sou · GMB38d3 · 1999-01-01 00:00:00 — Alkohol - inspektionens nya ansvar att pröva frågor om återkallelse på grund a v överträdelser av alkoholreklamregleringen bör också kunna finansera s genom avgifter. Antalet ärenden hos som rört reklam på serverings- ställen har varit relativt få. Också fortsättningsvis kommer ett fåtal ärenden om sådan reklam att behöva utredas av et. Med hänsyn härtill och till det utökade samrådet med Alkoholinspektionen kommer Konsu - mentverkets tillsyn bli i vart fall inte mindre. Lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 janu ari 1999. bör lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker upphävas. De nya materiella bestämmelserna bör tillämpas också på mark - nadsföringsåtgärder so m vidtagits före lagens ikraftträdande. En förutsätt- ning härför är dock att en bedömning enligt de nya föreskrifterna inte leder till en strängare bedömning än vad som gäller enligt alkoholreklamlagen. De nya bestämmelserna om tillsyn och de olika myndigheternas ansvarsom- råden härvidlag bör dock kunna tilläm pas . Den nya bestämmelsen om återkallelse på grund av överträdelse av de n särskilda alkoholreklamregleringen är en kraftig sanktion som kan jäm - ställas närmast med en straffrättslig sådan. B estämmelsen härom bör därför endast tillämpas på marknadsföringsåtgärder som vidtagits efter de ny a regleringens ikraftträdande. 22.1 Förslaget till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738) Denna lag gäller tillverkning och marknadsföring av alkoholdrycker samt handel med sådana varor. Lagen gäller också tillverkning av sprit. Bestämmelser om införsel och försäljning av teknisk sprit finns i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. Ändrin gen hänger samman med att reglerna om marknadsföring a v alkoholdrycker har förts in i ett nytt 4 kap. i alkohollagen. Regeringen får med avseende på främmande stat bestämma att följande skall gälla. Vid marknadsföring av alkoholdrycker får inte användas oriktiga eller vilseledande urspungsbeteckningar genom vilka dryckerna direkt eller indirekt anges vara frambragda eller tillverkade i den främmande staten eller i en region eller ort i den främmande staten. Detta gäller även om det äkta ursprunget anges eller om beteckningen används bara i översättning eller är åtföljd av uttryck som art, sort, typ, kopia eller liknande uttryck. En handling som strider mot andra stycket skall vid tillämpning av marknadsföringslagen (1995:450) anses vara otillbörlig mot konsumenter. Bestämmelsen har förts över från 5 § alkoholreklamlagen. Bestämmelsen har tillkommit för att skydda geografiska ursprungsbeteckningar (se prop. 1994/95:123 s. 50 ff.). Den skall tillämpas på främmande stat som ä r ansluten till Madridöverenskommelsen angåend e undertryckande av oriktiga eller vilseledande ursprungsbeteckningar på handelsvaror eller som är medlem i , WTO (SFS 1996:1244). Det är visserligen av konsumentintresse att geografiska ursprungs- beteckningar vid marknadsföring av alkoholdrycker är korrekta. melsen har dock tillkommit till följd av internationella åtaganden som rör främst handelsfrågor, framför allt det s.k. . Paragrafen s huvudsakliga ändamål är sålunda att skydda tillverkarna mot otillbörli g konkurrens och den hör dä rför inte sakligt till de särskilda bestämmelserna i kap. 4 om marknadsföring av alkoholdrycker som vänder sig till konsu- menter. I stället har den tagits upp bland de inledande bestämmelserna i alkohollagen. Särskilda bestämmelser för marknadsföring Marknadsföring av alkoholdrycker i allmänhet Detta kapitel gäller marknadsföring av alkoholdrycker som vänder sig till konsumenter. Om förbud mot vissa marknadsföringsåtgärder finns bestämmelser i 3 kap. 5 § och 7 kap. 7 §. I första stycket avgränsas kap itlets tillämpningsområde. Liksom alkoholre- klamlagen är kapitlet tillämpligt endast på marknadsföring som riktar sig till konsumenter. Marknadsföring som riktar sig från en tillståndshavare till en annan, t.ex. marknadsföringsåtg ärder som en innehavare av partihandel- stillstånd vidtar i samband med försäljning av sina varor till en innehavare av serveringstillstånd, faller således utanför tillämpningsområdet. - nadsföring i fackpress som inte vänder sig till konsumenter är också tillåten. Utredningen har i avsnitt 14.1 redogjort för innebörden av uttrycke n marknadsföring och konsumenter samt för regleringens geografisk a tillämpningsområde. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 4 § alkoholreklamlagen. Hänvisningen till gåvoförbudet i 3 kap. 5 § och animeringsförbudet i 7 kap. 7 § är endast en erinran om att också dessa bestämmelser är tillämpliga på sådan marknadsföring av alkoholdrycker so m sker till konsumenter. De kan visserligen på grund av den s.k. lagstridighetsprincipen sanktioneras enligt marknadsföringslagen men de skall som huvudregel även fortsättningsvis sanktioneras enligt de allmänna bestämmelserna därom i 8 kap. alkoholla- gen. Hänvisningen medför således ingen förändring i fråga om tillsyn eller sanktioner. För marknadsföringen gäller förutom de krav som anges i mark- nadsföringslagen (1995:450) att den skall ske med återhållsamhet. Därvid gäller särskilt att marknadsföringsåtgärder inte får vara påträngande eller uppsökande. Marknadsföring får inte rikta sig särskilt till barn och ungdomar eller innefatta skildring av sådana personer. I första stycket finns en erinran om att också de allmänna bestämmelserna i marknadsföringslagen är tillämpliga på ma rknadsföring av alkoholdrycker som vänder sig till konsumenter. Härtill finns ett allmänt krav på att al l marknadsföring av alkoholdrycker skall ske med återhållsamhet. En markerad utgångspunkt för lagregleringen är, som utredningen har framhållit i bl.a. avsnitt 14.2, att marknadsföringen skall ske under sådana former att samhälleliga, sociala och medicinska skadeverkningar av alkoholkonsumtionen i möjligaste mån undviks. Detta uttrycks i enlighe t med terminologin i alkohollagen så att marknadsföringen skall ske me d återhållsamhet. Härigenom tydliggörs också att reglerna för alkoholrekla- men har ett alkoholpolitiskt syfte och att regleringen är en del av den förda alkoholpolitiken. Ett annat skäl att övergå till begreppet återhållsamhet är att det har en något annorlunda innebörd än begreppet särskild måttfullhet som är i bruk. Som en följd av kravet på att marknadsföring av alkoholdrycker so m vänder sig till konsumenter skall ske med återhållsamhet gäller at t marknadsföringsåtgärderna inte får vara påträngande eller uppsökande . Detta framgår redan av lagtexten. Att marknadsföringen skall ske me d återhållsamhet får betydelse också på reklammedel, innehåll och utform - ning. Bedömningen av om en marknadsföringsåtgärd uppfyller det all - männa kravet på återhållsamhet får anpassas till förhållanden som vem den riktar sig till och vid vilket försäljningsställe åtgärden har vidtagits . Närmare regler om vissa marknadsföringsåtgärder som kan bedömas som påträngande eller uppsökande tas upp i 4 och 5 §§. Utredningen har i avsnitt 8.4 redogjort för de kriterier som enligt artikel 15 i det s.k. TV-direktivet föreskrivs för att TV-reklam eller köp-TV fö r alkoholhaltiga drycker skall vara tillåten. Dessa bör naturligtvis allmän t tjäna som ledning vid bedömningen av kravet på återhållsamhet. De sär - skilda kriterierna rörande alkoholreklam och ungdomar berörs i anslutning till kommentaren till andra stycket. I andra stycket föreskrivs att marknadsföringen av alkoholdrycker inte får rikta sig särskilt till barn och ungdomar. Bestämmelsen har delvis fått sin utformning mot bakgrund av artikel 15 i TV-direktivet. Regleringen går dock längre än vad som föreskrivs där eftersom den dels gäller all a reklammedel, dels innehåller ett totalt förbud mot att skildra barn elle r ungdomar i alkoholreklam. Den allmänna motiveringen till förslaget i denna del återfinns i avsnitt 14.6.3. Som framgår där är ungdomar en särskilt skyddsvärd grupp, int e minst då en sen alkoholdebut anses minska riskerna