sou · GMB3146 · 1999-01-01 00:00:00 — Debatten har inte inneburit att grupper med avvikande perspektiv givits möjlighet att delta i de fora där frågorna förbereds och utformas. Situationen som möjliggjorde för resurssvaga organisationer att starta en debatt var unik. Tiden till avgörande beslut, en bred mobilisering, språket i texten och Internets nyhetsvärde bidrog tillsammans till att massmedia intresserade sig för en komplex fråga. Ingen har ansvar för att utvärdera processen kring dessa interna- frågor ur ett demokratiskt perspektiv, men det vore önsk- värt om någon tog initiativ till att börja kartlägga diskussionen kring WTO och dess nya förhandlingsrunda. Hur hanterar det parlamentariska systemet detta, vilka företag driver vilka frågor, vad gör folkrörelserna, vilken roll har massmedia och sist men inte minst hur påverkade MAI-diskussionen arbetet? Globala regler för utsläpp av växthusgaser 21 Den andra globala frågan som skall studeras i denna artikel är kli- matfrågan och de försök som genomförts i FN:s regi att begränsa utsläppen av växthusgaser. Diskussionerna som förts om åtgärder för att undvika en potentiell klimatkatastrof har resulterat i ett gensvar från fossilindustrin som saknar motstycke i miljöfrågans historia. Främst beror denna kraftiga reaktion på att detta är första gången som en internationell miljöfråga, som kräver långtgående förändringar av det västerländska samhället för att lösas, skall få bindande regler med straffmekanismer.22 21Informationen kommer i detta avsnitt från Pamlin (1998 b) och Rampton (1997) där annat ej anges. 22För mer information se Chambers (1998). LOBBYING I EN GLOBALISERAD VÄRLD Till skillnad från investeringsfrågan där agendan redan från början formades av världens stora företag har klimatfrågan en annan historia vilket resulterat i en helt annan form av lobby/PR- arbete än i investeringsfrågan. är det intressanta hur krishanteringen gått till. Miljöfrågan på den internationella dagordningen För att förstå den stora konflikten kring klimatfrågan måste vi gå . Detta år genomfördes, i , den första FN- konferensen om miljöproblem. Konferensen resulterade i två viktiga genombrott. För det första slogs det fast att den industrialiserade världen hade utvecklingsproblem som yttrade sig i form av bland annat miljöförstöring. hade den rika världens problem betrak- tats som tekniska, som med marginella förändringar kunde åtgär- das. Den fattiga världen var de som hade utvecklingsproblem och frågan om hur de skulle kunna få samma utveckling som de rika länderna var frågan som bl.a. Bretton Woods-institutionerna skulle lösa. För det andra blev konferensen ett genombrott ur demokratisk synvinkel. En rad olika grupper, främst miljöorganisationer, hade samlats vid konferensen och även om inte alla tyckte om det be- traktades dessa till slut som en självklar part i diskussionen om hur de globala miljöproblemen skulle lösas. Åtgärder vidtogs för att inkludera grupper med olika perspektiv i det fortsatta arbetet och ge alla intresserade en chans att delta. En spricka i det internationella samfundet Dessa två genombrott skapade en stor spricka i det internationella samfundet. De flesta inom Bretton Woods-institutionerna och de transnationella företagen såg inga problem, mer än att den nu- varande utvecklingen gick för långsamt. Dessa institutioner såg också hellre till effektivitet än demokratisk förankring. var konflikten mest en akademisk fråga efter- som de flesta internationella frågor var för små eller specialiserade för att spränga gränserna mellan de två kulturerna i det internatio- nella samfundet. blev dock konflikten oundviklig; den internationella handeln och investeringarna växte snabbt sam- tidigt som allt fler globala miljöproblem uppmärksammades. Då klimatfrågan dök på den politiska scenen , efter torka och värmeböljor i , var det få som förstod vilken enorm utmaning mänskligheten stod inför. Politiska initiativ kom snabbt och krisen för fossilindustrin i