sou · GMB384 · 1999-01-01 00:00:00 — På fanns också erfarenhet av TV-produktion genom den medialinje och utrustning som skolan förfogade över. En slutsats av projektet är dock att man är tveksam till affärs-TV på grund av dess kostnad, förberedelsetid och personalåtgång. I Datorn och musiken var det naturligt att pröva FirstClass för att skicka musikarrangemang via s.k. MIDI-filer till handledaren. Video- konferenserna upplevdes inte som nödvändiga för lärandet. Det var svårt att få konferenserna effektiva, det hade en tendens att bli dålig television. Enligt rapporten bör de i högre grad utgå från deltagarnas aktivitet och frågor. Detta är ett regimässigt problem eftersom video- konferensen lätt kan bli ostrukturerad. Däremot poängterade samtliga deltagare i datorkursen vikten av att ha mött läraren i videokonferenser. Han upplevdes dessutom som extra levande och personligt närvarande genom att hans svar och kommentarer via datorn var mycket snabba. Begreppet jourhavande pedagog myntades och uppfylldes. Den in- teraktiva samt manualen och studiehandledningen uppfattades som bra och användarvänliga. I scenkursen skapades en närhet genom att låta läraren framträda mycket tydligt vid TV-sändningarna. Den professionella programleda- ren fungerade som en länk mellan distansskolorna/deltagarna och lära- ren, vilket också förde handlingen framåt. Däremot hade inte scenkur- sen samma inbyggda feed-backmoment som datorkursen, vilket gjorde att kursledningen/läraren kände en brist på reaktion från deltagarna. Dessutom fanns det ett motstånd från deltagarna att gå in i en TV- sändning och avbryta. Detta motstånd är mycket mindre i videokonfe- renserna, under förutsättning att producenterna redan från början ska- par en naturlig dialog mellan sig och deltagarna. En erfarenhet från båda kurserna är, enligt slutrapporten, att balan- sen mellan styrning och frihet är en viktig faktor. Eftersom de utbild- ningsbehov som kurserna skulle svara mot var individuella var det an- geläget att studietakten var flexibel. Det var också viktigt att kombinera denna frihet med en tydlig struktur i innehållet och vissa tidsmässiga hållpunkter och ramar, annars skulle gränsen mellan kurs och icke-kurs suddas ut och kursen riskerade att försvinna i den ordinarie tillvarons göromål. Det är lätt att underskatta utvecklingsarbetets krav på energi, tid och resurser. I rapporten trycker man på att alla inblandade parter, kursled- ning, lärare, producenter, deltagare och teknisk personal bör vara in- volverade från början. Särskilt viktigt är det att producenter, lärare och tekniker samarbetar redan vid planeringen. är det nog så att IT och distansutbildning kräver ett engagemang från intresserade eldsjälar, skriver man i rapporten. En huvudanledning till detta är, att det inom de inblandade utbildningsan- ordnarna inte finns en reguljär organisation för distansutbildning, utan den får skötas genom enskilda och frivilliga initiativ. I projektledningen har man noterat två motkrafter när det gäller distansutbildning på folkhögskola. De har visserligen inte påverkat dessa delprojekt, men man befarar att de kan medföra problem inför en utvidgning. Den ena är det faktum att folkhögskolor av ekonomiska skäl behöver kursdeltagare som är inackorderade på skolan. Den andra motkraften härrör från folkhögskolornas pedagogiska tradition som bygger på en socialpedagogik med det nära mötet som lärandeform. Musikundervisningen har dock en delvis annorlunda tradition eftersom den i hög grad bygger på individuell färdighetsträning. Den borde där- för lättare kunna existera i distansform. fick den svenska akademiska utbildningen en delvis ny inriktning. Utbildningen började betraktas som ett jämlikhetsskapande instrument som skulle stimulera, inte bara reflektera utvecklingen i samhället. Planeringen av den högre utbildningen sågs som en del av en allmän samhällspolicy, vars mål var både social och geografisk jämlik- het. Till de nya grupper som räknades med