sou · GMB3121 · 1999-01-01 00:00:00 — Stå till svars för politiska nedskärningar. Nedskärningar inom socialtjänst som har lett till en ny fattigdom. Brist på personal inom barn- och ungdomspsykiatrin. Brist på pengar till särskilt stöd. Knappa resurser i skolan gäller t.ex. personlig dator till elever med funktionshinder, anpassad klasstorlek, personlig assistent till elever. Resurser för att kunna tillmötesgå önskemålen och behoven, t.ex. personliga assi- stenter, stöd av specialpedagog, etc. När ramarna är så snäva som de är är hind- ren på en liten skola ibland nästan oöverstigliga. Att inte anställa assistent till personer med funktionshinder eftersom budgeten är så stram, och inte utgå från att en eller flera behöver extra hjälp. Skolans försämrade resurser. Det är mycket svårt att få en bra skolsituation för barn med funktionshinder där man dels har fått sina ekonomiska försämringar och dels har haft en omorganisation som trots att man skriver motsatsen i skolformen, har mycket svårt att erbjuda individanpassad skolgång. Skolorna är trånga, barnen får växla mellan olika grupperingar och många vuxna, och pedagogiken med mycket själv- ständigt arbete och egen planering passar oftast inte våra barn. Det är sämre i skolan nu än trots att personalen ofta är mer förstående och välutbildad. Brist på pengar och en rigid organisation utformad för en fiktiv normalelev som inte finns. Att få familjer att förstå hur systemet fungerar. Att utreda barn med funktionsned- sättningar och veta att de ej får tillräckligt med stöd i skola, på fritids eller på barn- habilitering. Att inte kunna erbjuda det stöd man tror är bra för barnet p.g.a. ekonomiska nerdragningar. Att behöva säga nej till en patients önskemål om en ny rullstolsväska som jag kunde lämna ut till patienterna. Många saker har strukits p.g.a. ekonomiska besparingar inom hjälpmedelshanteringen har patienter fått nya uppgifter i sitt dagliga liv. Våra långa väntelistor för att erhålla hjälpmedel för oprioriterade brukare. Vi har haft väntelista sista 8 åren och det är frustrerande att vi aldrig hinner ikapp. Hjärnskador som inte har orsakat något fysiskt hinder i kombination med läkarutlå- tanden som inte heller är tydliga. Att avgränsa när det gäller för personer som skrivs ut från sjukhuset till ett eget boende med arbetstider dygnet runt. Vad är medicinsk vård? Behovsbedömning gällande assistansersättning, att kartlägga behov av aktiv hjälp i timmar, svåra utredningar, otydliga gränser i lagstiftningen. som är en mycket komplicerad lag med höga utredningskrav, ständiga änd- ringar i lagstiftningen och ett för komplicerat utredningssystem. Som utredare när det gäller handikappersättning, assistansersättning, vårdbidrag är det ofta så att en utredning fokuseras på det som är negativt för den som berörs. Frå- gorna gäller i hög grad: vad klarar du inte? Att finna lösningar som kan anses goda för funktionshindrade. Den individuella bedömningen. Utreda så att rätt stöd ges till funktionshindrades in- dividuella behov eftersom dessa personer har så olika förutsättningar att framföra sina behov. Att sätta nivån för den ekonomiska förutsättningen. Man kan få olika besked om förhållandena. T.ex. kan en mamma beskriva sitt barn på ett sätt, kuratorn vid habilitering ett annat och skolan ytterligare på ett sätt. Det verkar saknas samsyn på behandlingen. Vad är bäst för barnet? Att bedöma vad som skall vara inom vårdbidrag respektive assistansersättning när föräldrar vill vara personliga assistenter åt sina barn; handikappersättning respektive assistansersättning när make/maka vill vara personlig assistent. Att utreda en komplex verklighet utifrån allmänna riktlinjer. Våra resurser är begränsade, vilket medför att vi bara får en liten extra tilldelning för dessa barn. Då hamnar man i ett moralisk dilemma, dvs. hur mycket skall jag ta från de övriga för att tillgodose dessa barns behov. Skälighetsbedömningar överhuvudtaget är svåra att göra. Valet mellan att individuellt integrera