT EN ST¶RRE PRODUKTIONSVOLYM D¥ KAN AVS¤TTAS I SYNNERHET OM LANDET HAR TILLG¥NG TILL EN V¤RLDSMARKNAD F¶R PRODUKTERNA $EN ARBETSKRAFT SOM FRIG¶RS I RENT INDUSTRIELL TILLVERKNING KAN ¶VERG¥ TILL MER KVALIFICERAD VERKSAMHET INOM FRAMF¶R ALLT TJ¤NSTESEKTORN 3YSSELS¤TTNINGEN SKULLE RENTAV KUNNA BLI H¶GRE ¤N OM PRODUKTIVITETSTILLV¤XTEN VORE L¥NGSAMMARE ANDRA SIDAN KAN H¶GA KRAV P¥ PRODUK TIVITETSTILLV¤XT I ARBETSLIVET MEDF¶RA SV¥RIGHETER ATT ENS P¥ L¤NGRE SIKT SYSSELS¤TTA ALLA SOM VILL F¶RV¤RVSARBETA DVS ¤VEN ARBETSKRAFT SOM AV OLIKA SK¤L ¤R L¥GPRODUKTIV 0RODUKTIVITETSTILLV¤XTEN KAN MINSKA DET EKONOMISKT ANV¤NDBARA ARBETSKRAFTSUTBUDET 'ENOMDRIVER MAN OMV¤NT EN AMBITION OM KRAFTIG SYSSELS¤TTNINGS¶KNING KAN RESULTATET BLI ATT LANDET M¥STE TA I ANSPR¥K MINDRE PRODUKTIV ARBETSKRAFT VILKET BEGR¤NSAR PRODUKTI VITETSTILLV¤XTEN I EKONOMIN SOM HELHET &R¥N EN ¶VERGRIPANDE SYNPUNKT KAN ETT LAND ALLTS¥ T¤NKAS HA ETT PRODUKTIVITET OCH H¶G SYSSELS¤TTNING ) DIAGRAM FINNS N¥GRA L¤NDER Ó )RLAND .ORGE OCH *APAN Ó SOM HAFT B¥DE GOD PRODUK TIVITETSTILLV¤XT OCH SYSSELS¤TTNINGSTILLV¤XT ¥REN $ET GENOMG¥ENDE M¶NSTRET ¶VER ALLA L¤NDER ¤R EMELLERTID ETT NEGATIVT SAMBAND MELLAN DE TV¥ TILLV¤XTTALEN $ET NEGATIVA SAMBANDET ¤R STATISTISKT SIGNIFIKANT $ET M¥STE EMELLERTID PEKAS P¥ EN VIKTIG OS¤KERHETSFAKTOR 3YSSELS¤TTNINGSTILLV¤XTEN UTG¶R I SIG N¤MNAREN I PRODUKTIVITETSTILLV¤XTEN DEN SENARE M¤TS SOM PRODUKTION PER SYSSELSATT %VENTUELLA M¤TFEL I SYSSELS¤TTNINGSTILLV¤XTEN SOM INTE MOTSVARAS AV SAMMA M¤TFEL I PRODUKTIONSTILLV¤XTEN SKAPAR D¥ AUTOMATISKT EN NEGATIV STATISTISK KORRELATION ) DEN M¥N MOTS¤TTNINGEN ¤R REELL KAN MAN TEORETISKT M¶JLIGEN G¶RA G¤LLANDE ATT DET ¤R LIKGILTIGT OM EN VISS EKONOMISK TILLV¤XT ¥STADKOMS P¥ DET ENA ELLER DET ANDRA S¤TTET BARA SAMH¤LLET HAR SYSTEM SOM P¥ ETT ¶NSKV¤RT S¤TT F¶RDELAR V¤LST¥NDET MELLAN DEM SOM ARBETAR OCH DEM SOM INTE G¶R DET ) PRAKTIKEN SKULLE DET EMELLERTID UPPST¥ VIKTIGA SKILLNADER &¶R DET F¶RSTA BLIR ANTAGLIGEN INKOMSTF¶RDELNINGEN OLIKA I ETT H¶GPRODUKTIVITETSSAMH¤LLE OCH I ETT H¶GSYSSELS¤TTNINGSSAMH¤LLE ) DET F¶RRA F¥R DE SOM SAKNAR SYSSELS¤TTNING KANSKE N¶JA SIG MED EN L¤GRE INKOMST PER CAPITA ¤N I DET SENARE $ELS ¤R DET FLERA SOM SKALL F¶RS¶RJAS DELS FINNS ETT MOTST¥ND MOT H¶GA SKATTEUTTAG P¥ DEM SOM F¶RV¤RVSARBETAR ) ETT H¶GSYSSELS¤TTNINGSSAMH¤LLE KAN ¥ ANDRA SIDAN ST¶RRE L¶NESKILLNADER INOM DEN F¶RV¤RVSARBETANDE GRUPPEN BLI RESULTATET DETTA TORDE VARA EN F¶RUTS¤TTNING F¶R ATT N¥GORLUNDA EFFEKTIVT KUNNA SYSSELS¤TTA S¥ M¥NGA SOM M¶JLIGT &¶R DET ANDRA KAN DET FINNAS DYNAMISKA EFFEKTER SOM G¶R ATT V¤LST¥NDET PER CAPITA I DET L¥NGA LOPPET P¥VERKAS AV DET T¤NKTA SYSTEMVALET 3¥DANA EFFEKTER SKULLE KUNNA G¥ I OLIKA RIKTNINGAR (¶GPRODUKTIVITETSSAMH¤LLET KAN T¤NKAS VARA MER INVESTERINGS OCH INNOVATIONSBEN¤GET BL A BEROENDE P¥ ATT F¶RETAGENS L¶NSAMHET ¤R H¶GRE (¶GSYSSELS¤TTNINGSSAMH¤LLET ¥ SIN SIDA HAR EN MINDRE F¶RS¶RJNINGSB¶RDA F¶R ICKE SYSSELSATTA