sou · GMB330 · 1999-01-01 00:00:00 — Det högsta sammanlagda belopp som utgivits från trafikförsäkringen för denna typ av skada var . Ersättning för personligt lidande utgår enligt 1 kap. 3 § skadeståndslagen vid vissa typer av brott. Denna ersättningspost brukar också benämnas ersättning för kränkning. De är brott mot den per- sonliga friheten, annat ofredande, brytande av post eller telehemlighet, intrång i förvar, olovlig avlyssning, olaga diskriminering, ärekränkning eller annan liknande gärning. Ersättning utgår bara till den som blivit utsatt för brottet. Till brott mot den personliga friheten räknas inte bara de brott mot frihet som anges i 4 kap. utan även brott mot liv och hälsa (3 kap. ) och sexualbrott (6 kap. brotts- balken). 7.3 Inkomstskatteplikt för skadestånd Den grundläggande skiljelinjen för om ett skadestånd är skattepliktigt eller inte är om det ersätter något som hade varit skattepliktigt, exempelvis inkomst. I 19 § 1 st 3 kommunalskattelagen (1928:370) stadgas att som skattepliktig inkomst inte skall räknas ersättning jämlikt lagen om allmän försäkring, lagen om arbetsskadeförsäkring eller annan motsvarande reglering om ersättningen inte grundas på förvärvsinkomst, ersättning som tillfallit någon på grund av försäkring som inte tagits i samband med tjänst samt ersättning från trafikför- säkring, annan ansvarighetsförsäkring eller skadeståndsförsäkring om ersättningen inte avser för- lorad inkomst av skattepliktig natur. Av de olika delposterna i en ersättning enligt skadeståndsrätten är det i princip bara ersätt- ningen för inkomstförlust som brukar anses skattepliktig. 7.4 Samordning mellan olika ersättningar Som huvudregel sker samordning eller avräkning mellan olika ersättningar i den mån de kan sägas vila på samma grund. Detta innebär att ersättning för inkomstförlust inte bör kunna utgå med . Även i fråga om ideell ersättning sker normalt avräkning. Dock sker ingen avräk- ning för s.k. beloppsersättningar, dvs. ersättningar som utgår med visst belopp vid en skada eller där ersättning inte baseras på någon av de enskilda skadeposterna i skadeståndslagen. Mellan er- sättning enligt personskadeavtalet och ersättning enligt Statens riskgaranti eller enligt tjänsterese- försäkringen sker ingen avräkning. Regler om ersättning vid personskada Ersättning vid en personskada som inträffat under tjänstgöring i utlandsstyrkan kan utgå för såväl den ekonomiska skadan som för den ideella. Vad gäller inkomstförlust ersätts den främst genom allmänna ersättningssystem som den allmänna försäkringen och arbetsskadeförsäkringen, även om viss ersättning även kan utgå på grund av kollektivavtal. Ideell ersättning utgår främst på grund av kollektivavtal men dessutom enligt förordningen om förmåner till anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Till anhöriga kan utgå viss ersättning för inkomstförlust enligt de allmänna försäkrings- systemen, medan ideell ersättning kan utgå både på grund av kollektivavtal och enligt nämnda förordning. Generellt gäller enligt de allmänna försäkringssystemen att de bara ger ersättning upp till sju och ett halvt basbelopp. För inkomstförluster över denna nivå kan ersättning utgå enligt kollektiv- avtal. 8.1 Lagen om allmän försäkring Reglerna om de allmänna sjuk- och pensionsförmånerna finns i lagen (1962:381) om allmän försäk- ring. Den allmänna försäkringen består av sjukförsäkring, folkpensionering och försäkring för til- läggspension. I den allmänna försäkringen ingår också bland annat regler om rehabilitering. Sjukförsäkringen består av ersättning för sjukvård, av sjukpenning och av föräldrapenning- förmåner. Till sjukförsäkringen är bestämmelserna i lagen (1991:1047) om sjuklön knutna. Både folkpensionen och tilläggspensionen kan utgå i form av ålderspension, förtidspension och efterle- vandepension. Den allmänna försäkringen omfattar dels svenska medborgare, dels den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i . För rätt till flertalet förmåner krävs