sou · GMB3115d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Distansarbete i enligt senare undersökningar Distansarbete i enligt senare undersökningar Syftet med denna kartläggning är att försöka ge svar på hur vanligt distansarbete är i , i antal och tid. har intresset för distansarbete varit stort, och flera undersökningar har genomförts för att se hur utbrett distansarbete är i landet. Statistikgenomgången utgår från flera av dessa undersökningar. Den första mätningen av distansarbete i gjordes 1986 av SCB på uppdrag av Nordplan (.) Denna undersökning följdes upp med en liknande undersökning 1995 (). Det gör det alltså möjligt att beskriva utvecklingen . Nedan görs jämförelser mellan dessa två studier i presentationen av ULF95. De flesta undersökningarna är rikstäckande och genomförda med hjälp av SCB och är därför i viss mån jämförbara. Genomgången av sådana undersökningar startar med TCO94 och presenteras sedan i kronologisk ordning fram till den senaste kart- läggningen genomförd 1998. Dessa undersökningar har sedan kompletterats med andra studier som har en mer begränsad täckning. 4#/ 4#/ TCO genomförde med hjälp av SCB 1994 en undersökning med avseende på distans arbetets omfattning (TCO 1995). Man skilde i undersökningen på de som har en över- enskommelse med arbetsgivaren att REGELBUNDET förlägga arbetstid till hemmet, och de som arbetade hemma D¥ OCH D¥ .¤STAN VAR TREDJE ANST¤LLD ARBETAR HEMMA Resultatet visade att , 200 000 personer, arbetar regelbundet hemma och att , 800 000 personer, arbetar hemma då och då. Totalt arbetar alltså eller närmare 1 miljon av samtliga anställda i hemma minst någon tim- me . Antalet som arbetar hemma motsvarande eller mer uppgår totalt till ca 270 000 personer. (EMARBETE P¥ HELTID OVANLIGT Man fann att det permanenta hemarbetet är mycket ovanligt. Ca 44 000 personer arbetar hela eller i stort sett hela arbetsveckan i hemmet. Det rör sig huvudsakligen om yrkes- grupper som traditionellt alltid har arbetat hemma. av dessa var barnskötare (dagmammor). ,¤RARE DEN ST¶RSTA HEMARBETSGRUPPEN Av dem som arbetar regelbundet i hemmet är yrken som lärare, barnskötare och förskol- lärare de vanligaste. Även bland dem som arbetar hemma då och då utgör lärarna den största gruppen. Därefter kommer företagsadministratörer, utredare och statistiker, jour- nalister, programmerare och systemerare. Förutom barnskötarna är det nästan ute- slutande tjänstemannagrupper som arbetar hemma. 6ANLIGARE ATT M¤N ARBETAR HEMMA ¤N KVINNOR Det är något vanligare bland män att arbeta hemma än bland kvinnor. av männen arbetar hemma, kvinnorna . Det är däremot vanligare att kvinnor har en överenskommelse med arbetsgivaren att regelbundet arbeta hemma. av kvinnorna och av männen gör detta. 4IDSPRESS DET VANLIGASTE SK¤LET TILL ARBETE I HEMMET Skälen som angavs till att arbeta hemma då och då handlade mest om att klara av kraven i arbetet trots tillfällig tidspress/arbetsbelastning eller att man behöver få arbeta i lugn och ro. Betydligt mer sällan uppgavs skäl som handlade om att underlätta det privata livet utanför arbetet. angav att slippa restiden som skäl till distans- arbete. &LEXIBEL ARBETSTID G¶R ARBETE I HEMMET M¶JLIGT Undersökningen visar också att det framför allt är flexibel arbetstid () som gör det möjligt att arbeta hemma då och då, inte tillgång till teknisk utrustning i hem- met, som man kanske skulle kunna tro. Det är vanligare att den