i planeringen av universi- tetsutbildningen hörde nu de vuxenstuderande. I linje med dessa tanke- gångar påbörjades inom de svenska universiteten en försöksverksamhet med distansutbildning . Initiativet till verksam- heten kom års utbildningsutredning. Försöksverksamheten, som var en del av förberedelserna års högskolereform, genomfördes inom samtliga universitet under tids- perioden /74–1975/76. Efter de tre experimentåren permanentades distansutbildnin en i universitetens utbud. Då hade verksamheten vuxit från 21 kurser i hela landet /74 till 54 kurser under /76. Målgruppen definierades som geografiskt begränsade för- värvsarbetande vuxna. I och med högskolereformen gjordes distansutbildningen till en integrerad del av högskolans verksamhet. I valdes en små- skalig modell för distansutbildning, som framför allt sågs som ett sätt att yrkesanknyta högskolans utbildningsutbud. Distansutbildningen ansågs vara en lämplig utbildningsform för vuxna, yrkesverksamma personer som på grund av bostadsort, familjeförhållanden eller arbets- tider inte hade möjligheter att läsa vid universitet eller hög- skolor. Verksamheten expanderade snabbt. I en rapport från regionsty- relserna anges t.ex. att antalet distanskurser ökat till 244 kur- ser /83. genomfördes en större satsning på utveckling av distansutbildningen inom högskolan, det s.k. vid . Projektet finansierades med medel från Industride- partementet och anknöts till den regionalpolitiska offensiv som star- tade i och med den regionalpolitiska propositionen (prop. 1984/85:15). och ökade intresset för den vuxna befolkningens behov av mer och bättre utbildning och där- med också intresset för distansutbildning. 1991 tillsattes Utredningen om distansutbildning. Den följdes ett och halvt år senare av Utredning- en om effektivare vuxenutbildning samt av ett uppdrag till universiteten i och att utreda frågan om organisation av högskolans distansutbildning. Det första distanskonsortiet bildades genom avtal mellan tre universitet och två högskolor. Den nya informationstekniken har varit aktuell i den näringspolitis- ka diskussionen . I utbildningssammanhang diskuterades informationstekniken på allvar först . Då publicera- des inom ramarna för Agenda 2000 en rapport som uteslutande ägnades frågan om ny informationsteknik i undervisningen. I en annan rapport behandlades högskolornas och universitetens roll i den framtida kom- petensutvecklingen och stor vikt lades då vid nyttjandet av IT inom högskolan. tillsattes den s.k. av regeringen för att främja en bred användning av informationsteknologin i Sveri- ge, som ett medel att höja livskvaliteten och öka vårt lands internatio- nella konkurrenskraft och och kompetensut- veckling () bildades och gavs ansvar för vissa medel som avsatt för främjande av bred användning av IT . 2.4.2Konsortiet för nationell distansutbildning Det nationella distanskonsortiet bildades genom avtal mel- lan universiteten i , och , högskolan i och Kungl. Distanskonsortiets huvuduppgift är att utveckla och pröva pedagogiska modeller och tekniska metoder för distansutbildning, att utveckla nationella distanskurser och att eftersträva såväl nationell som internationell samverkan. För konsortiets hittillsvarande verksamhet har utbildningsdeparte- mentet anvisat sammanlagt . Av dessa medel har ca använts för utvecklingsarbete för distanskurser och ca för genomförande av kurser. Drygt 6 000 stu- derande har deltagit i kurserna. Ungefär 40 arbetsgrupper med ett par hundra lärare från olika institutioner har deltagit i utvecklingsarbete för distanskurser och ett betydligt större antal lärare har medverkat i ge- nomförandet av kurser. Sedan regeringen uttalat att särskilda medel för distansutbild- ning inte längre skulle utbetalas, utarbetade konsortiestyrelsen en mo- dell som innebär att parterna gemensamt finansierar verk- samheten. I syfte att säkerställa verksamheten i avvaktan på DUKOMs förslag beslöt parterna i konsortiet att var och en inom sitt