sou · GMB398d2 · 1999-01-01 00:00:00 — När det behövs och bedöms lämpligt skall myndigheten även vägleda den enskilde genom att, allt efter omständigheterna, ta initiativ till ytterligare utredning, verka för att utredningen begränsas till vad som är nödvändigt, fästa den enskildes uppmärksamhet på att det kan finnas alternativa handlingsvägar att nå det han eftersträvar osv. Denna vägledningsprincip gäller i princip oberoende av begäran. Av 1 § FL följer att vad som anges i 4 § gäller all förvaltningsverk- samhet hos myndigheten, och således inte bara den del av verksam- heten som är att beteckna som ärenden i formell mening. En ordning som innebär att en mer informell handläggningsordning tillämpas i ärenden som rör koncentrationer och som ger ökat utrymme för informella kontakter mellan och berörda företag i det enskilda fallet är nödvändig för att effektivisera handläggningen i dessa ärenden. En sådan ordning synes även väl förenlig med förvalt- ningslagens bestämmelser och de motivuttalanden som gjorts i nu aktuellt hänseende. Den närmare utformningen och tillämpningen av en sådan ordning bör enligt vår mening lämpligen överlämnas till Kon- kurrensverket att överväga. Det kan dock framhållas att gemenskaps- rättens ordning med s.k. pre-notification i tillämpliga delar bör kunna tjäna som förebild. Ä ven de mer informella handläggningsformer som 254 Ö verväganden och förslag SOU 1998:98 tillämpas i bl.a. och bör kunna ge viss vägledning i detta hänseende. Det kan här observeras att såväl tryckfrihetsförordningens bestämmelser om allmän handling som sekretesslagens regler i fråga om sekretess dock väsentligt kan försvåra möjligheten till en mer informell handläggningsordning i nu aktuella ärenden, främst vad gäller förutsättningar för informella kontakter mellan och de berörda företagen. Offentlighetsprincipen innebär att allmänheten skall beredas så stor insyn i myndigheternas verksamhet som möjligt. Från denna synpunkt är det motiverat att verksamheten vid i största möjliga utsträckning är offentlig. Offentliggörande av uppgifter kan emellertid i nu aktuella fall medföra betydande olägenheter både för det allmänna och för enskilda företag. En avvägning måste därför göras mellan kravet på offentlighet i den verksamhet som rör verkets mer informella kontakter med företagen, bl.a. sådan verksamhet som avser upplysning och vägledning vad gäller tillämpningen av olika lagbestämmelser, och behovet av sekretess för sådana uppgifter som kan bli aktuella i dessa fall och som lämnas till verket. Enligt föreskrifterna i 8 kap. 6 § sekretesslagen, 2 § sekretess- förordningen och punkt 17 i bilagan till förordningen gäller sekretess i verksamhet enligt KL för uppgift om bl.a. enskilds affärs- eller driftförhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Med affärs- och driftförhållanden avses affärsförhandlingar, marknadsundersökningar, marknadsplaneringar, planer som rör konstruktionsarbeten och reklamkampanjer, prissätt- ningskalkyler, utredningar av annat slag, m.m. Skaderekvisitet är här ett s.k. rakt skaderekvisit, vilket innebär en presumtion för att ifrågavarande uppgifter är offentliga om inte en viss skaderisk kan anses föreligga. Vid skadebedömningen får man alltså utgå från om uppgiften är av det slaget att ett utlämnande typiskt sett kan vara ägnat att medföra skada för det intresse som skall skyddas genom sekretessbestämmelsen. Som tidigare nämnts ligger det i sakens natur att en exakt tillämpning av regler som innehåller skaderekvisit inte är möjlig. Prövningen av om ett skaderekvisit är uppfyllt eller inte innefattar nämligen alltid ett visst mått av skönsmässighet. Det raka skaderekvisitet innebär således att tillämparen kan göra sin bedömning inom ganska vida ramar. Avsikten är dock, som tidigare nämnts, att 369 har under utredningsarbetet överlämnat en promemoria till utredningen med en skiss till utformning av en mer informell handlägg- ningsordning i nämnda avseenden. Utdrag ur promemorian återges i