sou · GMB340 · 1999-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppgift att utvärdera de åtgärder som den senaste tioårspersioden har vidtagits på brottsofferområdet. Dåvarande lagmannen förordnades som särskild utredare fr.o.m. . Som experter i utredningen har följande förordnats; fr.o.m. kammaråklagaren , generaldirektören , hovrättsassessorn , advokaten , rådmannen , hovrättsassessorn och polismästaren , fr.o.m. med. och socionomen , fr.o.m. förbundsjuristen samt fr.o.m. rådmannen . Att ingå i en refererensgrupp till utredningen har följande personer förordnats fr.o.m. (t.o.m. ), , , (t.o.m. ), och samt fr.o.m. . Sekreterare i utredningen har varit nuvarande rådmannen (fr.o.m. t.o.m. ) och hovrättsassessorn (fr.o.m. ). Utredningen har antagit namnet (Ju 1995:07). Utredningen får härmed överlämna betänkandet BROTTSOFFER Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40). Utredningens uppdrag är härmed slutfört. English summary . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 25 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 39 1 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:609) om . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 39 2 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken . . . . . . . 44 3 Förslag till lag om ändring i äktenskapsbalken . . . . . . . 49 4 Förslag till lag om ändring i föräldrabalken . . . . . . . . . 50 5 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 52 6 Förslag till förordning om ändring i förordningen (1988:691) om tilllämpningen av lagen om besöks- . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 53 7 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:713) om . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 54 8 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:419) om . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 56 9 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 57 10 Förslag till lag om ändring i brottsskadelagen (1978:413) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 58 11 Förslag till förordning om ändring i förundersök- ningskungörelsen (1947:948) . . . . . . . . . . . . . . . . . . 59 12Förslag till förordning om ändring i förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 62 13Förslag till förordning om ändring i förordningen (1994:426) om brottsofferfond . Förslag till förordning om ändring i förordningen (1997:408) om målsägandebiträde . . . . . . . . . . . . . . . Utredningens uppdrag och arbete . . . . . . . . . . . . . . . 2 Allmän bakgrund . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 73 2.1 Inledning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 73 2.2 Brottsofferbegreppet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 73 2.3 Statistiska centralbyråns offerundersökningar . . . . . . . . 76 2.4 Risken att utsättas för brott . 2.5Förenta Nationernas deklaration om brottsoffers 2.6Europarådets rekommendationer m.m. . . . . . . . . . . . . 79 2.7 Brottsoffers reaktioner . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 80 3 De senaste tio årens lagstiftning och andra åtgärder 4 Rättsväsendet och brottsoffren . . . . . . . . . . . . . . . . . 87 4.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 87 4.1.1 Målsägandebegreppet . . . . . . . . . . . . . . . . 87 4.1.2Polisens och åklagarens informations- skyldighet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 88 4.1.3 Besöksförbud . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 89 4.1.4Åklagarens skyldighet att föra talan om . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 91 4.1.5 Målsägandebiträde och stödperson . . . . . . . . 92 4.2 Polisens och åklagarens informationsskyldighet . . . . . . 94 4.2.1 Bakgrund . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 94 4.2.2 Utredningens överväganden och förslag . 4.3 Besöksförbud . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 98 4.3.1 Tidigare gjorda utvärderingar . . . . . . . . . . . 98 4.3.2 Enkätsvar till utredningen m.m. . . . . . . . . . 102 4.3.3Forskningsrapporten och målsägandebiträde: Brottsoffers erfaren- 4.3.4Regeringens förslag om elektronisk Utredningens övervägande och förslag 4.4Åklagarens skyldighet att föra talan om enskilt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 109 4.4.1 Bakgrund . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 109 4.4.2 Utredningens enkätundersökning . . . . . . . . 110 4.4.3 Utredningens överväganden och förslag . . . . 111 4.5 Målsägandebiträde och stödperson . . . . . . . . . . . . . . 113 4.5.1 Bakgrund . 4.5.2Domstolsverkets utvärdering av lagen om målsägandebiträde m.m. . . . . . . . . . . . . . . 115 4.5.3 Enkätsvar till utredningen . 4.5.4 Utredningens överväganden och förslag . . . . 