sou · GMB3128d2 · 1999-01-01 00:00:00 — De önskemål som framförs om ökad samverkan verkar dock närmast antyda motsatsen, att lärarna i stället ska syssel- sättas i andra verksamheter, i samverkan. De reella resurserna kan inom många områden vara väsentligt mer begränsade än de ekonomiska. De kvalificerade resurserna måste då i första hand stå till förfogande för grundläggande utbildning, forskarutbildning och inomvetenskaplig forskning. Externa samverkanspartners ska fullt ut svara för de kostnader som är förenade med verksamhet för deras räkning. Universitet och högskolor bör också på uppdragsforskning ta ut ett särskilt påslag för långsiktig kunskapsutveckling. Detta påslag ska bidra till att finansiera den lång- siktiga kunskapsutveckling inom högskolan som beställarna kan utnyttja genom att förlägga sina uppdrag dit. De externa finansiärerna ställer i allt större utsträckning krav på re- dovisning av användningen av sina medel. Sådana krav är, enligt Forsk- ning 2000:s mening, högst rimliga. Den ekonomiska redovisningen vid universitet och högskolor måste utvecklas, så att den fullt ut klarar att hålla isär extern och intern finansiering och ge de ekonomiska informa- tioner som är nödvändiga för att kunna följa och utvärdera verksamhet. bör få i uppdrag att med kvalificerad juridisk expertis utarbeta modellavtal för universitetens och högskolornas externfinansie- rade verksamhet. Det är vidare angeläget att universitet och högskolor utvecklar sin förhandlingskompetens för att kunna sluta för lärosätena rimliga avtal. En viktig form för samspel måste, enligt Forskning 2000:s mening, vara att sådana resultat av verksamheten vid universitet och högskolor som kan få en mer direkt industriell tillämpning också förs ut till näringslivet. Otillräckliga insatser har gjorts för att faktiskt ta till vara möjlig- heterna att nyttiggöra de resultat som kommer fram ur forskningen. En faktor som kan ha betydelse i detta sammanhang är att det är lä- rarna personligen, som genom att de har äganderätten till forskningsre- sultaten har den initiala bestämmanderätten om och hur resultaten ska utnyttjas, i de fall då de inte är bundna av kontrakt med annat innehåll i saken. Även om vägen från en idé till en kommersiellt gångbar tillämp- ning ofta är lång och kostsam, finns det dock skäl att överväga om inte en ordning där lärosätena får inflytande över patenteringsfrågorna kan befordra ett bättre utnyttjande för av uppfinningar gjorda vid universitet och högskolor. För att arbetsgivare ska ha äganderätt till anställdas forskningsresul- tat och t.ex. kunna patentsöka dem, krävs enligt nuvarande lagstiftning om rätten till arbetstagares uppfinningar ramvillkor för verksamheten som inte kan etableras vid universitet och högskolor. I dessa villkor lig- ger bland annat krav på en direkt styrning av arbetstagarens problem- och metodval som helt strider mot det fria kunskapssökandet. Här finns också en uppenbar konflikt mellan den rättighet att fritt publicera forskningsresultat som ligger i den akademiska friheten och det uppskov med publicering som måste gälla som krävs för patentansökan. En fullständig parallellitet mellan universitets- och högskolelärare och andra anställda är således knappast möjlig. Forskning 2000 anser det dock angeläget att universitetens och högskolornas roll förstärks när det gäller att ta till vara och ge förutsättningar för att ekonomiskt ut- nyttja forskningsresultat. Forskning 2000 har i det föregående föreslagit att högskolelagen änd- ras så att där bland annat anges som en uppgift för universitet och hög- skolor att medverka till att immateriella rättigheter till forskningsre- sultat tas till vara och till att forskningsresultat kan komma till praktisk användning. Många lärare har avtalat bort sin rätt till forskningsresul- taten. Det sker t.ex. regelmässigt i de kontrakt som används för forsk- ningsprogram finansierade av och ofta också genom kontrakt med andra finansiärer, t.ex. , andra