sou · GMB347 · 1999-01-01 00:00:00 — Om likvidationsgrunden upphör under ärendets handläggning och föreskriven avgift betalas skall likvidations- beslut dock inte meddelas. utfärdade PRV med stöd av nämnda bestämmelse förelägganden beträffande 422 bolag, och 276 bolag försattes på denna grund i likvidation. Frågan om likvidation kan naturligtvis inte tas upp . Vanligen sänds ett föreläggande i ämnet till bolaget från PRV ca 2 64 Vissa missbruk... månader efter det att bolaget kommit att sakna anmäld styrelse. om som förflyter innan likvidationsfrågan har avgjorts eller förfallit på grund av att styrelse anmäls kan emellertid åtskilliga transaktioner vidtas som skapar problem dels för företag och enskilda som trätt i förbindelse med bolaget, dels för de myndigheter som i efterhand skall utreda frågor om straffansvar. Många uppslag har förts fram med syfte att minska dessa problem. Här kan bl.a. hänvisas till de ändringar av bestämmelserna om delgiv- ning med aktiebolag som har genomförts (prop. 1992/93:68 och prop. 1996/97:132 s. 19). I åklagarväsendet rapport 1996:1 om bolagsplun- dring har tagits upp tanken att tillägga registreringen ökad betydelse på det sättet att en av bolagsstämman vald styrelse inte skulle vara behörig förrän den registrerats. En sådan reglering skulle enligt rapporten kunna kompletteras med ett kvardröjande ansvar för en avgången styrelse fram till dess att avgången har registrerats. Under alla förhållanden bör man enligt vad som förordas i rapporten göra det omöjligt att långt i efterhand låta registrera en uppgift om att styrelsen eller en enskild styrelseledamot har avgått. Eftersom det är det civilrättsliga handlandet, valet av ny styrelse eller avgång av styrelseledamot, som är avgörande, ställs den som vill utkräva ansvar av en styrelseledamot inför stora problem, om ledamoten presenterar ett protokoll som visar att han eller hon har avgått men att uppgiften av ett eller annat skäl inte har registrerats. I rapporten pekas också på möjligheten att skärpa likvidationsreglerna. Liknande förslag har förts fram i många andra sammanhang. I betänkandet Aktiebolagets organisation (SOU 1995:44 s. 202) har förklarat att kommittén kommer att ta upp problemen rörande aktiebolag som saknar anmäld styrelse i ett senare betänkande. Eftersom hithörande spörsmål således i det sammanhanget torde komma att tas upp till prövning i hela sin vidd, avstår utredningen för sin del från att lägga fram några förslag i detta avseende. Det bör emellertid framhållas att utredningen ställer sig något skeptisk till tanken att en nyvald styrelse inte skulle kunna få behörighet förrän registrering har ägt rum och att den avgångna styrelsens behörighet skulle kvarstå . I praktiken förekommer det inte så sällan att ett aktiebolags styrelse ersätts som resultat av en maktkamp av ett eller annat slag i bolaget. När detta har skett fattar den nyvalda styrelsen ofta en serie beslut av betydelse för bolagets verksamhet. Även om det bara tar ca innan registrering sker av förändringar i fråga om styrelsen i ett aktiebolag och tiden kanske kommer att kunna ytterligare förkortas, förefaller det kunna skapa väsentliga problem, om den gamla styrelsen skulle kunna agera sedan den förlorat bolagsstämmans förtroende, något som ju också kan tänkas bero på att styrelsen anses ha misskött bolaget i ett eller annat hän- Vidare synes det vanskligt att tänka sig en ordning som skulle innebära att en styrelseledamot inte kan avgå . Förhållandet kan ju vara det att han har grundad misstanke om brottslig eller tvivelaktig verksamhet inom bolaget och därför genast vill avsluta sin befattning med detta. Man skulle emellertid som utredningen ser saken kunna komma till rätta med de retroaktiva anmälningarna genom en ordning av den innebörden att en avgång och möjligen också ett nyval får omedelbar verkan endast under förutsättning att det kan beläggas att anmälan för registrering skett inom viss från själva förändringen. En sådan ordning skulle från de förut anförda synpunkterna te sig accepta- bel, och utredningen föreslår för sin del att i första hand undersöker en lösning efter dessa linjer. 