klimatfrågan kan dateras till 1988. Då hölls den första internationella konferensen om atmos- färsförändringar där politiker och vetenskapsmän möttes tillsam- mans med miljöorganisationer och ett fåtal näringslivsrepresen- tanter. Vid mötet stod det klart att framtida klimatförändringar främst kommer att drabba fattiga grupper och att nuvarande generationer i den industrialiserade världen är tvungna att minska sina utsläpp för att inte orsaka problem för framtida generationer. Därmed var det uppenbart att vårt västerländska fossilsamhälle där både trans- porter och energiproduktion baserade sig på olja, kol och gas inte är hållbart. För att undvika den möjliga katastrof som forskarna beskrev beslutade man att minska utsläppen av växthusgaser till 2005. Detta drastiska beslut resulterade i åtgärder från fossilindustrins sida. 1991 skapade en sammanslutning av amerikanska företag, bl.a. , och , en PR-grupp som kallades för (). Denna grupp lanserade en kampanj för som inkluderade annonser och olika PR-åtgärder. Målet var att trumma fast budskapet att LOBBYING I EN GLOBALISERAD VÄRLD klimatförändringarna är bara teorier, inte fakta. Den PR-byrå som skötte ICE använde sig av opinionsundersökningar och iden- tifierade äldre, lågutbildade män som inte är aktiva informations- sökare och unga kvinnor med låg inkomst som målgruppen. Mediet man använde sig av var radio. Där förde man ut budskapet att de politiker och vetenskapsmän som vill se åtgärder var dome- dagsprofeter som ville stoppa den ekonomiska utvecklingen och återgå till stenåldern. För att öka ICE:s trovärdighet behövdes forskare. ICE skapade därför en vetenskaplig panel som bestod av forskare som ställt sig skeptiska till att människan skulle förändra klimatet genom sina utsläpp av koldioxid. I ett internt brev som läckte ut frågade sig de industriföreträdare som beställt ICE hur vetenskapen skulle sälja. Kampanjen kollapsade efter att denna PM och ett antal liknande till slut nådde pressen. från i , var en av de kända klimatskeptiker som lämnade ICE efter det att företagens in- terna PM läckt ut. Han sade sig vara upprörd över deras uppenbara oärlighet. Trots hans upprördhet visade det sig 1995 att han mottagit från fossilindustrin, bl.a. för sin bok som använts flitigt i debatten. Att ICE delvis misslyckades spelade inte så stor roll eftersom det fanns ett otal andra organisationer kvar. Den främsta Global Climate Coalition (GCC) skapades av Burson- Marsteller, en av världens största PR-byråer.23 Deltagare i GCC är 23 Andra uppdrag haft är att sälja till befolkning, hantera kriserna som uppstod i och med oljekatastrofen Valdes och gasolyckan i Bophal. bl.a. , , , American , , GM och 40 andra företag huvudsakligen från fossilindustrin. 1992 genomförs historiens största i . Där slogs det åter fast att den nuvarande utvecklingen är ohållbar och att krafttag behövs. Fossilindustrins krafttag inom klimatområdet innebar dock att inte accepterade bindande utsläppsmål, utan sköt denna fråga . En nytt inslag i klimat-lobbyingen efter är BCSD (). Organi- sationen bildades för att ge de transnationella företagen en grön profil under . Till en början var organisationen relativt progressiv och många av de första intern-PM som produ- cerades och som läckte ut speglade många av de tankar som miljö- rörelsen hade. Tyvärr accepterades inte detta av flera av de företag som ingick i BCSD. Organisationen döpte senare om sig till WBCSD, där W står för World. I WBCSD ingår bl.a. , och Genom att företag som inte tar miljöfrågan på allvar ingår i WBCSD och att dessa företag dessutom är verksamma i organisa- tioner som ägnar sig åt lobbying för att stoppa alla förslag att redu- cera utsläppen minskar WBCSD:s trovärdighet. Det konkreta resultatet är att organisationen främst fungerar som en grön fasad åt de minst progressiva delarna av industrin. För att öka sin trovärdighet skulle WBCSD kunna kritisera de som motarbetar bindande åtaganden för att minska koldioxidut- släppen. Men i t.ex. GCC, som använt för att motverka åtgärder för sänka utsläpp av koldi- oxid, ingår WBCSD-medlemmar och samarbetspartners. De kampanjer GCC genomfört har dessutom koordinerats med andra kampanjer där medlemmar i ingår. 