dock inskrivning hos , vilket förutsätter bosättning i . För statligt anställda gäller särskilda reg- ler. Om regeringen inte föreskrivit annat skall den som sänds till ett annat land av en statlig arbets- givare för arbetsgivarens räkning anses vara bosatt i även om utlandsvistelsen är avsedd att vara längre än . Även medföljande make, sambo samt barn skall i sådant fall anses vara bosatta i . Rätt till sjukpenning föreligger för den som är inskriven vid försäkringskassa och som har en sjuk- penninggrundande inkomst som uppgår till av basbeloppet (f.n. ca. Med sjukpenninggrundande inkomst avses inkomst av arbete och den utgörs av den årliga inkomst som den försäkrade kan antas komma få tillsvidare. Vilken inkomst en försäkrad kan antas få är en bedömningsfråga. Särskilt svår kan bedöm- ningen vara vid tillfällig anställning. Enligt huvudregeln krävs att den tillfälliga anställningen varar . För att den enskilde efter skall få behålla sin sjukpenninggrun- dande inkomst krävs att han eller hon uppfyller vissa villkor, såsom att t.ex. ställa sig till arbets- marknadens förfogande. I inkomsten ingår endast ersättning i pengar som den försäkrade får för eget arbete såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annan förvärvskälla). Vid beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten skall bortses från inkomst som överstiger sju och ett halvt basbelopp. Ersättning för arbete i form av pengar som uppgår till räknas som inkomst av anställning, även om den försäkrade inte är anställd hos den som utger ersättningen. Sjukpenning utgår vid sjukdom som sätter ned den försäkrades arbetsförmåga med minst en fjärdedel. Arbetsmarknadsmässiga, ekonomiska, sociala och liknande förhållanden skall dock inte vägas in vid bedömningen av hur mycket arbetsförmågan satts ned. Med sjukdom likställs arbetsoförmåga som orsakats av tidigare sjukdom om sjukpenning ut- gått för den sjukdomsperioden. Vid bedömningen om arbetsförmågan är nedsatt skall hänsyn också tas till om den försäkrade kan utföra andra arbetsuppgifter som arbetsgivaren erbjuder än de sedvanliga. Sjukpenningen utgår helt eller med tre fjärdedelar, hälften eller en fjärdedel motsva- rande graden av nedsättning i arbetsförmågan. Det grundläggande sjukdomsbegreppet inom sjukförsäkringen definieras inte i lagen om all- män försäkring. Som utgångspunkt har i praxis tagits ett uttalande i förarbetena till lagen om allmän försäkring (SOU 1944:15 s. 162) om att vanligt språkbruk och gängse läkarvetenskaplig uppfattning bör vara vägledande. Med denna bakgrund kan varje onormalt kropps- eller själstill- stånd som inte hör ihop med livsprocessen betecknas som sjukdom. Störningar och fysiska föränd- ringar som beror på det naturliga åldrandet eller graviditet betraktas däremot inte som sjukdom eftersom de hör ihop med det normala levnadsförloppet. Även om sjukdom inte föreligger kan sjukpenning ändå utgå för tid då den försäkrade genom- går medicinsk behandling eller rehabilitering som syftar till att förebygga eller förkorta sjukdom eller till att förebygga eller häva arbetsoförmåga. Därutöver kan ersättning i form av rehabiliteringsersättning utgå då den försäkrade deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering på grund av sjukdom som satt ned arbetsförmågan med minst en fjärdedel (se avsnitt 5.3.2). För utges sjukpenning av den sjukpenninggrun- dande inkomsten delad med 365. av en sjukperiod utgår ersättningen dock i de flesta fall enligt lagen om sjuklön (se nedan avsnitt 7.2). En sjukperiod är en oavbruten tid då den försäkrade lider av sjukdom eller har rätt till sjukpenning på grund av förebyggande behandling eller rehabilitering. Sjukpenning utgår inte för av en sjukperiod, den s.k. karensdagen. Detta gäller dock inte om sjukperioden börjar från en tidigare sjukperiod eller om den försäk- rade haft . I 3 kap 4 a § har en regel om reducering av sjukpenning införts i syfte att motverka att vissa arbetstagare genom avtal tillförsäkras en högre