sou · GMB3113 · 1999-01-01 00:00:00 — Än mer bekymmersamt är om en ung människa inte kan gå någonstans med sina problem i samband med en nyandlig rörelse, där- för att de som skall hjälpa henne är medlemmar själva eller att man inte vet om de är medlemmar eller inte. Många samfund bedriver ekonomiska aktiviteter, som ett led i eller vid sidan av den verksamhet, som är eller anges vara den huvudsakliga. Man kanske inte alltid är medveten om, att man därigenom är vad som i juridiskt språkbruk anges som näringsidkare, som driver näringsverk- samhet. I enstaka fall kanske detta sker medvetet, för att undgå den reglering och de skyldigheter, som på många sätt ingriper i närings- verksamhet och företagande. Näringsidkare är ett vidsträckt begrepp, som innefattar var och en som yrkesmässigt bedriver ekonomisk verk- samhet vare sig den är inriktad på vinst eller inte. Även ekonomisk verksamhet i ideellt syfte är näringsverksamhet. Med näringsidkandet följer förpliktelser av många slag: Köp- och konsumenträttsliga, arbetsrättsliga, sociala, miljörättsliga, skatterätts- liga och sådana med anknytning till samhällets strävanden att motverka diskriminering på olika områden på grund av kön, etnicitet, funktions- hinder etc. Det allra viktigaste är, att näringsidkare är bokföringsskyldiga enligt bokföringslagen (1976:125), som också lämnar föreskrifter om hur bokföringen skall skötas. Den som åsidosätter dessa bokföringsskyldig- heter, även om det "bara" är av oaktsamhet döms för bokföringsbrott till fängelse, i ringare fall böter enligt BrB 11:5. Med bokföringsskyl- dighet följer också skyldighet att registrera näringsverksamheten enligt Handelsregisterlagen (1974:157) som också innehåller straffbestäm- melser för underlåtenhet eller oriktiga uppgifter. Det är närmast polis och åklagare, särskilt de som speciellt skall ägna sig åt att beivra ekonomisk brottslighet, som har att övervaka att bokföringsskyldiga fullgör den plikten. Registrerad näringsverksamhet skall registreras hos skattemyndigheten för mervärdesskatt samt inge deklarationer för dels sådan skatt och dels näringsdeklaration. För anställda skall skatt innehållas och inlevereras jämte uppgifter därom. skall sociala avgifter betalas enligt Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 349 lagen därom (1981:691, omtryckt 1989:633). Det är förutsättningen för att de skall anses som arbetstagare, som tidigare beskrivits och för att de skall kunna tillgodoräkna sig poäng för pension. 7.9Avtals ogiltighet, gåvor och skadestånd Detta avsnitt inleds med en illustrativ berättelse om en rättsprocess och dess bakgrund i . (Den som vill gå direkt till för relevanta förhållanden hänvisas till kap. I har det bildats ett nätverk av jurister mot andliga försälj- ningar, "Network of Lawyers Against Spiritual ", som redovisar ett antal rättegångar mot den s.k. Enighetskyrkan, tidigare kallad Moon-rörelsen i , Unification Church, UC. En ägde rum inför distriktsdomstolen i , som dömde i målet mellan en hemmafru m.fl. mot UC, varvid den kyrkan förpliktades att betala till A en summa av motsvarande , med fem procents dröjsmålsränta från till dess full betalning skett. blev A, ännu ej , änka sedan hennes man plötsligt avlidit. Hon sörjde djupt hans förtidiga död som hon arbetade med att avveckla hans affärsrörelse. dök det upp en granne som sade sig vilja trösta och stödja henne. Han dolde att han var medlem i UC. Han började umgås regelbundet i hennes hem och tog henne till olika evenemang, bl.a. till något som kallades för sällska- pet Oasen, , där man kunde se på video. Oasen var en fri- villig organisation som arbetade för att på indirekt väg värva medlemmar till UC. Här mötte hon en person, som sade till henne, att en mycket berömd lärare vid namn , som man sällan hade möjlighet att få träffa, skulle komma och han var villig att träffa henne. Personen sade vidare, att han visste att A:s man led i helvetet och att Nagayoshi kunde hjälpa honom, om A medverkade till ett möte. A