sou · GMB310 · 1999-01-01 00:00:00 — Med hänsyn till direktiven och till de synpunkter jag redovisat i det föregående föreslår jag att ett konstnärligt campus byggs omfattande de sex konstnärliga högskolor i som har angivits i direktiven. De allmänna motiven för ett campus har redovisats i kapitel 6. Med hänsyn till synpunkterna från de berörda högskolorna vill jag under- stryka att en förutsättning bör vara att kostnaderna för högskolorna blir sådana att ingen väsentlig minskning av medlen för undervisningen blir följden. Det är också viktigt att högskolorna får behålla sin självständiga ställning som egna högskolor. I ett framtida campus, där högskolorna är lokaliserade till samma område, ökar förutsättningarna för ett fruktbä- rande samarbetet dem emellan. En eventuell verksamhetsmässig integrering mellan eller en samman- läggning av några av högskolorna bör endast komma till stånd på begäran av de berörda högskolorna, i varje fall inte mot deras önskan. Jag anser vidare att följande lokalmässiga förutsättningar bör gälla för ett konstnärligt campus. Varje högskola bör ha en egen byggnad. Den egna byggnaden är viktig för respektive högskolas identitet och för att respektive utbildnings speciella krav skall kunna tillgodoses. Vissa lokaler kan med fördel vara gemensamma för samtliga hög- skolor. Till dessa lokaler hör restaurang/café, bibliotek, vaktmästeri, vissa föreläsningssalar och kårlokaler. Att dessa lokaler är gemensamma är en förutsättning för att studenter, lärare och annan personal kan mötas. Kombinationen av egna lokaler och gemensamma lokaler ger möjlighet till både avskildhet och samarbete. Vidare bör hela utform- ningen av campus inbjuda till kontakter mellan högskolorna, bidra till att skapa intrycket av kraftcentrum för konstnärlig verksamhet och vara estetiskt tilltalande. Enligt mina direktiv skall jag överväga om en om- och tillbyggnad av nuvarande Konstfackkvarteret eller kringliggande område är lämplig för ett campus. Jag har i föregående kapitel visat att det är möjligt att bygga ett campus för alla sex konstnärliga högskolor på Konstfackområdet. Jag skall också enligt direktiven överväga om andra lokaliseringsalternativ ger bättre förutsättningar för ett konstnärligt centrum. För att kunna göra denna bedömning har jag, vilket redovisats ovan, undersökt två andra lokaliseringsalternativ nämligen och Kvarn- holmen. Min bedömning av dessa tre alternativ är följande. Konstfackområdet utpekas särskilt i direktiven. alternativ är att och redan ligger där och det är praktiskt möjligt att förlägga de övriga fyra högskolorna till Därtill kommer att detta område är relativt centralt beläget med närhet till , , och Berwaldhallen och till andra kulturinstitutioner i centrala staden, till kyrkor (vilket har betydel- se för Kungl. ) och specialbutiker samt till Fält-översten med sina butiker och service. och området är lättillgängligt för läget underlättar också tillgängligheten för de timlärare som undervisar vid de konstnärliga högskolorna och har sin huvudsakliga arbetsplats i centrala staden. Området gränsar till och National- med de möjligheter detta innebär vad gäller evenemang av olika slag samt rekreation. I föregående kapitel har de olika högskolornas inställning till Konst- fackområdet redovisats. Av redovisningen framgår det att området har förordats som det bästa av , Kungl. och medan anser att området är intressant utan att göra någon rangordning. Ett problem med Konstfackalternativet är att det förutsätter att en del av tomt kan disponeras. Detta finns det ännu inga beslut om. I en skrivelse från i , och (Skolfastigheter i ) uttrycks dock en positiv inställning till att förlägga ett campus med de konstnärliga högskolorna till kvarteret . En annan nackdel är de ytterst begränsade expansionsmöjligheterna i området, med de förutsättningar som gäller. Därtill kommer att områdets läge