1993 betalde t.ex. American () Burson-Marsteller för att genomföra en datorgenererad brev- och telefonkampanj för att stoppa ett förslag till skatt på fossila bränslen. 24 Burson-Marsteller var förövrigt med och skapade även (W)BCSD LOBBYING I EN GLOBALISERAD VÄRLD Då ett beslut om bindande åtaganden skulle tas i Kyoto intensifierades lobby/PR-verksamheten från fossilindustrin. Inför konferensen ansåg lobbygrupperna, framför allt GCC och (), att behövde stöd från andra länder. valdes ut som ett lämpligt land att bedriva lobbyverksamhet i. De flesta PR-firmor (, , , m.fl.) var redan etablerade där och hade arbetat med näraliggande frågor. 1996 hölls ett strategimöte i där deltagare från olika fossilintressen deltog. Resultatet blev bl.a. en serie konferenser i före Kyoto. Man lyckades också få statligt stödda prognoser att släppa ett antal rapporter som visade på hur dyrt det skulle vara för att minska utsläppen av koldioxid. Något som få kände till som läste dessa rapporter var att företag mot en donation på kunde köpa sig en plats i den styrkommitté som ut- vecklade de modeller som användes för att beräkna kostnaderna. I denna styrgrupp ingick bl.a. , , och Statoil. De största resurserna investerades dock i och flera kam- panjer inför Kyoto genomfördes. Gruppen the (GCIP) bestående av de flesta oljebolagen satsade på att få opinionen att vändas mot ut- släppsbegränsningar. TV och radioreklam med olika budskap pumpades ut där budskapet var att klimatfrågan inte är allvarlig och att inte bör vidta åtgärder. Resultatet av denna kampanj var att och , under konferensen i Kyoto, var de två länder som hårdast bekämpade ett klart beslut om utsläppsbegränsningar för de rika länderna. I ett försök att uppmärksamma de olika industrigruppernas delaktighet genomförde Friends of the Earth (FoE)25 en omröst- ning där alla på konferensen inbjöds att rösta på det företag/ 25 Världens största demokratiska miljöorganisation med ca. en miljon medlemmar och verksamhet i 59 länder. Under klimatkonferenserna är det FoE tillsammans med och som brukar vara de mest framträdande organisation som man ansåg hade förstört klimatförhandlingarna mest. Förutom företag som ABB och fanns lobby/PR-orga- nisationer på listan. Först av alla i omröstningen kom, föga över- raskande, GCC. Resultatet av mötet i blev inte den framgång miljö- organisationerna hoppats på och de flesta svåra frågorna flyttades till nästa konferens i 1998. Fossilindustrin satsar inför avgörande konferens Inför klimatkonferensen i samlade sig fossilindustrin för att slutligen kunna omdefiniera klimatfrågan och därmed kunna kontrollera den bättre. Nedanstående är utdrag ur en strategi som läckte ut från American , efter mötet i Aktionsplan Seger då: –media förstår osäkerheterna kring klimatforskningen. –mediatäckningen återger kritiken mot den etablerade sanningen som vederhäftig. –vanliga medborgare förstår osäkerheterna kring klimat- forskningen. –de som stödjer Kyotoprotokollet framstår som verklighets- främmande. Strategi och taktik: Taktiken kommer att användas från tills nästa klimatmöte i . De föreslagna åtgärderna kommer att genomföras så fort planen är godkänd och finansieringen är klar. –Identifiera, rekrytera och träna ett team på fem oberoende forskare som skall användas för media. Dessa skall inte ha deltagit i den offentliga debatten förut utan stödja de forskare som redan är skeptiska. –Utveckla ett globalt presskitt för massmedia. I denna skall det in- gå kritik av forskarrönen som stödjer klimatförändringen. 