ATT L¤GGA TILL F¶RS¶RJNINGSB¶RDAN F¶R BARN OCH GAMLA OCH KAN L¤GRE SKATTESATSER P¥ DE F¶RV¤RVSARBETANDE ,¥GA S K SKATTEKILAR ANTAS HA POSITIVA DYNAMISKA EFFEKTER P¥ DEN EKONOMISKA TILLV¤XTEN JFR DEN TIDIGARE DISKUSSIONEN OVAN OM F¶RS¶RJNINGSB¶RDAN OCH ".0 PER CAPITA &¶R DET TREDJE HAR F¶RV¤RVSARBETE F¶R M¥NGA M¤NNISKOR ETT EGENV¤RDE VID SIDAN AV DEN H¶G SYSSELS¤TTNING GER D¥ ETT TILLSKOTT TILL SAMH¤LLETS V¤LF¤RD I VIDARE MENING !RBETSL¶SHET GER UPPHOV TILL SOCIALA PROBLEM I FORM AV KRIMINALITET DROGMISSBRUK M M SOM BEGR¤NSAR V¤LF¤RDSUTVECKLINGEN ¤VEN F¶R DEM SOM HAR ARBETE 3YSSELS¤TTNINGSLINJEN Ó ELLER ARBETSLINJEN Ó AVKASTAR S¥LEDES EN DEL ICKE EKONOMISKA V¤LF¤RDSVINSTER 0RODUKTIVITETSTILLV¤XT OCH GOD SYSSELS¤TTNING ¤R TV¥ VAR F¶R SIG VIKTIGA DIMENSIONER AV EKONOMISK FRAMG¥NG )NOM VISSA GR¤NSER KAN DET FINNAS EN MOTS¤TTNING ELLER TRADE OFF MELLAN DE TV¥ (¶G SYSSELS¤TTNING OCH L¥G ARBETSL¶SHET TILLM¤TS EMELLERTID ETT EGENV¤RDE I DE FLESTA SAMH¤LLEN ) UTREDNINGENS DIREKTIV FRAMH¥LLS OCKS¥ NEDBRINGANDET AV ARBETSL¶SHETEN SOM ETT CENTRALT EKONOMISK POLITISKT M¥L När utredningsdirektiven talar om arbetslösheten är det den öppna arbets- lösheten som avses. Denna definieras som den andel av arbetskraften som inte är sysselsatt. I tabell 4.3 redovisas officiella tal för arbetslösheten i de länder som studeras här. Det framgår exempelvis att arbetslösheten i har ökat från 1997, men att det finns många länder, som har en högre arbetslöshet än . Det framgår också att ett antal länder kan uppvisa fallande arbetslöshet . Det gäller bl.a. , , , , och . Det gäller också de utomeuropeiska länderna , , och . 4ABELL /FFICIELL ¶PPEN ARBETSL¶SHET I OLIKA L¤NDER I en jämförande undersökning av ekonomisk framgång i olika länder är emellertid den öppna arbetslösheten ett problematiskt begrepp. Det har att göra med hur olika begrepp definieras och mäts. Arbetskraften är de personer som har eller vill ha arbete. Till de sysselsatta räknas personer, som arbetar inom ramen för olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Per- soner, som är förmål för vissa utbildningsinriktade åtgärder av arbets- marknadspolitisk natur, räknas däremot inte in i vare sig sysselsättningen eller arbetskraften, trots att det kan röra sig om människor, som skulle ha arbetat om arbete funnits. Härtill kommer att det finns människor som egentligen skulle vilja förvärvsarbeta, men som efter av ar- betslöshet har givit upp tanken och trätt ut från arbetskraften. Det före- kommer också att förtidspensionering eller liknande används som arbets- marknadspolitiskt instrument, och de berörda personerna försvinner då statistiskt sett från arbetskraften. Vidare kan långvarig sjukskrivning ibland tänkas bottna i arbetslöshet. Det finns även faktorer som kan verka i motsatt riktning, dvs. att arbetslöshetstalen är överdrivna. Detta kan t.ex. vara fallet om det är möjligt att få arbetslöshetsersättning