anställde själv investerar i teknisk utrustning i hemmet () än att arbetsgivaren gör det (). Den nyare formen av hemarbete som möjliggörs av den tekniska utvecklingen är mycket ovanlig, åtminstone i en sådan organiserad form att arbetsgivare och anställd kommit överens om att regelbundet förlägga arbetstid till hemmet. En av slutsatserna i undersökningen är att det inte skett någon ökning av antalet hem- arbetare sedan den tidigare jämförbara undersökningen (ULF86). En annan slutsats är att andelen personer med dold övertid är mycket högre bland de grupper som arbetar hemma än bland övriga. 5,& UNDERS¶KNINGEN 5,& för samhällsplanering (Nordplan) samlade in data via SCB:s under- sökning om levnadsförhållanden () () som en uppföljning av en liknande undersökning som gjordes 1986 (). Detta gör det möjligt att beskriva utvecklingen , vilket inte är vanligt för undersökningar om distansarbete. Distansarbete definieras som F¶RV¤RVSARBETE SOM HELT ELLER TILL N¥GON DEL F¶RL¤GGS TILL BOSTADEN ELLER ANNAN PLATS ¤N DEN ORDINARIE ARBETSPLATSEN .EDRE GR¤NS F¶R DISTANS ARBETETS TIDSM¤SSIGA OMFATTNING ¤R SATT TILL TIMMAR VECKA *ORDBRUKARE OCH BARNOM SORGSPERSONAL ¤R UNDANTAGNA $¤REMOT ING¥R $ISTANSARBETE F¶RUT S¤TTER INTE TEKNISKA HJ¤LPMEDEL arbetade ungefär 700 000 personer i på distans enligt ovanstående definition. Detta motsvarar av alla sysselsatta i landet. 400 000 personer arbetade på distans eller mer . av dessa är egna företagare. 1 Detta medför att antalet ANST¤LLDA som 1995 arbetade på 1 Enligt uppgift på seminarium . distans eller mer motsvarar ca 280 000 personer. Endast 10 000 personer arbetade på distans , vilket alltså var mycket ovanligt. $ISTANSARBETE VANLIGAST BLAND H¶GUTBILDADE M¤N Av de distansarbetande utgör männen och kvinnorna . De som distansarbetar är oftast högutbildade – andelen med högskoleutbildning är nästan så stor bland distansarbetarna som bland svenskarna generellt. De flesta distansarbetarna, , finns i åldersgruppen 40–, och är 50–. Endast är i åldersgruppen 20–. Distansarbete är såle- des en arbetsform som är mer vanlig bland personer som har hunnit etablera sig på arbetsmarknaden. $ISTANSARBETE VANLIGAST INOM OFFENTLIG F¶RVALTNING Vanligast var att de som distansarbetade arbetade inom offentlig förvaltning; tillhörde den näringsgrenen. Här ingår personal i utbildningssektorn, en grupp som också 1989 befanns vara starkt representerad. Inom bank-, försäkrings- och fastighets- området samt övriga tjänster (exempelvis konsultverksamhet) fanns ungefär en fjärdedel av distansarbetarna. Här dominerar däremot den privata sektorn. 0LANERING F¶RBEREDELSE OCH UPPF¶LJNING ¤R DE VANLIGASTE ARBETSUPPGIFTERNA Arbetsuppgifter som planering, förberedelse och uppföljning ägnar sig av distansarbetarna åt. Kvinnor inom verksamhet var den största gruppen som utförde dessa arbetsmoment i sitt distansarbete. Inläsning och administrativa göro- mål var också vanliga bland distansarbetare. Rapportskrivning var en vanligt förekom- mande arbetsuppgift bland distansarbetande män, jämfört för kvinnor. Antalet distansarbetare var 1995 ungefär lika många som 1986, dvs. ca 700 000. Men tar man hänsyn till att antalet sysselsatta totalt sett har sjunkit under den gångna tioårs- perioden innebär detta att andelen distansarbetare har ökat jämfört med . Även den genomsnittliga distansarbetstiden har ökat , . De grupper som framför allt har ökat sin distansarbetstid är tjänstemän i högre och ledande befattningar samt anställda inom bank-, finans- och försäkringsbranschen. Drygt hälften av dem som distansarbetade 1995 använde persondator. 