funktionshindrade eller att skapa grupper där större resurser kan tillskapas. Att förbli känslig. Det är inte roligt att ge avslag när man vet att de har svårigheter att få det tillgodosett på annat sätt. Brist på handläggningstid. Jag upplever att problem i bemötandet beror till allra största delen på tidsbrist, en alltför pressad arbetssituation där det inte finns tid att förvissa sig om att ens bemö- tande och information inte missuppfattas av den funktionshindrade. Många behöver p.g.a. funktionshindrets art mycket tid till förklaringar. Om en sådan person möter en stressad personal blir det lätt missförstånd och missnöje även när det gäller bemötan- det. Att personalneddragningar har gjort att vi har inte möjlighet att lyssna på den funktionshindrade och hjälpa till med att ta fram de uppgifter som behövs i utred- ningarna i den utsträckning vi skulle vilja och den funktionshindrade har rätt att kräva. För att beslutsunderlagen skall bli så bra som möjligt krävs omfattande utred- ningar vid personliga kontakter, alternativt hembesök, vilket inte är möjligt. Det kan vara en fara för rättssäkerheten om den som inte kan tala för sig får otillräckligt stöd vad gäller t.ex. handikappersättning. Svåra prioriteringar av arbete p.g.a. hög arbetsbelastning. Avsaknad av utbildning/kompetens Jag anser att dessa frågor kräver mycket högre ut- bildning. Risk att diskutera i det oändliga och att det ändå aldrig blir rättvist. Att handlägga till exempel en del av LASS-ärenden där vi skall besluta om saker vi inte har kompetens till (t.ex. timersättningens storlek, vi har ingen utbildning som ekonomer eller löneadministration). Dåliga kunskaper kring LSS-lagstiftningen hos personal såväl inom landsting som kommun. Att förklara för kollegor att LSS inte tar hand om allt. Att ha kunskap om alla de skiftande varianter av problem som ett funktionshinder medför. Kunskap om små, mindre kända funktionshinder. Kunskap hos mig och mina medarbetare. Som arbetsledare är det oftast svårt att förändra personalens attityd som ofta går ut på att personer med funktionshinder är till besvär. De vill inte räkna dessa personer i sammanhanget. För dålig kunskap hos politiker/förvaltningschefer. Svårt att få gehör för vissa frågor. Olika grupper ställs mot varandra. Största problemet är att det inte finns någon grundläggande samsyn hos oss personal då det gäller etik, delaktighet. Teamarbete är svårt. Utvecklingsarbetet, att skapa resurser för en god kompetensutveckling och en god lönepolitik vilket tillsammans skulle kunna skapa en mindre personalomsättning och höja statusen så att kunskapen stannar. Att få personal som arbetat länge med personer med utvecklingsstörning att förstå sin nya yrkesroll, och hur viktigt just bemötandet är. Att möta okunnighet och dumhet, där man förväntar sig insikt i den funktionshindra- des situation, hos handläggare i offentlig verksamhet. Svårt att få tag på rätt folk som verkligen vill engagera sig. Att hålla sig à jour med all ny kunskap inom området för ens egen yrkeskompetens och yrkesutövande är ofta svårt att få och motivera ekonomiskt. Känns ganska svårt när någon avlider där man varit inblandad och känner personen ganska väl. Ja, jag tycker att det särskilt svårt när man träffar personer som gett upp och inte längre vill leva, särskilt de svårt psykiskt sjuka. De får för litet hjälp av samhället. Jag förstår inte varför man drar in på deras resurser. De missgynnas i för- hållande till de fysiskt funktionshindrade. Att funktionshindrade mycket ofta har en mycket pressad ekonomisk situation (låg pension, handikappersättning som sänks p.g.a. beviljad assistansersättning, hög hyra p.g.a. anpassad bostad, underhåll för barn etc.). Det känns svårt att möta detta och inte kunna hjälpa. Jag upplever det svårt att vara medmänniska och tjänsteman . Det känns svårt när lagar och regler gör att jag inte fullt ut kan tillgodose önskemål och behov fullt ut. De ständiga förändringarna som har skett inom assistansersättning ställer