utan att vara aktivt arbetssökande. Jämförelser av arbetskraftens utveckling och arbetslöshetstalen mellan olika länder blir av ovannämnda skäl svårtolkade. Talen är svåra att lägga till grund för bedömningar av ländernas framgångar på sysselsättningsom- rådet, även om man bl.a. inom har försökt skapa mer jämförbara arbetslöshetsbegrepp. Därför behöver bilden kompletteras med andra beräkningar, t.ex. antalet sysselsatta i relation till storleken av befolk- ningen i den arbetsföra åldern. Även jämförelser över tiden inom ett enskilt land kan vara besvärliga att göra. Som ett exempel kan nämnas att antalet personer i arbetskraften i utgjorde av befolkningen i åldern , men 1997 endast . ningen är inte i sin helhet uttryck för att arbetsviljan har minskat hos människor i de arbetsföra åldrarna, utan beror delvis på faktorer av ovan nämnda slag. Problemet illustreras i diagram 4.5. Det visar för några europeiska länder utvecklingen av arbetskraften och sysselsättningen, båda i procent av befolkningen . För alla länder finns åtminstone ett visst samband mellan arbetskrafts- och sysselsättningskurvorna, vilket åter- speglar dels att olika åtgärder leder till att den statistiska arbetskraften reduceras under lågkonjunkturer, dels att människors benägenhet att bjuda ut sin arbetskraft minskar om efterfrågan minskar. Arbetslösheten, som för respektive land utgör skillnaden mellan de två kurvorna, tenderar att underskattas när sysselsättningsläget är svagt. Arbetskraftsutbudets benä- genhet att följa den faktiska sysselsättningen (och därmed reducera varia- tionerna i den öppna arbetslösheten) förefaller dessutom variera mellan $IAGRAM !RBETSKRAFTSUTBUD HELDRAGEN LINJE OCH SYSSELS¤TTNINGSTRECKAD LINJE SOM ANDEL AV BEFOLKNINGEN I ¥LDERN ¥R I N¥GRA EUROPEISKA L¤NDER (Saknas i internetversionen) I har utbudet fallit kraftigt med vikande sysselsättning. Den öppna arbetslösheten har därför ökat mindre än i t.ex. , där sysselsättningsminskningen har varit likartad med den i . och är länder där det statistiska ar- betskraftsutbudet liksom i har följt sysselsättningen ganska nära såväl uppåt som nedåt. , och är exempel på länder i där arbetskraftsutbudet har varit mer oberoende av det aktuella sysselsättningsläget. I avsnitt 4.2 framhölls två aspekter på lönebildningen av betydelse för ett lands ekonomiska framgång och ekonomiska tillväxt, nämligen dels löne- bildningens bidrag till en effektiv resursfördelning i samhället, dels dess förmåga att på makroekonomisk nivå ge en total lönekostnadsutveckling, som är förenlig med övergripande mål för inflationen, tillväxten och utvecklingen på arbetsmarknaden. I det följande beskrivs hur lönekost- nadsökningarna samvarierar med utvecklingen av andra makroekonomiska variabler som inflation, växelkurser, sysselsättning och produktivitet. Beskrivningen sker med hjälp av tvärsnittsdata för de 21 , vilka har refererats till. ,¶NEKOSTNADER