distanskurs- utbud skulle ställa minst 50 helårsplatser till förfogande för konsortie- kurser, samt bidra till kompetensutveckling, administration och drift. Därmed har konsortiet skapat en modell för organisation av nationell distansutbildning, där resurser vid sex lärosäten samverkar. Modellen innebär bl.a. att de konsortiekurser som ges finansieras och administreras inom varje parts reguljära utbud, men genomförs i samverkan med övriga konsortieparter. Utvecklingsarbetet för kurserna finansieras av konsortiet, efter ansökan från arbetsgrup- perna och genom beslut i styrelsen. Parallellt med de administrativa förändringarna har en policy utarbetats med en tydligare distansprofil för konsortiets utbildning. Enligt policyn är distansutbildning ett sam- lande begrepp för utbildningsformer som har flexibilitet, tillgänglighet och individanpassning som gemensamma nämnare. Verksamheten in- riktas mot en huvudsakligen nätbaserad utbildning som tillgodoser na- behov av fortbildning och vidareutbildning samt behov av för- djupning på kunskapsområden där de enskilda parternas specialkom- petens kompletterar varandra. Den största målgruppen för konsortiets verksamhet är de yrkesverk- samma. ·tematiska, flervetenskapliga kurser på grundnivå, ·teknik- och naturvetenskapliga kurser på grundnivå, ·lärarfortbildning på strategiska områden, ·spets- och forskarkurser på strategiska områden. Konsortieparterna ingår som medlemmar i nätverket för ESC, EuropeanStudyCentres, inom EADTU, Teaching Universities. Via detta nätverk har konsortiet möj- ligheter att samarbeta med ett antal distansuniversitet och studiecentra i . Konsortiets kursutbud skall vara öppet för studerande i andra länder och kurser och kursmaterial från andra länder skall erbjudas svenska studerande. I såväl utvecklingsarbetet som genomförandet av kurser skall samverkan med lärare och studerande i andra länder efter- strävas. Information och marknadsföring är viktiga delar av konsortiets verksamhet. Syftet är dels att informera blivande studerande om kurs- utbudet, dels att informera lärare och administratörer inom konsortiets nätverk om verksamheten, dels att väcka intresse hos myndigheter och företag för konsortiets modell för nationell distansutbildning. Konsortiets första verksamhetsår utvärderades av en forskargrupp vid under ledning av . Resultatet publicerades i rapporten . , 1996–1997, har utvärderats av en grupp forskare under ledning av vid . Huvudsyftet med utvärderingen är att belysa följande övergripande frå- geställningar: ·Vad nytt har konsortiet tillfört jämfört med tidigare distansutbild- ning? ·Vilken kvalitet har det som producerats? ·Vilka nya studerandegrupper har tillkommit genom konsortiet? Den största målgruppen för konsortiets kurser är de yrkesverksamma. Utbudet har profilerats till att framför allt gälla fortbildning för lärare inom olika utbildningsområden, teknisk fortbildning för ingenjörer och tekniker samt vissa tematiska, ämnesövergripande utbildningar. breda kompetensen inom konsortiet har varit en förutsättning för dessa utvecklingsinsatser. En enkät till och intervjuer med de kursansvariga visar att de kurser som varit mest framgångsrika vad gäller andelen examinerade är de som explicit vänt sig till yrkesverksamma. Även i kurser som vänt sig till allmänheten har de yrkesverksamma varit mer aktiva än andra stu- derande. Flertalet av de genomförda kurserna har varit ganska traditionella vad gäller distanspedagogik och utnyttjande av distansteknik. Till övervägande del består kursuppläggen i att man har haft ett antal sam- lingar på lärosätet med komprimerade föreläsningar kompletterade med instuderingsmaterial. I några kurser har man dock gått över till att an- vända den nya informationstekniken. Inblandade lärare anser generellt att man kunnat föra en bättre diskussion med och handledning av de studenter som haft tillgång till e-post. Konsortiets roll i kursutvecklingen har enligt de kursansvariga främst bestått i att bistå med