accepterade då denna inbjudan och fördes så till en helig byggnad inredd i traditionell japansk stil. På golvet satt Nagayoshi och bad till en kvinnlig buddhistisk guddom. började han skaka och gråta och vände sig om och sade till A, att han kunde se hennes makes kropp plågas i helvetet och att maken bad henne skänka . Det gjorde hon efter ytterligare övertalning i samma stil. Detta var upptakten till en lång utsugning från UC:s sida gentemot A.I sin utförliga sammanfattnings skrev tingsrätten i Fukuaka bl.a.: "skapades en helhetssituation i vilken A förmåd- des tro, att berättelserna om karma och hennes avlidne makes 350 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv lidanden i den andliga världen faktiskt var sanna. Manipulerande denna situation skapade UC-medlemmarna m.fl. ett utbildningsprogram för A med syfte att försäkra sig om penninggåvor från henne. Det hålles för visst, att UC-medlemmar och andra hade tillgång till information om A:s ekonomiska situation redan från början av bekantskapen." Så följer en beskrivning av hur det gick till vid kursen, då A fick tillbringa i sträck i ett litet rum omgiven av UC- medlemmar, som höll hennes händer och armar som man ta- lade om hennes och anfädernas karma och vilka summor som avkräv- des henne. kapitaliserade hon hela makens efterlämnade livför- säkring, som skulle ha varit hennes försörjning och förmåddes skänka pengarna till UC. Slutklämmen i detta avsnitt lyder: "Följaktligen måste det antas att de handlingar som utförts av UC- medlemmarna och andra för att utverka A:s donation till UC på , även om de utförts i samband med missionerande arbete som m.fl. hävdar, så kan dessa handlingar inte ses som samhälleligt godtagbara med hänsyn till deras syfte, metoder och resultat. Vidare eftersom dessa handlingar för att försäkra sig om penninggåvor var resultatet av en sammansvärjning av m.fl. är dessa handlingar olagliga enligt art. 709 i den japanska civillagen. (Redogörelsen från Cultic Studies s. 72 ff.) 7.9.1När är avtal ogiltiga? Ett avtal, som någon ingått under otillbörlig påverkan, bör inte vara bindande för honom. Det kan också uttryckas så, att det inte bör kunna åberopas mot honom. Det bör vara ogiltigt. Reglerna om när avtal är ogiltiga är av stor betydelse. De skall gås igenom här. I brist på svensk rättspraxis refereras även några norska rättsfall, som onekligen har lik- heter med det från , som redovisats. Avtalslagen, AvtL, den klassiska hörnstenen i svensk civilrätt inne- håller också ett kapitel, det tredje, om rättshandlingars ogiltighet. Här finns ogiltighetsgrunderna tvång och svek i 28-30 §§. Den 31 § handlar om ocker som ogiltighetsgrund. Här avses, att någon har begagnat sig av annans trångmål, oförstånd, lättsinne eller beroendeställning för att sko sig. Viljeförklaringar av misstag och skenhandlingar kan också vara ogiltiga, 32 och 34 §§. En särskild lag (1924:323) avhandlar ver- kan av avtal, som slutits under inverkan av psykisk störning. Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 351 36 § AvtL innehåller en allmän klausul, som ger domstolarna rätt att jämka eller bortse från avtalsvillkor, som är oskäliga med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid dess tillkomst, senare inträffade förhållanden eller omständigheterna i övrigt. Slutet av lagrummet hän- visar också till KonsAvtL, som berörts här ovan. 33 §, AvtL är kanske den som det skrivits och grubblats mest över , som domstolarna varit mycket försiktiga att använda den. Den är av stort intresse och lyder: "Rättshandling, som eljest vore att såsom giltig anse, må ej göras gällande, där omständigheterna vid dess tillkomst voro sådana, att det skulle strida mot tro och heder att med vetskap om dem åberopa rättshandlingen, och den, gentemot vilken rättshandlingen företogs, måste antagas ha ägt sådan vetskap." Regeln utgår från omständigheterna vid avtalets tillkomst och mot- partens vetskap om dem. Det som inträffat efter beaktas inte. Innebör- den av uttrycket "tro och heder" får besvaras av det s.k. allmänna rättsmedvetandet. Regeln har kommit till användning i situationer där den som gjort rättshandlingen varit i ett inte fullt normalt sinnestill- stånd, utan att dock situationen varit så allvarlig, som avses i den ovan nämnda lagen om psykisk störning. Men 33 § AvtL har gett upphov till en ännu intressantare diskussion, den om den s.k. förutsättningsläran. Den som ingår ett avtal eller annan rättshandling utgår ju från en eller flera förutsättningar, som motiverar hans handlande. Då kan i viss begränsad utsträckning oriktiga eller bristande förutsättningar leda till avtalets ogiltighet. Domstolarna har varit försiktiga och bland juridiska praktiker har det alltid ansetts att förutsättningsläran är en smal spång att beträda. Ogiltighet kan dock inträda, om en förutsättning varit eller visat sig vara felaktig som den varit väsentlig för avtalsparten, motparten klart insett eller bort inse detta samt domstolen finner, att ansvaret för den oriktiga eller bristande förutsättningen bör ligga hos denna motpart. Domstolarna har som nämnts varit mycket återhållsamma med till- lämpning av 33 § AvtL och särskilt då förutsättningsläran åberopats. Något prejudicerande rättsfall där någon andlig rörelse eller liknande varit motpart i avtalsförhållandet är ej känt i . Däremot har sådana avgöranden fällts i , vilket är intressant, då har samma avtalsrätt och identiskt samma 33 §, som i den svenska AvtL och dessutom en mycket likartad konsumentlagstiftning. Här skall kort redovisas det väsentliga i omständigheter och domstolar- 352 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv nas resonemang i tre fall. Scientologikyrkan i var svarande i alla tre. I den första domen som avkunnades av Byrett i mål mellan dödsboet efter och i mål nr. : 90-102 A/47, förpliktigades Scientologikyrkan att till dödsboet betala jämte 18 procents dröjsmålsränta samt rätte- gångskostnader. I domskälen upplyses, att genomgått s.k. auditering i till en kostnad av . Vitt- nesbevisning om innehållet i och verkningarna av auditering förebrag- tes och ansågs visa, att dessa kunde göra den som utsattes därför till ett viljelöst redskap. I domen sägs: "Rätten anser, att Scientologikyrkan hade sådan vetskap, som av- talslagens 33 § kräver. Scientologikyrkan hade själv skapat situa- tionen. pressades till att skaffa pengar genom lån trots att Scientologikyrkan visste att hon värjde sig för detta ... och förledde henne därmed till att ta upp lån och betala in pengar till Scientologikyrkan. var en "hård nöt" att knäcka, men Scientologikyrkan klarade av att övervinna hennes motstånd." dömde samma domstol mellan Per och scientologerna i mål nr. :93-2481 A/48. I rättegången berättade med stöd av vittnen om de nedbrytande effekterna av scien- tologiska behandlingsmetoder såsom "Purification Rundown" och au- ditering. Under auditeringen användes även s.k. E-meter, som skall be- skrivas närmare under nästa rättsfall. Scientologikyrkan inledde sitt svaromål med hänvisning till religionsfriheten och hävdade, att varje angrepp på Scientologikyrkan i också var ett angrepp på religions- friheten. Vidare angreps svaranden och vittnena för bristande balans och trovärdighet. Kyrkan menade, att dess metoder var nya och därför inte rönte förståelse. Domstolen fann, att Myhrs upptagande av lån och inbetalningar till Scientologikyrkan i skett under otillbörlig press, som närmade sig tvång från Scientologikyrkans sida och att avtalen i vart fall var ogiltiga jämlikt avtalslagens 33 §. I det tredje fallet är det en överrätt, som tar ställning till en dom av Byrett, där kravet mot Scientologikyrkan ogillats på den grund, att det skulle vara preskriberat. Överrätten, Borgarting Lagmansrett, dömde i detta mål nr 95-00524 A mellan en lärare och i . Lagmannsretten ansåg inte att det var fråga om preskription av fordran och gick in i en detaljerad granskning av vad som inträffat. Under förhandlingen gjordes även hänvisningar till de