sou · GMB398d4 · 1999-01-01 00:00:00 — Man hade vid bildandet en ungefärlig marknadsandel på . I ett tidigare skede (1988) hade fusionsplaner diskuterats mellan SHM, Gefleorten och . SHM drog sig dock ur diskussionerna och Gefleorten och kom inte heller till något beslut . När bildades så ingick men Gefleorten valde att ställa sig utanför eftersom man ansåg att avstånden inom den nya konstellationen skulle försvåra rationaliseringar. Fusionsplaner hade även funnits mellan Gefleorten, SHM och NNP vilka av naturliga skäl inte var aktuella efter bildandet av . Däremot bildade tillsammans med NNP och Norrmejerier bolaget för att möta konkurrensen från förväntad ökad ostimport. började att exportera ost i liten skala till . NNP, är ett kooperativt företag som ägs av lantbrukare i , det vill säga i landskapen ngermanland, /, och norra . Föreningen bildades genom fusioner i början på 1970- talet. Den senaste fusionen var med Å ngermanlands mejeriförening omkring 1990. NNP har tre mejerier. Anläggningen i Ö stersund har en bred mejeriproduktion och tar emot överskott från de andra mejerierna. I Ö stersund tillverkas bland annat Fjällfil, ekologisk mjölk och matfett. Ett antal färskvaror, till exempel Fjällfil, säljs över hela landet. svarar för produktion, marknadsföring och försäljning av NNPs livsmedelsprodukter som distribueras via grossist och exporteras. Verksamheten leds från men produktionen sker i Ö stersund. Varorna är bland annat Fjällbrynt Messmör och ett stort antal bredbara ostar. Företaget är marknadsledande vad gäller bredbar ost i ask. Dessutom säljer man andra livsmedelsprodukter, till exempel Norrländsk Pölsa. NNP importerar och säljer norsk ost, mesost och Jarlsberg via grossist. Norrmejerier, landets femte mejeriföretag, bedriver mejeriverk- samhet vid fem mejerianläggningar. Mejerierna i och är så kallade minimejerier som endast tillverkar färska mejeriprodukter för det omgivande konsumtionsområdet. Ö verskott skickas till Norrmejeriers andra anläggningar. Vid mejeriet i har man även tillverkning av UHT-produkter. Norrmejerier säljer främst sina produkter inom Norr- och . Vissa produkter som Verum hälsofil säljs dock i hela landet. Liksom för andra mejeriföretag satsar Norrmejerier på en stark miljöprofil. har sitt upptagningsområde i trakterna kring , med betoning på . Företaget inriktar sig på färska produkter, från att tidigare ha haft produktion även av ost, matfett och mjölkpulver. är ett relativt litet mejeriföretag som traditionell inriktat sig på framför allt mjölkpulver men även ost. I början av 1990- talet såldes endast av invägningen som färska mjölkprodukter. Försäljningsbasen är stad men mejeriet säljer runt om i ; , , , och , med flera orter. I köper alla butiker av även om flera kompletterar från Arla. , ett annat mindre mejeriföretag, startade och ägs av drygt 160 bönder. har mindre än en halv procent av invägningen totalt. Från att ha varit ett traditionellt mejeri specialiserade man sig efter hand på ost. Ostarna säljs till olika grossistföretag. Man säljer även överskottsprodukter till andra mejeriföretag. Förutom de svenska mejeriföretagen är även finska verksam på den svenska marknaden. är ett helägt dotterbolag till den finska livsmedelskoncernen . Den svenska verksamheten består av försäljning och marknadsföring av mjölkprodukter tillverkade i . säljer via grossister till svenska butiker och storhushåll. Distributionen är rikstäckande och man har en stark marknadsandel på fruktyoghurt. säljer även ost och är stora i många nischsegment, till exempel låglaktosprodukter och fettfri yoghurt. Dessutom säljer man grädde och creme fraiche. Förutom de mejeriföretag som är verksamma på den svenska marknaden finns även ett antal samarbetsorganisationer av stor betydelse för verksamheten inom mejeribranschen. SMR är fortfarande mejeriföretagens serviceorganisation och deras viktigast uppgift är att företräda medlemmarna i branschgemensamma frågor. 