1986 var det endast 6–som hade datorstöd i sitt distansarbete. undersökning uppgav av dem som då inte alls distansarbetade, motsvarande drygt 400 000 personer, att det vore möjligt att förlägga en del av arbetet till hemmet. Denna prognos hade inte infriats vid mätning. Ökningen blev betydligt blygsammare. Undersökningen fann en potential på 600 000 svenskar som kan och vill övergå till distansarbete i viss omfattning. Förutom dessa räknar man att 60 000–70 000 personer som 1995 distansarbetade skulle komma att öka sin distansarbetstid och kvalificera sig in i distansarbetarnas skara. Även bland dem som distansarbetade /vecka förväntar man sig att ungefär 175 000 kommer att utöka tiden för distansarbete. Om alla som önskade fick arbeta på distans , skulle det röra sig om närmare en fjärdedel av samtliga förvärvsarbetande i . Men, påpekar utredarna, detta motsvarar av det totala antalet arbetsdagar som utförs i landet. Den svenska ökningstakten av distansarbete är lägre än i , enligt amerikanska prog- noser . Men även utvecklingen i blev mindre kraftig än vad de tidigare prognoserna förutspådde. Trots stor osäkerhet på grund av definitionsproblem och olika mätmetoder verkar det som om har en större andel människor som arbetar på distans jämfört med de flesta andra länder. 3)+! S UNDERS¶KNING 3)+! (1998) genomförde en undersökning om IT och resvanor 2. Med distansarbete avses här REGELBUNDET ARBETE P¥ ANNAN PLATS ¤N DEN VANLIGA ORDINARIE ARBETSPLATSEN 4J¤NSTERESOR HEMARBETANDE D¤R DEN ORDINARIE ARBETSPLATSEN ¤R HEMMET R¶RLIGA ARBETEN D¤R RESOR OCH F¶RFLYTTNINGAR ING¥R I ARBETET ¤R UNDANTAGNA. Med andra ord omfattas inte kringresande försäljare eller servicetekniker, lantbrukare eller personal inom . Av undersökningen framgår att av arbetsstyrkan regelbundet utför sitt arbete på annan plats än på den ordinarie arbetsplatsen. i ett internationellt perspektiv är detta höga siffror. I t.ex. är det av arbetsstyrkan som distansarbetar. "ETYDLIGT FLER M¤N ¤N KVINNOR ARBETAR P¥ DISTANS Andelen män som arbetar på distans, , är dubbelt så hög som andelen kvin- nor, . Distansarbetare är dessutom högt representerade i åldersgruppen 35–. Den typiske distansarbetaren är sysselsatt i tjänstesektorn. Det är vanligare med distansarbete i de tre storstadslänen än i övriga landet. Distansarbete är klart vanligast i de högsta inkomstklasserna. Informationsteknik behöver inte vara någon förutsättning för att arbeta på distans. I undersökningen framkom att endast hälften använde informationsteknik i sitt distans- arbete. 2 De frågor i undersökningen som behandlar resvanor redovisas närmare i avsnitt 7.1 Transporter. SCB samlar in uppgifter om hemarbete genom tilläggsfrågor till arbetskrafts- undersökningen (). undersökning belystes också användningen av tek- niska hjälpmedel på uppdrag av (1997). I definitionen ingår anställda som HAR EN ¶VERENSKOMMELSE MED SIN ARBETSGIVARE3 att utföra hela eller delar av sin arbetstid I HEMMET De hemarbetande får redovisa om de ARBETAR REGEL BUNDET eller D¥ OCH D¥ på distans. Totalt arbetar 250 000 personer hemma, dvs. av alla anställda. Av dessa uppgav drygt 170 000 personer att de hade överenskommelse med sin arbetsgivare att regelbundet arbeta hemma, medan 80 000 personer uppgav att de arbetade hemma då och då. De flesta som arbetar hemma är i åldern 35–. Det gäller såväl kvinnor som män. De som har en överenskommelse att arbeta hemma gör det av den faktiskt arbetade tiden. Alltså arbetar de hemma I SNITT en dryg dag . Männen arbetar av sin arbetstid hemma, medan kvinnorna förlägger av sin arbetstid till hemmet. De som regelbundet arbetar hemma tillbringar av sin arbetstid där. De som arbetar hemma då och då gör det på av sin arbetstid. 