ekonomiska resurser, men några uppger att man också fått fram idéer via konsortiet. De flesta anser att kurserna inte skulle ha kunnat genomföras om inte ekonomiskt stöd givits. Kon- sortiet har även gjort det möjligt att utnyttja elektroniska konferens- system. Därigenom har man kunnat föra utvecklingsdiskussioner med representanter för de andra lärosätena. Utvärderingsgruppen anser, i likhet med den grupp som utvärderade , att konsortiet i stort har fullföljt syftet med verksamhe- ten. Konsortiet har utan tvekan bidragit till att nya grupper av stude- rande fått den högskoleutbildning som skulle varit utesluten utan di- stansundervisning. Däremot anser utvärderarna att konsortiet i alltför liten utsträckning har arbetat med den pedagogiska förnyelse som di- stansutbildning kräver. De ärenden som behandlats av styrelsen har i huvudsak rört ekonomiska och tekniska frågor. Erfarenheter och kun- skaper har i ringa utsträckning systematiserats och/eller implementerats i högskoleverksamheten. Konsortiet borde vidare agera mer aktivt för att sprida kunskap om distansutbildningens möjligheter. är ett konsortium som består av högskolorna i , /och , , samt TBV och Utbildningsradion. Konsortiet erhöll för sin verksamhet. De ämnen som främst prioriterades var IT- området och Europakunskap. I planerna ingick också att man skulle pröva möjligheterna till samarbete med i . Inom ramen för konsortiet utvecklades en grundläggande utbildning inom IT-området, Grundkurs IT 5p, samt målgruppsanpassade på- byggnadskurser om IT för yrkesverksamma lärare, vårdpersonal och ingenjörer. Vidare utvecklades en programmeringskurs i JAVA om 5 poäng samt en grundkurs inom ämnesområdet Europakunskap, What is Europe? Alla kurserna gavs som distansutbildning, IT- kursen på kvartsfart, programmeringskursen och Europa-kursen på halvfart med samtidig kursstart . För kursen i Europakun- skap användes tryckt engelskspråkig kurslitteratur från Open Univer- sity i kombination med kompletterande svensk litteratur. Högskolornas huvudsakliga uppgift i konsortiet var att utveckla kur- sen och svara för examination. TBV ansvarade, i samarbete med hög- skolorna och Utbildningsradion, för rekrytering och utbildning av handledarna, design av kursernas konferensstruktur samt marknadsfö- ring av uppdragsutbildningen. Utbildningsradion svarade vidare för projektledning, utveckling av kursinnehåll tillsammans med högskolor- na, samt produktion av radio- och TV-program, kurslitteratur och CD- . Företaget fick i uppdrag att kontinuerligt ut- värdera kursutbudet, arbetet inom konsortiet, erfarenheterna av ett IT- baserat arbetssätt, användningen av tilldelade ekonomiska resurser samt erfarenheterna av utveckling av kurser och kursmaterial för di- stansutbildning med användning av IT från projektets start t.o.m. höst- terminen 1997. Det fanns två kategorier av studerande vid . De som läste en öppen högskolekurs måste uppfylla kraven för grundläggande behörighet för högskolestudier. Yr- kesverksamma som deltog i en avgiftsfinansierad uppdragsutbildning som beställs och betalas av arbetsgivaren behövde inte uppfylla några formella förkunskapskrav. Distanshögskolan hade – sammanlagt 3 450 studerande. Distanskurserna bedrevs som självstudier med kommunikation mellan studerande och studerande, mellan studerande och handledare samt mellan de olika handledarna genom konferenssystemet FirstClass. Traditionell kurslitteratur ingick, kompletterad med laborationer, öv- ningar och ytterligare kursmaterial, som hämtades i konferenssystemet i kombination med radio- och TV-program och . De stude- rande träffades två gånger under kursen, en gång vid kursstart och en gång strax före det första tentamenstillfället. Radioprogrammen sändes förutom på ordinarie sändningstider direkt till den studerandes dator via URs web-sidor. TBVs lokalavdelningar runt om i landet fungerade som studiecent- ra. Kursdeltagarna delades in i studiegrupper om ca 25 studerande var- dera med en handledare