kompensationsnivå än andra grupper. Om den för- säkrade erhåller lön skall sjukpenningen minskas med så mycket som översti- ger av den lön den försäkrade skulle ha fått om han eller hon varit i arbete. De allmänna pensionsförmånerna består av folkpension och tilläggspension. Både folkpensionen och tilläggspensionen kan utgå som ålderspension, efterlevandepension och förtidspension. Reg- lerna om folkpension finns i 5–9 kap. lagen om allmän försäkring. Här behandlas reglerna om ålderspension och förtidspension. Rätten till folkpension som är ålderspension tillkommer den försäkrade från och med den månad han eller hon fyller . Efter framställning kan pensionen utgå tidigare, dock tidigast från och med den månad den försäkrade fyller . Uttaget av ålderspension får avse hela, tre fjärde- delar, hälften eller en fjärdedel. Hel ålderspension utgör av basbeloppet. Om den försäkrade är gift utgår pensionen dock . Om pensionen börjar utgå före den månad den försäkrade fyller sextiofem minskas pensionen med en halv procent för som då pensionsuttaget börjar återstår till den månad då den försäkrade fyller . Den som har fyllt kan få förtidspension för tiden före den månad han eller hon fyller . Därefter övergår pensionen i ålderspension. Förtidspension skall utgå om den försäkrades arbetsförmåga på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psy- kiska prestationsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel och nedsättningen kan anses varak- tig. För sådan arbetsförmågenedsättning som inte kan anses varaktig, men som kan antas bli bestå- ende avsevärd tid utgår pensionsförmånerna istället i form av sjukbidrag, som är tidsbegränsat. Förtidspension resp. sjukbidrag utgår i förhållande till nedsättningen av arbetsförmågan ode- lad, med tre fjärdedelar, med hälften eller med en fjärdedel. Folkpension i form av efterlevandepension består av barnpension, samt omställningspension och särskild efterlevandepension. Med efterlevande make likställs i fråga om rätt till omställnings- pension och särskild efterlevandepension den som, utan att vara gift, stadigvarande sammanbodde med en icke gift man eller kvinna vid dennes död och som har varit gift med eller har eller har haft eller då väntade barn med den avlidne. Barn som ännu inte fyllt har enligt 2 § rätt till barnpension. Om ett barn som har fyllt bedriver studier som ger rätt till förlängt barnbidrag har det rätt till barnpension även för sådan tid, dock längst till och med juni månad det år då barnet fyller . Barnpension utgör av basbeloppet efter varje avliden förälder . Barnpension skall dock alltid vara så stor, att den tillsammans med barnets tilläggspension i form av barnpen- sion, utgör av basbeloppet efter varje avliden förälder. En efterlevande make, som inte har uppnått och som stadigvarande samman- bodde med sin make vid dennes död har rätt till omställningspension, om den efterlevande vid dödsfallet stadigvarande sammanbodde med barn eller hade sammanbott med den avlidne av fram till tidpunkten för dödsfallet. gäller för av räknat från tidpunkten för dödsfallet. skall omställningspension ändå utgå om den efterlevande har vårdnaden om och stadigvarande sammanbor med barn . Pensionen utbetalas till dess barnet uppnått denna ålder. Den som har rätt till omställningspension har också rätt till särskild efterlevandepension, om hans eller hennes möjlighet att bereda sig inkomst genom ett för honom lämpligt arbete är nedsatt med minst en fjärdedel alltsedan makens död och nedsättningen beror på arbetsmarknadsmässiga skäl, nedsatt hälsa eller annan därmed jämförlig omständighet samt kan antas inte vara endast kortvarig. Rätten till särskild efterlevandepension inträder då rätten till omställ- ningspension upphör. Bedömningen av om förvärvsmöjligheten är nedsatt skall göras mot bakgrund av den efterle- vandes möjlighet att bereda sig inkomst genom sådant arbete som motsvarar hans eller hennes krafter och färdigheter och som rimligen kan begäras med hänsyn till