sou · GMB331 · 1999-01-01 00:00:00 — Vid den geriatriska kliniken hade man en gruppverksamhet för 16-20-åriga ungdomar med en förälder som drabbats av tidig demens. Den sist- nämnda ungdomsgruppen har letts av en BUP-kurator och en psykolog från geriatriska kliniken, som genomfört "ett pedagogiskt program med terapeutiska effekter", i likhet med den metodik som utarbetats inom Vändpunkt för barn till missbrukare. Man har funnit att den so- matiska avdelningens sakkunskap om förälderns sjukdom, i kombina- tion med BUP:s kompetens att leda samtalsgrupper med barn, lett till att man kunnat möta det mycket stora stödbehov som visat sig hos ung- domarna (Amberla 1997, personlig kommunikation). Inom har man bedrivit gruppverksamhet och stöddagar för barn i sorg (Dyregrov 1990). Ett nytt inslag är kortare utbildningar för professionella som vill starta egen grupp- verksamhet. Studiecirkelverksamhet i patientföreningarnas regi kan enligt Skyddsnätet vara ett kompletterande sätt att sprida kunskap om barnens behov och att arrangera gruppverksamhet för barn och ung- domar. 136 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA En grupp särskilt utsatta barn är de som lever i familjer där våld och övergrepp mellan de vuxna förekommer. Barnen kan vara extremt ut- lämnade och skyddslösa. Sambandet mellan kvinnomisshandel och barnmisshandel bör understrykas för att barnen på ett bättre sätt skall uppmärksammas. Barnen far illa av att mamman misshandlas och det finns alltid en risk att även barnen misshandlas. Barnen försummas som regel av bägge föräldrarna. Pappan är en person som hotar och slår, och barnen kan inte förlita sig på att mam- man skall skydda dem. Misshandeln är ofta så psykiskt nedbrytande att förmågan till omsorg och omhändertagande sviktar. En kvinna i kris, passiverad och med låg självkänsla, har svårt att orka med föräldraska- pet (Hindberg 1997). Vi behandlar frågan om barnmisshandel och åtgärder för att höja kompetensen hos olika personalgrupper när det gäller barnmisshandel och sexuella övergrepp i kapitel 9. När det gäller barn i familjevåld och vuxenvårdens ansvar är vår bedömning att bestämmelserna i 71 § socialtjänstlagen om anmälan till av barns eventuella be- hov av skydd, alltid gäller för personal inom hälso- och sjukvården och inom kvinnojourer m.fl. som tar hand om en misshandlad kvinna som har barn hemma. Vi föreslår i detta kapitel att en hänvisning till 71 § socialtjänstlagen förs in i hälso- och sjukvårdslagen och åliggandelagen för att informera om och tydliggöra anmälningsskyldigheten. Någon ytterligare lagbestämmelse anser vi inte behövas utan det handlar i stället om ökad observans för barnens situation samt om kompetens och arbetsmetoder för att hjälpa barnen. Barn till utvecklingsstörda kan i många fall vara i riskzonen för att fara illa. Vi anser rent allmänt att barns rätt till goda och tr ygga uppväxtvill- kor alltid måste komma före den vuxnes rätt att vara förälder. Det går dock inte att generalisera de förståndshandikappades föräldraskap. Det går därför inte heller att generalisera barnens behov. Faktorer som sta- bila emotionella egna uppväxtvillkor hos föräldern, graden av handi- kapp/begåvningsnivån samt det sociala nätverkets kompetens och grad av engagemang, kan vara helt avgörande för hur barnet har det. Det är viktigt att se förståndshandikappet som en del, inte en helhet i sam- manhanget och stödja föräldrarna och nätverket utifrån påvisade behov. Det är också viktigt att samhället aktivt ser barnens behov och följer barnens utveckling. har skyldighet att i nära samarbete )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 137 med hemmen sörja för att barn och ungdomar som riskerar att utveck- las ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver (12 § social- tjänstlagen). I lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) finns bestämmelser om kommunens ansvar att följa upp vilka som omfattas av lagen och därmed rätten till stöd och service (15 res- pektive 9 §§). har enligt 