till stort problem - känner ofta personligt ansvar när det blir förändringar för den funktions- hindrade. Kan i vissa fall vara svårt att fatta beslut med negativa följder för den funktionshind- rade. kan det vara svårt rent psykiskt när jag skall utreda vårdbidrag och då tala med föräldrar som har svårt sjuka eller handikappade barn och hela familjen befinner sig i kris. Att kunna frigöra sig problemen på min lediga tid. Det kan vara svårt att träffa föräldrar och små barn, där barnet lider av en mycket svår sjukdom eller svårt handikapp. Det är alltid jobbigt när små barn är mycket sjuka. Arbetet med svårt funktionshindrade personer, det kan kännas tungt att ta del av de- ras livssituation. När man ser att barn far illa. Att sitta och peta i en gravt funktionshindrades mest privata liv (räkna minuter) känns ibland kränkande för alla berörda. Det känslomässiga planet i samtal med föräldrar som upplever besvikelse mot sam- hället eller sorg för sitt funktionshindrade barn. Svårt att komma med information t.ex. om att barnet är utvecklingsstört. Känslan av maktlöshet är speciellt svår. Man är bara en liten kugge i systemet som är jättestort. Svårt att dra in en ersättning för en person som så väl behöver den. De funktionshindrade har ofta en så komplex situation. Svårt att få helhetsbilden. svårt att sätta sig in i den funktionshindrades situation. Jag möter ibland människor i kris. är det svårt att veta hur jag skall förhålla mig - inte tycka synd om, men känna empati, väga mina ord på guldvåg, inte klampa in i människors liv. Språksvårigheter i detta område. Svårigheter att få de att förstå våra svenska lagar och bestämmelser. Pressande att i stort sett endast möta handikappade personer. Att få förståelse för de lagar och bestämmelser som jag som tjänsteman måste gå ef- ter i min bedömning av ett ärende. Speciellt vid negativa beslut. Ja, när man inte vill ta information om hur reglerna är, inte vill ta in information om varför beslutet blir ja eller nej, inte vill lyssna. Att förklara att vi arbetar efter lagar och arbetsföreskrifter, jag har ingen personlig att agera på ett visst sätt. Att få förståelse för de lagar och bestämmelser som jag som tjänsteman måste gå bedömning av ett ärende. Speciellt vid negativa beslut. Att försöka på ett så bra sätt som möjligt förklara för den funktionshindrade att han inte är tillräckligt funktionshindrad för att få den ersättning som han söker. Olika personer med samma funktionshinder upplever sina hinder totalt olika. Den ene kan vara helt invalidiserad och den andre kan nästan arbeta heltid. Att på ett bra sätt förklara vad som är mitt ansvarsområde när det gäller personer med svåra funktionshinder. Jag förstår att de behöver hjälp men det skall ges av både sjukvård/kommun och försäkringskassa, exempelvis LSS och HSO-lagar. Likaså att de med små funktionshinder inte har rätt till ersättning eller AFL utan skall stöttas av skola/AMS o.d. Att förklara för funktionshindrade att även icke-funktionshindrade kan få prioritera vad som är viktigast för att få en dräglig tillvaro. Kan uppleva en viss oförståelse från funktionshindrade gällande vår lagstiftning. Kontakt med nyskadade som förväntar sig att få alla ersättningar och hjälpmedel utan prövning. Det som är svårast är när funktionshindrade inte kan tala för sig själva utan kommu- nikationen måste ske via någon annan. Detta gäller särskilt LASS-ärenden där det är viktigt att det är den funktionshindrade personens egna synpunkter som kommer fram. Svårigheter då funktionshindrade inte kan föra sin egen talan. Anhöriga/närstående som vill föra den funktionshindrade personens talan och det sker mot den funktionshindrade personens önskan. Anhöriga som inte alltid ser till den funktionshindrade personens bästa. Anhöriga lyssnar på den funktionshindrade utan tror att de själva bestämmer bäst. De som ej är svenskar har svårt att förstå våra lagar och bestämmelser. De som inte kan kommunicera. Att bemöta funktionshindrade som låter sina känslor (bitterhet/besvikelse) styra deras begäran om insatser. En del vill inte förstå, lyssnar helt enkelt inte. Många förstår ej att vi har lagar att till- ämpa. När den funktionshindrade med familj har orealistiska krav som inte socialförsäk- ringen kan ersätta, och de absolut inte vill förstå att de inte kan få allt de begär. Att de vill ha allt för att de har ett funktionshinder. Det mångkulturella samhället är svårt. Personer från andra kulturer än vår anser/tror att kan och skall betala för alla skavanker. Att inte få den kontakt som man önskar med föräldrar till funktionshindrade barn. Flera vill inte erkänna att det är ett funktionshinder. Bemötande mot lindrigt utvecklingsstörda svårast p.g.a. en ofta begränsad handikappinsikt hos den enskilde. Att förklara för gravt funktionshindrade personers anhöriga att han/hon nått sitt tak. När man ser funktionshindrade personer som skulle behöva stöd, men som inte vill ta emot det (självbestämmande). Att möta så många godemän som nästan helt och hållet intresserar sig för hur hu- vudmännens ekonomiska situation är och struntar i hur helheten är. Dolda funktionshinder som dyslexi får ej samma stöd som de med påtagliga fysiska handikapp. Att tidigt få information om nödvändiga åtgärder. Att skolors fysiska miljö ofta inte är utformad för personer med funktionshinder. Att det finns så lite att erbjuda. Att arbetslösheten är så hög att människor inte ser det som positivt att ha arbetsförmåga. Att det är en sådan tröghet i systemet. Att männi- skor inte upplever att de har ansvar för sitt eget liv. Att andra uttalar sig om vad vi skall göra. Fråga 25 Vilka övriga synpunkter på frågan om bemötande av personer med funktionshinder har Du? Samma redovisningsprinciper tillämpas för de två tidigare redovisade öppna frågorna (fråga 23 och fråga 24 i bilaga I resp bilaga II). om TJÄNSTEMÄNS VILLKOR... Bemötandet blir sämre beroende på tidspress. Beslutsunderlagen kan bli ofullständiga och den funktionshindrade känner att handläggaren är stressad. Lätt att bli hårdhudad när en stor mängd ärenden skall handläggas snabbt för att leva upp till statsmakternas mål. Bristen på personal är det största problemet. Arbetssituationen på är mycket ansträngd. Viktigt att beakta behovet av handledning hos personal som arbetar med personer med funktionshinder. Arbetsbördan ökar risken för missförstånd. Att de ekonomiska resurserna helt styr bemötandet av personer med funktionshinder. Att våra politiker är dåligt insatta i verksamheten p.g.a. att våra tjänstemän presente- rar det de vill våra politiker skall få veta. Våra chefer värnar om sina chefspositioner. De saknar oftast kompetens för den befattning de besitter. Deras attityd genomsyrar övriga verksamheten. är det svårt att rekrytera rätt personal med rätt kompetens. Professionella människor behövs. Man kan inte anställa kreti och pleti , kompetent ledning. om MÄNNISKSOSYN och egen inställning.. Jag tycker att man skall bemöta människor med respekt. Jag bemöter människor på ett sätt som jag vill bli bemött själv. Det väsentliga är vilken människosyn du har. Om du accepterar allas lika värde spe- lar det ingen roll om personen är invandrare, person med funktionshinder eller ej. Alla har ett värde som människa. Jag tror att vi behöver prata mer om våra egna värderingar och bemötande. En del kan behöva byta arbete faktiskt. Viktigt att värna om de som har svårt att tala för sig själva. Jag anser att ett normalt samhälle består av funktionshindrade medborgare likväl som de som innefattas inom normalkurvan och inte har funktionshinder. Om samhället inte har förmåga/tolerans solidaritet att möta avvikelser vad de än må vara -främ- lingar, hudfärg, avvikande åsikter, funktionshinder utan att se detta som former av utanförskap och onormalitet så saknas en viktig del av ett samhälles fundament. Egentligen olyckligt att en sådan här utredning skall göras, eftersom det borde vara en självklarhet att personer med funktionshinder skall bemötas som alla andra i vårt