sou · GMB323 · 1999-01-01 00:00:00 — Detta eftersom , i motsats till konkurrentländer, i dessa länder inte lyckats få undantag för källskatt på statsstödda krediter både sådana som finansierats av SEK och såda- na som garanterats av EKN. Jag är medveten om att både import- och exportlandet behöver vara överens för att det skall vara möjligt att ändra dubbelbeskattningsavtalen. är det viktigt att regeringen även i fortsättningen lägger stor vikt vid att få bort de skillnader som kan finnas i de svenska avtalen i förhållande till konkurrentländernas. Regeringen bör därför ta initiativ till omförhandlingar för att få bort källskatter m.m. vid statsstödda exportkrediter och att alla statsstödda exportkrediter inkl. EKN garanterade krediter, och SEKs krediter, skall räknas som statliga. EKN, SEK och de exportfrämjande organen men också exportindustrin och dess intresseorganisationer har anledning att följa omförhandlingarna och uppmärksamma regeringen på avtal som ger konkurrensnackdelar för svensk exportindustri. Av de förslag jag redovisat bedömer jag att endast ett, övergången till ett rent räntekompensationssystem, kan få budgetmässiga konsekven- ser. Förslagen om ändringar i EKNs garantigivning, om rörelsekrediter eller garantier från och om informationsinsatser gentemot små och medelstora företag innebär enligt min bedömning omprioriteringar inom ramen för redan beslutade nivåer. Ökade kostnader för staten för hanteringen av s-lånen kan uppstå och det beror i första hand på att upplåningskostnaderna kan bli högre än dagens. Upplåningsräntan för dagens system ligger vanligen under den föreslagna baserad på /STIBOR. Hur stor kostnadsskillna- den blir beror i första hand på ränteutvecklingen, på hur stor omfatt- ning CIRR-lån får och möjligheterna att begränsa räntedif- ferensen genom att utnyttja swaptekniker eller att finna alternativa sätt att fastställa bankernas upplåningskostnader. Hanteringskostnaderna för EKNs och bankernas administration beräknas, som tidigare nämnts, kunna hållas inom ramen för dagens system 0,pa. Beräknat volym på s-lånen och oförändrat 0,pa. för ersättning för hantering av lånen och inkl. kostnaden för räntedifferensen uppskattas att ett räntekompensationssystem skulle varit 25 – dyrare än dagens. Denna utgiftsökning/inkomstminskning kommer inte att faktiskt uppstå. Systemet skulle omfatta nya s-lån, nyutlåningen bedöms bestå enligt samfällda bedömningar i alla de länder jag besökt. Utgiftsök- ningen/inkomstminskningen uppskattas, om tidigare antaganden be- hålls och med nuvarande räntenivåer, vid ett fullt utb yggt system uppskattas till 15 – . uppskattas det uppgå till 2 –. Utnyttjas möjligheter att minska kost- naderna för räntedifferenser på sätt jag beskrivit ovan kan det begränsa det ökade anslagsbehovet till ca 10 – . Ytterligare begränsningar kan eventuellt åstadkommas genom att staten med utställarna av CIRR-lån kommer överens om en annan räntesats än sexmånaders som grund för att beräkna upplåningskostnaden. Jag har prövat olika möjligheter att genom utgiftsminskningar eller inkomstökningar inom det område jag sett över kompensera för utgift- sökningen. Jag bedömer att det finns goda möjligheter för detta genom att t.ex. öka statens inkomster från området. De ökade satsningar på kompetens för att bedöma kreditrisker vid projektfinansieringar är nödvändiga för att EKN skall kunna anpassa sig till exportindustrins förändrade efterfrågan och kan komma att medföra ökade administrativa kostnader. I den mån så blir fallet är det naturligt att dessa kostnader, i likhet med övriga administrativa kostna- der, finansieras via premierna av garantitagarna. Insatser för att bedö- ma miljökonsekvenser bör belasta den sökande i särskild ordning. Som en följd av det redovisade anser jag att EKNs förbud för att höja sina administrativa kostnader bör tas bort för att tillåta de föreslagna åtgär- derna. Det statsstödda exportfinansieringssystemet 1997:64 m.m. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppgift att göra en översyn av det statsstödda exportfinansieringssystemet m.m.. Utredaren skall överväga om förändringar är motiverade i detta system, bl.a. mot bakgrund av den stora svenska kapitalvaru- och projektexporten, utvecklingen av det internationella samarbetet och de förändringar som ägt rum i omvärl- den , inte minst på finansmarknaderna. Utredaren skall arbeta skyndsamt och avsluta sitt arbete före utgången av . Det statsstödda exportfinansieringssystemet som främst omfattar garantigivning hos () och kreditgivning hos AB (AB SEK) har stor betydelse för exporten till vissa marknader. Detta gäller i första hand och länder i Cen- tral- och inklusive OSS-området. Även på andra marknader kan detta stöd vara av stor betydelse. EKN och AB SEK spelar också en viktig roll i samfinansiering med internationella finansieringsorgan. Svenska företag är i hög grad inriktade på att genomföra projekt i andra länder. Exporten av kapitalvaror är stor. tar ställning till verksamheten inom EKN i samband med behandlingen av budgetpropositionen. Vad gäller AB SEK beslutades och 1996 om utvidgning av den marknadsmässiga verksamheten avseende finan- siering i samarbete med internationella institutioner och långivning till svenska projekt i vissa fall. behöver en bred expansion av näringslivet för att sysselsätt- ningen skall öka. Näringspolitiken är därför inriktad på att skapa goda förutsättningar för näringslivet i allmänhet. Det är viktigt att de svenska företagen har möjlighet att konkurrera om affärer och projekt på alla marknader. Exportfinansieringssystemet spelar här en viktig roll och kan ofta vara av avgörande betydelse för att svenska företag skall kunna vara konkurrenskraftiga. Utgångspunkten bör vara att de svenska företagen skall erbjudas finansieringsmöjligheter som i stort sett motsvarar vad deras konkurrenter i andra länder erhåller. Insatserna skall stå i över- ensstämmelse med internationella åtaganden. Systemet skall vara uthålligt och stabilt men bör kontinuerligt anpassas till för- ändrade omständigheter. En viktig utgångspunkt, som också följer av internationella åtaganden, är att inga statliga subventioner skall utgå. Marknaden för de företag som exporterar kapitalvaror och genomför projekt har förändrats kraftigt . Den traditionella köpa- ren, ett offentligt ägt företag eller en myndighet, ofta med en statlig garanti för sina lån, har i många fall ersatts av en privat köpare. Riskta- gandet har därmed förskjutits från att avse ett relativt standardiserat upplägg med statlig garanti från köparlandet till en skräddarsydd, ofta kassaflödesanpassad, finansiering utan statlig garanti, där avkastningen i projektet är den viktigaste säkerheten. Riskerna har också förändrats på annat sätt genom att finansieringen för den privata köparen genom- förs i länder med bristfällig lagstiftning och osäker tillämpning av denna. En annan förändring är att också projekt i i-länder allt oftare genomförs på projektfinansieringsbasis, och att det då i många fall ställs krav på finansiering från säljaren. Vidare har de statsstödda krediterna till följd av ändrade internationella regler och andra faktorer fått mindre betydelse som finansieringskälla. Finansieringslösningarna har blivit mer komplicera- de, bl.a. eftersom fler parter än tidigare är involverade i affärerna och genom att insats av eget kapital ofta krävs. Nya former av finansiering har tillkommit, t.ex. genom s.k. värdepapperisering och nya former för utlåning. Exempel på statliga institut som blivit mer aktiva ifråga om kommersiellt inriktad finansiering är det amerikanska OPIC () och det tyska KfW (Kreditanstalt für Wiederaufbau). Den svenska bankmarknaden har, inte minst på exportfinansierings- sidan, genomgått stora förändringar sedan många utländska banker etablerat sig i . Dessa banker är ofta engagerade i finansieringen av svenska företags exportaffärer. De större internationella bankerna med god "rating" har