9 § 1 p. LSS skyldighet att lämna rådgivning och annat personligt stöd, som ställer krav på särskilda kun- skaper om problem och livsbetingelser för människor med stora och varaktiga funktionshinder. Sådana insatser bör enligt förarbetena till lagen ofta utformas som rådgivning och personligt stöd till hela famil- jen, alltså även barnen. Ett aktivt samarbete mellan habiliteringen och borde som helhet kunna ge ett bra stöd till barnet och familjen. När det gäller vuxenvårdens ansvar för barn till utvecklingsstörda gäller även bestämmelserna i 71 § socialtjänstlagen när det finns skäl att misstänka att barnet behöver skydd. Någon ytterligare lagbestäm- melse anser vi inte behövas utan även här handlar det i stället om ökad observans för barnens situation samt om kompetens och arbetsmetoder för att hjälpa barnen. Utgångspunkten för allt föräldrastöd måste vara att föräldrar vill sina barns bästa och vill vara goda föräldrar men att förutsättningarna för detta skiftar. För att föräldrar skall våga se barnens behov och bristerna i sitt föräldraskap krävs stöd- och motivationsarbete, som bör utgå från den positiva kraften i föräldraskapet och syfta till att stärka föräldrarna genom att ge dem bättre redskap att klara av sitt föräldraskap. Ur ett barnperspektiv är det viktigt att inte underlåta att bedöma de svårigheter som finns och så objektivt som möjligt även värdera/bedö- ma föräldrarnas omsorgsförmåga. När det gäller stöd till föräldrar har mödra- och barnhälsovården en central roll. Där möter man av alla blivande och nyblivna föräld- rar bl.a. i föräldrautbildning. För att föräldrar som har missbrukspro- blem och föräldrar med psykiska handikapp skall kunna/våga till- godogöra sig utbildningen måste den anpassas efter situation och behov. Detta kan även gälla föräldrar med utvecklingsstörning. Vi anser att mödra- och barnhälsovården, eller den myndighet som kommer att ha ansvar för föräldrautbildning, bör ha bered- 138 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA skap att utforma föräldrautbildning som individuellt stöd. Ett nära samarbete med alkoholmottagningar, missbruksgrupper, vuxenpsykiatrin och frivilliga organisationer m.fl. underlättar och ut- vecklar det egna arbetet som familjerna kan få kompetent hjälp. Även Utredningen om föräldrautbildning, vars betänkande överlämnats till regeringen, har uppmärksammat behoven av särskilt utformat stöd i föräldraskapet/föräldrautbildning för "föräldrar som sviktar i sitt föräldraskap". Utredningen föreslår att ansvaret för för- äldrastöd till barn mellan skall läggas på kommunerna (SOU 1997:161). Instanser som vanligen möter missbrukare eller personer med psy- kiska problem, t.ex. vuxenmottagningar/enheter, alko- holmottagningar/rådgivningar samt vuxenpsykiatriska mottagningar arbetar sällan medvetet med stöd i föräldrarollen. Detta konstaterades redan av Alkoholpolitiska kommissionen (1994) när det gäller miss- brukare. Kommissionen uttalade också att särskilda insatser behöver göras, annars riskerar de föräldrar som behöver mest stöd i sitt föräld- raskap att få minst stöd. Vi delar denna bedömning. Det är naturligt att tänka sig att barn till föräldrar som av olika skäl brister i sin omvårdnad, tillfälligt eller , får särskilt stöd i basverksamheter som skola och barnomsorg, när man där upptäcker att barnet behöver särskilt stöd. har det dock gått ganska långt innan problemen i familjen tydligt syns hos barnen. Långt innan kan verksamheter som alkoholmottagning, vuxenpsykiatrisk klinik och/eller individ- och familjeomsorg ha haft kontakt med föräldern/föräldrarna. Vi anser att den kontakten måste tas tillvara för barnen på ett bättre sätt än . Barn drabbas också när föräldrar blir svårt kroppssjuka. Vi anser att ett viktigt förebyggande arbete kan göras genom att tillgodose barnens behov av information, råd och stöd. Vi vill alltså skapa förutsättningar för att barnen skall få en ökad förståelse för den situation de lever i och de problem och svårigheter de möter i vardagen. En