bilaga 4. Ö verväganden och förslag 255 skadebedömningen i huvudsak skall kunna göras med utgångspunkt i själva uppgiften. Ett företagsförvärv kan föregås av från affärssynpunkt mycket känsliga förhandlingar som förutsätter konfidentiell handläggning av berörda parter. Det torde vara uppenbart att möjligheten till sekretess hos för uppgifter som rör planerade förvärv eller genomförda förvärv som ännu inte blivit offentliggjorda utgör en grundläggande förutsättning för att de berörda företagen skall kunna lämna uppgifterna till verket. Hittillsvarande erfarenheter visar dock att berörda företag i stor utsträckning anser att nuvarande bestämmelser inte medger ett tillräckligt sekretesskydd för uppgifter som företagen lämnar till innan anmälan i formell mening enligt 37 § KL sker. Förhållandet medför att möjligheten för informella kontakter och frivilligt samråd, ett förfarande som närmast måste betraktas som en förutsättning för en mer informell och kostnadseffektiv handläggning, i stor utsträckning försvåras. Konsekvensen härav är i många fall att verket inte heller får tillgång till tillräckligt underlag för att på ett tidigt stadium, och innan en formell anmälan sker, kunna bedöma om uppgiftsskyldigheten för företagen i det enskilda fallet kan begränsas. Företag kan i sådana fall, för att fullgöra den formellt föreskrivna uppgiftsskyldigheten, tvingas att ta fram och lämna uppgifter som i stor utsträckning saknar betydelse för den materiella prövningen. Det torde vara uppenbart att en sådan ordning kan fördröja handläggningen i det enskilda fallet och orsaka det allmänna och företagen betydande olägenheter och kostnader. Ett förenklat handläggningssystem förutsätter således ett ökat sekretessskydd för sådana uppgifter om affärs- och driftförhållanden som företagen lämnar till innan en formell anmälan enligt 37 § sker. Det kan framhållas att även en sekretessbestämmelse med ett s.k. omvänt skaderekvisit innebär en viss grad av skönsmässig bedömning från tillämparens sida i det enskilda fallet och måste på motsvarande sätt som anförts i fråga om nuvarande bestämmelser anses som otillräcklig. Sekretesskyddet för nu aktuella uppgifter bör därför göras absolut. Vidare bör meddelarfrihet inte råda för nu aktuella uppgifter. Absolut sekretess för uppgiften i fråga bör gälla fram till den tidpunkt när anmälan lämnas in till verket. Efter denna tidpunkt bör sekretess gälla för uppgifterna i den omfattning som föreskrivs enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen, 2 § sekretessförordningen och punkt 17 i bilagan till förordningen. I de fall anmälan inte sker bör sekretesstiden på samma sätt som enligt det senare lagrummet vara begränsad till . 256 Ö verväganden och förslag Ekonomiska konsekvenser m.m. 257 9 Ekonomiska konsekvenser m.m. Enligt regeringens direktiv (dir 1994:23) skall vi pröva offentliga åtaganden och redovisa ekonomiska konsekvenser av lämnade förslag. Vi skall också enligt direktiv redovisa regionalpolitiska och jämställdhetspolitiska frågor. De förslag vi lämnar innefattar inga nya offentliga åtaganden och har enligt vår bedömning inte några mera omfattande ekonomiska konsekvenser. I kap. 8 har vi föreslagit att begreppet koncentration läggs till grund för prövning av företagsförvärv och andra liknande transaktioner. Förslaget innebär att tillämpningsområdet i vissa avseenden utvidgas och i andra inskränks i förhållande till vad som gäller enligt nuvarande ordning. Ä ven med den föreslagna ändringen av tillämpningsområdet kommer enligt vår bedömning flertalet ärenden att utgöras av sådana typer av företagsförvärv som redan faller inom nuvarande kontrollområde. Vi har även föreslagit en viss inskränkning av den generella anmälningsskyldigheten. Förslaget innebär bl.a. att många mindre företagsförvärv som enligt nuvarande ordning faller under den generella anmälningsskyldigheten undantas från denna skyldighet. Det kan inte uteslutas att den föreslagna ordningen kommer att medföra en begränsad ökning