på upplåningssidan konkurrensfördelar jämfört med svenska banker och kreditinstitut. Därutöver visar de ofta en större riskbenägenhet och riskkapacitet. Marknaden har också påverkats av den Europeiska () tillkomst och av att medel från Europeiska investeringsbanken (EIB) numera kan utnyttjas från svensk sida. Vidare ställs miljörelaterade krav i högre omfattning av såväl statliga och privata finansiärer som andra marknadsaktörer. Sammantaget innebär förändringarna att svenska exportörer fått bättre tillgång till finansiering som vissa av konkurrenterna kan ha konkurrensfördelar genom ett bättre finansieringsstöd. Regeringen uppdrar åt en utredare att med huvudsaklig inriktning på kreditgivningen göra en översyn av det statsstödda exportfinansierings- systemet och de regler m.m. som påverkar möjligheterna för svenska exportörer att erbjuda konkurrenskraftiga finansieringslösningar. Utredningen skall redovisa hur viktigare förändringar i omvärlden påverkar detta system samt, om så bedöms motiverat, lägga fram för- slag till förändringar. En annan uppgift för utredningen är att identifiera och analysera lagstiftning och regelverk som på olika sätt påverkar konkurrens- situationen avseende exportfinansiering. Exempel på detta är dubbel- beskattningsregler och nya former för utlåning. Med tanke på den korta tid som avsatts för utredningen kan i dessa avseenden förslag till fort- satt utredningsarbete presenteras på de områden där utredningen inte hinner få fram tillräckligt underlag för att lägga förslag. Utredningen skall granska om den struktur genom vilken statens in- satser kanaliseras är effektiv. Utredningen skall vad gäller riktlinjerna för kredit- och garantigivningen i huvudsak behandla principiella fråge- ställningar. Utredaren skall bl.a. kartlägga om speciella insatser bör vidtas till stöd för de mindre och medelstora företagen samt om det finns förutsättningar för att staten tar ökade risker i samband med såväl lån som garantier. Konsekvenser av förväntade förändringar av regel- verket inom EU och skall analyseras. Vidare skall en bedöm- ning göras av AB SEK:s och EKN:s samarbete med internationella finansieringsorgan. Utredningen skall inhämta synpunkter från banker, näringslivet, nä- ringslivets organisationer och fackliga organisationer och bl.a. utgå från pågående utvecklingsarbete i berörda organisationer. Jämförelser bör göras med de statsstödda systemen i viktigare konkurrentländer. Utredaren kan även ta upp frågor som inte nämns i detta direktiv, om det bedöms angeläget med hänsyn till syftet med uppdraget. De områden som särskilt skall prövas är: -den organisatoriska strukturen, bl.a. för- och nackdelar med nuvarande struktur och alternativ till denna, inklusive samspelet mellan kredit- och garantigivningen; eventuellt behov av nya lösningar; -den statsstödda exportkreditgivningen, bl.a. bedöma om de av riksda- gen och regeringen beslutade riktlinjerna bör ändras i några väsentliga avseenden; överväga om de statsstödda krediter som AB SEK lämnar på uppdrag av staten även kan lämnas av andra aktörer; -statens engagemang i annan exportkreditgivning och projektfinansier- ing, överväga hur statens intresse av att en effektiv finansieringsverk- samhet inriktad på exportkrediter och projektfinansiering inom och utom landet kan tillgodoses; pröva om det finns behov av ökade möj- ligheter till risktagande; utredningen skall i dessa frågor inhämta syn- punkter från övriga delägare i AB SEK. - den statsstödda exportkreditgarantigivningen, bl.a. bedöma om de av och regeringen beslutade riktlinjerna bör ändras i några väsentliga avseenden; Samtliga framlagda förslag skall rymmas inom nuvarande statliga ekonomiska åtaganden. Vidare skall endast förslag framföras som ligger i linje med EU-regler och internationella åtaganden. För utredarens arbete gäller regeringens direktiv till samtliga kom- mittéer och särskilda utredare att redovisa regionalpolitiska konse- kvenser (dir. 1992:50) och