två refererade rättegångarna. Lagmannsretten konstaterade i sin noggranna genomgång, att det rört sig om pen- Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 353 ningöverföringar på av 2 ½ år, att detta kunde vara ett stort ingrepp i en privatpersons ekonomi under det att Scientologikyrkans ekonomi å sin sida förefaller vara baserad på stora överföringar från enskilda medlemmar som vederlag för konkreta pres- tationer även om man regelmässigt använder ordet donation för dessa överföringar. Omsättningen av kurser och kursmaterial ses av Lag- mannsretten väsentligen som näringsverksamhet. Denna domstol granskade även närmare scientologernas elektropsykometer, den s.k. E- metern, som enligt uppgift i de andra norska rättegångarna kan fram- ställas för . Försäljningspriset till medlemmar sa- des ligga . köpte två stycken. Lagmannsretten erinrade, att den norska motsvarigheten till KO hade förbjudit Scientologikyrkan i att marknadsföra E-me- tern genom påståenden om att den kunde mäta människans mentala tillstånd, avslöja djupare konflikter i människans psyke eller att den eller auditering skulle kunna vara till hjälp vid rehabiliteringen av nar- komaner, alkoholister eller personer med psykiska sjukdomar eller lik- nande påståenden. Likväl framkom det under denna rättegång, att E- metern alltjämt marknadsfördes ehuru ordet "mentala" bytts ut mot "andliga". befanns berättigad att av Scientologikyrkan återfå vad han erlagt. Lagmannsretten skrev bl.a.: "Att tagit upp lån och betalat frivilligt kan inte hindra, att ersättningsansvar uppstår. Det är ett led i scientologernas verksamhet att förleda medlemmarna till att tro, att det de erbjuds är värdefullt och att medlemmen själv har en stark önskan att köpa. Det är själva köpeavtalet, som i detta fall utgör skadan. Att Scientologikyrkan är ett trossamfund kan inte heller ute- sluta ansvar. Ersättningsansvaret innebär inte, att scientologerna hind- ras i sin tro, det är ersättningen för kurser och kursmaterial, som även- tyras." Intrycket av dessa rättsavgöranden är, att de norska domstolarna med öppet sinne prövat välkända rättsprinciper på nya företeelser, men också att de haft tillgång till goda utredningar och övertygande bevis- ning från kärandenas sida. AvtLs bestämmelser om ocker, tro och heder samt bristande förut- sättningar bör kunna fylla en funktion för att hejda nya metoder att ut- nyttja människor. De viktiga ogiltighetsgrunder, som gäller för avtal och andra rättshand- lingar och som berörts i föregående avsnitt gäller även gåvor. 354 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv över finns några särskilda bestämmelser för den särskilda form av rättshandling, som en gåva utgör. När det gäller gåvor av lös egendom, som t.ex. kontanter, värdepap- per, som utan vidare kan lösas in eller värdefulla föremål, så kan de frågorna uppkomma, när gåvorna blir giltiga dels gentemot givarens fordringsägare och dels gentemot den tilltänkte gåvomottagaren. Som exempel på det första fallet kan nämnas, att någon som har stora skul- der, men inga egentliga tillgångar utöver en värdefull konstsamling, lovat att under alla omständigheter skänka konstsamlingen till hemsta- dens museum. Först, när konstföremålen överlämnats till muséet, så att de kommit i dess besittning, blir gåvan giltig gentemot dessa fordrings- ägare. Så länge de finns kvar i givarens besittning kan de ingå i hans konkursbo eller mätas ut för hans skulder. En gåva blir alltså inte giltig gentemot givarens fordringsägare förrän den har fullbordats. Hur det är med giltighet gentemot gåvotagaren bestäms av Lag (1936:83) angående vissa utfästelser om gåva, dess 1 §, 1 st.: "Utfästelse om gåva av lös egendom varom i denna lag sägs vare, så länge gåvan ej fullbordats, utan verkan, med mindre utfästelsen gjorts i skuldebrev eller annan urkund, som blivit till gåvotagaren överlämnad, eller omständigheterna vid dess tillkomst utmärka att den var avsedd att komma till allmänhetens kännedom." Huvudregeln är