av sådana ärenden där anmodar företag att anmäla förvärvet eller där berörda företag frivilligt anmäler förvärvet för prövning. Sammantaget innebär dock förslagen att antalet ärenden som rör företagsförvärv och andra liknanade transaktioner kommer att minska 258 Ekonomiska konsekvenser m.m. betydligt i omfattning, vilket medför kostnads- och resursbesparing för såväl som berörda företag. Också vårt förslag om en mer informell och effektiv handläggning i ärenden som rör företagskoncentrationer medför en kostnads- och resursbesparing för och berörda företag. För del torde förslagen innebära en viss omfördelning av resurser inom verket. De resurser som frigörs genom att antalet företagskoncentrationer som anmäls inom ramen för den generella anmälningsskyldigheten minskar torde kunna överföras till bevakning av sådana företagskoncentrationer som faller utanför området för den generella anmälningsskyldigheten. Förslagen innebär från samhällsekonomisk synpunkt sett såväl besparingar som ett bättre resursutnyttjande. De frågor som vi haft till övervägande och de förslag som vi lämnat har enligt vår bedömning inte några regionalpolitiska (dir. 1992:50) eller jämställdhetspolitiska aspekter (dir. 1994:124). De föreslagna ändringarna bör lämpligen träda i kraft . I kap. 11 behandlas övergångsbestämmelser. Under denna rubrik kommenterar vi de föreslagna författnings- ändringarna. Under utredningsarbetet har lämnats förslag till ändring av olika bestämmelser i . Vi har dock inte utöver här upptagna förslag till ändringar funnit skäl att föreslå några ytterligare ändringar av KL eller regelsystemet i övrigt. Förslaget till lag om ändring i konkur-renslagen (1993:20) Paragrafen i dess nuvarande lydelse innehåller en definition av vad som avses med företagsförvärv i lagens mening. Vi har föreslagit att alla transaktioner som kan anses utgöra företagskoncentration skall falla inom lagens kontrollområde. En definition av vad som avses med begreppet företagskoncentration har införts i 34 §. Bestämmelserna i 4 § har därför upphävts. I paragrafens första och andra stycken ges en definition av vad som skall anses utgöra en företagskoncentration i lagens mening. Motiven för denna bestämmelse har tidigare behandlats i avsnitt 8.2. I första stycket 1 anges att en koncentration föreligger om två eller flera tidigare självständiga företag slås samman. Enligt punkt 2 föreligger en koncentration om en eller flera personer, som redan kontrollerar minst ett företag, eller ett eller flera företag genom förvärv av värdepapper eller tillgångar, genom avtal eller på annat sätt direkt eller indirekt får kontroll över ett eller flera företag eller delar därav. I andra stycket anges att bildandet av ett gemensamt företag som på varaktig basis fyller en självständig ekonomisk enhets samtliga funktioner utgör en koncentration enligt första stycket 2. Paragrafen i denna del motsvarar till sitt sakliga innehåll artikel 3 i koncentrationsförordningen. Denna bestämmelse har tidigare behand- lats i avsnitt 3.3.3. I enlighet med vad som gäller inom gemenskapsrätten, se avsnitt 3.3.4, skall beslut som avser prövning av en koncentration omfatta även sådana avtalsvillkor som utgör konkurrensbegränsningar som har direkt anknytning till och är nödvändiga för koncentrationens genomförande (accessoriska begränsningar). Till paragrafens första-tredje stycken har efter justering som föranleds av förslaget om övergång till koncentrationsbegreppet överförts nuvarande bestämmelser i 34 §. I fjärde stycket har införts en ny bestämmelse som anger att i den utsträckning som bildandet av ett gemensamt företag som utgör en koncentration enligt 34 § har till syfte att eller resultat att samordna konkurrensbeteendet hos företag som förblir självständiga, skall samordningen bedömas enligt kriterierna i 6 och 8 §§. Vad som här föreskrivs motsvarar artikel 2.4 i koncentrationsförordningen, se avsnitt 3.5. I denna paragraf anges att ett förbud mot en koncentration innebär att en