sou · GMB337 · 1999-01-01 00:00:00 — Även om för- säkringsbolagen betalar alla rehabiliteringskostnader är det sjukvården som ansvarar för den medicinska rehabiliteringen. Också den yrkes- mässiga rehabiliteringen sker som regel utanför försäkringsbranschen. När det gäller större företag – där kopplingen mellan premiens storlek och företagets skadekostnad är uppenbar – använder sig försäk- ringsbolagen av ekonomiska argument för att få företaget att självt re- habilitera skadade personer. En lyckad rehabilitering innebär att före- taget kan göra avsevärda besparingar. Lyckas inte rehabiliteringen kommer man ändå att få betala lönen i form av en livränta som finan- sieras genom företagets försäkringspremie. Ersättning från olycksfallsförsäkringen är primär i förhållande till an- nan social försäkring. Om den försäkrade är berättigad till ersättning från annat håll utges endast den del som överstiger vad som utges från olycksfallsförsäkringen. Försäkringsbolaget kan återkräva vad man ut- betalat i två fall, nämligen om det finns någon som enligt annan lag är skadeståndsskyldig för samma skada eller om det rör sig om en trafik- skada. !DMINISTRATION – &¶RS¤KRINGSBOLAGEN I hanteras olycksfallsförsäkringen således av f.n. 14 försäk- ringsbolag. Därutöver finns som tidigare nämnts Lantbruksföretagarnas Olycksfallsförsäkringsanstalt, Statskontoret och Olycksfallförsäkrings- anstalternas Förbund som har hand om speciella grupper och oförsäk- rade. Som tidigare nämnts ska försäkring tecknas hos försäkringsbolag som har koncession för olycksfallsförsäkring. delar de fem största försäkringsbolagen på av marknaden. Olycks- fallsförsäkringen är den tredje största försäkringsgrenen inom finsk skadeförsäkring, vilket motsvarar av marknaden. Den sammanlagda premieinkomsten från olycksfallsförsäkringen var (har ej senare uppgifter) 2,1 miljarder . Skadeutbetalningarna var ca 2 miljarder . Den genomsnittliga skadekostnaden för olycksfallen är drygt 7 000 , medan motsvarande siffra för färdolycksfallen är runt 8 000 . För yrkessjukdomarna är genomsnittskostnaden omkring 20 000 . Ett försäkringsbolag får inte vägra att bevilja eller upprätthålla en försäkring. Vidare är en uppsägning av en försäkring inte giltig annat än i de fall en motsvarande försäkring tecknats hos något annat försäk- ringsbolag. Den arbetstagare som drabbas av olycksfall i arbetet ska anmäla skadan till arbetsgivaren. Sedan är det arbetsgivarens skyldighet att anmäla skadan till försäkringsbolaget om det kan antas att skadan kan komma att berättiga till ersättning. Anmälan kan även ini- tieras direkt av arbetstagaren. Försäkringsbolaget är då utrednings- skyldigt. Även läkare har anmälningsplikt till försäkringsbolaget när han diagnosticerat en yrkessjukdom. Om försäkringsbolaget menar att något annat bolag i stället bör stå risken, ska det försäkringsbolaget som mottagit anmälan lämna ett förskott som motsvarar ersättningen. Frågan om vem som slutligen ska stå för kostnaderna avgörs av . Beslut av nämnden i en sådan fråga kan inte överklagas (om nämnden jfr. nedan under rubriken överprövning). I sin skadeförebyggande verksamhet sysslar försäkringsbolagen i hög grad med arbetarskydd. Man ser arbetarskyddet – som utgör en stor del av det förebyggande arbetet – som en naturlig del av det skadeföre- byggande arbetet inom näringslivet. Kontakterna mellan försäkrings- bolag och arbetsgivare uppges vara goda. Försäkringsbranschen anser att arbetsgivarna inte ser försäkringsbolagets skadeingenjörer som ett hot på det sätt som myndighetspersoner ibland kan uppfattas. ringsbolaget och arbetsgivaren har ett gemensamt intresse av att få ner premiekostnaderna. De flesta försäkringsbolag skickar skadestatistik till sina kunder med jämna mellanrum. Det innebär att företaget kan se vem som är ar- betsskadad, antalet sjukdagar, kostnaden samt hur mycket som reserve- rats i skadan. På detta sätt kan kunden kontinuerligt följa upp kostna- derna till följd av olycksfall i arbetet. Dessutom