alltså, att ingen gåva av lös egendom blir giltig förrän den har fullbordats, d.v.s. att gåvan kommit i mottagarens besittning. Intill dess kan givaren ångra sig. Undantag är om givaren utfärdat skul- debrev på gåvan eller offentligt tillkännagivit sin gåvoutfästelse. Samma lag innehåller också bestämmelser för de fall att givarens eko- nomi innan gåvan fullbordats drastiskt skulle försämras eller mot- tagaren på ett allvarligt sätt handlar orätt mot givaren. Vid gåva av fast egendom är det annorlunda. Då gäller i stort sett samma formkrav som vid försäljning eller annan överlåtelse av fastig- heter, främst skriftlig handling. Gåvan måste också lagfaras. Som tidigare beskrivits får inte heller make utan den andre makens tillstånd avhända sig fast egendom eller deras gemensamma bostad. 7.9.3Om skadestånd och andra icke straffrättsliga sanktioner Här skall endast i största korthet erinras om det viktiga sanktionssystem vid sidan av det rent straffrättsliga, som skadeståndsrätten erbjuder. Ett skadestånd kan ha dels en reparativ funktion och dels en preventiv. Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 355 D.v.s. skadeståndet skall såvitt möjligt kompensera den som lidit skadan, men det kan också ha en avskräckande effekt. Risken att bli förpliktad ersätta en skada kan mana till extra försiktighet eller åtminstone till att vidmakthålla ett gott försäkringsskydd till förmån för den som kan drabbas. Allmänt kan om svensk skadeståndsrätt sägas, att den är ganska saklig, när det gäller att värdesätta materiella skador som ersättning för förlorad arbetsförtjänst efter en personskada eller skada på egendom, men ytterst återhållsam inför s.k. ideell skada, som t.ex. sveda och värk, psykiskt lidande m.m. Vi är långt ifrån de fantastiska ersättnings- belopp för psykiskt lidande, som t.ex. kan vara föremål för skade- ståndsprocesser i . Skadestånd kan bli aktuellt i skilda rättsliga sammanhang. Vi talar om skadestånd på grund av brott, skadestånd utanför kontraktsförhål- landen och inomkontraktsliga skadestånd. Den som fälls i ett brottmål kan också dömas att betala skadestånd på grund av brottet. Om gärningsmannen inte kan betala något skade- stånd, vilket dessvärre oftast är fallet, finns vissa möjligheter att få er- sättning enligt brottsskadelagen (1978:413). Vid alla integritetskrän- kande brott kan målsäganden, d.v.s. brottsoffret av den misstänkte kräva skadestånd. Vid lindrigare sådana brott kan skadeståndet bli mer kännbart än den straffrättsliga påföljden. Detsamma gäller vållande till kroppsskada eller sjukdom, som ej är ringa samt materiella skador till följd av brottsliga angrepp på person eller egendom. Det gäller dock att bevaka sin rätt. Skada, som vållats av vårdslöshet eller försummelse, som inte är så allvarlig, att den är straffbar, och utan att det finns något avtal eller lik- nande mellan den skadevållande och den drabbade, grundar oftast rätt till ersättning för den drabbade. Typiska fall är trafikskador, där den vållande inte gjort sig skyldig till straffbar vårdslöshet eller t.ex. halk- ningsolyckor därför att kommun eller fastighetsägare försummat att sanda en isbelagd trottoar. Avtalsbrott och andra tillkortakommanden i avtalsrättsliga och lik- nande förhållanden erbjuder möjligheten att begära skade- stånd av den felande om man inte nöjer sig med att en brist botas, ett köp går åter eller någon annan sådan kompensation. kan det vara oklart, om det finns ett avtalsförhållande eller inte. Då talar man om skadestånd i kvasikontraktuella förhållanden. Blir man illa åtgången av en medmänniska, bör man alltid ställa frå- gan, om skadestånd kan erhållas, dels för dess avskräckande effekt och dels för att åtminstone delvis kompensera vad man fått utstå. Skade- ståndsrätten är dock, som kanske framgår av denna lilla överblick ett rättsområde, som spänner över mycket. 