vid gränsen till innebär särskilda krav och restriktioner för hur nybebyggelse får utfo rmas. De två andra lokaliseringsalternativen ger i det sistnämnda avseendet betydligt bättre förutsättningar. Såväl i som på finns goda expansionsmöjligheter och därtill möjligheter att bygga studentbostäder i omedelbar närhet till ett campus. Hammarby Sjöstadsalternativet erbjuder dessutom möjligheten att tillgodose de olika högskolornas krav och önskemål utan hänsynstagande till befintliga byggnader. Kvarnholmsalternativet innebär att vissa befintliga byggna- der ianspråktas, men möjligheterna är stora att anpassa dem invändigt till högskolornas önskemål. främsta fördel är, enligt min bedömning, det unika läget vid inloppet till samt den intres- santa framtidsvision som presenterats för , som en nod i utveckling. Även alternativet är, enligt min uppfattning, ett spännande alternativ med den t illtänkta place- ringen vid vattnet i en helt nybyggd stadsdel som innebär en utvidgning Nackdelarna med båda dessa alternativ är att de rent geografiskt lig- ger på längre avstånd från , vilket också innebär att avståndet till de viktigaste kulturinstitutionerna och den stora publiken är längre än vad som är fallet för Konstfackområdet. Man kan inte heller bortse från osäkerheten vad gäller framtida kommunikationer trots presenterade planer vad gäller utbyggnad. Två av högskolorna, och , har i sin bedömning ansett att är det bästa alternativet. framgått tidigare vill dock för egen del inte ingå i något Ingen av högskolorna har förordat framför de övriga, men har inte heller någon av högskolorna ansett att är det sämsta alternativet. Redovisningen visar med all tydlighet att det inte finns någon entydig uppfattning från högskolorna själva. För egen del anser jag att alla tre alternativen är möjliga och att vart och ett av dem skulle kunna erbjuda ett tillfredsställande campus. Redovisningen visar också på de för- och nackdelar, som finns i de tre alternativen. En viktig och kanske avgöran- de fråga för det slutliga valet av lokaliseringsalternativ är vad det skulle innebära i kostnadshänseende för högskolorna. Jag har, som framgår av kapitel 5, inte haft möjlighet att göra några kostnadsberäkningar och kan därför inte redovisa effekterna på hyresnivåerna av de tre alternativen. mina resonemang är därför utgångspunkten att kostnaderna är i stort Mot bakgrund av vad jag här har anfört bör alla tre alternativen fin- nas med i den fortsatta processen. Ett slutgiltigt ställningstagande till förmån för ett av alternativen bör anstå tills hyresnivåerna kan redovisas Det framgår också av högskolornas synpunkter att hyreskostnaderna spelar en mycket viktig roll för bedömningen av Med utgångspunkt i kända förhållanden och högskolornas egna syn- punkter är jag beredd att ge ett visst förord för Konstfackalternativet. Motivet är de synpunkter, som jag redovisade ovan: det relativt centrala läget, bra och kända kommunikationer, närheten till andra kulturella institutioner och inte minst det förhållandet att två av högskolorna, och , redan finns i området och alltså inte behöver flytta. Jag delar i och för sig uppfattningen att båda Ham- marby Sjöstad och erbjuder betydligt mer av skönhetsvär- de än Konstfackområdet. Vad gäller avstånden är det självklart att bedömningen beror på från vilken punkt mätningen görs. döma skulle det, när kommunikationerna är utbyggda, gå snabbare att förflytta sig med kollektivtrafikens hjälp än till om man utgår från eller södra delen av . Jag har också förståelse för de kritiska synpunkter som har framförts mot att så många lokaler måste förläggas under jord i Konstfackalternativet. Å andra sidan är det fråga om lokaler som skall vara mörklagda, och det bör inte innebära någon avgörande nackdel att de inte ligger ovan jord. Jag ger alltså sammanfattningsvis ett visst förord för Konstfackalter- nativet men vill åter