OCH INFLATION ,¶NEKOSTNADS¶KNINGARNA SKILJER SIG MYCKET KRAFTIGT ¥T MELLAN DE STUDERADE /%#$ L¤NDERNA %N DEL L¤NDER FR¤MST DE SYDEUROPEISKA HAR UNDER PERIODEN HAFT L¶NEKOSTNADS¶KNINGAR INKL SOCIALA KOSTNADER P¥ V¤L ¶VER PROCENT PER ¥R I ETT PAR FALL UPPEMOT PROCENT PER ¥R ) ANDRA L¤NDER D¤RIBLAND 4YSKLAND OCH N¥GRA ANDRA V¤STEUROPEISKA L¤NDER SAMT 53! +ANADA OCH *APAN HAR ¶KNINGSTALEN VARIT BEGR¤NSADE TILL DRYGT PROCENT PER ¥R 3VERIGE HAR LEGAT N¥GRA PROCENTENHETER PER ¥R H¶GRE ¤N DEN SISTN¤MNDA GRUPPEN Skillnaderna i lönekostnadsökningar mellan länderna har ett starkt samband med skillnaderna i ländernas inflationstakt. Det framgår av diagram 4.6, där inflationen mätts med prisindex för den totala produktio- nen, den s.k. BNP-deflatorn. Inte av skillnaderna mellan ländernas inflationstakter kan statistiskt sett återföras på skillna- derna i nominella lönekostnadsökningar. Lönekostnadernas genomslag har dock i någon mån begränsats av att en viss produktivitetstillväxt har ägt rum i länderna. Till den del en lönekostnadsökning motsvaras av produkti- vitetstillväxt ökar inte lönekostnaderna per producerad enhet, och till den $IAGRAM 3AMBAND MELLAN ¶KNINGAR I NOMINELLA L¶NEKOSTNADER OCH INFLATIONSTAKTEN ".0 DEFLATORN I /%#$ L¤NDER !5 !USTRALIEN "% "ELGIEN #( 3CHWEIZ $! $ANMARK &) &INLAND '2 'REKLAND )2 )RLAND )4 )TALIEN *! +ANADA ., .EDERL¤NDERNA ./ .ORGE . : .YA :EELAND –3 –STERRIKE 0/ 0ORTUGAL 30 3PANIEN 36 3VERIGE 49 4YSKLAND 5+ 3TORBRITANNIEN 53 53! delen finns inget inflationstryck från lönekostnadssidan. Tendensen har varit att produktiviteten har ökat mest i länder med höga nominella löne- kostnadsökningar. Det kan nämnas att olikheterna i ländernas långsiktiga inflationstakt i ännu högre grad, till , kan förklaras av skillna- derna i lönekostnadsökningar per producerad enhet. ,¶NEKOSTNADER OCH V¤XELKURSANPASSNING En förutsättning för vidmakthållandet av de senaste decenniernas stora ländervisa skillnader i lönekostnadsökningar och inflation har varit rörliga växelkurser. övergavs ett tidigare system med fasta växelkurser inom ramen för det s.k. Bretton Woods-systemet. I samband med valutakriser hade visserligen även stora växelkursänd- ringar förekommit, men sådana blev nu mycket vanligare och mindre dramatiska. Vissa valutor har haft helt rörliga växelkurser. Andra har inom ramen för olika inbördes arrangemang peri- odvis återgått till fasta kurser. I allt väsentligt har växelkurserna emellertid varit långsiktigt rörliga, om än inte alltid kortsiktigt. Som den mest extrema långsiktiga kursändringen bland de 21 kan näm- nas att schweizerfrancens värde uttryckt i grekiska drachmer var 24 gånger högre än det var . 