samhälle. Rätt man på rätt plats. Alla vill inte, kan inte arbeta/bemöta funktionshindrade. en tacksam grupp att arbeta med. Det krävs dock lyhördhet från utredarens sida. Man måste ha stor kompetens och kunskaper om vad de olika funktionshinder innebär. Problemet är nog oftast att inte vara för hjälpsam och därmed såra många som upp- fattar hjälpsamheten om nedvärderande. Skuldfrågan från de icke handikappade gentemot de handikappade måste beaktas för att kunna möta den handikappade med respekt. Du måste göra klart för dig att du har rätt att vara frisk. Känslan av att inte vara behövd försvårar handikappet avsevärt. Självständigheten påverkas också. Personer med funktionshinder har mycket att lära oss andra om livet och möten med människor. De har ofta mycket hög social kompetens och empati. Att varje individ måste bemötas utifrån sina egna förutsättningar. Man måste sluta upp med kollektiva och generaliserade lösningar och attityder. Jag har svårt att se "personer med funktionshinder" som en egen grupp. De är föräld- rar, makar, pensionärer (under 65) yrkesverksamma, och fullständigt olika. En del har stridit för sin rätt och känner att de alltid måste slåss. Medan andra är mycket för- siktiga och underskattar sin rättigheter. De är så olika att jag har svårt att förstå att de skulle bemötas på något speciellt sätt p.g.a. att de har funktionshinder. om FUNKTIONSHINDRADE PERSONER... Sekretessen mellan myndigheter är bra men jag tror att de funktionshindrade vill att vi ska byta uppgifter. De tycker att de utreds för mycket. Det är svårt att för varje person med funktionshinder bedöma vad som är "att leva som andra" och vad är "jämlika levnadsvillkor". Jag upplever att de känner sig kränkta av politiker, massmedia. Många som jag träffar känner sig som en belastning och uttalar dödslängtan. Upplever att föräldrarna till funktionshindrade barn är en otroligt tålig grupp. Är inte ovänliga mot personalen som måste verkställa de beslut om försämringar som stän- digt tas från regeringshåll. Många funktionshindrade personer måste känna sig väldigt utelämnade eftersom vi måste veta så "in på skinnet" hur de lever. Det är jobbigt att göra ingående utredningar om personliga frågor. De känner sig ut- satta men vi måste ha underlag för att kunna besluta. Jag ser att elevvården får allt mindre utrymme i skolans trånga läge. Det är långt innan personer med funktionshinder uppnår samma status som övriga medborgare. Tycker att det har blivit kyligare i samhället, egoismen drabbar de funktionshindrade personernas situation. När samhället bli snålt förstärks negativa attityder. FN:s konventioner om mänskliga rättigheter gäller alla. Många funktionshindrade le- ver i praktiken fortfarande som om dessa accepterade konventioner inte fanns. Varför klassas många hörselskadade personer som idioter? Att få eller inte få ersättning styr de funktionshindrade och deras anhörigas attityd till myndigheten. Personer med funktionshinder har förväntningar på att skolan skall lösa alla proble- men. Vilket vi inte kan och då blir berörda/berörde besvikna. om att det har blivit BÄTTRE FÖR PERSONER MED Upplever att bemötandet har blivit bättre när funktionshindrade inte göms på institu- tioner utan finns som en vardagsbild i samhället. Jag tycker att det rent allmänt verkar finnas mer förståelse för funktionshindrade i samhället. Assistansreformen har gett de svårt funktionshindrade ett bättre liv. Det har skett en enorm attitydförändring de . Rätten att vara an- norlunda är självklar hos de flesta mer . Normaliseringen har lyckats till stor del. De barn som växer upp och ser kamrater med funktionshinder blir toleran- tare. De flesta som jag träffar är positiva. Men det finns alltid en liten klick som är miss- nöjda och som kan måla upp en hotbild om inte beslutet för dem blir som tänkt. om behovet av BÄTTRE UNDERLAG... Det borde läggas mer tid på de medicinska underlagen för en rättvisare bedömning. Det skulle underlätta för beslut om både LSS, och VB, samt