understryka att de båda andra alternativen också skulle innebära bra och i vissa avseenden till och med bättre lösningar. Inget av alternativen bör därför avföras på nuvarande stadium. En närmare analys och beräkning av de framtida hyreskostnaderna måste vägas in och kan då få en avgörande betydelse för det slutliga ställ- ningstagandet. Regeringen har till utredningen överlämnat ett förslag angående samord- ning av verksamheten vid med Kungl. Förslaget har utarbetats av rektor för Kungl. i , , på uppdrag av chefen för . har funnits i nuvarande form då dåvarande ombildades t ill stiftelse. Stiftare var Kungl. Musikaliska , och för Rikskonserter. var huvudman för . , som när det bildades hette musikskola, tillkom med syfte att dels utveckla utbildningen av kammarmusiker, dels få fram förstklassiga musiker till . Enligt stadgarna för , som besluta- des av regeringen , är stiftelsens ändamål att komplettera den högre musikutbildningen och fortbildningen i landet genom fördjupade, specialiserade och främjande insatser i solist- och ensembleverksamhet samt att bedriva avancerad försöksverksamhet med anknytning till stiftelsens uppgifter. Utbildningen är förlagd t ill i kommun. får /87 stats- Det finns inget avtal mellan staten och Stiftelsen som reglerar statsbidraget, redovisningsskyldig- Lagerbielke föreslog i sin utredning (SOU 1992:12) att utbildningen vid skulle bli en påbyggnadsutbildning vid i . var att en sådan lösning skulle ge god grund för utbildning på hög internationell nivå och en koncentration av påbyggnadsutbildning för skolan föreslogs inte i propositionen Högre utbildning för ökad kompe- tens (prop. 1992/93:169, sid 69) när frågan behandlades. slog föredragande en höjning av statsbidraget till Stiftelsen med för att möjliggöra ett genomförande av det program som föreslagit. Styrelsen för , som består av företrädare för stiftarna samt en ordförande som utses av regeringen, beslutade 1994 att ändra dels stiftelsens namn t ill Stiftelsen musikakademi, dels ändamålet till att bedriva kammarmusikaliskt inrik- Något godkännande från regeringens sida kom dock aldrig till stånd eftersom Kammarkollegiet avstyrkte bifall till ansökan. Kammarkollegiet påpekade i sitt yttrande att det krävs permutation för ändring av stiftelsens ändamål. På styrelsens uppdrag gjordes en intern utredning och utvärdering i Av denna framgick att en stor del av eleverna studerade på endast skulle bedrivas på påbyggnadsnivå. trots styrelsens beslut att skulle erbjuda etablerade musiker en kvalificerad fortbildning. utredningen att bildades då många ansåg att utbildningen vid landets musikhögskolor inte hade en tillräcklig nivå för musiklivets behov. dock inneburit att musikhögskolorna kraftfullt förändrat sin utbildning och att de generellt sett numera låg på en mycket hög nivå – även vid en period inte förverkligat de riktlinjer som styrelsen hade fastslagit beträf- fande institutets inriktning. Enligt utredningen var risken uppenbar att av omvärlden kunde komma att betraktas som en parallell musikhögskola men utan en högskolas resurser eller formella I utredningen presenterades fyra alternativa framtidsscenarier. i KMH, vilket Styrelsen föreslog i en skrivelse till Utbildnings- departementet att en organisatorisk och ekonomisk samordning med Kungl. Det kan vara på sin plats att notera att enighet inte råder mellan styrelsen för å ena sidan och rektor, lärare och elever å andra sidan vad gäller institutets framtid. När styrel- sen lämnade utredningen och sitt förslag departementet inlämnades också en skrivelse som, enligt vad som angavs i skrivelsen, rektor, intendent, lärarkår och elevkår stod bakom. I skrivelsen ifrågasattes vad som framkommit i styrelsens utredning, och sammanfattningsvis angavs att utredningen var alltför bristfällig för att ligga till grund för ett beslut om framtid. Bland annat redovisades i skrivelsen