6¤XELKURS¤NDRINGARNA HAR P¥ L¥NG SIKT MEDF¶RT ATT DEN INTERNATIONELLA KONKURRENSNACKDELEN AV EN H¶G NATIONELL INFLATION HAR BEGR¤NSATS LIKSOM F¶RDELEN AV ATT HA EN L¥G NATIONELL S¥DAN -¤TER MAN L¶NEKOSTNADSUTVECKLING OCH INFLATIONSTAKT I EN GEMENSAM VALUTA T EX 53! DOLLAR FINNER MAN ATT SKILLNADERNA MELLAN L¤NDERNA UTJ¤MNAS MYCKET P¥TAGLIGT SE DIAGRAM OCH J¤MF¶R MED DIAGRAM %TT FLERTAL EUROPEISKA L¤NDER HAR HAFT MYCKET LIKARTAD INFLATIONSTAKT M¤TT I GEMENSAM VALUTA 3CHWEIZ OCH *APAN HAR UNDER DENNA PERIOD F¥TT SINA VALUTOR STARKARE APPRECIERADE ¤N VAD SOM SVARAR MOT DERAS I OCH F¶R SIG L¥GA INFLATION $ERAS INFLATION LIGGER D¤RF¶R H¶GT OMR¤KNAD I GEMENSAM VALUTA &¶R 3VERIGES DEL F¶RH¥LLER DET SIG OMV¤NT +RONAN HAR DEPRECIERATS KRAFTIGT OCH M¤TT I GEMENSAM VALUTA FRAMST¥R B¥DE L¶NEKOSTNADS¶KNINGAR OCH INFLATION D¤RIGENOM SOM J¤MF¶RELSEVIS M¥TTLIGA Det teoretiska argumentet för rörliga växelkurser är att det går att kom- binera en från omvärlden avvikande inhemsk inflation med rimliga nivåer på produktion och sysselsättning. Det kan emellertid starkt ifrågasättas om detta på har varit en särskilt framgångsrik lösning för och andra länder, som har tillämpat den. När man korrigerar en alltför hög löneinflation med depreciering, så uppkommer skadliga effekter på eko- nomin, vilka en intern anpassning nedåt av löneutvecklingen inte är för- enad med. Inflationen förstärks, primärt till följd av högre ökningstakt i importpriserna. Löntagarna vill sedan ha kompensation för inflationen genom ytterligare lönepåslag. En ond cirkel kan etableras, som innefattar högre inflation, höjd löneökningstakt, ytterligare depreciering etc. Inflationen har som sådan välkända skadeverkningar. Prisbildningen på olika marknader blir svåröverskådlig med samhälleliga effektivitetsför- luster som följd, den ekonomiska planeringen hos enskilda personer och företag blir svårare att sköta, omotiverade inkomst- och förmögenhetsför- skjutningar uppkommer, etc. Om växelkurspolitiken dessutom har fast växelkurs som huvudinriktning, vilket den under större delen av perioden har haft i och flera andra länder, föregås devalveringerna oftast av spekulationsvågor och valutakriser. Detta har bl.a. medfört att räntenivå- erna varit både höga och varierande. $IAGRAM –KNINGAR I NOMINELLA L¶NEKOSTNADER OCH INFLATIONS TAKTEN ".0 DEFLATORN M¤TTA I 53! &EL /BJEKT KAN INTE SKAPAS GENOM REDIGERING AV F¤LTKODER Inflationens&EL /BJEKTskadligaKAN INTEföljderSKAPASär bakgrundenGENOM REDIGERINGtill de AVinflationsmålF¤LTKODER som &EL /BJEKT KAN INTE SKAPAS GENOM REDIGERING AV F¤LTKODER penningpolitiken numera har, både i och i andra EU-länder. En inflationsdrivande valutadepreciering, som utväg att anpassa löneutveck- lingen till omvärlden, resulterar med denna penningpolitiska regim i en åtstramning, med minskad sysselsättning som följd. Under sådana omstän- digheter försvinner alltså den viktigaste fördelen med rörliga växelkurser, dvs. den att sysselsättningen kan hållas någorlunda i balans även om pris- och lönebildningen är i obalans. ,¶NEKOSTNADER OCH SYSSELS¤TTNING Att höga lönekostnadsökningar i ett land negativt påverkar sysselsätt- ningen