forskningsstiftelser. Forskning 2000 förordar att ett generellt avtal sluts, där universitets- och högskolelärares rätt till patent och andra immateri- ella rättigheter överlåts till universitet och högskolor och där regler för ekonomisk ersättning till läraren för detta anges. I detta sammanhang är det också viktigt att komma överens om möjligheter att avvakta med publicering av forskningsresultat till dess patentansökan kunnat lämnas in. Den akademiska frihetens rätt till fri publicering måste vara den övergripande principen. Den kortare fördröjning som kan föranledas av en eventuell patentansökan anses dock redan nu vara acceptabel. Det finns rimligen ett gemensamt intresse av att forskningsresultat inte bara uppmärksammas vetenskapligt utan också, när så är möjligt, kan ut- nyttjas i former som kommer samhället men också både läraren och läro- sätet till godo. Arbetet med att söka patent m.m. bör skötas av till lärosätena knutna separata organ, som t.ex. de nuvarande patentbolagen. Dessa säljer i sin tur patenten vidare. Intäkterna av patent bör normalt fördelas på det sätt som gäller för patentbolagen, dvs. till forska- ren/uppfinnaren, till institutionen och till patent- bolaget. En ordning av detta slag bör rimligen kunna medverka till att fler forskningsresultat skyddas genom patent. avskräcks säkert många från att söka patent, eftersom ansökandet är förenat med både besvär och kostnader. Den offentligt finansierade forskningens syfte är ytterst att i någon form, det må vara direkt eller indirekt – och ibland kanske först mycket lång- siktigt – komma alla till godo. En viktig del av detta är informationen om forskning och om forskningsresultat. Informationsinsatserna har ökat väsentligt sedan universitet, högsko- lor och forskningsråd fick tydligt ansvar för forskningsin- formation. Också andra aktörer visar nu ökat intresse för information om forsk- ning. Det gäller inte minst media. Radio och TV och många tidningar ger utrymme för ambitiös bevakning av olika vetenskapliga frågor. Särskilda populärvetenskapliga tidskrifter ges ut och har en relativt stor spridning. De statliga insatserna måste ses i perspektiv också av detta. Forskning 2000 anser det viktigt att alla myndigheter som ansvarar för forskningsmedel också informerar om den forskning de stödjer. Alla forskningsansökningar ska också innehålla planering för information om forskningen och dess resultat. Beroende på verksamhetens karaktär kan det gälla såväl information till mottagare med professionellt intresse som populärvetenskaplig information till en bredare allmänhet. Det behövs därtill särskilda insatser för allmän och övergripande forskningsinformation, för experiment med nya former för forskningsin- formation och andra former av stimulans till arbetet med dessa frågor. Forskning 2000 återkommer till denna fråga i kapitel 8 om organisation och arbetsformer. 8 Organisation och arbetsformer Forskning 2000:s bedömningar och förslag i sammanfattning Forskning 2000 konstaterar att det finns ett stort antal forskningsfinansi- erande myndigheter, till vilka är knutna ett betydande antal arbetsgrup- per, beredningsgrupper, prioriteringskommittéer etc. Eftersom de faktis- ka besluten i stor utsträckning fattas i dessa grupper kan den statliga organisationen för forskningsfinansiering – utöver universitet och hög- skolor – sägas omfatta ett hundratal organ på nationell nivå, i vilka sammantaget sitter uppemot ett par tusen ledamöter. uppmärksammar Forskning 2000 att pluralismen i viss ut- sträckning är skenbar. Den omfattande organisationen är snarare resul- tatet av uppsplittring av uppgifterna, och innebär i praktiken inte att forskare inom ett visst område faktiskt har möjlighet att söka finansie- ring från ett stort antal alternativa källor. Pluralismen kan därtill vara begränsad genom att samma personer sitter i mer än ett beslut- sorgan. Forskning 2000 framhåller att pluralism är nödvändig inom forsk- ningsområdet. Enligt Forskning 2000:s mening är dock dagens