att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23). Utredaren skall redovisa resultatet av sitt arbete i ett slutbetänkande före utgången av . (Närings- och ) Internationellt samarbete, överenskommelser och regler Det finns flera internationella fora där frågor gällande statsstödd export- finansiering diskuteras. De tre främsta är , EU och Bernunionen. I OECDs consensusgrupp förs förhandlingar som syftar till avveck- ling av sådant statligt stöd som snedvrider handeln. Detta har bl.a. resulterat i riktlinjer för statsstödda exportkrediter. En huvudfråga har varit harmonisering av garantipremier och relaterade villkor. har beslutat om en begränsning av statlig kreditförsäkring av s.k. marknadsmässiga risker. förbe- reds ett direktiv om harmonisering av bestämmelserna för statsstödda kreditförsäkringar avseende medellånga och långa exportaffärer. Bernunionen är en samarbetsorganisation för garantiinstitut (som EKN), där man bl.a. diskuterar betalningsvillkor, rapporteringssystem och informationsutbyte. I den så kallade consensusgruppen förs förhandlingar som syftar till avveckling av sådant statligt exportkreditstöd som snedvrider handeln. skapades inom ramen för en överenskommelse om riktlinjer för statsstödda krediter. Nedan redogörs kortfattat för inne- hållet i denna överenskommelse. Bakgrunden till överenskommelsen, som benämns consensusöverenskommelsen, var den omfattande sub- ventionering som förekom på exportkreditområdet . Dessa subventioner har senare till största delen avvecklats. har gruppen fattat beslut även i andra frågor, t.ex. villkor för bundna u-krediter. enades man om riktlinjer för garantipremier och relaterade villkor, det s.k. Knaepen-paketet. förs diskussioner om bl.a. projektfinansiering, s.k marknadsfönster och översyn av s-systemet. OECDs consensusöverenskommelse reglerar användandet av statsstöd- da exportkrediter. Konkurrens mellan exportörer från berörda länder skall uppmuntras, och den bör baseras på kvalitet och pris, och inte på de mest fördelaktiga statsstödet. Överenskommelsen gäller statsstödda exportkrediter med en återbetalningsperiod . Särskilda riktlinjer finns för export i fartyg-, kraftverk-, kärnkraft- verk- och flygsektorerna. Det är framför allt återbetalningstid och bestämmelser kring räntan som skiljer dessa jämfört med det ordinarie regelverket. Militär utrustning och jordbruksprodukter omfattas inte alls av överenskommelsen Överenskommelsen innebär bl.a. att av värdet på export- kontraktet måste betalas kontant. Detta skall ske före eller i samband med att krediten träder i kraft. Resten, , kan alltså finansieras. Den maximala återbetalningstiden varierar beroende på klassifika- tionen av importlandet. Länderna delas in enligt grade- ringslista. lista baseras på BNP, och omräknas . Länderna delas in i kategori 1 (BNP per capita över ), som är de som finns med på lista, och kategori 2 (alla andra länder). För länderna i kategori 1 är den maximala återbetalningstiden normalt (upp till 8 ½ år kan accepteras), och för länderna i kategori 2 är den . Amorteringar skall normalt ske i form av lika och regelbundna av- betalningar var sjätte månad . Den första amorteringen skall inte göras senare än 6 månader efter att krediten har trätt i kraft. Statsstödda exportkrediter i form av direkta krediter/finansiering, refinansiering eller ränteutjämning skall använda minimiräntor, s.k. s- räntor (Commercial Interest Reference Rate). Denna motsvarar normalt räntan på femåriga statsobligationer den 15:e i plus en procentenhet. Vissa lokala kostnader kan finansieras. Den lokala andelen får inte överstiga förskottet i affären, dvs. normalt inte vara större än . Om en part under extrema förhållanden beslutar sig för att avvika från reglerna skall de andra parterna få meddelande om detta minst innan åtagandet träder i kraft. Efter överenskommelse i consensusgruppen inleddes arbete i syfte att förhandla fram riktlinjer för och relaterade villkor. Detta område hade