3.2Vilseledande anmälningar för registrering 3.2.1Anmälan av fingerade personer Utredningen gör bedömningen att någon ny straffbestämmelse, som särskilt tar sikte på anmälan till aktiebolagsregistret av fingerade personer som styrelseledamöter och andra bolagsföreträdare, inte är erforderlig eftersom förfarandet är straffbelagt . Vid sidan av de problem som uppkommer när ett bolag inte har någon registrerad styrelse vållas ibland problem genom vilseledande an- mälningar för registrering av styrelseledamöter och andra bolagsföre- trädare. När en i bosatt person anmäls för registrering som styrelsele- damot, styrelsesuppleant, VD eller firmatecknare, gör PRV före registreringen ett antal kontroller. Så t.ex. kontrolleras att personnum- mer och namn stämmer överens med uppgifterna i SPAR, att den nyvalde inte har näringsförbud och att han inte heller är försatt i konkurs. Denna kontroll kan emellertid inte göras beträffande personer som är bosatta utomlands. gäller att ingen styrelseledamot behöver vara bosatt i . Om inte dispens meddelas skall dock VD och minst halva antalet styrelseledamöter vara bosatta inom EES (8 kap. 4 § aktiebolagslagen). Detta innebär att det är svårt att gardera sig mot att anmälningar görs av fingerade personer som uppges vara bosatta utomlands. 66 Vissa missbruk... säkra belägg för att detta har förekommit i ett antal fall som aktualiserats i brottsutredningar. I ytterligare ett antal fall förhåller det sig så att man inte vet huruvida de registrerade personerna existerar i verkligheten eller inte. Inom PRV har gjorts en utredning i ämnet som med skrivelse överlämnades till . Efter en diskussion av olika alternativ föreslås i utredningen att 3 § aktiebolagsförordningen ändras på det sättet att det vid anmälan för registrering av styrelseleda- möter och andra som nämns i punkt 7 i det angivna författningsrummet skall, om dessa inte är bosatta i , ges in en fotokopia av passhandling eller annan identitetshandling för varje person. Om misstanke uppstår om personens identitet skall PRV få kräva in ytterligare handlingar för att säkerställa denna. Av motiven framgår att sådana handlingar kan bestå i födelseintyg, beträffande vissa länder uppgift om fullständigt personnummer, myndighetsintyg eller intyg från arbetsgivare. Internt avser PRV att utveckla vissa ytterligare rutiner som inte kräver författningsstöd, däribland ett samarbete med andra länders myndigheter som ett led i en effektiv bevakning av utlandsbosatta personers existens. stöder för sin del detta förslag och anser att det här rör sig om en angelägen fråga. Enligt utredningens mening kan den föreslagna ordningen inte betraktas som någon diskriminering av utländska bolagsföreträdare i förhållande till svenska. En identitetskon- troll görs ju även av de styrelseledamöter som är bosatta i , låt vara att PRV:s möjligheter att få tillgång till uppgifter från SPAR medför att personbevis eller motsvarande inte behöver lämnas. Även om en bättre ordning för kontroll kommer till stånd, måste det också i fortsättningen kunna inträffa att fingerade personer anmäls för registrering. Utredningen har övervägt frågan om det finns skäl att införa en straffbestämmelse som riktar sig mot ett sådant missbruk av reglerna. Som utredningen ser saken är emellertid förfarandet straffbelagt . Det bolagsstämmoprotokoll varigenom den fingerade personen utsetts till styrelseledamot måste vara att anse som en för skens skull upprättad urkund rörande rättshandling, vilket innebär att upprättandet är straffbart som osant intygande enligt 15 kap. 11 § . Att åberopa protokollet - t.ex. genom att ge in det till PRV för registrering - blir då straffbart som brukande av osann urkund enligt andra stycket i samma paragraf. Till detta