26 Strategin återfinns i sin helhet i (1998) p. LOBBYING I EN GLOBALISERAD VÄRLD skall också inkludera enkel information som media och med- borgarna förstår. –Ta fram briefings av mediatränade forskare för vetenskapsreport- rar på de 20 viktigaste mediamarknaderna. Utveckla radionyheter som inkluderar forskare över hela landet och erbjuda forskare som gäster i programmen. –Producera och distribuera kontinuerlig information till veten- skapsreportrar via fax och e-mail. –Producera, distribuera via syndikat och direkt till olika tidningar kontinuerligt debattartiklar och brev till ledarsidan undertecknade av forskare. –Övertyga en av de stora nationella TV-journalisterna (t.ex. ) att producera ett program som undersöker osäkerheterna i forskningen som ligger till grund för Kyotoprotokollet. –Organisera, stöd och genomför genom gräsrotsorganisationer en serie möten/föreläsningar/ debatter i de tio viktigaste delstaterna . –Distribuera utbildningsmaterial direkt till skolor och genom gräsrotsorganisationer. –Undersökningar över antalet amerikanare och beslutsfattare som anser att det finns stora vetenskapliga osäkerheter då det gäller klimatproblemet. –Mäta antalet artiklar i massmedia som ifrågasätter den etablerade klimatforskningen. –Antalet kongressledamöter som fått tillgång till vårt material om klimatforskningen. –Mängden kommunikation till kongressledamöterna från deras valkretsar om klimatfrågan. –Antalet talk shows i radio där klimatskeptiker deltar. –Antalet lärare/ elever som har vårt material. –Antalet vetenskapsreportrar som utbildats och som återgett osäkerheterna kring klimatfrågan. –Totala mängden människor som genom tidningar, radio och TV fått information om osäkerheterna kring klimatfrågan. Total budget : + reklam- utgifter Inför och under mötet i kunde miljörörelsen bara konstatera att fossilindustrins strategi lyckats väl. Trots att diverse dokument liknande det ovan offentliggjordes av miljörörelsen tycktes detta inte påverka massmedias respons. Därför kan vi nu- mera i svenska media höra hur journalister talar om möjliga klimat- effekter. Mellan de två konferenserna kunde vi också se en rad klimatskeptiska artiklar. Detta trots att klimatfrågan är ett av de områden där det råder störst vetenskaplig enighet.27 Försöken från olika grupper att diskutera etiska frågor, oljeexploateringens andra problem, möjliga alternativ och vad majoriteten av forskare anser har alla varit mindre lyckade. Mot bakgrund av detta är det kanske inte förvånande att mötet i inte resulterade i beslut som kommer att leda till minskade utsläpp. Om Kyoto med lite god vilja skulle kunna beskrivas som ett potentiellt genombrott är det svårt att kalla mötet i för något annat än ett konkret sammanbrott. Som ett resultat av de drastiska förändringar som fossil- industrins verksamhet inneburit i klimatfrågan höll , från (), under konferensen i ett specialinsatt seminarium där miljörörelsen bjöds in för att diskutera huruvida miljöorganisationerna bör lämna klimatförhandlingarna och ta ett initiativ till en ny process parallellt med den nuvarande. Genom krishanteringen har fossilindustrin lyckats flytta frågan. Från att ha varit främst en etisk fråga är det nu främst en ekonomisk fråga där det centrala problemet är hur fossilbolagen 27 En vanlig jämförelse gäller frågan om genmanipulation. Många av de företag som ingår i lobbyorganisationerna är negativa till åtgärder på klimatområdet men är positiva till att introducera nya grödor trots att den vetenskapliga oenigheten om konsekvenserna är mycket stor och många talar om potentiella katastrofer. Om det skulle krävas lika stor enighet i genfrågan som då det gäller klimatfrågan skulle ingen drömma om att introducera genmanipulerade varor. LOBBYING I EN GLOBALISERAD VÄRLD och de rika länderna skall kunna genomföra så små och billiga åt- gärder som möjligt. Det är viktigt att komma ihåg att lobbyingen under konferen- serna bara är toppen på ett och den relativt stora närvaron av miljö- och människorättsorganisationer, som ibland uppmärk- sammas i massmedia, lätt ger en felaktig bild av det verkliga styrkeförhållandet. Skillnaden mellan Nord och Syd blir dock tydlig under de stora internationella