för en överdrive n alkoholkonsumtion. Med barn avses de som inte har fyllt och med ungdomar de yngre människor som har uppnått . Också ung a människor öv er är, även om det är tillåtet att servera dem alkohol - drycker, skyddsvärda. Någon specifik ålder beträffande dem som reklamen inte får rikta sig till eller som skildras i reklamen anges inte. Det avgörande är om framställningen i sin helhet kan anses särskilt rikta sig till barn och ungdomar eller om de som skildras i reklamen kan uppfattas som barn och ungdomar. Marknadsföringen skall anses rikta sig särskilt till barn och ungdomar om den har en sådan utformning att det kan antas att barn och ungdomar lätt lägger märke till och kan påverkas av den. Härvid skall beaktas att barn och ungdomar i yngre tonåren redan har svårare att kritiskt granska oc h värja sig mot marknadsföring i allmänhet. Som utredningen har redogjort för i avsnitt 14.6.3 är viktiga bed ömningskriterier dryckens egenskaper och sammansättning, dryckens popularitet hos unga, dess namn och image samt förpackningens utformning. Regleringen tar således inte ensidigt sikte på varumärken eller förpackningen. Dessa bör beaktas inom ramen för e n helhetsbedömning av framställningen. Udda eller aggressiva former av flaskor, burkar eller annan förpackning eller emballage, inslag av seriefigu- rer på förpackningar eller etiketter, uppkäftiga eller rebelliska namn , fräcka eller psykedeliska färger, ett förenklat språk eller en ungdomli g jargong på drycken eller i framställningen är allt exempel på omständighe- ter som kan leda till att marknadsföringen skall anses riktad särskilt til l barn och ungdomar. Härför kan också tala att drycken är smaksatt som en läsk eller att den har getts ett namn som uppenbarligen syftar till att tilltala ungdomar (t.ex. rebel, Explosive blast eller Barking white dogs) eller att förpackningen, varumärket eller märkningen är utforma d med t.ex. anspelning på vad som kan anses vara trendigt bland ungdomar eller gångbart i vissa missbrukskretsar. Vad som har uppräknats är endast exempel på omständigheter som kan vägas in i en bedömning att marknadsföringen är riktad särskilt til l barn och ungdomar. Vid prövning av regleringens tillämplighet skall dock samtliga omständigheter vid marknadsföringen beaktas. En utgångspunkt för bedömningen är det helhetsintryck framställningen ger vid en flykti g kontakt. Regleringen avser inte bara traditionell marknadsföring såsom tillåten annonsering i tidning utan alla reklammedel och marknadsföringsåtgärder. Under regleringen kan också falla t.ex. vissa åtgärder i samband me d sponsring av tävlingar. Om en tävling engagerar barn och ungdomar och det hos det företag som sponsrar tävli ngen finns ett avsättningsfrämjande syfte för en alkoläsk kan sålunda bestämmelsen bli tillämplig. Marknadsföringen får avse endast sakliga uppgifter om varorna samt om deras egenskaper och sammanhang. Bilder eller andra tekniska framställningar får skildra varorna och tillbehör samt sådana situationer som har ett naturligt samband med varorna. Paragrafen innehåller tillsammans med 2 § de grundläggande kraven på vad som skall iakttas vid marknadsföring av alkoholdrycker som vänder sig till konsumenter. I bestämmelsen utvecklas kravet på att marknadsföringen skall ske med återhållsamhet. Tyngdpunkten i framställningen skall för att anses förenlig med de grundläggande kraven ligga på saklig produktinformation. Be - stämmelsen lagfäster delvis vad som enligt riktlinjer och tidigare praxis ingått i kravet på särskild måttfullhet. Som sakliga uppgifter anses relevanta fakta om den marknadsförd a alkoholdrycken, t.ex. dess art eller typ, råvaror som ingår i drycken, framställningsmetoder och uppgifter om tillverkningen. När det gäller egenskaper är det framförallt smak som avses. Det är inte förbjudet att vid beskrivningen av dryckerna att använda värdeomdömen. Gränsen mella n saklig produktinformation och värdeomdömen är nämligen oklar, och det framstår som otidsenligt att inte