6ANLIGARE ATT KVINNOR JOBBAR HEMMA Enligt den här undersökningen är det fler kvinnor (150 000) än män (100 000) som arbetar hemma. Den största andelen hemarbetande finns inom den kommunala sektorn, , vilket motsvarar drygt 100 000 kvinnor och 30 000 män. Nästan hälften av alla kvinnor som arbetar hemma arbetar med utbildning och forsk- ning, och arbetar inom vård och omsorg. Motsvarande tal för männen är . Bland männen är det dubbelt så vanligt att arbeta hemma inom den enskilda sektorn som inom den kommunala sektorn, medan det endast finns ca 38 000 kvinnliga hemarbetande inom den enskilda sektorn. ,¤RARE OCH FORSKARE DEN ST¶RSTA HEMARBETSGRUPPEN En jämförelse av andelen hemarbetande inom respektive näringsgren visar att den i särklass största andelen återfinns i kategorin utbildning och forskning. I denna grupp arbetar närmare var tredje anställd hemma. I antal personer motsvarar det drygt 90 000. Närmare hälften av alla som arbetar hemma har arbete som kräver teoretisk kompetens. I den yrkesgruppen finns bl.a. lärare i grund- och gymnasieskola samt universitet, vilka är en stor grupp med möjligheter till hemarbete. Gruppen arbete som kräver teoretisk kompetens har också den största andelen hemarbetande i förhållande till yrkesgruppen. av dem arbetar hemma. 4EKNISKA HJ¤LPMEDEL INTE ALLTID N¶DV¤NDIGT 3 I intervjuinstruktionerna anges att arbete i hemmet innebär här att en formell överenskommelse skall finnas. Att ta med arbete hem av intresse eller på grund av tidsbrist räknas ej. Många fler kvinnor än män ansåg sig inte behöva några tekniska hjälpmedel för att arbeta hemma. Detta kan bero på att kvinnor och män ofta arbetar inom olika yrkes- områden. Inom vård och omsorg arbetar många kvinnor, och i den yrkesgruppen är det en mindre andel som använder tekniska hjälpmedel. Ungefär hälften av dem som arbetar hemma har en dator för att kunna utföra sitt arbete. Detta motsvarar drygt 125 000 personer, ungefär lika många män som kvinnor. Av samtliga som använder dator i sitt hemarbete har en dator betald av arbets- givaren. Det är dock betydligt vanligare att arbetsgivaren betalar männens dator. En tredjedel av männen som arbetar hemma har en dator betald av arbetsgivaren, medan av kvinnorna har det. av kvinnorna har ett arbetsrum helt eller delvis bekostat av arbetsgivaren, mot av männen. Mer än dubbelt så stor andel av männen som av kvinnorna – eller ca 20 000 män mot eller 10 000 kvinnor – har möjlighet att koppla upp sig via dator till sitt arbete. Totalt utgör denna grupp knappt 30 000 personer. Vi har även fått tillgång till årliga mätning om hemarbete som SCB gör på beställning från EU. Frågorna är desamma som undersökning. Resultatet av mätning är alltså direkt jämförbart med mätningen som gjordes 1997 (AKU97). I definitionen ingår anställda som HAR EN ¶VERENSKOMMELSE MED SIN ARBETSGIVARE att utföra hela eller delar av sin arbetstid i HEMMET De hemarbetande får redovisa om de ARBETAR REGELBUNDET eller ARBETAR D¥ OCH D¥ på distans