1994 bildades som stödjer medlemmarnas verksamhet på ett konkurrensneutralt sätt. Svenska smör är den organisation som tidigare handhaft all försäljning och marknadsföring av smör och margarin. Bolaget ägs gemensamt av den svenska mejeriindustrin. Verksamheten ändrades emellertid till att enbart inkludera marknadsföringsuppgift. är en annan samarbetsorganisation som ägs till lika delar av , NNP, Norrmejerier och . Laboratoriet utför analysarbete åt de fyra mejeriföreningarna. 1993 upphörde det traditionella arbetet i RiksOst (). Inför detta bildades NorrOst, ArlaOst och ostförsäljning. Arla var via andelarna i SMR huvudägare i och övertog en stor del av denna verksamhet. , som ägs av , och , sköter försäljning och marknadsföring av de tre mejeriföretagens hårdost på den svenska och internationella marknaden. Ä garandelen är fördelad efter respektive företags ostproduktion. Ingredients, är arbetsnamnet på det tidigare NorrSmör och bildades av NNP och . NorrSmör var ett resultat av att samarbetet inom Svenska Smör förändrades. ingår även mjölkpulver i samarbetet mellan NNP och . Mjölkbönderna, slutligen, är mejeriföretagens ägare. Jämfört med ett vanligt leverantörsförhållande så har mejeriföretagen i uppdrag att betala så mycket som möjligt för råvaran till leverantörerna (mjölkbönderna) eftersom de är ägare. Huvuddelen mjölkbönderna ingår i den mejeriförening till vilken man hör enligt den gamla kretsindelningen. Förutom tradition så finns det även effektivitetsargument för detta genom de ökade kostnader det skulle innebära för mejeriföretagen att hämta upp mjölk från enstaka bönder i områden längre bort från det egna mejeriet. I gränsområden finns det dock undantag. Ett undantag representerar också området runt . Föreningar i trakten har fusionerat dels med Arla och dels med och båda mejeriföretagen har sålunda leverantörer i området. Ö vergångar mellan olika mejeriföreningar är inte särskilt vanliga. När Arlas förvärv av Gefleorten var aktuellt gick ett antal leverantörer, cirka 30-40 stycken, över till (som sedermera uppgick i ) vars bönder man kände en större samhörighet med. Inga av dessa kom tillbaka när fusionen upphävdes (under avsnitt 2.2 redovisas fusionen mer noggrant). Inga bönder gick heller över till Arla efter att fusionen upphävts vilket vissa fruktat. Gefleorten har av sin mjölkinvägning i och många av bönderna i det området skulle kunna tänkas se kopplingen till Arla som lika självklar som kopplingen till Gefleorten. En liknande händelse inträffade när fusionerades med Arla. Ett antal bönder gick då över från /Arla till . Från Arlas sida menar man att det ofta har andra orsaker än rent ekonomiska att mjölkbönder byter mejeriföreningar. Lojaliteten mot den egna föreningen är i allmänhet hög. Såväl Gefleorten som och anser dock att det inte går att avvika allt för mycket från det pris som grannföreningen betalar för mjölken eftersom bönderna då går över till den förening som betalar bättre. En annan konsekvens kan naturligtvis vara att bönderna/ägarna agerar internt inom föreningen och byter ut/ifrågasätter företagsledningen om priserna i den egna föreningen är lägre än grannföreningarnas priser. Mjölkbönderna följer ofta priserna mycket noga och vissa menar att det finns en stark känsla av att man skall ha lika betalt för råvarorna. Man har svårt att se det hela som ett företag som går med vinst och det andra med förlust. Mjölkbönderna är inte alltid positiva till att mejeriföretagen engagerar sig i vad man uppfattar som konkurrerande verksamheter, till exempel juicetillverkning. Från Arla säger man sig ibland kunna iakttaga en tveksamhet från böndernas sida när det gäller att investera i produktion i andra länder, även om detta kan vara nödvändigt för en snabb expansion. 