organisa- tion för att fördela de statliga forskningsresurserna alltför uppsplittrad. Inte minst skulle en mer samlad organisation för forskningsfinanseirng medverka till höjd kvalitet genom att insatser skulle bedömas vetenskap- ligt och vägas mot varandra i ett vidare sammanhang. Forskning 2000 föreslår att medel motsvarande dagens forsknings- rådsanslag och huvuddelen av sektorsforskningsanslagen behandlas samlat inom ramen för en ny forskningsrådsorganisation. De nya forsk- ningsråden ska således ansvara för de forskningsmedel som anvi- sats via den nuvarande forskningsrådsorganisationen inom Utbildnings- departementets område, Rymdstyrelsen, , Kommu- nikationsforskningsberedningen, , , Skogs- och jordbrukets forskningsråd, Socialvetenskapliga forskningsrå- det och . Forskning 2000 föreslår att det inrättas fyra nya forskningsråd: -för humaniora och samhällsvetenskap Forskning 2000 föreslår vidare att det inrättas en ny myndighet med be- nämningen . med uppgift att initiera och stödja tvärvetenskaplig forskning, genusforskning och forskningsin- formation. Forskning 2000 förordar att liksom majoriteten av ledamöter- na i forskningsråden utses av forskarsamhället via elektorsval. Samman- sättningen av elektorsförsamlingarna m.m. måste ses över utifrån an- svarsområdena för de nya forskningsråden. Regeringen bör, också i likhet med vad som gäller , ut- se ordförande och vissa ytterligare ledamöter i forskningsråden. Eventuella formella hinder för att utse utländska medborgare som le- damöter i forskningsråd bör undanröjas. Forskningsrådens beslutsun- derlag och protokoll måste dock kunna vara avfattade på svenska. Ledamöterna i forskningsråden bör liksom utses i taget och för sammanlagt högst två treårsperioder. Forskningsråden bör själva få avgöra omfattningen av sina kansli- och beredningsorganisationer. Forskning 2000 utgår dock från att dessa kommer att kunna vara betydligt mer begränsade än vad som motsvarar den samlade organisationen vid de berörda nuvarande myndigheterna. Fler tjänstemän inom forskningsrådens kanslier bör kunna anställas på villkor som motsvarar de nuvarande huvudsekreterarnas, dvs. med tidsbegränsad deltidsanställning som kombineras med verksamhet vid universitet eller högskola. Forskning 2000 betonar att ökade krav måste ställas på universitet och högskolor i deras roll som forskningsfinansiärer. Lärosätena måste ha en långsiktig policy för sin forskning och göra direkta prioriteringar. Underlaget för besluten i forskningsfrågor måste förbättras och bered- ningsformerna internt måste utvecklas. De små och medelstora högskolorna måste också vara skyldiga att in- rätta minst en fakultetsnämnd. Alla statliga myndigheter ska ha ansvar för och finansiera FoU med inriktning på den egna verksamheten. Myndigheterna bör själva få svara för hur arbetet med FoU-frågorna organiseras. Också inom måste finnas beställarkompetens i FoU- frågor. Universitets- och högskolestyrelser måste ta ansvar för att utförande- organisationen vid universitet och högskolor får en optimal utformning. Arbetet med att förbättra jämställdheten vid universitet och högskolor måste fortsatt drivas med eftertryck och engagemang. Ansvaret för detta måste framför allt vila på de lokala organen och på lärare och andra an- ställda. Forskning 2000 pekar på några angelägna åtgärder, bland annat handledarutbildning. Forskning 2000 utgår från att de kommande förändringarna i fråga om universitets- och högskolelärarnas anställningar följs upp med avse- ende på bland annat konsekvenserna för forskningen och för rörligheten bland lärarna. En ny form av anställning bör inrättas för rekrytering av nyblivna doktorer till universitet och högskolor. Forskning 2000 finner inga principiella invändningar mot att inrätta fristående forskningsinstitut. Kommittén föreslår dock för sin del inga nya institut. Förslag om sådana bör kunna föras fram i och prövas i det fortsatta forskningspolitiska arbetet. Eventuella nya forskningsinstitut bör i