tillåta en subjektiv beskrivning av smaken. Alltför överdrivna värdeomdömen är dock alltjämt inte förenliga me d kravet på sakliga uppgifter medan det är tillåtet att beskriva en alko - holdryck med i branschen allmänt vedertagna uttryckssätt. Frågan huruvida en produktinformationen kan anses uppfylla det allmänna kravet på återhållsamhet skall bedömas också mot bakgrund av 2 §. Med egenskaper hos en alkoholdryck avses också dess alkoholhalt. En framställning får dock inte fokusera på alkoholha lten och alkoholstyrkan får inte utgöra främsta försäljningsargumen t. Med varans sammanhang åsyftas t.ex. uppgifter om när en dryck lämpligen kan konsumeras, hur ett öl bryggs eller till vilken mat ett vin passar bäst. Det är alltså tillåtet att beskriva t.ex. hur mat och dryck kan förenas. Framställningar i bild skall i huvudsa k omfatta ett återgivande av produkten eller däri ingående råvara, varumärke eller därmed jämförligt kännetecken. Även andra inslag får förekomma så länge det inte innebär en öve rdriven fokusering på annat än produkten eller informationen om den. Således är det alltså, till skillnad mot vad so m har gällt, tillåtet att skildra människor i bild. Denna skildring ä r dock tillåten endast under förutsättning den situation som återges int e strider mot den allmänna bestämmelsen om att all marknadsföring skall ske Det är t.ex. tillåtet att skildra människor som intar en måltid där den marknadsförda drycken ingår naturligt men otillåtet att visa berusade människor eller människor i vågade situationer. Tyngdpunkten i en framställning skall dock generellt för att vara godtagbar ligga på själva varan. Det ställs inte längre några krav på att bakgrunden i en bild skal l vara neutral, att varan inte får vara uppförstorad eller att antalet varor eller tillbehör som visas inte får vara fler än en. Att bildens layout skall bedömas mot bakgrund av kravet på återhållsamhet i 2 § är självklart. Vad som har sagts om framställning i text och bild gäller också annan teknis k framställning. Särskilt om vissa marknadsföringsåtgärder Vid marknadsföring av alkoholdrycker får inte användas kommersiella annonser i 1.periodiska skrifter eller andra skrifter på vilka tryckfrihetsför- ordningen är tillämplig och som med avseende på ordningen för deras utgivning är jämförbara med periodiska skrifter, 2.ljudradio- eller televisionsprogram, eller annars i sådana TV- sändningar över satellit som omfattas av radio- och TV-lagen (1996:844), eller 3.filmer som visas offentligt. Första stycket 1 och 3 gäller inte skrifter eller filmer som till- handahålls endast på försäljningsställen för det detaljhandelsbolag som avses i 6 kap. 1 §. Bestämmelsen innehåller direkta förbud mot att marknadsföra alko - holdrycker genom kommersiella annonser i vissa medier. Motivet till förbud en är att sådan marknadsföring är påträngande och därför inte ä r tillåten. Vad som utgör en kommersiell annons har förklarats i avsnitt 4.3.1 och 14.3.1. Annonsförbudet för alkoholreklam i tidningar gäller också öl. Skäle n härför återfinns i avsnitt 14.3. I övrigt är bestämmelsen i första stycket 1 och 2, med någon språklig justering, överförd från alkoholreklamlagen (2 § andra och tredje stycket). Bestämmelsen har i dessa delar, bortsett från den nämnda förändringen bet räffande öl, samma tillämpningsområde som bestämmelsen i alkoholreklamlagen. Förbudet avser kommersiella annonser i periodiska skrifter och andra skrifter som är jämförbara med sådana skrifte r. Med periodisk skrift förstås enligt 1 kap. 7 § första stycket tryckfrihetsförordningen tidning, tidskrif t eller annan sådan tryckt skrift, som enligt utgivningsplanen är avsedd at t under bestämd titel utges minst med fyra på särskilda tider utkommand e nummer eller häften , samt därtill hörande löpsedlar och bilagor . Sedan utgivningsbevis för en skrift har meddelats, skall denna, till des s beviset återkallas, anses som periodisk. Begreppet periodisk skrift syftar till att skilja vad som i dagligt tal kallas för tidningar