Totalt arbetar drygt 300 000 personer hemma, dvs. av alla anställda. Drygt 191 000 personer uppger att de har en överenskommelse med arbetsgivaren att regelbundet arbeta hemma. Ytterligare 115 000 personer uppger att de arbetar hemma då och då. 6ANLIGARE ATT KVINNOR JOBBAR HEMMA Fler kvinnor än män arbetar hemma enligt denna undersökning. eller 135 000 män arbetar hemma, mot eller 170 000 kvinnor. Den största andelen hemarbetande finns inom den kommunala sektorn, . Detta motsvarar 150 000 personer. Antalet hemarbetande från enskilda sektorn uppgår till knappt 135 000, dvs. av samtliga anställda i enskild sektor arbetar hemma regelbun- det elller då och då. De flesta män som arbetar hemma är anställda i enskild sektor (drygt 80 000). De flesta hemarbetande kvinnor, däremot, arbetar i sektor (drygt 110 000). Det är också vanligare att kvinnor än män har en överenskommelse om att arbeta regel- bundet hemma; av kvinnorna arbetar regelbundet mot 4 I intervjuinstruktionen anges att arbete i hemmet innebär här att en formell överenskommelse skall finnas. Att ta med arbete hem av intresse eller på grund av tidsbrist räknas ej. Däremot visar inte denna mätning hur stor del av arbetstiden som förläggs till hemmet. ,¤RARE OCH FORSKARE DEN ST¶RSTA HEMARBETSGRUPPEN Av de 170 000 kvinnor som arbetar hemma regelbundet eller då och då sysslar knappt 80 000 med utbildning och forskning, medan 40 000 arbetar med vård och omsorg. Även de män som arbetar hemma sysslar ofta med utbildning och forskning, drygt 35 000. Därefter kommer finansiell verksamhet, drygt 25 000, och handel och kommu- nikation, drygt 20 000. Ca hälften av alla som arbetar hemma har arbete som kräver teoretisk specialkompetens (drygt 150 000 av totalt 300 000 hemarbetande). När man utgår från yrkesgrupper har denna grupp störst andel hemarbetande med . Därefter kommmer andelen med ledningsarbete, . I antal motsvarar det knappt 25 000 personer. Arbete som kräver kortare högskoleutbildning har 70 000 av de hemarbetande, och 30 000 arbetar med service-, omsorgs- och försäljningsarbete. 3TELACON )4 BUSSEN OCH (USH¥LLSBUSSEN 3TELA Av telefonintervjuer med 2 000 slumpvis utvalda företag och med 3 000 hushåll framgår att drygt 230 000 personer distansarbetar mer än 8 tim- mar . Av dessa använder 130 000 dator i sitt distansarbete. Ca 50 000 personer har datakommunikation till arbetet. I undersökningen ingår såväl anställda som egna företagare. Någon särskild könsredovisning finns inte i Stelacons undersökningar. 0¥ VART FEMTE F¶RETAG F¶REKOMMER DISTANSARBETE En femtedel av företagen, 30 000 st. tillhandahåller datorutrustning till ANST¤LLDA som i huvudsak används på annan plats än på huvudarbetsplatsen, oftast i hemmen. 11 000 företag har anställda som ARBETAR P¥ DISTANS REGELBUNDET MINST TIMMAR PER VECKA OCH ANV¤NDER DATOR I ARBETET. Ytterligare 16 000 företag tror att de kommer att tillhandahålla datorer till anställda (Stelacon 1997a). Drygt hälften av företagen med anställda som regelbundet distansarbetar har datakom- munikation från distansarbetsplatsen. Nästan uteslutande handlar det om uppringt modem – har ISDN-anslutning. Bland de företag där distansarbete förekommer regelbundet har en fjärdedel av distansarbetarna möjlighet att koppla upp sig mot företagets lokala nätverk. Vanligaste kategorierna av distansarbetare är försäljare, marknadsförare, informatörer och personal som arbetar med ekonomi. Därefter kommer