utbildning och tidigare verk- samhet samt ålder, bosättningsförhållanden och andra därmed jämförliga omständigheter. Omställningspension liksom hel särskild efterlevandepension är av basbeloppet . Som en särskild folkpensionsförmån kan handikappersättning utgå enligt 9 kap. lagen om allmän försäkring. Rätt till sådan ersättning tillkommer försäkrad som fyllt men ännu inte . För att ersättning skall utgå krävs att den försäkrades funktionsförmåga satts ned i sådan mån att han eller hon i sin dagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan eller för att kunna förvärvsarbeta behöver fortlöpande hjälp av annan eller annars har betydande merutgifter. Bedömningen av rätt till handikappersättning grundas på det sammanlagda behovet. Handikapp- ersättning utgår alltid till den som är blind, döv eller gravt hörselskadad om handikappet uppkom- mit före ålder. Beroende på hjälpbehovets storlek utgör handikappersättningen 69, av basbeloppet . Till den som uppbär folkpension i form av ålderspension, förtidspension eller efterlevandepension som inte är barnpension kan vidare pensionstillskott enligt lagen (1969:205) om pensionstillskott utgå. Syftet med pensionstillskottet är att ge dem som har låg pension ett ekonomiskt tillskott. Om den pensionsberättigade även har allmän tilläggspension utgår därför pensionstillskott endast till den del tilläggspensionen är lägre än pensionstillskottet. Enligt huvudregeln uppgår pensionstillskottet för den som uppbär ålderspension eller efterle- vandepension till av basbeloppet. För den som börjat ta ut ålderspension skall pensionstillskottet minskas i motsvarande mån som folkpensionen. För den som uppbär förtids- pension uppgår pensionstillskottet till av basbeloppet. I de fall folkpension endast betalas ut partiellt utgår pensionstillskottet i motsvarande mån. Den som har förvärvsarbetat kan under vissa förutsättningar ha rätt till tilläggspension, vilken utgår i form av ålderspension, förtidspension och efterlevandepension. Reglerna om den allmänna tilläggspensionen finns i 11–14 kap. lagen om allmän försäkring. som en person varit försäkrad enligt lagen om allmän försäkring skall det beräk- nas en pensionsgrundande inkomst på grundval av hans eller hennes inkomst av anställning eller inkomst av annan förvärvsverksamhet. Med inkomst av anställning avses lön eller annan ersättning i pengar eller andra skattepliktiga förmåner som den försäkrade fått som arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Med lön likställs kostnadsersättning som ingår vid beräkning av preliminär A-skatt. Med inkomst av annat förvärvsarbete avses inkomst av näringsverksamhet här i landet i vilken den försäkrade arbetat i icke oväsentlig omfattning, tillfälliga förvärvsinkomster av självständigt bedriven verksamhet, m.m. Vid beräkning av pensionsgrundande inkomst beaktas också vissa er- sättningar som träder istället för eller ersätter inkomst av förvärvsarbete. Till grund för beräkningen av inkomst av anställning och inkomst av förvärvsarbete skall den försäkrades taxerade inkomst läggas. Den pensionsgrundande inkomsten utgörs av den del av årsinkomsten som överstiger ett men understiger sju och ett halvt basbelopp. Pensionspoängen är därvid den pensionsgrundande inkom- sten delad med det vid ingången av året gällande basbeloppet och alltså som högst 6,5. För rätt till tilläggspension krävs att den försäkrade fått pensionspoäng . Tilläggspensionen beräknas genom att det för året gällande basbeloppet multipliceras med den försäkrades genomsnittliga pensionspoäng, eller om pensionspoäng tillgodoräknats honom eller henne , den genomsnittliga pensionspoängen för de femton åren med högst pen- sionspoäng. Om pensionspoäng tillgodoräknats den försäkrade under färre än skall den produkt som erhållits minskas i motsvarande mån . Tilläggspension i form av förtidspension kan utgå om den försäkrades arbetsförmåga på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel och nedsättningen kan anses varaktig. För