rättshandling som utgör ett led i en koncentration därefter blir ogiltig. Ogiltigheten innebär att rättshandlingen inte kan göras gällande till sitt innehåll i den del den utgör ett led i koncentrationen. Rättshandlingen behöver dock inte sakna rättsverkningar i andra avseenden, t.ex. i de delar som närmare reglerar vad som gäller mellan avtalsparterna om ett förbud meddelas. På sätt som enligt nuvarande ordning inträder ogiltigheten när tingsrättens dom vunnit laga kraft eller dom meddelats. Paragrafen i dess nuvarande lydelse innehåller bestämmelser som gör det möjligt att i stället för förbud rikta åläggande mot det förvärvande företaget att avyttra ett företag, en rörelse, en del av en rörelse eller att genomföra någon annan konkurrensfrämjande åtgärd. partiell avhändelse kan därvid gälla antingen ett företag, en rörelse eller en del av en rörelse som redan före förvärvet fanns inom det förvärvande företaget eller motsvarande inom det förvärvade företaget (prop. 1992/93:56, s. 44). Paragrafen har justerats på det sättet att orden ett företagsförvärv har ändrats till en koncentration. Vidare har ordet förvärvaren ändrats till en part i koncentra- tionen Med begreppet part i koncentrationen avses här vart och ett av de företag som slås samman enligt 34 § första stycket 1 och den eller de företag eller personer som förvärvar kontroll över ett företag eller del därav enligt 34 § första stycket 2. I punkt 1 har orden en rörelse eller en del av en rörelse ändrats till eller en del av ett företag. I likhet med vad som gäller kan ett åläggande om partiell avhändelse avse ett företag eller en del av ett företag som för koncentrationen ägdes av något av de företag som slås samman eller som förvärvar kontroll över ett annat företag eller som utgör en del av det eller de företag varöver kontroll förvärvas. I punkt 2 anges att en part i koncentrationen även kan åläggas att vidta någon annan konkurrensfrämjande åtgärd. En sådan åtgärd kan t.ex. innebära att kontrollen över ett företag eller del därav upphör. Det bör framhållas att ett åläggande enligt denna paragraf inte får vara mer långtgående än vad som krävs för att de skadliga effekterna av konkurrensbegränsningen skall undanröjas. I paragrafen, som delvis ändrats i sak, ges bestämmelser om anmälningsskyldighet och frivillig anmälan av koncentrationer. I paragrafens första stycke föreskrivs att en koncentration skall anmälas till om de berörda företagen tillsammans har en omsättning föregående räkenskapsår som överstiger (punkt 1) och minst två av de berörda företagen driver verksamhet inom landet och i denna verksamhet har en omsättning föregående räkenskapsår som överstiger (punkt 2). Vid sammanslagning av företag utgörs de berörda företagen normalt av de företag som slås samman. Om koncentrationen äger rum genom förvärv av kontroll över ett företag utgörs normalt de berörda företagen av den eller de personer eller företag som förvärvar kontrollen samt det företag eller del av företag som kontrollen avser (se avsnitt 3.4.2). Med omsättning enligt punkt 1 avses – på motsvarande sätt som enligt nuvarande ordning – de berörda företagens sammanlagda omsättning under föregående räkenskapsår från försäljning av varor och tjänster i hela världen. I punkt 2 anges att minst två av de berörda företagen skall ha uppnått en omsättning som överstiger för vart och ett av företagen under föregående räkenskapsår i verksamhet som drivs inom landet. Enligt detta rekvisit krävs således att två eller flera av de berörda företagen driver någon form av verksamhet inom landet och att omsättningen skall ha uppkommit i denna verksamhet. Rekvisitet driva verksamhet inom landet har överförts från nuvarande 4 § och avses här ha motsvarande innebörd. Andra stycket motsvaras i huvudsak av det nuvarande tredje stycket. I detta stycke anges att om förutsättningen enligt första stycket 1 är uppfylld men omsättningen inte överstiger vad som anges i första stycket 2, får i ett enskilt fall ålägga en part i en