får man möjlighet att i sin egen organisation följa skadekostnaderna till källan. Ofta innehåller informationen också uppgifter om hur företagets skadestatistik ligger till i jämförelse med branschgenomsnittet. Försäkringsbolagen ersätter inträffade skadefall fullt ut. Det finns inget övre tak för ersättningen i en och samma skada. De bolag som har koncession för olycksfallsförsäkring kan emellertid återförsäkra sina skadekostnader över ett visst belopp per skada i en försäkringspool. /LYCKSFALLSF¶RS¤KRINGSANSTALTERNAS &¶RBUND är en gemensam intresse- organisation för de bolag som har koncession samt för de statliga för- säkringsanstalterna. Förbundet är en s.k. registrerad förening och de flesta arbetsuppgifterna regleras i lagen om olycksfallsförsäkring. Samtliga bolag som har koncession är också skyldiga att delta i förbun- dets verksamhet. Förbundet medverkar i utredningar i samband med katastrofartade olycksfall och dödsfall. Vidare upprättar förbundet sta- tistik när det gäller arbetsolycksfall och summerar följder och kostna- der. ska försäkringsbolagen meddela skadestatistik till förbundet. Det är på dessa uppgifter som försäkringsbolagen senare grundar sina premieberäkningar. Förbundet likriktar också ersättningsnivåerna och verkar för en en- hetlig praxis. Förbundet kan ses som en länk mellan de privata försäk- ringsbolagen och tillsynsmyndigheten. Vidare utfärdas direktiv och re- kommendationer till försäkringsbolagen. Inom förbundet finns ett antal utskott med representanter från försäkringsbranschen, tillsynsmyndig- heten och ibland arbetsmarknadens parter. Den viktigaste verksam- heten sker inom juristutskottet som bereder frågor angående nya regler och förändrade försäkringsförmåner. Vidare finns ett försäkringsut- skott, ett informationsutskott och ett statistikutskott. Förslag till föränd- ringar av olycksfallsförsäkringssystemet initieras ofta inom ett försäk- ringsbolag, som därefter för frågan vidare till förbundet där saken kan diskuteras med företrädare för de inblandade parterna. Dessutom svarar för samtliga internationella åtaganden. ning vid inträffade arbetsskador för utländska medborgare i samt för finska medborgare i andra länder. Förbundet har fått ökat inflytande. Som tidigare nämnts träder det numera in om arbetsgivaren försummar att teckna försäkring. I de fall det uppstår oklarhet om lagens tillämpning och saken har principiell betydelse har förbundet även getts rätt att avgöra ärendet. Förbundet tar inte över ärenden självmant utan parterna har att ansöka om att förbundet ska avgöra saken. För det fall försäkringsanstalterna inte meddelar sitt beslut i ärendet senast efter att anstalten mottog utredningen i ären- det och när det gäller efterlevandepensionsärenden övergår handläggningen av ärendet på Olycksfallsförsäkringsanstalternas För- bund. Detsamma gäller om inte försäkringsanstalterna betalar ut ersätt- ning till följd av dess eget beslut efter att beslutet gavs eller inte verkställer besvärsinstansens beslut efter att de mottog utredningen och beslutet vunnit laga kraft. Förbundet har sedan regressrätt gentemot kostnader i ärendet. Enligt olycksfallsförsäkringslagen ska premien fastställas så att den täcker skadeutbetalningarna samt skäliga förvaltningskostnader. I prin- cip råder därför ett vinstförbud och den exakta premien fastställs först när slutliga uppgifter om lönesumman föreligger. Om den slutliga pre- mien är högre än den preliminära sker en återbetalning till försäk- ringstagaren. I princip bestäms premien på basis av de risker det specifika arbetet medför samt de löner som arbetsgivaren betalar. Medelpremien är av lönesumman. Det ena är den s.k. TABELLTARIFFERING där premien enbart beräknas på risken inom den aktuella branschen som Tekniken används i första hand av mindre företag. Den andra tekniken, sPECIALTARIFFERING bygger i stället på skaderisken i det en- Denna teknik förutsätter något större företag. Försäk- ringsbolagen erbjuder dessutom olika kombinationer, allt