anställda som arbetar med personalfrågor och informationsteknologi. av företagen med anställda som regelbundet distansarbetar hade anpassat sina rutiner till distansarbete vad gäller t.ex. försäkrings- och arbetsrättsfrågor. "ETYDLIGT FLER KAN DISTANSARBETA Potentialen för distansarbete är stor. 750 000 personer som inte distansarbetade bedömer att de har sådant arbete som de skulle kunna sköta på distans. Detta motsvarar drygt 20 procent av alla anställda och egna företagare. Nästan samtliga av dessa säger att de skulle behöva dator till detta arbete (Stelacon 1997b). Företagen i undersökningen redovisar överlag mycket positiva erfarenheter av distans- arbete. av företagen som infört distansarbete tror att det kommer att öka på deras företag . IT-ansvariga anser att datakommunikationens bristande användarvänlighet är det största hindret mot utvecklingen av distansarbete. Ytterligare hinder anges kunna vara de anställdas bristande intresse, tvivelaktig produktivitet och arbetskvalitet samt för höga teknikkostnader. $ISTANSARBETE I KOMMUNER LANDSTING OCH KYRKAN +OM 1997 genomförde , och För- en enkätundersökning bland kommuner, lands- ting och inom kyrkan angående förekomsten av distansarbete (1998). Distansarbete definierades i undersökningen som ARBETE SOM UTF¶RS AV EN ANST¤LLD REGELM¤SSIGT EN ELLER FLERA DAGAR PER VECKA M¥NAD UTANF¶R HUVUDARBETSPLATSEN T EX I BOSTADEN OCH D¤R TELEKOMMUNIKATIONSMEDEL KAN ANV¤NDAS Med distansarbete avses inte arbete på tid som är förtroendearbetstid för t.ex. lärare och kyrkomusiker samt inte heller individuellt påtaget kvällsarbete eller enstaka dagar när arbetstagaren arbetar hemma. Två tredjedelar av kommunerna besvarade enkäten. Av dessa uppger att distansarbete förekommer bland de kommunalanställda. uppger att de plane- rar att införa distansarbete. Det vill säga drygt en fjärdedel (80 kommuner) har infört eller planerar att införa distansarbete. Eftersom ingen av de fyra största kommunerna besvarade enkäten kompletterade man i efterhand enkätsvaren genom telefonintervjuer med dessa. De svar som lämnades visar att det i de största kommunerna fortfarande bara förekommer distansarbete på försök i mycket begränsad omfattning. Sammanfattningsvis drar man slutsatsen att distansarbete förekommer i liten omfattning både vad avser antal anställda och arbetsvolym. Om man antar att distansarbets- frekvensen är ungefär lika stor i de kommuner som inte svarade på enkäten som hos de kommuner som svarade är det ca 250 anställda av 800 000 som arbetar i genomsnitt på distans. Den sammanlagda arbetsvolymen på distans motsvarar mindre än 100 årsarbeten av de totalt 600 000 årsarbetena i den kommunala verksamheten. Vidare visar kartläggningen att förekomsten av distansarbete verkar vara lika i tätorts- och glesbygdskommuner. Det verkar inte heller vara några skillnader mellan olika delar av landet eller mellan stora och små kommuner. De arbetsuppgifter som utförs på distans är huvudsakligen administrativt arbete, utred- ningsarbete, planeringsarbete och protokollskrivning. Inom landstingen förekommer distansarbete i liten omfattning. Hälften av de 25 lands- tingen uppger att distansarbete förekommer. Det är dock bara ett fåtal anställda inom respektive landsting som arbetar på distans. Totalt rör det sig om knappt 100 arbets- tagare, varav hälften är anställda inom . De arbetstagare som arbetar på distans gör det vanligen en . I pastoraten förekommer distansarbete i mycket liten omfattning. av pastoraten uppgav att det förekommer distansarbete. )4 UTVECKLINGEN OCH TRANSPORTERNA 2EDOVISNING AV EN UNDERS¶KNING OM +ARTL¤GGNING AV ARBETE P¥ DISTANS OCH ATYPISKA ANST¤LLNINGAR. )4 BUSSEN t . Stelacon. 