sådan arbetsförmågenedsättning som inte kan anses varaktig, men som kan antas bli bestående avsevärd tid utgår pensionsförmåne- rna istället i form av sjukbidrag, som utgår för begränsad tid. Förtidspension resp. sjukbidrag utgår i förhållande till nedsättningen av arbetsförmågan ode- lad, med tre fjärdedelar, med hälften eller med en fjärdedel. Beräkning av tilläggspension vid förtidspension för försäkrad som tillgodoräknats pensions- poäng för minst två av de senaste som föregått det år då pensionsfallet inträffar eller har en sjukpenninggrundande inkomst som uppgår till minst ett basbelopp avviker från vad som gäller vid ålderspension. I sådant fall skall tilläggspensionen beräknas under antagande att den försäkrade fram till dess han eller hon uppnår ålder haft en inkomst motsvarande medeltalet av de senaste fyra årens pensionspoäng. Vid beräkningen av medeltalet får de år då pensionspoäng inte uppnåtts eller då den varit som lägst avräknas, dock högst hälften av åren. Om pensionen därigenom blir högre får medeltalet istället beräknas på samtliga de år som förflutit sedan den försäkrade fyllde . Vid beräkningen av medeltalet får de år då pensionspoäng inte upp- nåtts eller då den varit som lägst avräknas, dock högst hälften av åren. Om en försäkrad avlidit och han eller hon vid sitt frånfälle var eller skulle ha kunnat vara berätti- gad till tilläggspension i form av förtidspension eller ålderspension, har hans eller hennes efterle- vande rätt till tilläggspension i form av efterlevandepension. Efterlevandepension utgår i form av barnpension till den försäkrades efterlevande barn och i form av omställningspension och särskild efterlevandepension till den försäkrades efterlevande make. Barn och efterlevande make har dock rätt till efterlevandepension i form av tilläggspension endast i den mån de har rätt till efterlevandepension i form av folkpension. Barnpension för ett barn utgör av den förtidspension den försäkrade skulle ha erhållit om rätt till sådan pension hade inträtt för dödsfallet. Är flera barn berät- tigade till barnpension efter den försäkrade, ökas det nämnda procenttalet med 20 för varje barn utöver det första. Det sammanlagda barnpensionsbeloppet fördelas därvid lika mellan barnen. Omställningspension liksom hel särskild efterlevandepension utgör för år räknat, om det ef- ter den försäkrade finns barn som enligt 2 § har rätt till pension efter honom, 20 och i annat fall av den förtidspension eller ålderspension den försäkrade skulle ha varit berättigad till. 8.2 Lagen om sjuklön av en sjukdomsperiod utgår ersättning för inkomstförlust i de flesta fall enligt reglerna i lagen (1991:1047) om sjuklön istället för enligt reglerna i lagen om allmän försäkring. En arbetstagares rätt till sjuklön gäller från och med av anställningstiden. Om anställningstiden är kortare än en månad måste den anställde dock ha varit anställd minst för att rätt till sjuklön skall föreligga. Vid beräkning av anställningstidens längd skall tidigare anställningar hos samma arbetsgivare räknas in om tiden mellan anställningarna varit kortare än . Sjuklön utgår vid sjukdom som sätter ned arbetsförmågan. Med sjukdom jämställs ett till- stånd av nedsatt arbetsförmåga som orsakats av sjukdom för vilken sjuklön eller sjukpenning ut- gått. Däremot utgår inte sjuklön vid behandling eller rehabilitering. Vid bedömningen av hur mycket arbetsförmågan satts ned skall beaktas om arbetstagaren helt eller delvis är förhindrad att utföra sitt vanliga eller därmed jämförligt arbete. Sjuklön utgår inte för den första sjukdagen, karensdagen, och för de därpå följande dagarna av anställningsförmånerna. Om arbetstagaren redan gått miste om sjuklön från arbetsgivaren , skall regeln om karensdag inte tilläm- pas. 8.3 Lagen om arbetsskadeförsäkring Det grundläggande skyddet vid arbetsskador ges i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Arbetsskadeförsäkringen omfattar alla som förvärvsarbetar i , dvs. såväl anställda som