356 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv De självklara utgångspunkterna för denna begränsade inventering av ibland gällande, ibland slumrande rättsregler är två: Dels måste reli- gionsfriheten skyddas, dels måste den personliga integriteten skyddas. Normalt sett går de hand i hand. Problem uppkommer när den ene, åbe- ropande religionsfriheten i sin iver att värva eller behålla sitt grepp över den andre, hotar dennes integritet genom metoder, som kan anses vara otillbörliga. Båda måste räddas, både religionsfriheten och den personliga integriteten. Lösningen på detta dilemma måste vara, att man gör helt klart vad som skall anses tillåtet och inte tillåtet i fråga om påverkan på andra människor i dessa sammanhang. Man skall med andra ord veta, vad som är otillbörlig påverkan å ena sidan och vad som kan tillåtas å den andra. Samhällets och lagstiftarens uppfattningar i dessa frågor kan skifta. Sådana skiftningar påverkar för varje tid och situation innebörden av otillbörlighet. Begreppet har därigenom önskad flexibilitet och kan överlämnas till de rättsskipande instanserna. Kärnan i detta resonemang är att såväl religionsfriheten, som den personliga integriteten mår bäst av ett samförstånd, en consensus, kring vad man får göra och inte göra. Barn har ett gott skydd enligt lagen. Det förutsätter dock goda kunskaper om barns emotionella behov och vad deras integritet kräver även i för de flesta befattningshavare ovana konflikt- och kränk- ningssituationer, som de här behandlade. Här avses främst fall, där ny- andlighet splittrar familjen. Det bör i övrigt inte komma i fråga, att barn utan vårdnadshavares tillstånd rekryteras till eller godtas som medlem- mar i samfund, som ställer krav på andligt engagemang. Makars inbördes plikter och rättigheter synes rätt klara. Frågan är i vilken utsträckning familjerådgivare och andra är hemmastadda med dels religionsfrihetens och dels den personliga integritetens krav. Handlingsfriheten för den som upprättar sitt testamente bör vara ga- ranterad med de formkrav och förutsättningar för testamentes giltighet, som finns. Det rättsliga konsumentskyddet är väl uppb yggt i . Det före- faller dock inte till fullo utnyttjat, när det gäller kvacksalveri, otillbörlig marknadsföring och annat i samband med det snabbt växande utbudet av varor och tjänster inom den s.k. New Agevågen. Några rörelsers utbildningar, behandlingar, skrifter eller apparater och Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 357 de priser de betingar har granskats vid rättegångar på många andra håll världen. Det straffrättsliga skyddet för frihet och frid är väl beprövat och kan i dessa sammanhang uppmärksammas. Här avses rättsregler, som med en något vidgad och verklighetsanpas- sad tillämpning, men utan lagändring, skulle kunna fungera bättre än vad fallet synes vara . Uppmärksamheten riktas främst mot hur man skall kunna skydda personer från att genom otillbörlig påverkan förmås till stora förmö- genhetsöverföringar till förmån för organisationer eller ledare, som skor sig på detta sätt. Ett ganska stort avsnitt under kap. 7.9 har därför ägnats frågan om när avtal blir ogiltiga. Med exempel främst från vårt norska grannland, som har samma avtalsrättsliga regler, visas hur en något djärvare rättstillämpning skulle kunna ge gott stöd åt personer i utsatt läge. En sådan utveckling kan inte ankomma enbart på domstolarna. Det krävs också kärande parter, som tillhandahåller genomtänkta och väl grundade yrkanden och utförlig utredning och bevisning. I såväl nämnda norska som andra rättsfall ser man hur den sva- rande parten medvetet försatt den kärande i ett tillstånd av beroende, svaghet eller psykisk obalans och därpå medvetet manipulerat den så uppkomna situationen för att på den svagares bekostnad berika sig. Likartade psykiatriska kristillstånd är kända även i i något fall med självmordstankar som inslag. I flera andra länder har s.k. själv- mordssekter utlöst stora tragedier. Straffbestämmelserna om vållande till kroppsskada eller sjukdom liksom framkallande av fara för annan, BrB 3:8-9 bör kunna användas i sådana fall.