2.2Målet i och argumenten för och emot en fusion mellan Det mål som behandlats i rörde Arlas förvärv av Gefleorten. Förvärvet genomfördes men upphävdes senare efter den förhandling som beslutades av . Gefleorten hade, innan fusionen med , deltagit i diskussioner om fusionering mellan ett antal av mejerierna i södra . Gefleorten kom dock ej att fullfölja dessa diskussioner utan tog kontakt med NO för att få deras syn på en eventuell fusion med . NO påpekade att man såg negativt på Arlas redan starka ställning och att Gefleorten hade andra möjligheter för att lösa sina problem. NO höll överläggningar med de båda parterna. Ett fusionsavtal slöts som innebar att företagen skulle fusioneras från . beslutade Gefleortens stämma att fullfölja affären. anmälde Arla fusionen till NO för prövning enligt 20 § KL och den 13 beslutade NO om sådan undersökning som avses i 20 § första stycket andra meningen KL, s.k. fördjupad undersökning. Vid förhandlingarna framkom att inte var beredd att acceptera förvärvet. konstaterade att Arla och Gefleorten efter förhandlingar beslutat att upphäva avtalet, och avskrev målet. I figuren nedan illustreras turerna i det aktuella målet. Figur 1: Fusionen mellan upphävs De argument som Arla förde fram var att en fusion skulle innebära effektiviserings- och rationaliseringsvinster vid transporter och gemensamt utnyttjande av anläggningar vilket i sin tur skulle ge möjlighet att skapa en grund för internationell konkurrenskraft. Gefleorten ansåg att man behövde rationalisera och investera i en utsträckning man ej hade resurser till själva. Samarbete med Arla var den optimala lösningen. En viktig bakgrund till fusionen var de då aktuella diskussionerna om svensk associering till EU (genom medlemskap eller avtal) och den harmonisering och avreglering som var att vänta framgent. Marknaden för mejeriprodukter skulle öppnas för utländsk konkurrens i och med att gränsskyddet minskade och regleringssystemet avskaffades. Det ansågs därför vara av betydelse att stärka den internationella konkurrenskraften. efter det att förvärvet upphävts lämnades därför ytterligare en förvärvsansökan in men även denna avslogs. I målet gick på NO:s linje och de argument som fördes fram mot fusionen var huvudsakligen följande: ·Arla var redan dominerande, störst av mejeriföretagen, och dessutom mötte man ingen konkurrens alls i fråga om konsumtions- mjölk. Det fanns heller inga egentliga substitutvaror. Utländsk kon- kurrens fanns främst på marknaden för fruktyoghurt, ost samt mat- fett. Situationen på alla delmarknaderna, matfett undantaget, var sådan att Arla måste anses ha en dominerande ställning (enligt konkurrenslagen) som skulle komma att ytterligare förstärkas av fusionen. På den för konsumtionsmjölkprodukter och för fusionen relevanta marknaden skulle Arla i praktiken få en monopolställning. Innan fusionen hade och Arla . Efter fusionen skulle Arla följaktligen komma att ensam svara för . ·Koncentrationen i branschen ökade och man väntade fler samgåenden med Arla. Koncentrationen var redan negativ ur konkurrenssynpunkt och en fortsatt koncentration måste därför betraktas som en mycket allvarlig begränsning av konkurrensen. Oavsett gränsskyddets eventuella förändringar var ingen större import att vänta på den volym- och omsättningsmässigt viktigaste marknaden; den för konsumtionsmjölk. Nyetablering av kon- kurrenter ansågs osannolik. ·Dominanssituationen var förenad med risker för effekter på pris- bildningen (monopolprissättning), effektiviteten eller annans näringsutövning. Samtliga dessa risker skulle accentueras vid ett förvärv. Arlas förstärkta dominans kunde ta sig uttryck i att övriga föreningar tvingades rätta sig efter Arla vad gäller sortimentsbredd, prissättning, framtagande av nya produkter och så vidare. Ett förstärkt prisledarskap innebar möjlighet för Arla att fortsätta med den monopolprissättningsprincip som den dåvarande offentliga regleringen underbyggde och som förstärktes av den låga priselasticiteten. Det skulle även bli svårare för övriga mejeriföretag att utmana Arla genom priskonkurrens eftersom Arla hade möjlighet att svara med lokala aktiviteter, till exempel underprissättning eller leveransvägran. Arla menade att regleringar med mera hämmade förekomsten av priskonkurrens