eller tidskrifter från andra tryckta skrifter, t.ex. böcker , broschyrer och kataloger. En skrift som saknar formell utgivningsplan eller utgivningsbevis kan dock betraktas som periodisk skrift om den faktiskt utkommer minst eller om den är avsedd att göra det . Sådana reklamblad eller reklambroschyrer som detaljhandeln skickar till hushållen och som innehåller reklam för öl kan därför i och för sig komma att falla under tillämpningsområdet för förbudet i första stycket 1. Normalt torde dock så inte vara fallet. Film är ett grundlagsskyddat medium. Som anmärkts i avsnitt 14.3 krävs det lagstöd för ett förbud mot alkoholreklam i film. Detta har införts i första stycket 3. Med film avses inte bara film utan även videogram och andra upptagningar av rörliga bilder (jfr 1 kap. 1 § tredje stycket yttrande- frihetsgrundlagen). Förbudet är begränsat till filmer som visas offentligt . Sådana filmer är underkastade viss förhandsgranskning (1 kap. 3 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen, jfr lagen [1990:886] om granskning och kontroll av filmer och videogram). I handeln finns videogram med allmän information om t.ex. vinkunskap och vinprovning. är sådana filmer inte avsedda att visas offentligt och så länge det inte sker faller ocks å eventuell alkoholreklam i filmerna utanför regleringen. På framställningar som innehåller allmän information och som inte kan bedömas ha et t avsättningsfrämjande syfte för vissa alkoholdrycker är dessutom int e regleringen i första stycket 3 tillämplig redan på grund av att de inte ka n bedömas innehålla alkoholreklam. Det tidigare undantaget för annonser i tidningar som tillhandahåll s endast på försäljningsställen gäller nu endast skrifter och filmer so m tillhandahålls på Systembolagets försäljningsställen. Skälen för denn a ordning framgår av avsnitt 14.3 Det är sålunda inte tillåtet med alkoholre- klam i tidningar som på begäran skickas till konsumenter. Vid marknadsföring av spritdrycker, vin eller starköl får inte användas direktreklam eller andra liknande reklammedel som riktar sig till enskilda konsumenter. Vid marknadsföring av alkoholdrycker får inte användas 2.presentutdelning, erbjudanden om avsmakning eller därmed jämförliga erbjudanden, eller 3. erbjudanden att vid köp av annan vara eller tjänst förvärva också alkoholdryck. Vad som sägs i andra stycket 3 gäller ej kombinationserbjudande med alkoholdryck om drycken utgör del av en måltid. Bestämmelsen innehåller förbud mot vissa marknadsföringsåtgärder som bedöms vara sär skilt påträngande eller uppsökande. Den utgör i huvudsak en kodifiering av vad som har gällt. I första stycket föreskrivs att direktreklam eller andra liknand e reklammedel som riktar sig till enskilda konsumenter inte får användas vid marknadsföring av spritdrycker, vin eller starköl. Bestämmelsen i först a stycket gäller således inte öl. Det är därför fortfarande tillåtet att frå n detaljhandeln skicka reklamblad eller kuponger till hushållen som innehåller upplysningar eller erbjudanden om öl som säljs i butiken. (Beträffand e reklammaterial som utgör periodiska skrifter, jfr dock kommentaren til l 4 §.) Sådan reklam för öl är tillåten endast om denna produkt nämns som en bland andra varor. Reklamen får dock inte överdrivet fokusera p å alkoholdrycken, som inte heller får göras till lockvara. Också här skal l framställningen prövas mot det allmänna kravet på återhållsamhet . Reklamblad eller direktreklam som innehåller en inbjudan till en restaurang men som också bedöms utgöra reklam för alkoholdrycker faller in unde r förbudet mot direktreklam för alkoholdrycker. Uttrycket direktreklam har samma innebörd som i Internationell a Handelskammarens regler för direktmarknadsföring, antagna . Där definieras direktreklam som distribution av erbjudanden till konsumenterna eller mottagarnas brevlåda, oavsett om det sker per post eller på annat sätt. Det är för regleringens tillämplighet utan betydelse om fö rsändelsen är adresserad eller oadresserad. Första stycket