sådan förståelse främjar psykisk hälsa (bl.a. Antonovsky 1991). )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 139 "ARNPERSPEKTIV I SOCIALTJ¤NSTLAGEN Socialtjänstlagen har givits ett förstärkt barnperspektiv genom ett nytt fjärde stycke i portalparagrafen: "När åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver" (SFS 1997:312). Be- stämmelsen har tillkommit bl.a. som en följd av de krav som FN:s barn- konvention (art. 3) innehåller. Bestämmelsen gäller fr.o.m. . I propositionen till ändringar i socialtjänstlagen diskuteras frågan om vilka beslut/åtgärder som rör barnen. Enligt regeringen avses i detta sammanhang insatser på individnivå, dvs. utrednings-, stöd- och be- handlingsinsatser. Regeringen skriver vidare att "ett stärkt barnpers- pektiv inom betyder att även barnens situation bör upp- märksammas när vuxna vänder sig till med en ansökan om ekonomiskt eller annat bistånd till familjen" (prop. 1996/97:124). När bistånd till familjen sökes skall alltså särskilt beaktas vad hän- synen till barnets bästa kräver. Vår bedömning är att det är möjligt att ytterligare stärka det förebyggande arbetet när det gäller särsk ilt utsatta barngrupper genom att ge barnen en egen rätt till stöd med utgångs- punkt i den verksamhet där föräldern/föräldrarna får hjälp. Behovet av direkt stöd till barn vars föräldrar missbrukar har synlig- gjorts . Gruppverksamheter har startats på olika håll i landet. Det finns många goda exempel på pedagogiskt utformat stöd och det finns bra gruppledarutbildningar för personal. finns det många barn som inte får detta stöd därför att personal som arbetar med vuxna missbrukare av olika skäl inte uppmärksammar barnen. Vi vill stärka barnens rätt genom att ålägga hälso- och sjukvårdspersonal och annan personal, som arbetar med behandling av och rådgivning till missbrukare, att alltid underrätta sig om barnens situation och behov och att ta ansvar, utöver den skyldighet som regleras i 71 § social- tjänstlagen, för information och stöd. Liksom när det gäller missbrukande föräldrar finns även när det gäller föräldrar med psykiska handikapp en rädsla både hos föräldrar och behandlare att se barnens utsatthet. Inte desto mindre borde även dessa barn få ett första stöd i den verksamhet dit familjen naturligt vän- der sig eller där föräldern söker hjälp för sina psykiska problem. Me- todutveckling pågår på flera håll i landet för att bättre tillgodose bar- nens behov. är bristerna på andra håll i landet oacceptabla. 140 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA För att stärka barnens ställning och påskynda utvecklingen föreslår vi en skyldighet för vuxenpsykiatrin att underrätta sig om barnens si- tuation och behov samt att ta ansvar för att barnen får information om förälderns sjukdom/handikapp och i förekommande fall adekvat stöd. Hjälp och stöd till barnen kan organiseras på olika sätt. Det viktiga i detta sammanhang är skyldigheten att fånga upp barnen. Både vid missbruk och psykiska problem är det vanligt att föräldrar förnekar att barnen tar skada. För att barnen skall kunna få stöd krävs att personal har viss kunskap om familjemönster, föräldraskap och om barnens situation när föräldern missbrukar eller har psykiska problem. Det är också viktigt att personal vid olika vuxenverksamheter skaffar sig kunskap om hur man kan motivera föräldrar att låta barnen få hjälp. Sådan kunskap finns på många håll i landet i pågående projekt riktade till dessa grupper. Rådgivning till barnen kan, i samråd med för- äldern och om det bedöms som lämpligt för barnet, ersättas med del- tagande i gruppverksamhet där sådan finns. Samarbetet mellan olika verksamheter i samhället måste utarbetas på ett sådant sätt att barnen kan fångas upp. Således krävs att olika verksamheter känner till var- andra och har tilltro till varandras kunskaper och kompetens. Sam- arbete med frivilliga organisationer bör uppmuntras. Behovet av stöd till barn och ungdomar som drabbats av förälders sjukdom har också på många håll redan