insatser enligt SoL. De funktionshindrade kan ofta inte tala om sina behov och tjänstemännen kan inte bilda sig en uppfattning om vad som är rimligt för den ena eller andra. När man startar en ny reform, t.ex. bilstödet eller kör man något slags reklam- kampanj som skapar höga förväntningar, inte minst hos de handläggare som skall sköta reformen. Sedan visar det sig att kraven är betydligt hårdare än vad som före- speglats. Visst skall en ny reform introduceras med information, men hurtiga reklam- kampanjer känns lite fel efteråt. Alla har rätt till en individuell bedömning, resultatet styrs dock av regler och förord- ningar. För att kunna föra sin talan måste man vara kunnig, stark och kommunicera väl i kontakten med myndigheter dvs. höga krav på kompetens och förmågor hos den en- skilde - då får dessa kanske ett gott bemötande. Att arbetsgivare - privata och offentliga - borde ta större ansvar genom att anställa personer med fysiska och psykiska funktionshinder. Strävan efter normalisering är viktigt, vilket också innebär att ställa krav på funk- tionshindrade efter deras förmåga. Det finns också exempel på att omgivningen bemöter personer med funktionshinder fullständigt kravlöst och det leder till att personen får stora problem med om- givningen. Bemötandet kan bara förbättras med kompetenshöjning/information. Samhället och handikapporganisationerna bär ett stort ansvar. Problemet är att handikapporganisa- tionerna är för svaga. Mer kontakt med funktionshindrade ökar förståelsen för deras situation. Mer information till skolorna om olika handikapp. Information kring ett funktionshinder kan vara svårt att få ut så att människor i om- givningen får förståelse för problem som kan uppstå. Barn med MDB, DAMP kan av andra barns föräldrar uppfattas som störande element och ouppfostrade. Vi borde tala mer om delaktighet än integrering. Ökat utrymme i dessa frågor i bl.a. kommunernas handikappråd. Utvecklingsstörda bör göras mer synliga i samhället. Skulle gärna ha belyst hur anhöriga bemöter sina funktionshindrade. Inte bara myn- digheter utövar makt. Stöd och utbildning till personliga assistenter. Tillgängligheten till myndigheten p.g.a. lokalfrågan har blivit sämre. Redovisning av fråga 1 - befattning Befattning - inom : Assistent inom området stöd till funktionshindrade Controler Föredragande i socialförsäkringsnämnden Försäkringshandläggare Försäkringssekreterare, rehabiliteringsgruppen Försäkringsutredare Handläggare av ansökningsärenden Handläggare av handikappstöd Handläggare och föredragande Handläggning av vårdbidrag Rehabiliteringssekreterare assistent , försäkringsansvarig Sektionschef, områdesansvarig Utredare Utredare av vårdbidrag Utredare på pension m.m. Utredningsassistent Befattning - inom : Ansvarig för dagverksamhet Arbetsanpassare Arbetsledare Behovsbedömare enligt LSS och SoL Biståndshandläggare Bostadsanpassningsansvarig Dagcenterföreståndare Enhetschef för hemtjänstdistrikt för kortidshem barn/ungdom Enhetschef för personlig assistent och ledsagarservice Enhetschef i LSS verksamhet Enhetschef inom pensionärs- och handikappavdelning. Enhetschef inom vård och omsorg Enhetschef boende Enhetschef personlig assistans LSS Enhetschef, bostad med särskild service för vuxna Enhetschef, daglig verksamhet LSS Enhetschef, elevhem Fritidskonsulent , arbetsanskaffare Föreståndare Föreståndare för vuxna psykiskt utvecklingsstörda Föreståndare gruppbostad Föreståndare, boende för barn och ungdom Föreståndare, dagverksamhet Föreståndare, korttidshem för barn och ungdom Föreståndare/LSS-verksamhet, gruppboende Förskolekonsulent Handikappkonsulent , arbetsledare , samordnare Heminstruktör för syn/hörselskadade Hemvårdsassistent Instruktör syn och hörselskada enhetschef Medicinsk ansvarig sjusköterska /ärendehandläggare . Samordnande föreståndare för gruppbostad inom LSS Samordnande föreståndare inom omsorger om utvecklingsstörda Specialpedagog Befattning inom vården: 1:a linjechef och kurator 1:e förrådsman Anpassningslärare