är ocks å tillämpligt på andra liknande reklammedel som riktar sig till enskilda konsumenter. Härmed åsyftas t.ex. telemarketing, dvs. framförande a v erbjudanden till konsumenterna eller mottagarna per telefon eller andra telekommunikationsmedel såsom e-post (jfr nämnda ICC-regler). Vid marknadsföring av alkoholdrycker får inte förekomma utomhusre- klam. Detta framgår av andra stycket 1. Som utomhusreklam räknas bl.a. reklam på annonspelare och på hållplatser för bussar och spårvagnar. Hit hör också högtalarreklam . Detta är en skillnad mot vad som tidigare gällde då högtalarreklam i riktl injer angavs som ett exempel på vad som ansågs strida mot måttfullhetskravet. omfattas alltså högtalar- reklam av förbudet mot utomhusreklam. Marknadsföring i anslutning till eller direkt utanför ett serveringsställe anses inte i första hand so m utomhusreklam. Marknadsföring vid ett serveringsställe kan komma i konflikt med det allmänna kravet på återhållsamhet om den placeras eller utformas på ett uppseendeväckande sätt. Om sådan marknadsföring ä r alltfö r dominant och kan bedömas som självständig i förhållande til l serveringsstället bör den dock kunna bedömas som utomhusreklam. Som utomhusreklam räknas inte heller reklam på distributionsfordon. Liksom har gällt skall sådan reklam bedömas mot det allmänn a kravet på återhållsamhet. Vad som föreskrivits i detta avseende i Konsu - mentverkets riktlinjer tjänar även fortsättningsvis som utgångspunkt fö r bedömningen. Vad som sagts om marknadsföri ng på distributionsfordon äger tillämpning på samtliga kommersiella transporter av alkoholdrycker. Marknadsföring av alkoholdrycker på annan plats än på eller vi d försä ljningsställen för sådana drycker, t.ex. i offentliga miljöer eller i lokaler som besöks av ungdomar, strider som regel mot grundregeln o m återhållsamhet. Marknadsföring av alkoholdrycker bör inte heller äga rum vid allmän idrottsplats eller annan allmän arena eller vid sportarrangemang som är öppet för allmänheten. Något hinder mot att tillverkare elle r distributörer av alkoholdrycker på sådana platser gör reklam för sitt företag finns dock inte. Någon särskild reglering av bilder på fl askor och burkar har inte införts. Vad som föreskrivits i riktlinjerna för marknadsföring av spritdrycker, vin och starköl för (KOVFS 1979:5, punkten 5.1.2) bör inte längre gälla . Utformningen av förpackningsdekorer bör i stället i förening me d framställningen i sin helhet bedömas från fall till fall mot grundregeln om återhållsamhet. I riktlinjer finns bestämmelser om både pristävlingar och rabatterbjudanden. Något särskilt förbud mot pristävlingar har int e infört s. Tillåtligheten av en sådan marknadsföringsåtgärd får i ställe t bedömas i varje enskilt fall mot grundregeln om återhållsamhet med särskilt beaktande av att tävlingarna inte bör innehålla moment av köptvång . Rabatterbjudanden bör anses otillåtna och kunna angripas med stöd av alkohollagens särskilda bestämmelser om prissättning och o m animeringsförbud (7 kap. 6 och 7 §§). Någon särskild reglering i dett a avseende behövs därför inte. Av tredje stycket framgår att det är tillåtet för restauranger att lämna kombinationserbjudanden med alkoholdryck om drycken är en del av en måltid. Genom riktlinjer har för undantaget s tillämplighet tidigare gällt att kombinationserbjudandet skulle innehålla också ett alkoholfritt alternativ. Detta är ett onödigt krav och har därfö r utgått i den nya regleringen. Att serveringsställen är skyldiga att håll a lättdrycker i sitt sortiment framgår av 3 kap. 6 §. Tillämpningen av denna bestämmelse torde utgöra tillräck ligt hinder mot missbruk av kombination- serbjudanden. Marknadsföring av alkoholdrycker på försäljningsställen får avse endast alkoholdrycker i det sortiment som säljs där. Bestämmelsen är ny. Den innebär att ett försäljningsställe endast få r marknadsföra de alkoholdrycker, dvs. de varumärken, som ingår i dess sortiment. Skälen till den nya regleringen finns redovisade i avsnitt 14.4.