oavsett förvärvet. ·Arla och Gefleorten åberopade rationaliseringar vid transporter och drift av anläggningar. Man menade att produktspecialisering och samverkan mellan olika mejerier är viktig i strävan efter stordrifts- fördelar. Dessutom skulle möjligheterna till produktutveckling öka. NO ansåg dock att eventuella stordriftsfördelar var begränsade i fallet. ·Marknadsdomstolen sade att förvärvet i sig hade en begränsad räckvidd men måste bedömas i ett vidare perspektiv. Förvärvet för- hindrade möjligheter till konkurrens på Stockholmsmarknaden där Gefleorten hade en strategisk möjlighet (som andra mejeriföretag i stor utsträckning saknade); tillgång på råvara i närheten av och mejerianläggningens geografiska belägen- het. Detta var av vikt då NO ansåg att det förelåg transport- känslighet som begränsade andra mejeriföretags konkurrensmöjlig- heter. Arla påpekade i det sammanhanget att blivande Milkos mejeri i Grådö utanför , låg på ungefär samma avstånd från . ·Arlas förvärv av Gefleorten förhindrade möjligheterna för till exempel att förvärva Gefleorten. Det var av intresse att företagen vid sidan om Arla kunde bli så starka som möjligt. Förvärvet skulle därmed dels förstärka Arlas dominerande ställning, dels förhindra , eller annan part, från att bli starkare. Detta ansågs medföra ett direkt försvårande av eller hinder för annans näringsutövning. ·NO såg en tendens att Arla först förvärvar alla mindre föreningar inom insamlingsområdet, därefter söker samarbete med föreningar i norr och söder och slutligen med de nordiska mejeriföretagen. På så sätt elimineras inhemsk konkurrens såväl som konkurrens genom import. Bakgrunden var att Arla bland annat samarbetade med franska Soodial om tillverkning och distribution av yoghurten Yoplait (som finska hade licensrätt till på den finländska marknaden). Förekomsten av fler internationella samarbeten på- pekades liksom att diskussioner förts med danska om en strategisk allians. Dessutom hade och Arla diskuterat att Helsingsborgs produkter skulle ha Arlas varu- märke på sina produkter jämte det egna varumärket. NO ställde sig negativ till detta och det avtalets ikraftträdande var uppskjutet. Ett annat exempel var samarbetet med inom JO-bolagen. ·Arlas konkurrenskraft på den svenska marknaden bedömdes som överlägsen och möjligheterna att hävda sig på den internationella marknaden ansågs knappast kunna vara beroende av förvärvet av Gefleorten. Ä ven om Arla skulle kunna förbättra sin internationella konkurrenskraft och expandera internationellt vägde det allmännas intresse av en fungerande konkurrens på den svenska marknaden tyngre. Det var också viktigt att andra företag än Arla skulle kunna komma ifråga för internationella samarbeten. En stark inhemsk konkurrens ansåg NO vara grunden för internationell konkurrens- kraft, medan Arla hävdade att inhemsk konkurrens saknades och inte heller var realistisk efter en avreglering av branschen. Konkurrensen skulle i första hand komma från de övriga nordiska länderna i samband med EU-medlemskapet. ·Dessutom påpekades att förvärvet berörde en betydande del av befolkningen och att väsentliga samhällsintressen påverkades. ·Om förvärvet förhindrades kunde ett stort antal medlemmar komma att lämna Gefleorten och ansluta sig till Arla. För att förhindra en sådan utveckling förbjöds Arla ett erbjuda Gefleortens medlemmar merbetalning eller annan tilläggsförmån vid leveranser till och/eller medlemskap i . ·Mot bakgrund av ovan nämnda argument och motargument upphävdes förvärvet. Ungefär var två andra förvärv mellan mindre mejeriföretag och Arla aktuella. Ölandsmejerier och Skövdemejerier, godkändes emellertid. Ö lands- mejerier kompletterade det egna sortimentet med produkter och Arla stod för säljbearbetningen på marknaden. Ölandsmejerier hade en stor andel smörtillverkning och tillverkning av standardmjölkpulver vilket skulle kunna innebära problem för företaget när exportfinansieringen avreglerades. Ö landsmejerier skulle med andra ord få svårt