första hand inrättas för en tidsbegränsad period. Direktiven till Forskning 2000 innehåller en rad frågor som gäller den statliga organisationen för forskningsfinansiering och forskningsutföran- de: Kommittén skall förutsättningslöst pröva den nuvarande statliga forskningsorganisationen. Skall huvuddelen av den statligt finansierade forskningen också utföras vid universitet och högskolor? Skulle en annan ordning stärka nyttiggörandet av forskningen? Är den nuvarande sektorsforskningsorganisationen ändamålsenlig? Fördelningen av ansvar mellan forskningsråd, andra myndigheter samt stiftelser måste prövas noga. Därvid måste det också prövas om den nuvarande rådsor- ganisationen är ändamålsenlig. En motsvarande analys skall göras vad gäller avvägningen mellan fakultetsanslag respektive råds- och sektors- forskningsanslag. Forskning 2000 behandlar i detta kapitel den statliga organisationen för forskningsfinansiering och forskningsutförande. Inledningsvis och i bilagorna 5 och 6 ges en redovisning av den nu- varande organisationen. 8.1.1Universitet och högskolor som forskningsfinansiärer Huvuddelen av de statliga medlen för forskning går direkt till universitet och högskolor. Högskolan är således inte bara central som forsknings- utförare utan är också – om man ser till totalbelopp – den största forsk- ningsfinansiären på den statliga sidan. Det samlade belopp som högskolan förfogar över är dock fördelat på ett stort antal anslag och anslagsposter: anslag till de enskilda lärosätena och vart och ett av dessa anslag uppdelat i anslagsposter till fakultets- områden. Uppsplittringen är dock inte större än att de stora universiteten och högskolorna förfogar över belopp som väsentligt överstiger vad de enskilda forskningsfinansierande myndigheterna disponerar. Både för och för uppgår de direkta stats- budgetanslagen till forskning och forskarutbildning till ungefär en mil- jard kronor, vilket väsentligt överstiger vad t.ex. det största forsknings- rådet, , eller det största sektorsforsk- ningsorganet, , fördelar. och förfogar, , direkt över i det närmaste för forskning och forskarutbildning, över etc. Universitet och högskolor har således viktiga roller inte bara som forskningsutförare utan också som forskningsfinansiärer. och högskolor fördelar sina forskningsmedel och vilka prioriteringar de gör, har – eller bör i varje fall ha – minst lika stor betydelse som ageran- det från de myndigheter som enbart svarar för forskningsfinansiering. Ändå uppmärksammas universitetens och högskolornas forskningsfinan- sierande funktion inte i samma utsträckning. När den tas upp är det of- tast med någon form av beklagande över omöjligheten att åstadkomma prioriteringar och ansvarsfull fördelning av universitetens och högsko- lornas egna forskningsanslag. Styrelsen är ansvarig för hela verksamheten vid universitet eller hög- skolan och ska besluta i alla viktiga frågor. Det närmare ansvaret för forskning och forskarutbildning har fakultetsnämnden. finns minst en fakultetsnämnd per fakultetsområde. Statsmakterna har beslutat att det , när den nya indelningen i vetenskapsområden börjar tillämpas för medelsanvisningen till universitet och högskolor, ska finnas minst en fakultetsnämnd vid varje universitet eller högskola som anvisas medel för forskning. Fakultetsnämnderna svarar för besluten om den närmare fördelningen av universitetens och högskolornas anslag till forskning och forskarut- bildning. De är därmed de centrala organen för universitetens och hög- skolornas uppgifter som forskningsfinansiärer. Något ledamotsantal finns inte föreskrivet för fakultetsnämnderna, bara att flertalet ledamöter ska vara vetenskapligt kompetenta lärare in- om det berörda forskningsområdet, fakulteten. Ledamöterna utses genom val av lärarna inom fakulteten. Ordförande i fakultetsnämnd, dekanus, förordnas av rektor på förslag från fakulteten. En föregångare till forskningsråden, Humanistiska fonden, inrättades med uppgift att främja svenskt forskningsarbete