121 4.6Rättsväsendets information till och bemötande av . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 134 4.6.1 Inledning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 134 4.6.2 Polisen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 135 4.6.3 Åklagarna . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 135 4.6.4 Domstolarna . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 136 4.6.5 Utredningens enkätundersökningar . . . . . . . 138 4.6.6 Vittnesstöd . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 144 4.6.7 Utredningens övervägande och förslag . . . . 148 4.7 Utbildningsfrågor . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 157 4.7.1Allmänt om utbildningar inom rätts- väsendet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 157 4.7.2 Utredningens överväganden och förslag . . . . 160 4.8 Rättegångskostnader i mål om skadestånd . 5 Hälso- och sjukvården samt . . . . . . . . . 167 5.1 Hälso- och sjukvården . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 167 5.1.1 Inledning . 5.1.2Läkarförbundets rapport om våld Medicinska aspekter på våldet och dess konsekvenser 1997 . . . . . . . . . . . . . . . . . 168 5.1.3 Rikskvinnocentrum . 5.1.4Fogdaröds Vård- och Diakonicentrums behandlingsprogram för brottsoffer . . . . . . . 173 5.1.5 Rättsintyg . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 174 5.1.6 Utredningens överväganden och förslag . . . . 176 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 179 5.2.1 Inledning . 5.2.2Kvinnovåldskommissionens enkätunder- sökning beträffande insatser för kvinnor som har utsatts för . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 180 5.2.3 Propositionen Kvinnofrid . . . . . . . . . . . . . 180 5.2.4 Utredningens överväganden och förslag . . . . 181 5.3 Medling i brottsoffrens intresse . . . . . . . . . . . . . . . 183 5.3.1 Inledning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 183 5.3.2 Medlingsverksamheten i Uppsala . . . . . . . . 185 5.3.3 Utvärdering av projektet i Uppsala . . . . . . . 186 5.3.4 Utredningens överväganden . 6 och brottsofferfonden . . . . . . . 189 6.1 Brottsoffermyndigheten . Utredningens överväganden och förslag . Brottsskadeersättning och andra ersättningsfrågor Allmänt om skadestånd . 7.5Ersättning för kränkning genom brott, delbetänkande av Kommittén om ideell skada, (SOU 1992:84) . 7.6Ersättning för ideell skada vid personskada, slut- betänkandet av Kommittén om ideell skada, (SOU 1995:33) . 7.7Departementspromemorian Några frågor om brotts- skadeersättning (Ds 1997:45) . . . . . . . . . . . . . . . . . 227 7.8 Utredningens överväganden och förslag . . . . . . . . . . 230 8 Ideella organisationer . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 233 8.1 Inledning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 233 8.2 Brottsofferjourerna . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 234 8.3 Kvinnojourerna . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 237 8.4 Svenska kyrkan . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 242 8.5 Vissa övriga frivilligorganisationer . . . . . . . . . . . . . 244 8.6 Utredningens överväganden och förslag . . . . . . . . . . 249 9 Andra åtgärder för att stärka brottsoffens ställning . till målsägande m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 257 9.1.1 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 257 9.1.2 Brottsofferutredningens enkätundersökning . . 258 9.1.3 Utredningens överväganden och förslag . . . . 262 9.2 Bistånd till brottsoffer utomlands . . . . . . . . . . . . . . 265 9.2.1 Inledning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 265 9.2.2 Gällande rätt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 265 9.2.3 Genomförda utvärderingar . . . . . . . . . . . . 268 9.2.4 EU-projekt om stöd till brottsoffer . . . . . . . 270 9.2.5 Utredningens överväganden . Lagstiftningen om rättspsykiatrisk vård . 9.3.3Åklagarens skyldighet att inkomma med yttrande . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 275 9.3.4 Ett JO-ärende . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 276 9.3.5 Utredningens överväganden . 9.4Kriminalvårdens underrättelseskyldighet till måls- äganden m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 277 Propositionen Ändringar i Kriminalvårds- Åtgärder i anledning av hot mot målsägande och 10.2Straffbestämmelser m.m. till skydd för målsägande . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 281 10.3 Begränsning av utlämnande av personuppgifter . . . . . 282 10.4 Personligt stöd för målsägande och vittnen . . . . . . . . 283 10.5Åtgärder under rättegången m.m. . . . . . . . . . . . . . . 284 Fysiskt skydd för förföljda personer . 10.7Skyddet inom folkbokföringen för förföljda personer . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 288 10.7.1 Allmänt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 288 10.7.2 S.k. sekretessmarkering . . . . . . . . . . . . . . 289 10.7.3 Kvarskrivning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 291 10.7.4 Fingerade personuppgifter . . . . . . . . . . . . 293 10.8 Rapporter från Riksåklagaren m.m. . . . . . . . . . . . . . 297 10.9 Vittnesskyddsverksamhet i England . 10.10Omfattningen av hot och andra övergrepp mot målsägande och vittnen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 10.10.2 Statistik över brotten mened och övergrepp angående hot mot målsägande och vittnen Anonymitet för målsägande och vittnen . 10.11.2 Avgöranden i . . . . . . . . . 10.11.3 rekommendation om hot mot vitten och den tilltalades rätt till försvar . 10.11.4 överväganden om anonyma måls- ägande och vittnen . . . . . . . . . . . . . . . . . 10.11.5 Lagstiftning om hotade vittnen i Utredningens överväganden och förslag . Brottsförebyggande verksamhet ur ett brottsoffer- Det nationella brottsförebyggande programmet . Ekonomiska konsekvenser av utredningens förslag . 13.1Förslag till lag om ändring i lagen (1988:609) om Förslag till lag om ändring i . Förslag till lag om ändring i . Förslag till lag om ändring i . 13.5Förslag till lag om ändring i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter . 13.6Förslag till förordning om ändring i förordningen (1988:691) om tillämpningen av lagen om besöks- 13.7Förslag till lag om ändring i lagen (1987:713) om homosexuella sambor . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 352 13.8Förslag till lag om ändring i lagen (1994:419) om 13.9Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) . 13.10Förslag till lag om ändring i brottsskadelagen (1978:413) . 13.11Förslag till förordning om ändring i förundersöknings- kungörelsen (1947:948) . 13.12Förslag till förordning om ändring i förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 355 13.13Förslag till förordning om ändring i förordningen (1994:426) om brottsofferfond . . . . . . . . . . . . . . . . 356 13.14Förslag till förordning om ändring i förordningen (1997:408) om målsägandebiträde . . . . . . . . . . . . . . 356 13.15 Författningsändringarnas ikraftträdande . . . . . . . . . . 356 1 Kommittédirektiv 1995:94 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Sammanställning av svaren på enkät till polisen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Sammanställning av svaren på enkät till åklagarna . Sammanställning av svaren på enkät till tingsrätterna . Sammanställning av svaren på enkät till advokaterna . Sammanställning av svaren på enkät till brottsoffer- och kvinnojourer . . . . . . . . . . . . . . . . . 7Nordiska förhållanden avseende målsägande och vittnen . . . . 425 8Forskningsrapporten och målsägandebiträde: Brottsoffers erfarenheter av fil. 9 Remissyttrande över departementspromemorian Några frågor om brottsskadeersättning (Ds 1997:45) . 10 Promemorian Försäkringar för brottsoffer vid personskada 11 rekommendation No. R (97) 13 om hot mot vittnen och den tilltalades rätt till försvar (engelsk Utredningen redovisar i betänkandet en genomgång och analys av de åtgärder som den senaste tioårsperioden har vidtagits på brottsoffer- området. Vidare ger utredningen förslag till författningsändringar och andra åtgärder som behövs för att förbättra brottsoffrens situation. Begreppet brottsoffer kan definieras på olika sätt. Utredningen avser i betänkandet med benämningen brottsoffer främst fysiska personer som direkt har drabbats av ett brott. I vissa avsnitt behandlar utredningen dock en vidare krets än de direkt drabbade t.ex. anhöriga till någon som har dödats genom brott. Polisens och åklagarens informationsskyldighet I förundersökningskungörelsen (1947:948) finns bestämmelser om polisens och åklagarens skyldighet att lämna information till målsägan- den på olika stadier av förundersökningen. Bestämmelserna fick i huvudsak sin nuvarande lydelse genom författningsändringar som syftade till att stärka målsägandens ställning. Utredningen anser det viktigt att den som har drabbats av brott får information om vilka möjligheter det finns att få juridisk, ekonomisk och annan hjälp samt att informationen ges vid rätt tillfälle och på lämpligt sätt. De nuvarande reglerna framstår i stort sett som tillräckliga. bör vid sina inspektioner av polismyndigheternas handläggning av brottsofferfrå- gor uppmärksamma hur informationsskyldigheten sköts. Beträffande åklagarnas informationsskyldighet föreslår utredningen att denna skall utvidgas till att avse även beslut om att åtal skall väckas. Underrättelsen bör ske genom att en kopia av stämningsansökan skickas till målsägan- den. Lagen (1988:688) om besöksförbud, som trädde i kraft , var ett