koncentration att anmäla koncentrationen, när detta är påkallat av särskilda skäl. En part och andra medverkande i en koncentration har dessutom alltid rätt att frivilligt anmäla koncentrationen, när omsättningskravet enligt första stycket 1 är uppfyllt. Begreppet part i en koncentration har tidigare behandlats i samband med 36 §. Med annan medverkande i koncentrationen avses t.ex. säljaren av ett företag eller del därav. Den närmare avgränsningen av när en person eller ett företag i varje enskilt fall skall anses medverka i koncentrationen får överlämnas till rättstillämpningen. En förutsättning för att lagens bestämmelser om koncentration skall vara tillämpliga är att omsättningen har den storlek som anges i första stycket 1. En koncentration som inte uppfyller detta kriterium faller således utanför lagens tillämpningsområde. Genom paragrafen, som är ny, införs en tidsfrist inom vilken en koncentration som omfattas av anmälningsskyldighet enligt 37 § skall anmälas till . Ett avtal eller ett offentliggörande av ett bud om övertagande av ett företag eller ett förvärv av ett kontrollerande inflytande i ett företag som medför en koncentration som omfattas av anmälningsskyldighet enligt 37 § skall anmälas inom till . Fristen löper från den tidpunkt när den första av dessa händelser inträffar. Paragrafen motsvarar artikel 4.1 i koncentrationsförordningen. I paragrafen, som är ny, anges vilka personer eller företag som har skyldighet att anmäla en koncentration till . I första stycket anges att en företagssammanslagning enligt 34 § första stycket 1 skall anmälas av de företag som slås samman. I andra stycket anges att i övriga fall skall anmälan göras av den eller de personer eller företag som förvärvar kontroll över ett företag eller del därav. Paragrafen motsvarar i allt väsentligt artikel 4.2 i koncentrations- förordningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om särskild undersökning av en koncentration som har anmälts enligt 37 §. I första stycket har ordet ett företagsförvärv ändrats till en koncentration. I andra stycket har föreskriften att ett beslut om särskild undersökning skall meddelas ändrats från det att anmälan kom in till . Ä ndringen, som i stort sätt motsvarar vad som tillämpas i EG, ger verket ett rimligare tidsutrymme för den inledande prövningen. Detta har betydelse särskilt i samband med större . Med arbetsdag avses sådan dag som inte är allmän helgdag enligt lagen (1989:253) om allmän helgdag och som inte heller är lördag, nyårsafton, påskafton, , pingst- afton, eller . Enligt nuvarande ordning får parterna i förvärvsavtalet under den angivna fristen inte vidta några åtgärder för att fullfölja förvärvet. Förbudet omfattar således även säljaren. Bestämmelsen har justerats på det sättet att orden Under denna frist får den som är part i förvärvsavtalet inte vidta några åtgärder för att fullfölja förvärvet har ersatts med Under denna frist får parterna eller andra medverkande i koncentrationen inte vidta någon åtgärd i syfte att fullfölja koncentrationen. Förbudet innebär att varken parterna i koncen- trationen eller andra medverkande får vidta några rättshandlingar eller andra åtgärder i angivet syfte. Enligt nuvarande ordning är förbudet i andra stycket ovillkorligt. Det torde ligga i sakens natur att ett sådant förbud kan medföra vissa negativa ekonomiska konsekvenser för företagen. Det kan emellertid i det särskilda fallet finnas skäl för företagen att kunna vidta vissa åtgärder som omfattas av förbudet, t.ex. sådana åtgärder som syftar till att förhindra eller minska risken för att onödiga ekonomiska skador eller andra negativa konsekvenser uppstår under den nu föreslagna tjugofemdagarsfristen. Därför har i tredje stycket införts en regel som gör det möjligt för att besluta om undantag från förbudet i andra stycket. Ett sådant beslut måste självfallet fattas med beaktande av lagens skyddssyfte. I paragrafen ges närmare bestämmelser om bl.a. väckande av talan och anstånd därmed. Första