för varje grupp. I handledaruppgiften ingick att fungera som bollplank och mer än som ren faktaförmedlare. Handledarrollen utvecklades olika i de olika kurserna beroende på hur aktiva de studerande själva var, vilka kunskaper de hade m.m. utvecklade en ny pedagogik och metodik med ut- gångspunkt i beprövade metoder, t.ex. studiecirkeln som form och me- tod i kombination med användning av modern informationsteknik. Könsfördelningen bland de studerande var relativt jämn och majo- riteten hade hög utbildningsbakgrund, hade erfarenhet av akademiska studier. av de studerande förvärvsarbe- tade på heltid. De flesta angav som starkaste skäl till studierna att de behövde kunskaperna för att bättre klara sitt nuvarande arbete eller kommande arbetsuppgifter. Majoriteten hade tillgång till egen person- dator och de flesta hade relativt god datorvana. Enkätresultaten visade att den största fördelen med studieformen ansågs vara flexibiliteten, dvs. att man kan studera var och när man vill. Majoriteten ansåg också att studieformen är lika eller mer effektiv än andra former. De flesta studerande uppgav att tillgången till handledning varit tillfredsställande i kurserna. Det vanligaste sättet för de studerande att få återkoppling var dock inte från handledaren utan från kurskamrater i datakonferen- serna. Konsortiet har beslutat att ge hela kurs- utbudet inom ämnesområdet IT, utom Java-programmering, på distans som uppdragsutbildning på kvartsfart även under /99. Di- stanshögskolan har vidare anhållit om medel för högskoleplatser mot- svarande 500 helårsplatser . Enligt ansökan finns av de planerade kurserna inom utbildningsområdet naturvetenskap och teknik. Västsvenska konsortiet för distansutbildning bildades av samt högskolorna i , , och /. Syftet är att samverka i fråga om planering, ut- veckling och genomförande av distansutbildningar på högskolenivå, samt vad gäller information kring och utvärdering av utbildningen. Konsortiet skall även verka för en ökad lärarkompetens på detta områ- de. anvisade 1996 till konsortiets verksamhet. utvecklades och genomfördes 18 kurser med totalt 540 platser. Deltagarna kom från hela . Kurserna marknadsfördes genom särskilda trycksaker i västra . Konsortiet har arrangerat en årlig distanskonferens i skilda ämnen samt ytterligare ett antal seminarier 1995–1997. De kurser som genomfördes var Miljövetenskap 5 poäng, Kvalitet 10 poäng, Juridisk översiktskurs 10 poäng, Informationssökning via internet 10 poäng samt i kontinuitet och förändring, 5 poäng. I Juridisk översiktskurs och Kvalitet användes telebildtekniken som det enda kommunikationsmediet. I kurserna Miljövetenskap och i kontinuitet och förändring kombinerades telebildtekniken med någon form av konferenssystem. Kursen i Informationssökning byggde helt och hållet på datakommunikation. I uppdragen från Västsvenska konsortiet till medlemmarna att ut- veckla kurser ingick som en viktig förutsättning att kurserna skulle er- bjudas fler gånger av den högskola som fick uppdraget. Det innebär att merparten av de 18 kurserna kommer att erbjudas fler gånger inom ra- men för högskolornas reguljära utbud. Ett nätverk av intressenter i har b yggts upp. Nätverket består dels av universitetslärare, dels av representanter för regionens lärcentra, medlemmarnas dataråd och andra intresserade lärare samt bibliotekspersonal. anser att det finns behov av en plattform för dialoger mellan högskolan och kommunala lärcentra. i har tillsammans med kon- sortiet startat ett projekt som går ut på att bygga upp tio nya lärcentra i regionen. Dessa lärcentra, tillsammans med befintliga fungerande lär- centra, kommer i samverkan med Västsvenska konsortiet att utveckla distansutbildningsutbudet. Västsvenska distanskonsortiets verksamhet har utvärderats av vid universitet. Utvärderingen har publicerats i rapporten för utvecklingsarbete inom distansutbildning. Liksom i de flesta kurser för vuxna deltog fler kvinnor än män i konsortiets utbud. Medelåldern var också