från en ren tabellpremie till en lösning där företaget i efterhand debiteras hela skadekostnaden (halvindividuell, individuell eller självrisksystem). Tabelltariffen fastställs genom en lista med ca 600 olika arbeten in- delade i 11 olika riskklasser. Dessutom finns sex arbetstyper som var för sig bildar en egen riskklass. räknas en särskild riskpremie- sats för varje klass baserad på det färskaste statistiska materialet. Denna siffra utgör alltså det enskilda företagets risk och anges i pro- Den kan variera mellan 2 – . Riskpromillen multipli- ceras sedan med lönesumman, vilket ger företagets riskpremie. av den sammanlagda premiesumman utgörs av tabellpremier. Ett företag blir automatiskt specialtarifferat om premien överstigit en viss gräns. var gränsen 100 000 . Som nämnts ovan kan specialtariffen bygga på olika premieberäkningsgrun- der, där företagets egen skadestatistik påverkar premien i skiftande grad. Det är alltså först om företaget specialtarifferas som det egna skaderesultatet kan påverka premien. Det förekommer inte särskilt stora variationer när det gäller risk- premiens storlek mellan de olika försäkringsbolagen. Enhetliga pre- mieberäkningsgrunder används och tarifferna baseras ju dessutom på den gemensamma skadestatistiken. Som mest kan premierna variera mellan högsta och lägsta premie. I princip kan försäkrings- bolagen endast konkurrera med om de kan visa att de har lägre administrationskostnader än genomsnittet eller kan påvisa bättre av- kastning på de insatta premierna. För företag som precis passerat gränsen för att bli specialtarifferade används ofta en teknik där halva premien fastställs enligt tabellpre- miemetoden och andra hälften bestäms av företagets skadestatistik. För de största företagen innebär dock specialtarifferingen att företaget i princip förväntas betala sina egna skadekostnader. Visserligen betalas ersättningarna ut av försäkringsbolaget, men kostnaderna debiteras företaget i efterskott. Här kan man i stället för försäkring tala om att köpa skaderegleringstjänster. I den mån man kan klara svängningar i skaderesultatet är detta system den mest förmånliga modellen. Om man däremot inte kan klara skadekostnaderna fullt ut, kan man kanske klara av dem upp till ett viss belopp och väljer då en mycket hög självrisk. Premietekniken för de företag som är specialtarifferade innebär INTE att man får lägre premie om man vidtagit skadeförebyggan- de åtgärder. Förklaringen är att systemet bygger på att företaget på längre eller kortare sikt kommer att betala sina egna skadekostnader i form av . Vid specialtarifferingen för de största företagen ligger skaderesultatet till grund för premien. Skadeförebyggande åtgärder innebär därför att skadorna kommer att bli färre och därmed premien lägre. Eftersom sådana investeringar kom- mer att leda till lägre skadekostnader får företaget ändå utdelning på . Systemet med att premierna fastställs på grund av skaderesultatet har den fördelen att varje företag kommer att betala sina egna skadekostnader och därmed uppnår man maximalt incitament för att vidta skadeförebyggande åtgärder. Å andra sidan innebär systemet en eftersläpning, vilket kan resultera i att premien går upp som skadestatistiken det aktuella året har en nedåtgående trend. Social- och hälsovårdsministeriet har beslutat om särskilda regler vid byta av försäkringsbolag. Första året ska premien i det nya försäkringsbolaget vara lika stor som året innan. Denna regel har tillkommit för att före- tagen inte ska byta försäkringsbolag när skadeutvecklingen pekar neråt. Social- och hälsovårdsministeriet utövar en sträng tillsyn över pre- miesättningen. Premiegrunderna ska på förhand fastställas av ministe- riet. Den genomsnittliga administrationskostnaden är av pre- mien och endast bolag som kan visa lägre kostnader kan tillåtas sänka premien. Förklaringen till att administrationskostnaderna är så låga uppges bl.a. bero på att försäkringspremien inte belastas av några marknadsföringskostnader. Vidare anses