uppmärksammats inom den somatiska vården. I första hand rör det sig om ett pedagogiskt utformat stöd och en möjlighet att träffa barn och ungdomar i samma situation, och att därmed få de egna upplevelserna begripliggjorda och bekräf- tade. Det finns flera goda exempel på hur man kan uppmärksamma och möta barnens behov av information, stöd och i vissa fall behandling. Vi anser att utvecklingen bör uppmuntras och tillförsäkras resurser genom att ålägga kroppssjukvården en skyldighet att alltid underrätta sig om huruvida en livshotande eller svårt kroniskt sjuk patient har minderåriga barn, och då så är fallet ta ansvar för att barnet får saklig information och adekvat stöd. Detsamma gäller för barn vars förälder plötsligt dör. Verksamheter för att fånga upp barnen kan bedrivas i samarbete med, eller självständigt av, samhällsinstanser med särskild kunskap om och ansvar för barn. Exempel på sådana kan vara social- tjänsten, BUP, skolhälsovården/elevvården, m.fl. Det är tänkbart att även patientföreningar och studieförbund kan utgöra sam- arbetspartners. 6I ST¤LLER KRAV ¤VEN P¥ V¥RDGIVAREN Vuxenvårdens skyldigheter att beakta barns behov av information, råd och stöd bör gälla såväl för vårdgivaren som för de enskilda yrkesut- )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 141 Därför föreslår vi att bestämmelserna införs i såväl HSL som i åliggandelagen. !NM¤LNINGS OCH UPPGIFTSSKYLDIGHETEN I g SOCIALTJ¤NSTLAGEN Varken missbrukarvården, vuxenpsykiatrin eller hälso- och sjukvården i övrigt har i tillräcklig omfattning uppmärksammat barnens situation när föräldrarna har problem. Därför har man inte sett barnens behov och inte heller arbetat med föräldrarollen, utan arbetet har i stället varit inriktat enbart på den vuxnes problem. Många känner till anmälnings- skyldigheten i 71 § socialtjänstlagen men har inte skaffat sig den in- formation om barnens förhållanden att de kan/vill bedöma huruvida anmälningsskyldighet föreligger eller inte. Andra känner inte till sin anmälningsskyldighet. Inom hälso- och sjukvården är det heller inte naturligt att läsa socialtjänstlagen där bestämmelsen om anmälnings- skyldighet finns. Att barnet/den unge får stöd av olika slag inom ramen för den verk- samhet där föräldern får hjälp fråntar inte verksamheten dess skyldig- het i 71 § socialtjänstlagen. Vår diskussion och våra förslag ovan påverkar alltså inte anmälnings- och uppgiftsskyldigheten. Däremot kan man förmoda att en skyldighet att underrätta sig om barnens situation kommer att ha effekter även på medvetenheten när och om ett barn eventuellt kan behöva skydd. För att i någon mån ytterligare understryka anmälningsskyldigheten och göra den bättre känd för personal inom hälso- och sjukvården föreslår vi att hälso- och sjukvårdslagen och åliggandelagen kompletteras med en hänvisning till 71 § socialtjänstlagen. En ekonomisk konsekvensanalys av våra förslag ges i avsnitt 11.3. 4.6Barnomsorg för barn till arbetslösa 6¥R BED¶MNING Möjligheten att ha kvar sin plats eller erhålla plats inom barnomsorgen trots föräldrars arbetslöshet, kan vara en mycket viktig insats när det gäller barns psykiska hälsa och utveckling i övrigt. Plats i förskolan kan också utgöra ett särskilt stöd för föräld- rarna/föräldern i en svår situation. Barn måste få finnas i grupper som är någorlunda stabila i sin sammansättning och där det finns kontinuitet i vuxenkontakterna. När det gäller barn som inte har plats inom barnomsorgen när föräldern blir arbetslös, anser vi att bedömningen av barnets eget be- 142 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA hov enligt 2 kap. 6 § skollagen bör vara generös. Förskolans möjlig- het att förebygga psykisk ohälsa bör beaktas. Barnomsorgens integration med skolan ökar vikten av generell tillgång till barnomsorg i samhället. 