led i strävandena att skydda främst kvinnor som utsätts för förföljelse och trakasserier av män som de har sammanlevt med. Ett besöksförbud innebär ett förbud för en person att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna person. Lagen har , och , utvär- derats av . Utredningen har i en enkät till samtliga brottsoffer- och kvinnojourer frågat hur besöksförbudet fungerar och om det tillgodoser det behov av skydd som finns. På uppdrag av utredningen har fil. undersökt erfarenheterna av lagen hos såväl den som förbudet avser att skydda som den som har meddelats beslutet. Undersökningarna visar att lagen fungerar relativt väl och i enlighet med dess syften. Beslut om besöksförbud bör dock i fråga om begränsningar och undantag i större utsträckning avpassas efter parternas förhållanden. Detta gäller särskilt när parterna har gemensamma barn. I dessa fall föreslår utredningen att socialnämnden skall underrättas om förbudet. För att förbättra informa- tionen om vad ett besöksförbud innebär föreslås att Riksåklagaren får i uppdrag att ta fram särskilda informationsblad. Åklagarens skyldighet att föra talan om enskilt anspråk Åklagaren har enligt 22 kap. 2 § en skyldighet att föra målsägandens talan om enskilt anspråk om det kan ske utan väsentlig olägenhet och anspråket inte är uppenbart ogrundat. Riksåklagaren har utfärdat allmänna råd Målsägande i brottmål som ger åklagarna god handledning. Utredningen finner att lagstiftningen är tillräckligt långt- gående men påtalar vissa brister i tillämpningen. Utredningen föreslår att Riksåklagaren får i uppdrag att i de allmänna råden klargöra i vilken utsträckning som åklagaren skall hjälpa målsäganden att formulera sina skadeståndsanspråk. Riksåklagaren bör vidare regelbundet kontrollera att de allmänna råden följs. Ett målsägandebiträde förordnas av rätten och har enligt lagen (1988:609) om målsägandebiträde till uppgift att bistå målsäganden i det rättsliga förfarandet. Som biträde förordnas i allmänhet en advokat eller en biträdande jurist på en advokatbyrå. Biträdet får ersättning enligt samma principer som gäller för ett biträde enligt rättshjälpslagen. En stödperson är avsedd att vara ett personligt stöd åt målsäganden vid förhör under förundersökningen och rättegången. Stödpersonens rätt att närvara vid sådana förhör regleras i . För stödpersonens medverkan fordras inget förordnande och denne får ingen ersättning för sin inställelse. Utredningen har tagit del av en utvärdering av lagen om målsägande- biträde och användningen av stödperson som har genomförts av Dom- stolsverket . Utredningen har vidare genom egna enkäter och genom en undersökning av fil. sökt utröna brottsof- frens erfarenheter av målsägandebiträde och stödperson. Det kan konstateras att målsägandebiträdesreformen har haft en kvalitetshöjande effekt på det rättsliga förfarandet och bidragit till att stärka brottsoffrens ställning. Villkoren för förordnande av målsägandebiträde Utredningen har övervägt en mera omfattande ändring av de villkor för förordnande av målsägandebiträde som anges i 1 § lagen om målsägandebiträde men stannat för en justering av 1 § punkten 3. Utred- ningen föreslår att begränsningen till brott enligt tas bort. Lagändringen innebär att det blir möjligt att få ett målsägandebiträde vid alla brott på vilka fängelse kan följa, t.ex. överträdelse av besöksförbud. Övriga förutsättningar för prövningen av målsägandens behov av biträde enligt punkten 3 kvarstår oförändrade. om tillämpningen av lagen om målsägandebi- träde visar att biträdet ofta förordnas först sedan åtal har väckts. Utred- ningen förordar att målsägandebiträdet förordnas tidigare i processen än som sker. Utredningen har övervägt om ett målsägandebiträde borde förordnas av åklagaren men har avvisat en sådan lösning. En målsägande som för talan är part i målet och har enligt regler rätt att ställa frågor till tilltalade, vittnen och sakkunniga. Utredningen föreslår att frågerätten utvidgas till att gälla även målsägande som inte för talan. På så sätt utökas även målsägan- debiträdets frågerätt. Utredningen föreslår vidare att målsägandebiträ- dets uppgifter utvidgas till att omfatta även sådant avslutande arbete som att hjälpa målsäganden att få ut ett tilldömt skadestånd. Stödpersonens uppgifter och användning i rättsprocessen Utredningen föreslår en ökad användning av stödpersoner i det rättsliga förfarandet. En stödperson kan vara ett komplement till målsägande- biträdet eller utgöra ett tillräckligt stöd i de fall de rättsliga frågorna är av den arten att åklagaren kan ta tillvara målsägandens rättsliga intressen. Enligt förslaget skall en särskild stödperson kunna förordnas i mål om brott på vilket fängelse kan följa. Undersökningsledaren, dvs. polisen eller åklagaren, skall