debiteringssystemet adminis- trativt effektivt. Dessutom präglas försäkringen av en hög grad av cent- ralisering med bl.a. datoriserade beslut. Slutligen uppges också samar- betet mellan arbetsgivare och försäkringsbolag vara mycket bra. Förutom riskpremien ska också administrationskostnader och andra utgifter finansieras genom premierna. Tilläggen ska bl.a. täcka utbetal- ningar till personer vars arbetsgivare försummat att teckna försäkring och för anställda vars arbetsgivare inte har tillräcklig omfattning på sin verksamhet för att vara skyldiga att teckna försäkring. Vidare tillkommer kostnaderna för samt en avgift till Arbetarskyddsfonden för att användas för arbetsmiljöfrämjande åt- gärder. Premiens nivå är relaterad till hur riskfylld miljön är. Det kan därför förutsättas att arbetsgivaren är mer villig rent ekonomiskt att investera i en förbättrad miljö. Ersättning vid olycksfall utbetalas ofta endast under akut sjukdomstid och det kan därför vara förhållandevis lätt att motivera arbetsgivaren att vidta förebyggande åtgärder. Arbetssjuk- domar torde däremot vara svårare att komma åt den vägen, då de visar sig först . Försäkringsbolagen är dock aktiva och informerar, in- spekterar ,utbildar och håller med statistikunderlag. De medverkar även i projekt för tryggare arbetsmiljö. Preventiva åtgärder bör vara lättare att genomföra i ett system som påminner om det finska, eftersom pre- mienivån står i direkt konsekvens med företagets arbetsmiljö. Det är försäkringsbolagen som i första hand beslutar huruvida en ar- betsskada ska godkännas eller ej. av alla anmälda skador godkänns. I vissa fall har försäkringsbolaget skyldighet att in- hämta utlåtande från som är ansluten till . Försäk- ringsbolagens beslut kan sedan överklagas till och därefter till Försäkringsdomstolen och slutligen till . Alla sakägare kan i princip överklaga ett beslut. Eftersom arbetsgivaren som regel lagt ut ersättning förekommer det relativt ofta att det är ar- betsgivaren som överklagar. Om ärendet gäller tvist om ersättningens storlek, t.ex. årsarbetsförtjänsten eller invaliditetsklass är Försäkrings- domstolen sista instans. Till krävs prövningstill- stånd. Som tidigare nämnts anmäls över 130 000 olycksfall och sjukdomar. I dessa ärenden fattar försäkringsbolagen ca 300 000 skilda beslut. 5 000 av dessa beslut överprövas till . Som regel är det arbetstagaren som kräver högre ersättning. fastställer av de överprövade ärendena. I av fallen ändras besluten till den försäkrades fördel. Ytterligare 1 000 ärenden överklagas till Försäkringsdomstolen, där ca 5 – ändras till den försäkrades fördel. Till Försäkringsdomstolen förs vissa ärenden direkt. Cirka 200 fall överklagas till . Endast i av fallen meddelas prövningstillstånd. Eftersom olycksfallsförsäkringen är en obligatorisk försäkring kan även arbetsgivaren besvära sig över storleken på sin försäkringspremie. Om han anser att premien strider mot lag eller avtal kan han från försäkringstidens början anföra besvär hos . Enligt lagen om olycksfallsförsäkring skall be- stå av en heltidsanställd ordförande, minst två viceordförande, tre lag- farna ledamöter, tre läkarledamöter samt sex arbetsmarknadsrepresen- tanter. Tre arbetsmarknadsrepresentanter ska föreslås av arbetsgivarna och tre av arbetstagarna. Regeringen förordnar ledamöterna i taget. Verksamheten är indelad i sektioner, vilka består av ordförande, en lagfaren medlem, en läkarledamot samt två arbetsmarknads- medlemmar samt en lantbruksföretagsmedlem. Slutligt beslut av nämnden är tvingande och verkställs såsom lagakraftvunnen dom i tvistemål. Verksamheten bekostas av de försäkringsanstalter som har koncession. I princip uppfyller det finska systemet många av de målsättningar som poängteras i vår utrednings direktiv. Av särskilt intresse är premiesys- temets preventiva effekt. Konkurrens mellan försäkringsbolagen borde även kunna leda till färre skador och lägre kostnader. I före- kommer mycket liten konkurrens mellan bolagen. Emellertid ser