upp- dragstagare och egenföretagare. Försäkringen gäller även när en arbetstagare sänds utomlands för arbete av en arbetsgivare med verksamhet i , om arbetet avses vara högst . En arbetsta- gare i statlig tjänst omfattas av arbetsskadeförsäkringen . Arbetsskadeförsäkringen har ett generellt utformat skadebegrepp, vilket innebär att varje hälsostörning som har sitt ursprung i arbetsmiljön i princip skall kunna godtas som arbetsskada. Det generella skadebegreppet kommer till uttryck i lagtexten där det sägs att med arbetsskada förstås skada till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. Olycksfall på väg till eller från arbetet, s.k. färdolycksfall, räknas som olycksfall i arbete om färden föranletts av och stått i nära samband med arbetet. Med olycksfall i arbetsskadeförsäkringens mening avses en i viss mån ovanlig och oförutsedd händelse med ett relativt kortvarigt händelseförlopp. I praxis har innebörden av begreppet kortva- rig händelse kommit att utsträckas till att omfatta ett händelseförlopp som sträcker sig över . Begreppet arbetssjukdom är i arbetsskadeförsäkringen definierat som skada till följd av an- nan skadlig inverkan. Med annan skadlig inverkan avses i princip varje i arbetsmiljön förekom- mande faktor som kan påverka den fysiska eller psykiska hälsan ogynnsamt. För att en arbetsmiljö- faktor skall godtas som skadlig i arbetsskadeförsäkringens mening krävs att den med hög grad av sannolikhet kan ge upphov till en sådan skada som den försäkrade har. Kriteriet hög grad av sanno- likhet innebär att det måste föreligga en väsentlig kunskap inom medicinsk eller annan vetenskap om att en viss faktor har en viss skadebringande egenskap. Beträffande skador av psykisk och psy- kosomatisk natur finns det vissa begränsningar i det generella skadebegreppet. I lagen anges att sådan skada inte skall anses som arbetsskada om den uppkommit till följd av företagsnedläggelse, arbetstvist, bristande uppskattning av den försäkrades arbetsinsatser, vantrivsel med arbetsuppgif- ter eller arbetskamrater eller därmed jämförliga förhållanden. Även försäkringsskyddet vid smittsam sjukdom är begränsat i arbetsskadeförsäkringen. Som arbetsskada godtas smittsam sjukdom som den försäkrade fått vid arbete i laboratorium där arbete med smittämnet i fråga bedrivs. Om en försäkrad blivit smittad på annat sätt, gäller arbetsskadeförsäkringen endast om smittan ådragits i arbete vid sjukvårdsinrättning eller i annat arbete vid behandling, vård eller omhändertagande av smittförande person eller hantering av smitt- förande djur eller material. I dessa fall gäller skyddet enbart vissa särskilt angivna sjukdomar. former av smittsam sjukdom som uppkommit till följd av olycksfall omfattas dock. Om en försäkrad varit utsatt för ett olycksfall eller någon annan skadlig inverkan skall den skada han eller hon ådragit sig anses vara orsakad av den skadliga inverkan om övervägande skäl talar för det . Om två likvärdiga medicinskt sakkunniga har olika uppfattningar i sambandsfrågan skall samband inte godtas. Vidare kan noteras att förhållanden utanför arbetet, t.ex. olika fysiskt ansträngande aktiviteter eller socialt, ekonomiskt eller psykiskt påfrestande förhållan- den i privatlivet kan leda till att övervägande skäl inte talar för ett samband. Ersättning för inkomstförlust under det inledande sjukdomsförloppet utgår inte med högre belopp än enligt lagen om allmän försäkring. Även kostnaden för sjukvård till följd av arbetsskada ersätts på samma sätt som vid annan sjukdom. Den skadade får alltså betala patientavgifter inom ramen för högkostnadsskyddet. Vid tandskada har den försäkrade dock rätt till nödvändiga kost- nader för tandvård. Ersättning enligt arbetsskadeförsäkringen lämnas också för särskilda hjälpme- del samt för sjukvård utomlands. En försäkrad som till följd av arbetsskada har fått en bestående nedsättning av sin förmåga att skaffa sig inkomst, har rätt till ersättning i form av livränta för den inkomstförlust som uppkom- mit.