6¥RA F¶RSLAG Barn som redan har plats skall få ha kvar platsen i samma barngrupp när föräldrar blir arbetslösa. Vi föreslår ett för- tydligande i skollagen om detta. Möjligheten att jämställa arbetslösa föräldrar med föräldrar som arbetar, när det gäller kommunernas skyldighet att erbjuda förskole- plats, bör utredas. Kommittén har inte som uppgift att utreda förutsättningarna för barns tillgång till förskola. Vi har dock sett det som vår uppgift att bedöma förskoleverksamhetens roll och betydelse för barns behov när en föräl- der blir arbetslös. Vi vill i det sammanhanget också granska de sär- skilda verksamheter som tillkommit för att lösa barnpassning för barn när föräldrar söker arbete eller har kortvarig anställning. Familjens situation påverkar barnen på olika sätt. Vi vet att familjer där någon av föräldrarna är arbetslös kan bli hårt ansträngda ekono- miskt, socialt och psykologiskt. Flera undersökningar visar också att klyftorna i samhället ökar och att detta tydligt avspeglar sig i att barn och ungdomar mår dåligt och saknar framtidstro. Arbetslöshet är en av orsakerna som ges stor betydelse, vid sidan av samhällsklimat och kommunala nedskärningar, för barns psykiska hälsa (SOU 1997:8). Många barn till arbetslösa riskerar att förlora sin daghems- plats, eller få villkoren för vistelsen inom barnomsorgen drastiskt för- ändrade enligt en undersökning från (Begränsad barn- omsorg 1997). Barn kan påverkas av föräldrars arbetslöshet på olika sätt och i olika grad. Otryggheten ökar, aggr essivitet och rastlöshet i kravsituationer och psykosomatiska besvär är vanligare hos barn till arbetslösa än hos andra barn (SOU 1994:139). 4.6.1Kommunernas ansvar att tillhandahålla barnomsorg Kommunernas skyldighet att tillhandahålla barnomsorg för barn från skärptes genom lagreglering som trädde i kraft . Lagen anger att kommunerna är skyldiga att utan dröjsmål till- handahålla plats i barnomsorgen och att barnomsorg skall tillhanda- hållas i den omfattning som behövs med hänsyn till föräldrarnas )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 143 förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov (14 a och 14 b §§ SoL1). Kommunerna kan bereda plats i egen verksamhet eller fullgöra sin skyldighet genom att hänvisa till enskild förskola. Skälig hänsyn skall tas till vårdnadshavarens önskemål gällande val av omsorgsform och geografisk placering (14 b och 14 c §§ SoL2). Om barnet har behov av barnomsorg ställer lagen inget krav på att föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar. Ett barn som har behov av det, skall alltså ha möjlighet att delta i verksamheten även när föräldern är arbetslös, genomgår behandling av någon form osv. I dessa fall skall bedömning göras utifrån barnets behov av trygga förhållanden och av behovet att delta i verksamheten. skyldigheter i 12 § socialtjänstlagen att verka för att barn växer upp under tr ygga och goda förhållanden samt medverka till att främja en allsidig personlighets- utveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn bör beaktas. Kommunernas tolkning av begreppet barnets eget behov i 14 a § första stycket SoL 3 är uppenbarligen olika i olika delar av landet när det gäller barn till arbetslösa. Någon rättslig prövning av begreppet har inte gjorts. I förarbetena anges att det bör vara en strävan att ett barn, om föräldrarna så önskar, får be- hålla en plats i förskolan även vid ändrade sociala förhållanden, t.ex. om en förälder blir arbetslös eller tar ledigt för vård av yngre syskon. Det bör undvikas att barnet rycks upp ur barngruppen när sådana förändringar inträffar. Bedömningar bör således i dessa fall göras med beaktande av barnets behov av trygga förhållanden och av att delta i pedagogisk verksamhet (prop. 1993/94:11). har i sina allmänna råd Barnomsorgen i socialtjänst- lagen betonat att behovet av plats bör bedömas från fall till fall utifrån det enskilda barnets och föräldrarnas behov och utifrån lokala förutsätt- ningar. Barn med invandrarbakgrund nämns som en grupp barn som av språkskäl kan ha ett eget behov av barnomsorg oavsett föräldrarnas sysselsättning (1995:2). Barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling skall anvisas plats i förskola, fritidshem