jämförbar med de flesta lik- nande kurser, . Flera av lärarna ansåg att telebild fungerade både pedagogiskt och tekniskt sett som förväntat, men i vissa fall var de ändå tveksamma till att använda mediet vid nästa kursomgång. Mediet låser kursen vid lär- centra som ibland fungerar bra, ibland mindre bra. Dessutom utesluts de som vill studera, men inte har möjlighet att åka så långt som de skulle behöva för att delta i undervisningen. Kostnaderna ligger också högt för telebildsändningar. Många av studenterna ansåg att telebildkommunikationen huvud- sakligen var en envägskommunikation. Mer än hälften uppgav ändå att de yttrat sig i sändningarna. De som inte hade yttrat sig avstod ofta därför att tekniken inte fungerade tillfredsställande. I vissa fall menade de att telebild kan användas, men då till andra aktiviteter än föreläsningar, t.ex. gruppredovisningar, introduktion och examina- tion. I de flesta kurserna ingick schemalagda träffar på lärcentra. Till de mest uppskattade aktiviteterna på kursträffarna hörde diskussioner kring kursinnehållet med andra kurskamrater eller lärare. Det man öns- kade sig mer av var uppföljning av studieuppgifter och diskussioner. Mer än hälften av de studerande uppgav att de hade kontakt med andra studiekamrater utöver de schemalagda träffarna, i några kurser var det betydligt fler. I vissa kurser ansåg lärarna att man hade svårt att hålla det man ibland kallar för högskolemässighet. En orsak var bristande förkunska- per. Eftersom antalet sökande inte var stort togs alla in, även om för- kunskaperna ibland inte var tillräckliga. Man kan enligt utvärderaren också anta att problemet var kopplat till frånvaro av reflekterande dis- kussioner med studenterna. Dessa diskussioner är viktiga inte minst med tanke på att många av studenterna inte är vana vid högskolestudi- er. Ett annat problem som lärarna uppmärksammade hängde ihop med att distansutbildningen bygger på att studenterna skriver mycket. Då uppstår det problem för de studerande som har svårt att uttrycka sig i skrift. Utvärderaren pekar på att akademiska lärare är ämnesspecialister och oftast mer inriktade på att planera och genomföra den lärarledda förmedlande undervisningen än på att underlätta och vägleda de stude- randes självstudier. Detta påverkar lärarnas sätt att planera och genom- föra distanskurser. Därför är det viktigt att de lärare som vill arbeta med distansutbildning också får mer systematisk utbildning kring både metodik och teknik. Västsvenska konsortiet anordnade en grundkurs i Distanspedagogik och kommer att anordna ytterligare en kurs med samma inriktning men med mer specifikt innehåll. 2.4.5Distansutbildningens förankring på universitet och högskolor Inom ramen för DUKOMs utredningsarbete har en kartläggning gjorts av omfattningen och organisationen av distansutbildningen inom hög- skolor och universitet. Kartläggningen bygger på en enkät undersökning och uppgifterna avser . 34 högskoleenheter har uppgivit att de anordnat tio helårsstudieplatser eller mer i någon eller några distans- former och det är framför allt dessa enheter som redovisas här. Av 18 enheter med distansutbildning omfattande 100 helårsplatser eller mer har endast tio redovisat någon form av övergripande organi- sation för distansutbildningsfrågor. Av samtliga svarande enheter har nio angivit att de har en särskild enhet som arbetar övergripande med utveckling av informations- och kommunikationsteknik (ICT) i utbildningen. Ytterligare fem planerar att organisera detta arbete och utreder formerna, eller har någon form av produktionsenhet där visst utvecklingsarbete utförs. Av de 34 enheter som har uppgivit att de har distansutbildning har endast sex en mer utarbetad och aktuell policy för verksamheten. Dessa sex, plus de sex som håller på med utarbetande av policy, har alla – med undantag av högskolan i – mer än tvåhundra årsstudieplat- ser på distans. Det uppgivna antalet helårsstudieplatser på distans uppgick till un- gefär 6 800.