och därmed arbetslösheten är väl etablerat, i varje fall om växel- kursen är fast eller åtminstone har någon grad av bundenhet. Höga nomi- nella lönekostnadsökningar kan vara svåra för företagen att vidarebefordra på prisutvecklingen. Om företagen å ena sidan tar ut stora prishöjningar så blir produktionen svårare att avyttra i den internationella konkurrensen; om å andra sidan prisutvecklingen inte går i takt med företagens kostnadsutveckling så blir det inte lönsamt för företagen att expandera produktionen. I båda fallen dämpas produktionsvolymens tillväxt, vilket i sin tur ger negativa återverkningar på sysselsättningen. Vidare kan höga lönekostnadsökningar strukturellt vrida produktionen mot mer kapitalintensiva produkter och produktionstekniker. Även detta kan ge negativa återverkningar på sysselsättningen, som antyddes i avsnitt 4.3. I detta fall finns en möjlig positiv motpost, nämligen att den totala produktivitetstillväxten i samhället blir högre, vilket senare skall illustre- ras närmare. Höga lönekostnadsökningar kan således under vissa omstän- digheter utlösa ett ekonomiskt framåtskridande, som i nästa led kan bidra till ökad sysselsättning. Det var en närbesläktad tanke som låg bakom 1950-talets s.k. Rehn-Meidnermodell, som byggde upp LO:s samhällseko- nomiska argument för en solidarisk lönepolitik. En förutsättning för fram- gång är emellertid att lönekostnadsökningarna verkligen svarar mot en lönsam förändringspotential, och att resultatet inte bara blir en samhälls- ekonomiskt sett olönsam anpassning till en dåligt fungerande lönebildning. Växelkursförändringarnas roll, att på världsmarknaden utjämna olika länders historiska inflations- och lönekostnadsutveckling, gör det svårare att i en internationell statistisk jämförelse uppskatta de negativa effekterna på sysselsättningen av alltför höga lönekostnadsökningar. Lönekostnads- ökningarna mätta i gemensam valuta, vilket är det för problemställningen relevanta, har inte skilt sig så mycket åt länderna emellan, som framgått av diagram 4.7. För en del länder gäller att inbördes skillnader mycket väl kan utgöras av rena mätfel. $IAGRAM 3AMBAND MELLAN ¶KNINGAR I L¶NEKOSTNADER I 53! DOLLAR OCH SYSSELS¤TTNINGS¶KNINGAR I /%#$ L¤NDER !5 !USTRALIEN "% "ELGIEN #( 3CHWEIZ $! $ANMARK &) &INLAND '2 'REKLAND )2 )RLAND )4 )TALIEN *! +ANADA ., .EDERL¤NDERNA ./ .ORGE . : .YA :EELAND –3 –STERRIKE 0/ 0ORTUGAL 30 3PANIEN 36 3VERIGE 49 4YSKLAND 5+ 3TORBRITANNIEN 53 53! Det finns likafullt ett visst negativt samband mellan ländernas lönekost- nadsökningar, mätta i gemensam valuta, och utvecklingen av sysselsätt- ningen. Detta framgår av diagram 4.8. Ett samband av detta slag gör sig sannolikt gällande med ganska lång eftersläpning. är rimligtvis så väl tilltagen att eftersläpningen i huvudsak täcks in. Hypote- tiskt kan det dock vara så att en kraftig förändring i ett lands lönekost- nadsökning har ägt rum i perioden, och att effekten härav på sysselsättningen ännu inte helt hunnit registreras. 