1997(a). Stelacon.1997(b). , , , G, , R: !TT FLEXA I TID OCH RUM $ISTANSARBETETS STRUKTUR OCH TENDENSER. , , , R: -ED )4 MOT NYA ORGANISATIONS OCH ARBETSFORMER &LEXIBILITET I TID RUM OCH ORGANISATION. Rapport om distansarbete bland pendlare i de tre storstädernas lokala arbetsmarknader 1998 Rapport utförd av SCB 2ESULTAT FR¥N ENK¤T OM DISTANSARBETE HOS PENDLARE I DE TRE STORST¤DERNAS LOKALA ARBETSMARKNADER har av () beställt en urvalsunder- sökning, som syftar till att beskriva möjligheter, omfattning och hinder för distansarbete. I denna rapport presenteras resultaten från undersökningen. I rapporten ges även kortfattade beskrivningar av undersökningsområdet och undersökningspopulationen samt en redogörelse för pendlingens utveckling i riket –1996. Det urval som representerar undersökningspopulationen omfattar 1 531 personer, vilka valdes ut för intervjuer genom ett obundet slumpmässigt urval. Följande villkor ställdes på de personer som ingår i undersökningen: ·18–64 år egna företagare ingår ej i undersökningspopulationen ·arbetar inom någon av de tre storstädernas lokala arbetsmarknader. Som urvalsram användes SCB:s sysselsättningsregister (SYSSREG) . 1 053 intervjuer per telefon kunde slutföras, vilket ger en svarsprocent på . Intervjuerna gjordes – . De frågor om distansarbete som ställdes till de intervjuade redovisas i frågeformuläret. Undersökningsområdet omfattar de tre storstädernas lokala arbetsmarknader dvs. , och Malmös. Enligt SYSSREG 96 arbetar 1,5 miljon personer i områ- det av dessa pendlar 0,64 miljon, vilket motsvarar av de förvärvsarbetande i landet och av pendlarna. Omkring en miljon personer i arbetar i en kommun och bor i en annan dvs. har andelen pendlare ökat från av de sysselsatta. I storstädernas lokala arbetsmarknader är pendlingen betydligt mer omfat- tande än i övriga riket. I lokala arbetsmarknad pendlar av de förvärvsarbetande medan pendlar i respektive lokala arbetsmarknad. Den enkät som beställt av SCB riktar sig till pendlare i åldern 18–, som är anställda och har sin arbetplats förlagd till någon av de tre storstä- dernas lokala arbetsmarknader. I undersökningen ingår således inte pendlare som t.ex. är egna företagare. Av de ca 650 000 personer som pendlar i undersökningsområdet är det 457 500 personer som ingår i urvalsramen för undersökningen och som utgör den uppräknade grundpopulationen i redovisningen. Utredningen riktar in sitt intresse på fyra aspekter på distansarbete nämligen inflytande, omfattning, hinder och reglering. )NFLYTANDE P¥ DISTANSARBETE Omkring hälften av de tillfrågade pendlarna, för vilka frågan är relevant, anser sig ha stort eller visst inflytande på var de kan förlägga sitt arbete. Av dessa anser sig ha stort inflytande medan övriga anser sig ha visst inflytande. I uppräknade tal är det ca 200 000 pendlare som anser sig ha inflytande på var de kan förlägga sitt arbete medan ca 190 000 anser sig sakna sådant inflytande. ·Pendlande män har i högre grad än pendlande kvinnor inflytande på var de kan för- lägga sitt arbete. av männen och av kvinnorna anser sig ha sådant inflytande. ·Långtidsutbildade pendlare har större inflytande än korttidsutbildade som pendlar.