kommer att det enligt 3 § 7 aktiebolagsförordningen (1975:1387) för registrering krävs att en handling på vilken styrelseleda- moten har skrivit sin av vittnen styrkta namnteckning, om detta inte har skett på själva anmälningsblanketten. Att skriva diktad persons namn är straffbart som urkundsförfalskning enligt 14 kap. 1 § , under förutsättning att åtgärden innebär fara i bevishänseende, och det är likaledes straffbart att bevittna den falska namnteckningen och att bruka den falska urkunden. Utredningen kommer därför till det resultatet att någon ny straffbe- stämmelse inte är nödvändig. I åklagarväsendets rapport 1996:1 om bolagsplundring (s. 32) ges följande definition av en målvakt: För den som planerar att begå ekonomisk brottslighet genom bolaget kan ett alternativ till att låta bolaget vara styrelselöst vara att sätta in en eller flera målvakter. Med målvakt avses en person som aldrig har haft för avsikt att seriöst delta i bolagets verksamhet utan enbart är villig att låna ut sitt namn för att uppfylla de formella kraven i ABL. Målvakterna har inte alltid kännedom om vilka åtgärder som vidtas i deras namn, och även om de har det är de som regel likgiltiga för det. Målvakter är ofta missbrukare och socialt utslagna personer, inte sällan tidigare straffade. De saknar kunskaper om den verksamhet de företräder, men är beredda att mot ersättning bära det formella och straffrättsliga ansvaret för bolagets handlande. Till saken hör att de normalt saknar utmätningsbara tillgångar och därmed är immuna mot ekonomiska sanktioner. I många fall är de också straffimmuna, dvs hotet om straff verkar inte avskräckande. När man överväger åtgärder mot detta slags missbruk av det bolags- rättsliga regelsystemet måste en utgångspunkt vara att det inte går att införa någon allmän straffrättslig sanktion riktad mot styrelseledamöter som inte fullgör sitt uppdrag på det sätt som är förutsatt i aktiebolagsla- gen. En styrelseledamot har i första hand ansvar inför det organ som utsett honom eller henne, dvs. bolagsstämman, och den vanliga sanktionen om ledamoten inte sköter sitt uppdrag på tillfredsställande sätt är att ledamoten avsätts eller inte blir omvald. Dessutom svarar styrelseledamöterna enligt aktiebolagslagen gentemot bolaget för skada som de vållar bolaget uppsåtligen eller av oaktsamhet, och de kan också straffrättsligt ställas till ansvar för trolöshet mot huvudman eller annat brott om de på ett grovt sätt sviker aktieägarnas förtroende. Det problem som aktualiseras i målvaktsfallen är emellertid av helt annan karaktär. Det föreligger i dessa fall typiskt sett inte något förtroendebrott från målvaktens sida gentemot aktieägarna. Antag för att ta ett förenklat exempel att samtliga aktier i ett bolag formellt innehas av B, som är bulvan för huvudmännen H1 och H2, vilka i realiteten är de som äger aktierna. H1 och H2 - eller B på dessas uppdrag - övertalar 68 Vissa missbruk... M att låta sig registreras som ende styrelseledamot (med en annan målvakt som suppleant), och ett stämmoprotokoll av denna innebörd upprättas och insänds till PRV. En uttrycklig eller underförstådd förutsättning är emellertid att M ej skall ta någon befattning med bolagets angelägenheter. Genom att avstå från att ta sådan befattning sviker målvakten uppenbarligen inte aktieägarnas förtroende. Tvärtom följer han överenskommelsen med aktieägarna eller den som företräder dessa. En fråga som inställer sig är om det kan anses att M i det angivna exemplet har kommit att registreras som styrelseledamot i bolaget genom en rättshandling för skens skull. Enligt det till PRV insända stämmoprotokollet har han av bolagsstämman valts till styrelseledamot i bolaget men det kan ifrågasättas om han i realiteten har erhållit något sådant uppdrag. Om bolagsstämmoprotokollet är att betrakta som en för skens skull upprättad urkund rörande rättshandling, är förfarandet straffbart redan nu på samma sätt som ovan har konstaterats