tidigare inte ingått i consensusöverens- kommelsen. nåddes en principöverenskommelse i frågan, det s.k. Knaepen-paketet. De nya riktlinjerna träder i kraft . Det man enats om kommer delvis att inarbetas och bli en del av consensusöverenskommelsen. Premienivåerna i paketet är mini- minivåer för statsrisk och landrisk. Premierna skall tillämpas på alla garantier och det står parterna fritt att ta ut högre än de över- enskomna miniminivåerna. Köparländerna kommer att klassificeras i sju premieklasser med hjälp av en gemensam modell. Frågan angående relaterade villkor har främst gällt hur olika hög täckningsgrad skall återspeglas i premien. Enligt förslaget kommer normalpremien att bli högre för garantier där täckningsgraden ligger över standardnivån och under för lägre. Det relativa påslaget ökar i de sämre premieklasserna. Skillnaderna i premie är dock relativt ringa. De premienivåer som fastställts skall framöver bedömas mot de resultat som uppstår i verksamheten så att man får en uppfattning om premierna motsvarar riskerna. Consensusreglerna har kritiserats för att de inte är anpassade till finansiering av projektrisker, dvs. affärer där den enda säkerheten utgörs av ett framtida kassaflöde. En diskussion har därför inletts för att se hur consensusreglerna bättre kan anpassas till denna typ av finansiering. Eventuellt kommer beslut om detta att kunna fattas i . En lösning kommer sannolikt att innebära ökad flexibilitet, bl.a. vid betalning av amorteringarna. I det förslag som kommer att utgöra grund för förhandlingarna defi- nieras inte projektfinansiering, utan i stället presenteras en allmän beskrivning med tillhörande kriterier. Kriterierna är bland annat att det skall finnas ett speciellt projektföretag, enkom skapat för projektet, och att risken skall vara delad mellan partnerna i projektet. Ökad flexibilitet rekommenderas bl.a. för tidpunkten för den första amorteringen och amorteringarnas profil. Transparens bedöms som mycket viktigt i detta sammanhang bl.a. för att konkurrenter skall ha möjlighet att matcha villkor. Därför föreslås en notifieringsprocedur som innebär att den som har för avsikt att utnyttja den ökade flexibili- teten skall notifiera detta i förväg. Marknadsfönster samt frågan om miljö Inom consensusgruppen pågår en genomgång av den verksamhet i s.k marknadsfönster som bedrivs av vissa exportkreditin- stitut. Syftet är att få fram uppgifter om dessa organisationer och om sambandet mellan verksamheten rörande statsstödda och kommersiella krediter i marknadsfönstret. Bakgrunden till diskussionen är frågan om exportörer i de länder som har sådana organisationer kan få otillbörliga fördelar. Ännu har inga slutsatser dragits i angående detta. Frågan om hur miljöaspekter skulle kunna beaktas i statsstödda ex- portfinansieringssystemen har stått på dagordningen i OECDs export- kreditgrupp och man har där diskuterat olika möjligheter att komma framåt på området. För att vinna större kunskap har man i gruppen enats om att tills vidare på frivillig basis utbyta information om vissa projekt och vidare att dra lärdom av de erfarenheter som finns hos organisationer som har någon form av miljöprövning i sin export- kredit- eller exportkreditgarantigivning. Vid det senaste mötet i exportkreditgrupp redovisade representan- ter för och den amerikanska Eximbank sina erfarenheter. Det förs kontinuerligt en diskussion om en översyn av s-systemet bör genomföras. Somliga anser t.ex. att s-räntorna borde bli mer marknads- nära och uppdateras oftare än en gång , vilket nu görs. Ännu har emellertid inget beslut om någon ny översyn fattats. Inom EU har man diskuterat reglering av ländernas stöd för korta kommersiella exportkrediter och harmonisering av medlems- ländernas garantigivning för medel- och långfristiga krediter. Begränsning av statlig kreditförsäkring av marknadsmässiga risker utfärdade ett meddelande på bevis av tillämpning av artikel 92 och 93 i på kortfristig ex- portkreditförsäkring. Statliga