resultatet av en enkät som visade att det inte fanns något som helst stöd bland lärarna för förslaget att inlemma i KMH. Utbildningsministern gav i uppdrag att, efter samråd med styrelsen för samt styrelsen för Kungl. i , lämna förslag till samordning och samlokalisering av med Kungl. föreslår i sin utredning att och slås samman , att samtliga anställda vid erbjuds tjänst vid KMH samt att en professur i kammarmusik inrättas med ansvar för hela KMH:s kammarmusikverksamhet. Påbyggnadsutbildningen i kammarmusik föreslås förläggas till . Därtill föreslår vissa andra förändringar och resursförstärkningar till KMH. utredning överlämnades till . Jag har i mitt arbete sammanträffat med såväl styrelsens ordförande som styrelserepresentanter för de tre stiftarna. Dessa har framhållit att styrelsen är mycket positiv till förslag. Även rektor och lärare vid institutet ställer sig, med de givna förutsättningarna, positiva till förslag. Styrelsen anser att det är olyckligt att utredning har överlämnats till mig eftersom detta innebär att förslag inte kunde genomföras , vilket styrelsen hade förväntat sig. För min egen del anser jag inte att jag har anledning att ta ställning till ett eventuellt organisatoriskt samgående. utredning ger ett tillräckligt underlag för beslut. Däremot anser jag att, om ett samgående blir realiserat, även den verksamhet som bedrivs i skall inrymmas i ett nytt campus. Det skulle te sig synnerligen underligt om några av de konstnärliga högskolor, som inte vill ingå i en samloka- lisering med övriga konstnärliga högskolor i , mot sin vilja kommer att förläggas i ett nytt campus som en del av KMH skall ligga kvar i i kommun. Flertalet av de argu- ment som framförts från bl.a. KMH mot en lokalisering till Hammarby Sjöstad eller kan med än större styrka hävdas just beträf- Enligt min mening måste således i ett nytt campus dimensioneras så att även utbildningen vid kan Innan ett nytt campus står klart bör dock lokalerna i användas i enlighet med förslag vilket innebär att Eftersom utredning har överlämnats till mig, vill jag göra följande kommentar avseende de två sista avsnitten i utredningen vilka behandlar tidsplan för sammanläggning och upplösning av stifte lse. föreslår att sammanslagningen skulle ha skett från och med , vilket inte skedde. Jag har dock erfarit att ett avtal mellan KMH och kommer att tecknas med innebörden att KMH ansvarar för utbildningen vid En sammanslagning kan ske Såvitt jag har kunnat utröna är den enda mö duren den att regeringen i budgetpropositionen inte föreslår att statsbidrag skall anvisas till . I stället kan regeringen föreslå ett utökat uppdrag och därmed höjt anslag till KMH, en lösning som har stöd hos samtliga stiftare. Under förutsättning att beslutar i enlighet med regeringens förslag, kommer Stiftel- sen inte att ha några ekonomiska förutsättningar att bedriva verksamhet från . Proceduren är i princip den samma som den procedur som tillämpas för att överföra verk- samheten vid Stiftelsen till den nya myndigheten . 8.3.2Den högre teaterutbildningen i Regeringen har till utredningen överlämnat en skrivelse från i med synpunkter på en samlad högre teaterutbild- ning i . I skrivelsen behandlas problematiken kring förhållan- det att utbildar skådespelare, medan övrig teaterutbild- ning, som exempelvis utbildning av regissörer, scenografer och drama- turger, är förlagd till (). Enligt skrivelsen har det mest iögonenfallande problemet varit att regieleverna vid DI utbildas utan tillräcklig kontakt med skådespelareleverna vid Teaterhög- skolan. Som framgår ovan i kapitel 2 föreslog Lagerbielke i sitt betänkande Konstnärlig högskoleutbildning (SOU 1992:12) att DI och Teaterhög- skolan skulle föras samman till en scen/mediehögskola. Lagerbielkes motivering var att det fanns tillräcklig grund för att de två högskolorna i sin helhet skulle ingå i en gemensam organisation, trots