rörande insättande av fingerade personer som styrelseledamöter. När man skall närmare överväga denna fråga, kommer man in på en komplicerad begreppsbildning som ursprungligen hämtats från den romerska rätten men som fortfarande används i den juridiska doktrinen. Man brukar sålunda i fråga om skenrättshandlingar skilja mellan i första hand simulerade och dissimulerade rättshandlingar. En simulerad rättshandling är exempelvis ett låtsat avtal och en dissimulerad rättshand- ling är en dold rättshandling som inte framträder utåt. En tredje typ som ibland hänförs till skenhandlingar är s.k. fiduciaris- ka rättshandlingar (se t.ex. Grönfors, Avtalslagen, tredje upplagan, 1995, s. 212 med där upptagna litteraturreferenser). Ut- märkande för en sådan rättshandling är att den verkligen innebär att en rättighet eller en befogenhet överförs men att denna rättighet eller befogenhet till följd av en (fiduciarisk, dvs. ungefär förtrolig) under- handsöverenskommelse inte får tas i anspråk eller inte får användas fullt ut. Den rättshandling varigenom målvakten i det angivna exemplet insätts som styrelseledamot - dvs. bolagsstämmans val sådant det återspeglas i stämmoprotokollet - är närmast ett exempel på en fiduciarisk rättshand- ling. Ett i den juridiska doktrinen vanligt sätt att beskriva rättsläget är att det dessutom existerar en parallell dissimulerad - dold - rättshandling, i detta fall den tysta eller uttryckliga underhandsöverenskommelsen att målvakten inte skall ägna sig åt bolaget (Grönfors a. s., i SvJT 1936 s. 165). Denna typ av skenhandlingar är i flera avseenden speciell med avseende på rättsverkningarna. På samma sätt som i allmänhet gäller beträffande fiduciariska rättshandlingar påverkar sålunda underhands- överenskommelsen inte målvaktens ställning utåt. Målvakten blir verkligen styrelseledamot i bolaget och får i denna egenskap den formella makt som följer med uppdraget. Men enligt den underhands- överenskommelse som M har träffat med den som utsett honom är det förutsatt att M inte skall använda sig av en styrelseledamots befogen- heter; dessa befogenheter skall, i den mån de över huvud taget tas i bruk, utnyttjas av andra. Det kan alltså sägas att M i verkligheten inte har fått något aktieägarnas uppdrag att fullgöra de uppgifter som ankommer på styrelseledamot. Om PRV känt till innebörden av underhandsöverenskommelsen, skulle knappast någon registrering av M som styrelseledamot kunna äga rum. Med hänsyn till att aktiebolagslagen innehåller en delvis tvingande reglering om styrelsens ställning torde M:s behörighet att företräda bolaget gentemot tredje man gälla oberoende av om den tredje mannen är i god tro eller ej. Skulle M i strid med vad som förutsatts mellan honom och aktieägarna utan dessas godkännande ta sig för att för bolagets räkning träffa ett avtal (som inte är ett skenavtal) med tredje man, torde detta alltså binda bolaget även om den tredje mannen bort förstå att M endast för skens skull insatts som styrelseledamot. M får i det angivna exemplet också det straffrättsliga ansvar som följer med styrelseuppdraget. Detta betyder dock inte att han kan fällas till ansvar för vad andra företagit sig i bolagets namn eller med dess medel utan hans medverkan. Men för vissa underlåtenhetsbrott kan han i allmänhet dömas till straff. Så t.ex. följer det av 8 kap. 6 § andra stycket aktiebolagslagen att styrelsen skall tillse att organisationen av bokföringen och medelsförvaltningen innefattar en tillfredsställande kontroll. I den mån bolaget inte fullgör bokföringsskyldigheten kan M således normalt fällas till ansvar för detta, och han kan gentemot ett åtal på den punkten inte frita sig från ansvar genom att invända att det aldrig varit meningen att han skulle ta någon befattning med bolagets an- gelägenheter. (En annan sak är att om det finns flera ledamöter av styrelsen, denna kan ha en sådan arbetsfördelning att någon eller några ledamöter förutsätts ta ansvaret för