3TATISTISKT ATT OM L¶NEKOSTNADS¶KNINGEN I ETT LAND ¤R PROCENTENHET ST¶RRE ¤N I ETT ANNAT S¥ BLIR SYSSELS¤TTNINGSTILLV¤XTEN PROCENTENHETER SVAGARE OCH OMV¤NT 4ILL¤MPAT P¥ 3VERIGE BETYDER DETTA ATT OM TAKTEN I L¶NEKOSTNADS¶KNINGEN EXEMPELVIS NEDBRINGADES MED PROCENTENHET UNDER FEM ¥R S¥ SKULLE SYSSELS¤TTNINGEN ¶KA MED CA PERSONER /S¤KERHETEN I DENNA UPPSKATTNING ¤R EMELLERTID SJ¤LVFALLET STOR 3VERIGES OCH *APANS POSITIONER I DIAGRAMMET AVVIKER N¥GOT FR¥N DET SAMBAND SOM TYDLIGARE F¶REFALLER ATT G¤LLA F¶R DE ¶VRIGA L¤NDERNA &¶R 3VERIGES DEL HAR SYSSELS¤TTNINGSUTVECKLINGEN VARIT SVAG TROTS ATT L¶NEKOSTNADS¶KNINGARNA M¤TTA I GEMENSAM VALUTA HAR VARIT J¤MF¶RELSEVIS L¥GA &¶R *APANS DEL HAR TV¤RTEMOT SYSSELS¤TTNINGSUTVECKLINGEN VARIT RELATIVT GOD TROTS ATT L¶NEKOSTNADS¶KNINGARNA M¤TTA I GEMENSAM VALUTA HAR VARIT KRAFTIGA FAKTISKT H¶GST BLAND DE REDOVISADE L¤NDERNA och har det gemensamt att deras respektive relativa posi- tioner i fråga om lönekostnadsökning har tillkommit genom växelkursut- vecklingen; för del genom devalveringar och depreciering, för del genom appreciering. Räknat i respektive lands nationella valuta har haft relativt höga och relativt låga lönekostnadsök- ningar, se diagram 4.2. Nyss ifrågasattes om växelkursanpassning är en särskilt effektiv väg att modifiera en från omvärlden avvikande kostnads- utveckling på, och den svenska och japanska utvecklingen kan, var och en på sitt sätt, utgöra illustrationer till detta. Tesen kan dock inte drivas så långt att sambandet i diagram 4.8 skulle bli starkare och tydligare om lönekostnaderna mäts i nationella valutor i stället för i gemensam valuta. Det blir tvärtom svagare och otydligare. Inte heller har det med statistisk metodik, genom användning av s.k. multipel regressionsanalys, kunnat visas att lönekostnadsökningar i nationell valuta har signifikant större inverkan än växelkursförändringar på sysselsättningsutvecklingen. ,¶NEKOSTNADER OCH PRODUKTIVITET Höga lönekostnadsökningar kan, förutom att hålla sysselsättningsutveck- lingen tillbaka, framkalla en förstärkt tillväxt i produktiviteten. Denna ef- fekt kan, som har påpekats, uppkomma genom att produktionen struktureras om i riktning mot en större kapitalanvändning per produkten- het. Till den del lönekostnadsökningarna verkar återhållande på sysselsätt- ningen, kan en höjd produktivitetstillväxt också vara en följd av att arbets- kraft, som har jämförelsevis låg produktivitet, inte tas i anspråk, jfr. dis- kussionen i avsnitt 4.3. I diagram 4.9 kan ett sådant positivt samband iakttas mellan lönekostnadsökningar, i gemensam valuta, och produktivi- tetstillväxt för de 21 studerade . Statistiskt sett motsvaras en höjning i lönekostnadernas ökningstakt av en höjning i produktivitetstillväxten . $IAGRAM 3AMBAND MELLAN ¶KNINGAR I L¶NEKOSTNADER I 53! DOLLAR OCH