att klara sig på egen hand om inte produktionen förändrades. Möjligheten till sådana förändringar bedömdes emellertid som liten på grund av litet marknadsunderlag inom rimligt transportavstånd samt på grund av de kostnader som är förknippade med produktutveckling. Föreningen var i behov av samarbetspartners för att kunna utvecklas. Förutom Arla saknades rimliga alternativa partners. Trots att NO ansåg att förvärvet i sig hade en rad skadliga effekter, bland annat förstärkte Arla sin ställning på marknaden för hårdost och försvårade övriga föreningars näringsverksamhet, så ansåg NO dock att fusionen skulle tillåtas. Beslutet motiverades på följande sätt: Genom fusion med Ö landsmejerier förstärker Arla sin dominerande ställning på den svenska marknaden för mejeriprodukter. NO konstaterar efter en fördjupad undersökning att en fusion med får negativa effekter men att den för Ö landsmejerier framstår som den enda praktiskt möjliga. Fusionen kan därför ej anses otillbörlig från allmän synpunkt och således inte heller skadlig i konkurrenslagens mening. 12 Pris och Konkurrens 1991:1, 33-42 2.3Utvecklingen efter att fusionen upphävts Fusionen mellan upphävdes alltså och den intressanta frågan här är vilka effekter detta fick för de båda bolagen och för konkurrensen i branschen. Som motiv för fusionen angavs att det var en möjlighet att rationalisera, effektivisera och stärka den internationella konkurrenskraften. Försvårades detta arbete som en följd av förbudet? Var det genom förbudet möjligt att förhindra att Arla förstärkte sin dominerande ställning och stärkte de övriga aktörerna sin ställning genom ökat samarbete eller samverkan, vilket utgjorde motiv till att upphäva fusionen. Andra motiv för förbudet var att en fusion skulle leda till negativa effekter på prisbildning, effektiviteten och annans näringsutövning. Förhindrades dylika effekter av att fusionen upphävdes? För att kunna föra ett resonemang kring dessa fråge- ställningar så kommer förändringar i företagens omgivning av betydelse för utvecklingen i branschen att beskrivas inledningsvis. Därefter diskuteras de olika företagens agerande efter det att förvärvet upphävts. 2.3.1Avregleringarna och EU–återupprättad konkurrens på reglerad marknad? De mest centrala förändringarna har att göra med förändringarna av regelsystemet och den nya jordbrukspolitiken samt de förändringar som föranletts av det svenska medlemskapet i EU. fattade ett beslut om att införa en ny jordbrukspolitik 13. Denna trädde i kraft och syftade till att avreglera jordbrukssektorn och att anpassa produktionen till marknadens efterfrågan. Bakgrunden till avregleringarna var bland annat att livsmedelssubventionerna tog en allt större del av den statliga budgeten, som böndernas realpriser sjönk och de inhemska priserna låg över världsmarknads- nivån. I syfte att underlätta anpassningen inom branschen så infördes nya regleringar och bidrag. För mejeri- näringen infördes ett förenklat utjämningssystem utan exportfinansiering, som sedan helt försvann. Avgifterna inom det nya systemet fick inte användas för att ge exportbidrag. Effekterna av avregleringarna var bland annat att produktionsnivån måste anpassas till den inhemska efterfrågan vid en viss prisnivå. Detta torde ha medfört en minskning av produktionsnivån och en sänkning av priset på de produkter som var billiga att framställa, till exempel konsum- tionsmjölk. Priserna på övriga produkter väntades stiga. En effekt av avregleringarna är att prissättningen är fri. Därefter har politiken också förändrats genom EU-medlemskapet. EU:s jordbrukspolitik syftar till att genomföra reformer som minskar problemen med låga inkomster för jordbrukarna, överproduktion, negativ inverkan på miljön samt ökande kostnader för jordbrukspolitiken. Reformer genomfördes /96. Nya produktions- begränsningar och möjligheter att minska produktionskvoter har införts och vissa priser har sänkts. Pris- och marknadsreglering för mjölk inom EU har sin utgångs- punkt i ett så