bokföringen, och man kan då beroende på omständigheterna anse att det är denne eller dessa som skall bära det straffrättsliga ansvaret och inte de övriga.) Enligt utredningens uppfattning är det inte omöjligt att hävda att det innebär en rättshandling för skens skull i mening att sätta in en målvakt i en styrelse på sätt som här har diskuterats. Följden skulle då vara att en anmälan av förhållandet för registrering är straffbar som osant intygande eller brukande av osann urkund och målvakten själv skulle beroende på omständigheterna kunna straffas antingen som gärningsman eller som medhjälpare. Detta synsätt är dock pressat, och frågan i vad mån fiduciariska rättshandlingar skall bedömas som 70 Vissa missbruk... skenhandlingar är inte alldeles klar. Det får därför bedömas som osäkert hur en domstol skulle se på saken. Klart är emellertid att insättandet av målvakter utgör ett allvarligt missbruk av reglerna och är ägnat att i hög grad försvåra de brottsbe- kämpande myndigheternas ansträngningar. Det får därför anses befogat att en straffbestämmelse införs som med större säkerhet träffar illojala förfaranden av aktuellt slag, låt vara att man naturligtvis inte skall överdriva utsikterna att komma till rätta med problemen på denna väg. Utredningens förslag: I aktiebolagslagen införs en regel i vilken det anges att styrelseledamöter och verkställande direktör skall ha sådan insikt och erfarenhet som med hänsyn till arten och omfånget av bolagets verksamhet samt omständigheterna i övrigt fordras för uppdragets fullgörande enligt aktiebolagslagen. Vidare föreskrivs att den som inte avser att ta del i sådan verksamhet som enligt aktiebo- lagslagen ankommer på styrelsen eller verkställande direktör inte utan godtagbart skäl får åta sig uppdrag som sådan befattnings- havare. Den som uppsåtligen och i otillbörligt syfte åtar sig sådant uppdrag i strid med den sist nämnda bestämmelsen skall kunna dömas till böter eller fängelse i högst . Detsamma skall gälla för deltagare i bolagsstämma och styrelseledamot som i otillbörligt syfte utser någon till styrelseledamot eller verkställande direktör med insikt om att hinder mot detta möter enligt någon av de angivna bestämmelserna. I 8 kap. 4 § aktiebolagslagen anges behörighetskraven för styrelseledamot och verkställande direktör. Sådan befattningshavare får t.ex. inte vara underårig, försatt i konkurs eller underkastad näringsför- bud. Vad som föreskrivs om styrelseledamot gäller enligt 1 § fjärde stycket samma kapitel i tillämpliga delar om styrelsesuppleant. I fråga om revisor finns i 10 kap. 2 § andra stycket aktiebolagslagen en allmän lämplighetsregel. Enligt denna regel skall en revisor ha den insikt i och erfarenhet av redovisning och ekonomiska förhållanden som med hänsyn till arten och omfånget av bolagets verksamhet fordras för uppdragets fullgörande. Någon sådan regel finns däremot inte be- träffande styrelseledamot. Utredningen anser att det skulle vara en fördel att det även i fråga om styrelseledamöter fanns en allmän lämplighetsregel i aktiebolagslagen. Att en sådan regel inte införts eller ens närmare diskuterats torde hänga samman med att man fäst avgörande vikt vid att ett styrelseuppdrag bygger på aktieägarnas förtroende. Detta måste självfallet även i fortsättningen vara det mest väsentliga. Men inte minst för att missbruk skall kunna förebyggas bättre än vad som har visat sig möjligt inom ramen för nuvarande ordning bör lagen som utredningen ser saken uttryckligen ta ställning i frågan beträffande de allmänna kvalifikationer som bör kunna ställas på en styrelseledamot. Mot förslag med sådan inriktning brukar i allmänhet anföras det argumentet att det bör vara aktieägarnas egen sak vilka de vill anförtro uppdraget att leda bolaget som styrelseledamöter. Denna invändning är som vi ser saken inte helt bärande. Det är inte bara förhållandet till aktieägarna som här förtjänar att uppmärksammas. Det grundläggande för