garantier skall framöver inte tillåtas för så kallade marknadsmässiga risker. Reglerna gäller from den 1/1 1998 för i första hand en period av . Avsikten är att undanröja den snedvridning som beror på statligt stöd inom den sektor av exportkreditförsäkringsbranschen där det förekommer konkurrens mellan offentliga eller offentligt understödda och privata exportkreditförsäkringsföretag. Medddelandet omfattar endast så kallade kommersiella risker på privata köpare (till skillnad från politiska risker) i samband med handel inom gemenskapen och med majoriteten av där risktiden är mindre än . Dessa risker betecknas som marknadsmässiga. Meddelandet berör alltså inte försäkringar för medel- och långfristiga exportkrediter. Bakgrunden till meddelandet är att offentliga eller offentligt under- stödda exportkreditförsäkringsföretag som var verksamma för statens räkning eller med statliga garantier på delar av marknaden för kortfris- tiga exportkrediter i konkurrens med privata försäkringsföretag hade vissa finansiella fördelar som kunde orsaka en snedvridning av konkur- rensen. Bland sådana fördelar nämns statliga garantier för lån eller förlusttäckning, skillnader i krav på reservkapital, nedsättning eller befrielse från skatter och beviljande av statligt stöd eller kapitaltillskott från staten. Harmonisering av bestämmelserna för statsstödda kreditförsäkringar avseende medellånga och långa exportaffärer presenterade kommissionen förslag till ett direktiv om harmonisering av huvudbestämmelserna för kreditförsäkringar för medellånga och långa exportaffärer (med en risktid ). har det luxemburgska ordförandeskapet mot bakgrund av med- lemsstaternas synpunkter framlagt en ny version som sedan är tänkt att kunna antas . Förslaget är ett första steg mot en harmonisering inom EU och innebär framför allt att större öppenhet åstadkoms genom de anmälningsförfaranden som föreslås. Direktivför- slaget är anpassat till den OECD-överenskommelse om och relaterade villkor som träffats . Tanken är att medlemssta- terna skall tillämpa direktivet från . Kommissionen skall enligt förslaget rapportera till rådet om erfarenheterna av tillämpningen av direktivet. I förslaget konstateras att medellånga och långa krediter spelar en viktig roll i internationell handel och utgör ett viktigt handelspolitiskt instrument. Skillnader i medlemsstaternas statsstödda system för kreditförsäkringar för medellånga och långa exportaffärer kan leda till att konkurrensen mellan företag inom gemenskapen snedvrids. Direktivet harmoniserar i princip en del huvudsakliga beståndsdelar i försäkringsskyddet för medellånga och långa affärer. T.ex. innehåller det gemensamma definitioner av risker, vilka risker som får täckas, definition av gäldenärens status, karenstidens längd, försäkringsskyd- dets omfattning, dock ej vilken täckningsgrad som skall tillämpas. Vidare anges i direktivet vilka skadeorsaker som berättigar till skadeer- sättning samt bestämmelser om hur skadeersättning skall gå till. De risker som täcks av direktivet är tillverknings- och kreditrisk. De som debiteras skall motsvara den risk som täcks, omfattningen och kvaliteten hos det försäkringsskydd som ges och vara tillräckliga för att på lång sikt täcka driftskostnader och förluster. Premienivån skall grundas på en rimlig riskbedömning. Täckningsgraden kan varie- ra. Försäkringsgivaren får tillåta försäkringstagaren att helt eller delvis överlåta självriskandelen. Försäkringsgivaren skall göra anmälan enligt de fyra former av an- mälan som anges. Dessa är årlig anmälan i informationssyfte, beslut- sanmälan, förhandsanmälan i informationssyfte och efterhandsanmälan i informationssyfte. Årlig anmälan i informationssyfte innebär att försäkringsgivare i slutet av skall underrätta övriga försäkringsgivare och kommis- sionen om sin verksamhet . Beslutsanmälan avser hur en gäldenärs status skall definieras om det finns konkurrerande anbud från exportörer eller banker i gemenskapen.