inom de humanistiska vetenskapernas område. Fonden tillfördes vissa medel från penninglotterier med statlig koncession. De första egentliga forskningsråden i inrättades . Ett tekniskt forsk- ningsråd tillkom . , fram , inrättades därefter forskningsråd för medicin, naturvetenskap, samhällsvetenskap, jordbruksforskning och byggforskning. Den tillsatta atomkommittén fick därtill forskningsrådsliknande uppgifter med avseende på atomforskningen. omvandlades den humanis- tiska fonden och atomkommittén till statens humanistiska forskningsråd respektive statens råd för atomforskning. För stöd till teknisk forskning och utvecklingsarbete inrättades två fonder: Malmfonden och Norrlandsfonden. Malmfonden skulle framför allt stödja omfattande och mer långsiktiga projekt. Norrlands- fonden hade en bredare inriktning men dess verksamhet var regionalt begränsad. gjordes en utredning av de statliga insatser- na för tekniskt och industriellt forsknings- och utvecklingsarbete. Med utgångspunkt i detta inrättades Styrelsen för teknisk utveckling (STU) . STU övertog det tekniska forskningsrådets uppgifter och Malm- fonden inordnades i STU. Det teknikvetenskapliga forskningsrådet har sedermera återuppstått, först knutet till Industri/Närings-departementet, och knutet till forskningsrådsorganisationen under Utbild- ningsdepartementet. En samlad utredning av forskningsrådsorganisationen genomfördes –1975 av , . Med FRU:s förslag som utgångspunkt inrättades en ny forskningsrådsorganisation . De tidigare forskningsråden inom om- råde ersattes då av tre: ·Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet () ·Medicinska forskningsrådet (MFR) ·Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR). Vid sidan av dessa inrättades en ny myndighet, (). fyller därtill en forskningsråds- funktion med avseende på de medel för rymdforskning som anvisas via . Till forskningsrådsorganisationen har också tidigare hört Rådet för högpresterande datorsystem (HPDR). Detta råd lades ned vid utgången av . Forskningsråden är statliga myndigheter. Organisation och verksam- het styrs av statsmakterna genom förordningar och andra föreskrifter samt genom budgetbeslut. Grundläggande regler för forskningsråden ges i Förordning med instruktion för forskningsråden inom Utbildningsde- partementets område (SFS 1996:648). Forskningsråden har enligt sin instruktion till uppgift att vart och ett inom sitt verksamhetsområde främja och stödja veten- skapligt betydelsefull forskning. Forskningsråden skall inom sina verksamhetsområden främja jäm- ställdhet mellan kvinnor och män. Forskningsråden skall verka för att information om forskning och forskningsresultat sprids. Forskningsråden skall samverka med andra myndigheter och organ inom forskningens område. Forskningsrådens instruktion anger också vissa särskilda uppgifter för råden. 1. fördela medel till forskning och därmed sammanhängande verksamhet, 2.allsidigt och öppet granska den forskning till vilken medel har begärts hos rådet samt utvärdera den forskning till vilken rådet har fördelat medel, 3.undersöka vilka forskningsbehov som är angelägna inom olika forsknings- och samhällsområden, redovisa resultaten av dessa undersökningar samt ta initiativ till och främja forskning som behövs för att tillgodose sådana behov, 4.i samverkan med andra forskningsstödjande organ dels undersöka vilka forskningsuppgifter som är av gemensamt intresse, dels besluta om av- gränsningen mellan rådet och övriga forskningsstödjande organ i fråga om sådana forskningsuppgifter, 5.främja och ta initiativ till internationellt forskningssamarbete, och 6.främja publicering av vetenskapliga resultat. Forskningsråden hör till den mindre grupp av statliga myndigheter som kallas nämndmyndigheter. Utmärkande för dessa är fokuseringen på kollektivt beslutsfattande i ett professionellt sammansatt beslutsorgan, till skillnad mot andra myndigheter där besluten fattas av tjänstemän. Det är i princip nämnden, det kollektiva beslutsorganet, som utgör