eller integrerad skolbarnsomsorg, om inte barnets behov av sådant stöd tillgodoses på annat sätt (16 § första stycket SoL 4). Kommunerna har alltså ett aktivt, längre gående ansvar för barn som behöver särskilt stöd i sin utveck- ling. 1Numera 2 a kap. 6 och 7 §§ skollagen, SFS 1997:1212 2Numera 2 a kap. 7 och 8 §§ skollagen, SFS 1997:1212 3Numera 2 a kap. 6 § första stycket skollagen, SFS 1997:1212 4Numera 2 a kap. 9 § första stycket skollagen, SFS 1997:1212 144 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 4.6.2Barnomsorg som stöd och stimulans infördes kvalitetskrav i barnomsorgslagen (13 b § SoL 5). Kva- litetsparagrafen anger förskoleverksamhetens och skolbarnsomsorgens uppgifter samt de kvalitetskrav som ställs på verksamheterna. I para- grafen anges att verksamheten skall utgå ifrån varje barns behov och att det skall finnas personal med sådan utbildning eller erfarenhet att bar- nens behov av omsorg och god pedagogisk verksamhet kan tillgodoses. Barngrupperna skall ha en lämplig sammansättning och storlek och lokalerna skall vara ändamålsenliga. Barnomsorgen har fortsättningsvis ansvar för att barn i behov av särskilt stöd får det. De övergripande målen för barnomsorgen har fastställts av regering och riksdag till: -att genom pedagogisk gruppverksamhet ge barnen stöd och stimu- lans för deras emotionella, sociala och intellektuella utveckling och bidra till goda upp växtvillkor, -att ge barn i behov av särskilt stöd i sin utveckling den omsorg som deras speciella behov kräver, -att underlätta för föräldrar att förena förvärvsarbete och studier med vård och ansvar för barn, -att göra det möjligt för föräldrarna att i ökad utsträckning själva välja mellan olika alternativ och därigenom öka deras inflytande över den omsorg barnen får, -att utforma stöd och regleringar så att verksamheten bedrivs eko- nomiskt effektivt (prop. 1992/93:100, bil.6). Ansvaret för barnomsorgens verksamhet ligger hos kommunerna. Uti- från de övergripande målen beslutar kommunen om konkreta mål och riktlinjer för barnomsorgen som är anpassade till lokala förhållanden samt om de resurser som erfordras för att nå uppställda mål (prop. 1993/94:11). 5 2 a kap. 3 § skollagen, SFS 1997:1212 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 145 4.6.3Barnomsorgen knyts närmare utbildning Barnomsorgen i har en dubbel funktion. Den skall möjliggöra att föräldrarna kan arbeta och den skall ge barnen stöd och stimulans och bidra till goda uppväxtvillkor. Barnomsorgen skall också ge barnen gemenskap med andra barn och vuxna utanför den egna familjen och kunskaper, erfarenheter och upplevelser anpassade till barnens ålder och utvecklingsnivå. Den skall vidare förmedla ett kulturarv och lägga grunden till att barnen kan finna sig väl tillrätta i samhället (bl.a. prop. 1993/94:11). Barnomsorgen har under hela uppbyggnadsskedet varit en del av familje- och socialpolitiken och barnomsorgsfrågorna har behandlats av med som tillsynsmyndighet. ligger ansvaret för barnomsorgen på . skall vara tillsynsmyndighet. Därmed förstärks barnomsorgens utbildningspolitiska betydelse och möjligheterna öppnas för att integrera förskoleverksamheten, skolan och skolbarnsomsorgen i ett "livslångt lärande". Ett första steg i detta är redan taget genom att regeringen tillsatt en utredning (Barnomsorg och ) som först tog fram ett gemensamt måldokument för den obligatoriska skolan, förskolans verk- samheter för sexåringar och skolbarnsomsorgen. Måldokumentet skulle enligt direktiven utgå ifrån att den pedagogiska verksamheten skall ses som en helhet. Denna del av utredningen, som alltså gäller barn mellan , blev klar . Utredningen har sedan fått ett tilläggsdirektiv av regeringen med uppdraget att ta fram motsvarande måldokument för barn mellan . I sitt slutbetänkande föreslår utredningen att förskolan blir en egen skolform och att bestämmelserna om förskolan blir en egen förordning. Förskolan kommer på det sättet att få en ökad betydelse som skolförberedande verksamhet (SOU 1997:157).