aktiebolagsformen är ju att delägarna är principiellt befriade från ansvaret för bolagets förpliktelser; de äventyrar bara den insats som de har gjort i bolags- förmögenheten. Detta innebär att inte bara aktieägarna utan också borgenärerna - liksom andra i förhållande till vilka bolaget åtar sig förpliktelser - har ett legitimt anspråk på en fungerande ledning i bolaget. Utredningen föreslår att 8 kap. 4 § aktiebolagslagen kompletteras med en regel i vilken det anges att styrelseledamot och verkställande direktör skall ha sådan insikt och erfarenhet som med hänsyn till arten och omfånget av bolagets verksamhet samt omständigheterna i övrigt fordras för uppdragets fullgörande enligt aktiebolagslagen. En sådan bestämmelse är naturligtvis inte avsedd att hindra en arbetsfördelning inom styrelsen som innebär att vissa av ledamöterna i praktiken endast ägnar sig åt bestämda frågor eller huvudsakligen åt observation exempelvis för en kreditgivares räkning. Inte heller är avsikten att hindra en ordning enligt vilken styrelsens reella makt är begränsad med hänsyn till att ägaren eller ägarna utövar en fast ledning. Lika självklart är att nuvarande former för styrelserepresentation för privatanställda inte berörs. Över huvud taget gäller att bestämmelser av nu skisserat slag innebär endast en självklarhet för seriösa bolag. För den typ av oseriösa företag åter som här står i blickpunkten blir bestämmelsen verkningslös, om den inte kompletteras med en straffbe- stämmelse. När man överväger hur en sådan straffbestämmelse skall utformas är det till en början alldeles uppenbart att en bestämmelse av nu angett slag inte kan straffsanktioneras generellt även om man skulle begränsa sig till de uppsåtliga fallen. Detta skulle innebära, för att ta ett exempel, att en småföretagare som låter sätta in sin hustru eller sin make i styrelsen för ett bolag som han eller hon i realiteten avser att sköta helt och hållet på egen hand skulle göra sig skyldig till ett brott. Kriminaliseringen bör begränsas till fall då förfarandet syftar till att dölja den egentliga ledningen av bolaget, vare sig syftet härmed kan 72 Vissa missbruk... antas vara att skapa förutsättningar för vilseledande affärstransaktioner eller försvåra skattekontrollen eller de brottsbekämpande myndigheter- nas ansträngningar eller förfarandet har annat liknande otillbörligt ändamål. Denna begränsning kommer till uttryck, om en straffbestäm- melse formuleras så att den som uppsåtligen bryter mot den nya bestämmelsen i 8 kap. 4 § aktiebolagslagen skall dömas till straff, om det sker medvetet och i otillbörligt syfte. Beträffande den närmare innebörden av sistnämnda rekvisit - använt även bl.a. i 11 kap. 4 § - återkommer utredningen i författningskommentaren. Utredningen vill anmärka att den sålunda förelagna ordningen skiljer sig från den numera på grundval av EG-rättsliga regler införda lämplighetsprövningen av större ägare i bl.a. banker och kreditmark- nadsbolag. (Samma reglering föreslås i regeringens proposition 1997/98:71 beträffande börser och clearingorganisationer.) I dessa sammanhang är det frågan om en kontroll som skall utföras av ett utomstående organ. Ett sådant system kan givetvis inte införas för aktiebolag i allmänhet. Förslaget torde inte i praktiken öka förutsättningarna för att styrelsen skall kunna bli skyldig att betala skadestånd till bolaget. Styrelsens ledamöter kan nämligen under alla förhållanden åläggas skadeståndsan- svar gentemot bolaget för det fall de uppsåtligen eller av grov oaktsam- het skadar bolaget (15 kap. 1 § aktiebolagslagen). Däremot kan man möjligen tänka sig att en ökad möjlighet upp- kommer att ålägga aktieägare skadeståndsansvar mot bolaget i nu aktuella fall. Förutsättningen för skadeståndsansvar är enligt 15 kap. 3 § aktiebolagslagen att aktieägaren, genom att medverka till överträdelse av aktiebolagslagen eller bolagsordningen, uppsåtligen eller av grov oaktsamhet har tillfogat bolaget skada.