man inte konkurrensen som ett mål i sig utan systemet bygger på att varje arbetsgivares skaderesultat om möjligt ska återspeglas i premiekost- naderna. Systemet förutsätter att det finns en tillräcklig skadevolym för att bygga statistik på samt att genomsn ittskostnaden för varje skada är relativt låg. Förhållandena är emellertid inte desamma i då vi ändrat arbetsskadebegreppet och tagit bort ersättningsslag från försäk- ringen. Vi har därigenom fått ett minskat antal skador. Det kan därför vara svårt att överföra de finska erfarenheterna. I har man en helt annan skadebild än i . Upp mot av kostnaderna för arbetsskador i skulle sannolikt falla in under den allmänna försäkringen i och inte medföra någon ersättning alls från arbetsskadeförsäkringen. Regelverket kring rehabiliteringen är omfattande i . Men eftersom flertalet skadade är tillbaka i arbete och av anmälda fall leder till bestående arbetsoförmåga kan man tänka sig att underlaget är förhållandevis litet. I har arbetsgivaren i regel ett gemensamt intresse med ar- betstagaren att anmäla en arbetsskada eftersom övervägande delen av arbetstagarens kostnader, utlägg och bortavaro betalas via olycksfalls- försäkringen. Något sådant samstämmigt intresse finns inte i . I räknar man med att handläggningen av ett arbetsskade- ärende inte överstiger . I annat fall anger lagen att Olycks- fallsförsäkringsanstalternas Förbund kan ta över hanteringen. Förbun- det bevakar inte själv att bolagen håller sig till lagen utan ärendet förs över efter ansökan av parten i ärendet. Även om det skulle vara till för- del för den försäkrade och öka effektiviseringen så är det inte rimligt att införa en sådan regel i . kan inte påbörja någon handläggning eller prövning av arbetsskadeärendet in- nan beslut har fattats om rehabilitering och pensionsförmån enligt lagen om allmän försäkring. anmäldes 190 000 arbetsskador och olycksfall till de finska försäkringsbolagen. anmäls ca 130 000 – 140 000. Antalet anmälda fall minskar och i första hand anser man i att det beror på lägre sysselsättningsgrad. Samma tendens kan man se i . Vid vårt besök i framkom att regeringen gett Olycksfalls- försäkringsanstalternas Förbund i uppdrag att se över stora delar av lagen om olycksfallsförsäkring och yrkessjukdomslagen samt ankny- tande författningar. Förbundet har att se över ersättningsgrunderna för ryggskador och sambandstidens längd när det gäller olika sjukdomar. Dessutom ska förbundet utvärdera menklassificeringen, ersättnings- nivåerna och grunderna för ersättning när det gäller olika diagnoser, rehabiliteringsansvaret i anslutning till sysselsättningsåtgärder samt försäkringsskyddet för studenter och skolelever i samband med olycks- fall. Slutligen är det tänkt att förbundet ska se över tillämpningen av lagen om olycksfallsförsäkring när det gäller specifika sjukdomar (bl.a. stressreaktioner till följd av trauma) och lägga till ytterligare yrkes- sjukdomar i den särskilda förordningen. I är man medveten om att ministeriets fastställande av för- säkringsbolagens premiegrunder/villkor strider mot EG:s tredje skade- försäkringsdirektiv. har därför även i uppdrag att förverkliga skadeförsäkringsdirektivet sam- tidigt som man ska se till att ministeriet bibehåller sin tillsynsfunktion. En annan målsättning är att öppna det finska systemet för utländska försäkringsbolag. ,AGEN OM &OLKETRYGD MED S¤RSKILDA BEST¤MMELSER OM ERS¤TTNING F¶R YRKESSKADOR Den första socialförsäkringslagen i är då en lag om olycksfallsförsäkring för arbetare i fabriker kom till. öppnades en möjlighet för industriarbetare att få vissa yrkessjukdomar likställda med olycksfall i arbetet. 