PRODUKTIVITETS¶KNINGAR I /%#$ L¤NDER !5 !USTRALIEN "% "ELGIEN #( 3CHWEIZ $! $ANMARK &) &INLAND '2 'REKLAND )2 )RLAND )4 )TALIEN *! +ANADA ., .EDERL¤NDERNA ./ .ORGE . : .YA :EELAND –3 –STERRIKE 0/ 0ORTUGAL 30 3PANIEN 36 3VERIGE 49 4YSKLAND 5+ 3TORBRITANNIEN 53 53! En ökad produktivitetstillväxt är naturligtvis i princip av värde för samhället. Om produktivitetstillväxten uppkommer som svar på makro- ekonomiskt sett alltför starka lönekostnadsökningar är emellertid produk- tivitetstillväxten av en "defensiv" karaktär, och den kan vara uttryck för att arbetskraft och kapital används i en kombination, som dåligt motsvarar landets verkliga tillgång på dessa båda produktionsfaktorer. Den förstärkta produktivitetstillväxten blir i så fall bara ett sätt för ekonomin att i någon mån kompensera sig för att lönebildningen är i olag. Produktivitetsökningar kan delvis neutralisera lönekostnadsökningar. Till den del lönekostnadsökningarna motsvaras av en produktivitetsökning ökar inte de s.k. lönekostnaderna per producerad enhet. vänta sig att lönekostnadsutvecklingens effekt på sysselsättningsutveck- lingen skulle framträda tydligare om man i diagram 4.8 ersatte lönekost- nadsvariabeln med ökningen i lönekostnaderna per producerad enhet. Detta blir emellertid inte fallet; sambandet framstår i stället som svagare. Produktivitetstillväxten har inte den förmodade rollen, eller så skyms den i varje fall statistiskt på något sätt. Flera orsaker kan finnas till att lönekostnaderna per producerad enhet har svagheter som indikator på kostnadsutvecklingen. En kan vara att statistik över produktivitetstillväxten är felbemängd och alltför osäker för denna typ av användning. En annan orsak kan vara att antagandet, om att produktivitetstillväxt eliminierar den inflatoriska effekten av en lönekost- nadsökning, innebär en alltför kraftig förenkling. Det är i strikt mening bara sant om produktivitetstillväxten är "gratis" för företagen, och inte i sin tur har förorsakat extra kostnader för ny och bättre kapitalutrustning, bättre data- och informationssystem, bättre och mer förädlade insatsvaror, m.m. Ofta är det emellertid just så det går till när företagen med en produktivitetsökning vill möta en lönekostnadsökning. 0RODUKTIVITETSTILLV¤XTEN KAN ALLTS¥ HA EN SAMMANSATT ROLL I FR¥GA OM ATT P¥VERKA ETT LANDS SYSSELS¤TTNINGSUTVECKLING $ET FINNS DELS EN M¶JLIG POSITIV EFFEKT GENOM ATT DEN REDUCERAR L¶NEKOSTNADERNA PER PRODUCERAD ENHET DELS EN M¶JLIG NEGATIV EFFEKT GENOM ATT DEN BEGR¤NSAR ANV¤NDNINGEN AV VISSA DELAR AV DET POTENTIELLA ARBETSKRAFTSUTBUDET $E TV¥ EFFEKTERNA KAN STATISTISKT SEPARERAS MED HJ¤LP AV S K MULTIPEL REGRESSIONSANALYS 2ESULTAT AV EN S¥DAN UPPDELNING ¤R ATT NETTOEFFEKTEN P¥ SYSSELS¤TTNINGEN AV EN L¥NGSIKTIG F¶RST¤RKNING P¥ PROCENTENHET PER ¥R I PRODUKTIVITETSTILLV¤XTEN UPPSKATTAS VARA SVAGT NEGATIV 4ILLV¤XTEN I SYSSELS¤TTNINGEN SKULLE AVTA MED PROCENTENHETER PER ¥R