mötena. Många av de fattiga länderna har mindre än fyra delegater, vilket gör det omöjligt att följa alla olika frågor som diskuteras. Rikare nationer håller sig med hela staber som hjälps åt att följa alla de olika områden som diskuteras. De har också kon- takt med kollegor hemma som förser dem med information under konferensen. Den internationella svängningen har inneburit att även ändrat sin politik i klimatfrågan. Det har inte krävt några stora nationella insatser utan är främst resultatet av den internationella lobbyingen. Då frågan internationellt i allt högre utsträckning blivit en handelsfråga har allt fler av de centrala delarna flyttas från till finans- och . Inom dessa departement behöver inte industrin konfronteras med de obehagliga frågor som andra departement ibland ställer. I stället anlägger finans- och sina ekonomiska ana- lyser av problemen, som de skall göra. Detta perspektiv bör dock underställas andra perspektiv, t.ex. sociala och ekologiska, då det gäller frågor med så omfattande konsekvenser som klimatfrågan. Från miljörörelsens sida publiceras rapporter där de vetenskap- liga rönen diskuteras, det politiska spelet analyseras och förslag på åtgärder ges. Internet är fullt av hemsidor som analyserar olika aspekter av klimatfrågan. Genomslaget i massmedia och den poli- tiska debatten är dock liten och inskränker sig huvudsakligen till tiden för de stora FN-konferenserna då viss uppmärksamhet ges åt frågan. De lobbyinsatser som industrin i bidragit med har varit relativt små och de har i princip endast utfört rutinmässiga upp- vaktanden och överskickande av fax och brev som koordinerats av internationella kampanjer. Mindre framstötningar för att kunna delta i den politiska processen har genomförts, men inga större insatser. Lobbymaterialet som produceras är kopierat från . Detta innebär att de moraliska frågorna inte behandlas och de långsiktiga målen förbigår med tystnad. I stället klargör man att industrin måste ges möjlighet att köpa sig fria och att det av- görande problemet är att utvecklingsländerna inte är med.28 Anledningen till denna låga profil beror på flera faktorer, men den främsta är förmodligen att industrin bedömer roll i frågan som marginell. De aktuella aktörerna som skulle bedriva lobbyingen har dessutom fokuserat på kärnkraftsfrågan . Internationellt är detta intressant eftersom lobbyarbetet från industrin till en början utnyttjade klimatfrågan i sin retorik, men allt mer sällan använder detta argument. Att jämföra klimatargumentet i parlament, på ledarsidor, på debattsidor och på nyhetsplats i flera länder vore intressant. Ett problem som förmodligen kommer att påverka i allt högre utsträckning rör kommersialiseringen av politiken. Genom att kongressen i sagt att de är skeptiska till att skriva under det protokoll som Kyotomötet resulterade i har ett svårt demo- kratiskt problem för många länder tydliggjorts. Genom valsystem baserade på personval och dyra kampanjer i massmedia, med hjälp av lobby/PR-företag, blir allt fler av världens demokratiskt valda ledamöter beroende av ekonomiskt starka grupper, för att kunna bedriva sina politiska kampanjer. Storleken på detta stöd är svårt att uppskatta eftersom bidragen kommer i många olika former. Konservativa beräkningar visar att bara donationerna i , en- bart från fossilindustrin, handlar om mellan 1991-96.29 28Edin (1999) 29Hamilton (1998) Siffrornas ursprung är rådata från US federal Electoral Commission. Till detta bör tilläggas att de nio största oljebolagen spenderade på annonser (samma källa). LOBBYING I EN GLOBALISERAD VÄRLD Lobbyarbetet i klimatfrågan kan sammanfattas i följande punkter: ·Sedan 1988 då beslutet om att sänka utsläppen av växthusgaser dök upp som en kris för fossilindustrin har de arbetat intensivt för att förhindra åtgärder och ta över frågan. ·Det är mellan de stora konferenserna det intensiva arbetet sker. Både inom ramen för de politiska förhandlingarna och arbetet för att skapa opinion. Få