stycket har justerats endast på det sättet att 34 § har ändrats till 34 a §. Andra stycket har justerats på det sättet att tremånadersfristen kan förlängas om parterna i koncentrationen och den som gjort anmälan enligt enligt 37 § andra stycket samtycker. Har koncentrationen skett på det sätt som anges i 34 a § tredje stycket, krävs endast förvärvarens samtycke. På motsvarande sätt som enligt nuvarande ordning får vid synnerliga skäl fristen förlängas utan sådant samtycke som anges i detta stycke. Paragrafens första stycke har justerats endast på det sättet att orden ett företagsförvärv och förvärvet har ändrats till en koncentration respektive koncentrationen. Andra stycket har justerats på det sättet att orden part i förvärvs- avtalet har ändrats till part eller annan som medverkat i koncentra- tionen. Paragrafen i dess nuvarande lydelse innehåller bestämmelser som närmare reglerar förutsättningarna för att i interimistiskt beslut förbjuda parterna i ett förvärvsavtal att fullfölja förvärvet till dess en fråga enligt 34 eller 36 § slutligt har avgjorts. Första stycket har justerats på det sättet att 34 § har ändrats till 34 a §. Vidare har orden parterna i ett avtal om företagsförvärv att fullfölja förvärvet ändrats till parterna och andra medverkande i koncen- trationen att vidta någon åtgärd i syfte att fullfölja koncentrationen. I andra stycket har orden parterna i förvärvsavtalet och förvärvet ändrats till den som beslutet gäller och den som gjort anmälan enligt enligt 37 § andra stycket respektive koncentrationen. När koncentrationen har skett på det sätt som anges i 34 a § tredje stycket behöver – på sätt som gäller – endast förvärvaren beredas tillfälle att yttra sig. Om det finns synnerliga skäl får dock förbud meddelas att gälla till dess att något annat beslutas. Paragrafens första stycke har justerats på det sättet att 34 § har ändrats till 34 a §. Vidare har orden parterna i förvärvsavtalet och förvärvet ändrats till parterna i koncentrationen och den som gjort anmälan enligt 37 § andra stycket respektive koncentrationen. När koncentrationen har skett på det sätt som anges i 34 § a tredje stycket är – på sätt som gäller – förvärvarens samtycke tillräckligt. I sista meningen har orden förvärvsavtalet ingicks ändrats till koncentra- tionen ägde rum. Paragrafens första stycke har justerats endast på det sättet att 34 § har ändrats till 34 a §. I andra stycket har orden ett företagsförvärv och en part i förvärvsavtalet ändrats till en koncentration respektive en part eller annan som medverkat i i koncentrationen. Paragrafens första stycke har justerats endast på det sättet att 34 § har ändrats till 34 a §. I andra stycket har orden ett företagsförvärv ändrats till en koncentration. Paragrafens första stycke 4 har justerats endast på det sättet att orden företagsförvärv enligt 34 § har ändrats till koncentration enligt 34 a §. Paragrafen har justerats endast på det sättet att orden ett företags- förvärv enligt 34 § har ändrats till en koncentration enligt 34 a §. I paragrafen i dess nuvande lydelse föreskrivs att innan ett mål om företagsförvärv avgörs, förvärvarens motpart i förvärvsavtalet skall få tillfälle att yttra sig. Detta gäller dock inte vid förvärv som har skett på det sätt som anges i 34 § tredje stycket. Bestämmelserna motsvarar i allt väsentligt 22 § konkurrenslag. Bestämmelsen ansågs motiverad på grund av de konsekvenser som ett förbud eller åläggande kunde få för motparten (prop. 1981/82:165 s. 291) Enligt 64 § första stycket 1 och andra stycket KL skall rättegångs- balkens regler för tvistemål där förlikning inte är tillåten tillämpas i mål om företagsförvärv vid tingsrätten och i . regler om rätt för tredje man att som intervient deltaga i rättegången äger därvid tillämpning (14 kap 9 och 10 §§ RB). I de fall ett mål om företagskoncentration rör annan medverkande än parterna i koncentrationen (se 37 §) kan denne med stöd av bestämmelserna om intervention ansöka om att få deltaga i rättegången.