att det i första hand var teaterdelen vid DI som samarbetat med . Förslaget avstyrktes av båda högskolorna och ledde inte heller till något förslag från regeringen. En översyn av verksamheten vid DI gjordes av en särskild utredare och redovisades i betänkandet En högskola i ut- veckling (SOU 1990:104). Utredaren drog slutsatsen att nå gon samman- slagning av teaterutbildningen vid DI och skådespelarutbildningen vid inte borde genomföras. Utredaren ansåg däremot att samarbetet mellan de båda högskolorna borde ges fastare och mer lång- siktigt planerade former. Enligt skrivelse har fastare och långsiktiga arbets- former inte kunnat förverkligas. Från sida har man ofta valt att prioritera kontakten med teaterlivet utanför utbildningsvä- sendet, och framstående regissörer har anlitats som lärare och iscensätta- re vid högskolans produktioner. Dock har, enligt , flera ambitiösa samarbetsprojekt genomförts. Styrelsen för föreslår i skrivelsen att en ny teater- högskola bildas som under fortlöpande arbete får möjlighet att praktiskt utforma sina pedagogiska metoder, formulera sina konstnärliga mål och bygga upp en ny organisation. Denna nya teaterhögskola skulle i ett inledningsskede bestå av två institutioner: utbildning, dvs. den nuvarande , och , scenografi och övrig teaterutbildning, dvs. delningen vid DI. Det skulle bli den nya högskolestyrelsens verka för en samordning av undervisningen mellan de två eller eventuellt tre (en tredje och vidareutbildning) institutio- nerna. I avvaktan på lösningen av de för den nya gemen- samma lokalfrågorna skulle de lokaler som finns på DI och utnyttjas. Styrelsen föreslår att en ny film- och mediehögskola skapas av det som skulle återstå av DI. Man påpekar att avsikten med förslagit är att den nya uppdelningen av arbetsuppgifter mellan Teater högskolan och DI skulle innebära en ny och fruktbar utgångspunkt för arbetet inte bara inom utan också inom DI. Film- och medieområ- det förefaller oss står på tröskeln till en helt ny värld med helt nya tek- niska och konstnärliga möjligheter. Här kan en ny film- och mediahög- skola stå inför en utmaning som pekar i helt andra riktningar än de som är aktuella inom teaterutbildningen, som ju måste vara en utbildning som syftar till kommunikation i rummet människa till människa. Skrivelsen avslutas med följande slutord. Styrelsen för hoppas få möjlighet att diskutera dessa frågor med styrelse och ledning för och med dess lärare, elever och övrig personal. En snabb lösning av en omfördelning av utbildningsansvaret på våra områden, skulle göra det möjligt att därefter mycket snart och med en helt annan konkretion diskutera en eller flera lösningar av de konstnärliga högskolornas lokalproblem när man också vet hur den nya lokalbehov ser ut. () har inkommit med en skrivelse till utredningen där DI bemöter skrivelse. Skrivelsen har behandlats i . DI börjar med att konstatera att det är orimligt att teaterutbildningen är uppdelad på två högskolor. Detta är de båda högskolorna överens om. DI har dock en annan uppfattning än Teater högskolan om lösningen på detta problem. DI anser att den enda rimliga lösningen är ett samgående mellan högskolorna eftersom konstformerna film/TV/media och teater har en gemensam kultur, arbetsmarknad och kunskapsutveckling. Detta hindrar inte att grundutbildningarna skall drivas under stor självständig- het och till viss del oberoende av varandra. DI utvecklar närmare skälen till sitt ställningstagande. Det viktigaste skälet är, enligt DI, att studenterna kommer att arbeta gränsöverskridande mellan teater, radio och film/TV. Skådespelaryrket riktar sig allt starkare mot medierna. kunskapsbehovet mellan teater och medier är därför självklart också för skådespelarutbildningen, även om basen naturligtvis domineras av teater. Mellan de två konstarterna finns starka samband. De främsta konstnä- rerna har ofta varit