myndigheten. Tjänstemän inom nämndmyndigheter har normalt bara uppgifter i beredningen och verkställandet av nämndens beslut, dvs. inget självständigt beslutsansvar. Forskningsråd betecknar både myndigheten och dess styrelse. som styrelse består av ordförande och ytterligare tio ledamöter. För alla ledamöter, utom ordföranden, finns personliga er- sättare. Sju av ledamöterna och ersättare för dessa utses av forskarsam- hället genom ett tvåstegsförfarande. Forskare vid universitet och hög- skolor m.fl. utser elektorer, vilka i sin tur utser rådsledamöterna och de- ras ersättare. Regeringen utser ordförande och ytterligare tre ledamöter samt tre ersättare. Forskningsrådens verksamhet består till helt övervägande del av fi- nansiering av forskningsprojekt. Urvalet av projekt grundas på ansök- ningar från forskare och forskargrupper. Ansökningarna underkastas en noggrann granskning av särskilda prioriteringskommittéer eller motsva- rande organ (peer review). Inom grundforskningsråden finns sammanlagt i det närmaste 70 olika beredningsorgan med sammantaget ungefär 400 ledamöter. Berednings- organen inom forskningsråden redovisas i bilaga 5. Antalet anställda vid forskningsrådens (, , NFR och TFR) kanslier uppgick vid utgången av till cirka 80. Av dessa var knappt hälften (34 personer) knutna till NFR. Kansliorganisationerna vid , MFR och TFR bestod var och en av cirka 15 personer. () har, enligt sin instruktion, till huvud- uppgift att ta initiativ till och stödja forskning främst inom områden som är angelägna från samhällets synpunkt. Nämnden skall härvid be- akta behovet av tvär- och mångvetenskaplig forskning. I fråga om jäm- ställdhet, information och samverkan med andra myndigheter har FRN likalydande uppgifter som forskningsråden. Som särskilda uppgifter för FRN anger instruktionen 1. främja samordning och samarbete mellan forskningsråden inom Social-, Utbildnings-, Jordbruks- och verk- samhetsområden, 2.främja samarbetet mellan forskningsråden å ena sidan och andra myn- digheter och organ å andra sidan i frågor som avser initiativ till forsk- ning, vetenskaplig bedömning av forskning eller finansiering av forsk- ning, 3.svara för att nämndens och forskningsrådens verksamhetsformer och organisation fortlöpande ses över, 4.fördela medel till forskning och därmed sammanhängande verksamhet, 5.fördela medel till dyrbar vetenskaplig utrustning, 6.allsidigt och öppet granska och utvärdera den forskning till vilken nämnden har fördelat medel, 7.svara för en allmän och övergripande information om forskning och forskningsresultat, 8.främja jämställdhets-, kvinno- och genusforskning, och 9.främja internationellt forskningssamarbete på sådana områden där inte någon annan myndighet har detta som uppgift. är, på motsvarande sätt som för forskningsrå- den, benämningen på såväl myndigheten som dess styrelse. FRN som styrelse består av ordförande och sjutton andra ledamöter. Ordföranden och tio ledamöter utses av regeringen. , , , TFR, Skogs- och jordbrukets forskningsråd, och utser vardera en ledamot. Ersättare utses inte för ledamöterna i I likhet med övriga myndigheter inom forskningsrådsorganisationen arbetar FRN huvudsakligen med ansökningar från forskare och forskar- grupper. Också här bereds ärendena inom särskilda beredningsorgan. finns tretton beredningsorgan inrättade i vilka samman- taget medverkar cirka 130 personer. Vid arbetade 39 personer . FRN har därmed det största kansliet av myndigheterna inom forskningsrådsorganisationen. Forskningsråden samarbetar på olika sätt både när det gäller själva forskningsfinansieringen och i andra frågor. Samarbetet underlättas självfallet av att forskningsråden är samlokaliserade, numera i Forskningsrådens Hus i . Frågor, som berör flera forskningsråd eller ligger i gränsområdet mellan de berörda myndigheterna, tas upp i ett av råden och vissa andra myndigheter själva inrättat organ, . behandlar framför allt vissa arbetsfördelningsfrågor mellan råden och övriga berörda myndigheter.