kallat riktpris, avsett för mjölk med en fetthalt på . Detta är endast ett eftersträvat producentpris inklusive tran- sportkostnader till konsumenttäta regioner. Riktpriset fastställs av ministerrådet. De rörliga införselavgifterna som tidigare skyddade den interna marknaden har ersatts med tullar () som är fastställda i ECU. Tullarna kommer att reduceras . Om marknadspriset faller under det så kallade interventionspriset kan köpa upp skummjölkspulver till interventionspris och smör till ett pris något under interventions- priset. Exportbidragen skall motsvara mellanskillnaden mellan det in- hemska priset och världsmarknadspriset 14. Produktionskvoter (mjölkkvoter) har använts i syfte att aktivt sökt begränsa produktionen inom EU. Nuvarande kvotsystem är i kraft till och med /2000. Kvotsystemet utformas nationellt för varje land. Om den nationella kvoten överskrids skall de producenter som levererat för mycket betala en tilläggsavgift på av riktpriset på mjölk. Denna avgift kan samlas in på gårdsnivå eller från mejeri (vilket är fallet i ). Systemet fungerar så att alla gårdar får en kvot, dessa summeras och ger mejeriföretagens kvot, vilka summeras till landskvoten. I hade man vid införandet av systemet stora problem med att redan genomförda förändringar i produktionssystemet inte var i fas med de uppgifter som kvotsystemet byggde på. Det ledde till att vissa som inte längre var verksamma inom branschen tilldelas kvoter medan andra som nyetablerat eller utökat produktionen inte fick någon kvot. Mjölkkvoterna var mycket omdiskuterade inom branschen enligt uppgifter i årsredovisningar från den tidpunkten. är tongångarna något mindre kraftiga, men mjölkkvoterna är fortfarande under debatt. Vissa menar att man inte får någon långsiktig strukturomvandling med ett kvotsystem. Det positiva är att man vet ungefär hur mycket mjölk man har möjlighet att få avsättning för. Andra som är motståndare till 14 Mejerierna, 1996 regleringar i stort är av naturligt skäl även motståndare mot mjölk- kvoterna. Å andra sidan är det oklart hur stor praktisk betydelse som kvotsystemet har för till exempel möjligheter att strukturomvandla, rationalisera eller effektivisera branschen. har till exempel ingen primär önskan om att producera mer än vad kvoterna tillåter eftersom det innebär svårigheter att finna avsättning för ytterligare produktion. totalt ligger dock över landskvoten. EU-inträdet, avregleringarna och de påföljande prisförändringarna medförde att lönsamhetsrelationerna mellan olika produktgrupper blev helt annorlunda. Kombinerat med minskat antal bönder och en svag svensk valuta medförde detta att det rådde mjölkbrist efter EU- inträdet. Med en ökad produktion och starkare valuta blev situationen den omvända enligt vissa sagesmän. har den trenden förstärkts genom en fortsatt stark krona, ökande mjölkinvägning samt ökad import av mejeriprodukter, främst ost. tillämpar EU det senaste på flertalet varuområden. Detta innebär ett åtagande att minska gräns- skydden samt vissa internstöd och exportstöd fram 15. avtalet innebär att i-ländernas exportsubventioner för mejeri- produkter skall minskas med totalt . Allt gränsskydd skall omvandlas till tullar i fasta kronor eller i procent på importvärdet. Dessa tullar skall sedan successivt reduceras. Dessutom måste marknadstillträde ges alla länder (det vill säga garanterad import). Denna skall motsvara av konsumtionen . Inom EU gäller principen för Cassis de efter det kända rättsfallet; livsmedel som är lagligt tillverkade i ett medlemsland kan endast nekas import till ett annat medlemsland med grund i vetenskapligt belagda risker för den allmänna folkhälsan. (Mejerierna, 1996) Effekterna av dessa olika regler har enligt skriften (Mejerierna, 1996) medfört att EU:s ostexport i synnerhet, men även exporten av kondensmjölk, helmjölkspulver, flytande mjölk och grädde med mera, måste minskas. kommer importen av samtliga mejeriprodukter till EU att öka som en följd av det ökade marknadstillträdet.