miljöorganisationer har råd att följa alla dis- kussioner och de har definitivt inte råd att informera journalister eller köpa annonstid och forskare på det sätt som fossilindustrin gör. ·Fossilindustrins lobbyarbete har skötts delvis av dem själva men också med hjälp av några av världens största lobby/PR-byråer. ·Industrins arbete har skett på en lång rad olika sätt. Sponsring av skeptiska forskare, kontakter med vänligt inställda journalister, kontakter med sponsrade politiker, formandet av olika grupper som jobbar med frågan, etc. ·Från att ha varit en krisfråga kan nu fossilindustrin övergå till att arbeta mer med agendasättande verksamhet även i klimatfrågan. Huruvida frågan åter kommer att ge möjlighet för resurssvaga grupper, som vill föra in ett annat perspektiv än det företagseko- nomiska, att höras beror på hur väl politiker, vetenskapsmän, journalister, lärare, opinionsbildare, miljögrupper och andra med- borgare lyckas nå ut med andra perspektiv än det som fossil- industrin sprider. De stora företagen, våra kunder, är vettskrämda för miljörörelsen har de ingen anledning att vara. Jag tror att företagen endast behöver ge upp på obetydliga områden. Anledningen är att före- tagen är för starka, de är etablissemanget.30 De två internationella frågor som beskrivits har i hög utsträckning påverkats av lobbying. I frågan om regler för investeringar har näringslivet lyckats befästa sitt inflytande i de fora där frågan han- teras så att det som i andra fora kräver en aktiv form av lobbying i denna fråga sker genom konsultationer och institutionaliserad påverkan. Genom detta inflytande kan de fortsätta agera utanför det demokratiska samtalet även då deras politik ifrågasätts. I klimatfrågan har fossilindustrin genom intensiv lobbying skapat en situation som, med hjälp av politiska/ mediala kontakter och opinionsbildning, givit dem goda förut- sättningar för att omdefiniera vad många anser vara den största globala miljöutmaningen. De två exemplen som beskrivits är endast exempel, men liknan- de scenarion utspelas i frågorna om biologisk mångfald, social utveckling, energipolicy, i och frågan om patent på liv. I samtliga fall kan de demokratiska pro- blemen med lobbying sammanfattas i tre punkter: För lobbying gäller inte en person = en röst, utan pengar = resultat. 30 The big corporations, our clients, are scared shitless of the environmental movement The corporations are wrong about that. I think the companies will have to give in only at insignificant levels. Because the companies are too strong, theyre the (, , ) ur Stauber (1995). Vi kan anta att Makiewitcz analys omfattar de flesta andra organisationer och grupper som inte har samma syn som företagen på hur samhället skall utvecklas LOBBYING I EN GLOBALISERAD VÄRLD Påverkan sker i korridorer i stället för på torg. 3.För ett särintresse. Lobbying sker aldrig, eller mycket sällan, för det allmänna bästa. I de studerade fallen har den lobbying som bedrivits varit mycket resursberoende. I klimatfrågan har detta problem fått extrema proportioner. Världens största företag och de rikaste länderna är de som riskerar att förlora mest på en sänkning av koldioxidut- släppen. är det fattiga människor i t.ex. , och Ö-stater som har mest att förlora på klimat- katastrofer, vilket redan har visats med all tydlighet.31 Att detta styrkeförhållande möjliggjort för fossilindustrin att omdefiniera frågan är det nog inte många som nekar till. Ett fåtal företag som sitter på stora resurser kan också koordineras mycket fortare och driva sina frågor mer koncentrerat än grupper som inte är central- styrda, har olika infallsvinklar, olika kulturell bakgrund och som har små resurser att betala politiker, journalister, lobby/PR-företag och forskare. Då det gäller investeringsfrågan är det mindre tydligt hur stora resurser som används, men bara att delta i alla de möten som sker och producera de rapporter som man tillhandahåller ligger långt bortom de flesta kritikers ekonomiska ramar.