1935 presenterades den första listan över Utvecklingen ledde fram till en gemensam lag om yrkesskadeförsäkring som omfattade industriarbetare, fiskare och sjömän samt en rad nya persongrupper. Lagen kom att omfatta alla arbetstagare oavsett arbetets art, dessutom omfattades skolelever, studenter och vissa andra grupper. Genom en lag 1961 omfattades även militär personal, värnpliktiga och civilförsvarspliktiga av bestämmel- serna. De tidigare reglerna om ersättningar vid yrkesskador och yrkes- sjukdomar ersattes av ett särskilt kapitel (kapitel 11) i Folketrygdlagen. Kapitlet innehöll särbestämmelser för yrkesskador så att dessa kunde berättiga till en något högre ersättning än alla andra olycks- och sjukdomsfall. Yrkesskadedelen av folketrygden administre- rades liksom den övriga folketrygden med statliga medel. genomfördes en mer redaktionell ändring av reglerna i 11 kapitlet i Folketrygdlagen. De nya reglerna återfinns i kapitel 13 om yrkes- skadetäckning (lag om Folketrygd den . Folketrygdlagens särskilda bestämmelser om yrkesskadetäckning ger ett grundskydd vid yrkesskada för arbetstagare, fiskare och andra fångstmän, militärer och värnpliktiga, brand- och räddningspersonal, de flesta elever och studenter, deltagare i arbetsmarknads- och rehabilite- ringsåtgärder, vissa andra personkategorier såsom intagna i fångvårds- anstalter. Slutligen omfattas självständiga näringsidkare och frilansare som tecknat en frivillig anslutningsförsäkring till folketrygden. 3KADOR SOM OMFATTAS AV LAGEN I den nuvarande 13 kap. 3 § Folketrygdlagen definieras begreppet ar- betsolycka. Det stadgas att arbetsolyckor per definition ger rätt till ersättning enligt lagen. Färdolycksfallen är generellt sett undantagna. I samma paragraf sägs uttryckligen att belastningsskador i muskler och skelett och psykiska påkänningar som har utvecklat sig inte omfattas av ersättningsreglerna. Det anges vidare i 13 kap. 4 § samma lag vilka sjukdomar som omfattas av trygdens grundskydd. I paragrafen uttalas att det är departementet som ger föreskrifter om vilka sjukdomar som ska likställas med yrkesskada. Det hänvisas till Sosial- och helsedepartementets föreskrifter om yrkessjukdomar, klimatsjukdomar och epidemiska sjukdomar som ska likställas med yrkesskada resp. föreskrifter om sjukdomar och förgift- ningar som ska likställas med yrkesskada. I föreskrifterna räknas vissa sjukdomar såsom lungsjukdomar och förgiftningssjukdomar p.g.a. olika inverkningar upp (påverkan av finfördelade ämnen resp. kemisk påverkan). Föreskrifterna innehåller också vissa specificerade sjuk- domar p.g.a. smitta och andra särskilda arbetsförhållanden. Visandedagen för olycksfall är enligt 13 kap. 5 § själva olycksfalls- dagen. För yrkesskadesjukdom är visandedagen dagen för det första läkarbesöket. Har den skadliga inverkan upphört när skadan visar sig fastställs visandedagen till den sista arbetsdagen med skadlig inverkan. I 13 kap. 4 § ges en bevisregel där yrkesbetingade faktorer ska vägas mot andra möjliga orsaksfaktorer såsom annan sjukdom eller annan på- verkan. När andra möjliga orsaksfaktorer inte ger en mer närliggande eller sannolik förklaring till de aktuella symptomen betalas ersättning regelmässigt ut. De ersättningar som folketrygdens regler om yrkesskadetäckning kan ge är bl.a. viss grundersättning vid varaktig inkomstförlust, menersätt- ning, sjuk- och rehabiliteringssjukpenning, ersättning för läkar- och tandläkarbesök, fysikalisk behandling och läkemedel, särskild medi- cinsk utrustning, förbrukningsmaterial och särskilda hjälpmedel. Vida- re ges viss ersättning till efterlevande vid dödsfall. Bestämmelser som anger hur ersättningarna ska beräknas finns dels i Folketrygdlagen och dels i särskilda föreskrifter som utfärdats av Sosial- och helsedeparte- mentet. Det är som administrerar folketrygden centralt. På det regionala planet finns fylkestrygdekontor och lokalt finns trygdekontor. Besluten om yrkesskador fattas av trygdekontoren. Besluten kan sedan prövas av och överklagas till Rikstrygderätten. Enligt som har uppgifter om skadeanmälningar och men- ersättningssaker var skadeanmälningarna till trygdekon- toren 49 044 st, 55 209 st och 60 984 st. Kraven på menersättning till trygdekontoren var 2 851 st, 2 598 st och 3 013 st. ,AG OM YRKESSKADEF¶RS¤KRING infördes en särskild lag om yrkes- skadeförsäkring i (lag nr.