kunna ge ett sådant förordnande under förundersökningen. I övrigt skall rätten förordna stödpersonen. Rätten till ett personligt stöd enligt 20 kap. 15 § behålls men begreppet stödperson föreslås fortsättningsvis avse endast dem som förordnas som stödperson. Utredningen föreslår vidare att den särskilt förordnade stödpersonen får rätt till ersättning för sin inställelse enligt i huvudsak samma principer som målsäganden. Efterlevandes rätt till målsägandebiträde och stödperson Utredningen föreslår att efterlevande till den som har dödats genom brott under vissa förutsättningar får rätt till målsägandebiträde och stödperson. Rättsväsendets information till och bemötande av brottsoffer I svaren på utredningens enkäter till bl.a. olika aktörer inom rättsväsen- det samt brottsoffer- och kvinnojourer är det vanligaste förslaget till för- bättringar för målsägande och vittnen att informationen bör förbättras. För att åstadkomma en sådan förbättring föreslår utredningen ett utökat samarbete mellan polisen och de lokala brottsofferstödjande organisa- tionerna. Den lokala polisledningen bör verka för att en samverkans- grupp med representanter för dessa organisationer, polisen, åklagar- myndigheten, , hälso- och sjukvården och kriminalvården kommer till stånd. Inom varje polismyndighet bör vidare utses någon eller några personer med ett särskilt ansvar för brottsofferfrågor. Vad gäller åklagarna hänvisar utredningen i första hand till Riksåklagarens allmänna råd. Vidare bör åklagarnas arbete organiseras så att det i möjligaste mån är samma åklagare som handlägger målet från förundersökningen till huvudförhandlingen. För domstolarnas del understryker utredningen vikten av att den skriftliga information som finns bl.a. om hur rättegången går till alltid bifogas kallelserna.Vidare föreslås att det vid domstolarna utses någon eller några personer som ansvariga för att besvara frågor från målsägan- de och vittnen. Utredningen föreslår också att domstolslokalerna utformas så att målsäganden och vittnen inte behöver konfronteras med den tilltalade. Domstolarna bör se till att det finns expeditionsvakter eller annan personal i eller i anslutning till allmänhetens utrymmen. Expeditionsvakterna bör i större utsträckning ges arbetsuppgifter som rör bemötande av målsägande och vittnen. Domstolscheferna och de lokala jourerna bör verka för att ideellt anordnad vittnesstödsverksamhet kommer i gång. Utredningen konstaterar att det finns behov av utbildning i olika brotts- offerfrågor inom rättsväsendets samtliga yrkesgrupper. God kunskap om brottsoffers reaktioner och behov underlättar inte bara för brottsoffret utan kan bl.a. bidra till en säkrare bevisvärdering. Utredningen föreslår att , och får i uppdrag att inom respektive område anordna utbildning i brottsofferfrågor. Rättegångskostnader i mål om skadestånd Utredningen har uppmärksammat frågan om målsägandens ansvar för motpartens rättegångskostnader i mål om skadestånd på grund av brott som handläggs som tvistemål. Att ändra regler om rättegångskostnadernas fördelning i tvistemål kräver noggranna över- väganden. Utredningen anser att frågan bör utredas i ett annat samman- hang. Hälso- och sjukvården samt Personalen inom hälso- och sjukvården fyller en viktig funktion i sam- hällets omhändertagande av brottsoffer. Det är därför angeläget att denna personal ges utbildning om brottsoffers behov och reaktioner. Regeringen har i propositionen Kvinnofrid (prop. 1997/98:55) föreslagit ökade utbildningsinsatser för hälso- och sjukvårdens personal i fråga om våld mot kvinnor. Utredningen föreslår att dessa utbildningsinsatser även skall innehålla mer allmänna moment om brottsoffer och att det bör skapas rutiner för omhändertagandet också beträffande andra grupper av brottsoffer än kvinnor som har utsatts för våld i hemmet. Utredningen föreslår också att uppdrag att leda ett utvecklingsarbete i frågor om våld mot kvinnor skall innehålla den problematik som mer allmänt gäller för brottsoffer. Utredningen finner även att rättsintygens kvalitet bör förbättras och föreslår därför att skärper tillsynen över tillämpningen av de allmänna råd som utfärdats på detta område. Frågan om rättsintyg bör också behandlas i läkarnas utbildning. har en betydelsefull roll när det gäller stöd till brottsoffer. Dess personal kommer ofta i kontakt med människor som har varit utsatta för brott. Utredningen föreslår att det i socialtjänstlagen införs en särskild bestämmelse om ansvar för brottsoffer. Vidare föreslås att de utbildningsinsatser för personal inom som regeringen har föreslagit i propositionen Kvinnofrid även skall innehålla mer allmänna frågor om brottsoffer. Detta gäller också regeringsupp- draget till att leda ett utvecklingsarbete i frågor om våld mot kvinnor.