framstående inom båda konstformerna. DI anser att om verkligheten inte sätter gränser, bör inte utbildningarna göra det. Personliga kontakter inom den egna konstnärsgenerationen är avgörande för studenternas fortsatta möjligheter. Dessa kontakter grundläggs och prövas naturligt . Att denna kontakt ger rent konstnärli- ga utvecklingsmöjligheter är lika självklart. Vidare framhålls att högskolans ansvar är större nu än då institu- tionerna och branschen tillhandahöll övningsmöjligheter. Utbildningen är därför, enligt DI, mer avgörande nu än förr vad gäller bredd på kunska- perna och förmåga att utbilda begåvade studenter inom mer än ett av- gränsat område. Utöver den gemensamma kulturen och den gemensamma arbetsmark- naden framhåller DI i skrivelsen en rad andra skäl till att sammanföra de två högskolorna. Det pekas på den nackdel två små högskolor innebär vad gäller minskad dynamik och flexibilitet för var och en. En liten högskola är sårbar för förändringar i omvärlden, medan en större hög- skola innebär möjligheter till omprioriteringar mellan utbildningarna vilket är till fördel både vid kris och utveckling. En sammanslagning innebär också ett gemensamt kansli med gemensamma och därför till- räckliga personella resurser för administrativa uppgifter. En sammanhållen högskola för film och teater ökar möjligheterna att tillgodose behovet av fortbildning och att klara den tredje uppgiften, dvs. den samhällsinriktade verksamheten. Slutligen pekar DI på den överbyggnad av kunskap, forskning och samhällsnytta som förväntas av en högre utbildning, och som blir ganska svag i en mindre högskola. En liten högskola med få och högspecialise- rade utbildningar får ofta karaktären av yrkesskola. Dessa argument framförs således för en sammanläggning av de två högskolorna. I skrivelsen framhålls också de nackdelar det skulle innebä- ra för DI som helhet om teaterutbildningarna separeras från DI. Teater- utbildningarnas samband med annan utbildning inom DI redovisas utbildning för utbildning. DI konstaterar avslutningsvis att det i skrivelse inte anges några pedagogiska, konstnärliga eller ekonomiska aspekter och inte heller några kultur- eller utbildningspolitiska skäl, som inte bättre tas till vara i en samordnad högskola än i förslag. Med bibehållande av utbildningarnas självständighet, anser DI, att de skäl som redovisats motiverar att de två högskolorna samordnas till en hög- skola. Den teaterhögskola som ryms i denna gemensamma högskola bör, enligt DI, ha en egen identitet och en egen byggnad: Ett teaterhus med ett ansikte ut mot publiken i form av scen och studior. Skrivelsen avslutas med följande kommentar. oberoende är ett självklart värde för teaterutbildningarna. tradition och särart inom teatern, som inte kan eller bör säljas ut till Det gemensamma i kultur, arbetsmarknad och framtida utveck- ling gör det dock olämpligt med skilda högskolor. samordnad högskola kan väl kombineras med det uppenbart gemensam- Alla till glädje, framför allt för studenterna och därmed för den framtida konsten. Av de ovan redovisade skrivelserna framgår att och är helt överens om att uppdelningen av teaterut- bildningen på de två högskolorna är ett problem. Men det framgår också, med all önskvärd tydlighet, att de två högskolorna har helt olika syn på hur man bör lösa problemet. För min egen del anser jag att en samlokalisering i ett campus, där både DI och ingår, ger förutsättningar för att uppnå vad båda högskolorna eftersträvar. En samlokalisering, som dessutom innebär att de båda högskolorna placeras intill varandra, medger såväl en samverkan mellan skådespelarutbildningen och den övriga teaterut- bildningen som ett fortsatt samband mellan teaterutbildningen inom DI och DI:s övriga utbildningar. Denna lösning är densamma som DI anförde i sitt yttrande över Lagerbielkes utredning vilket framgår ovan i avsnitt 2.1.2. Jag anser däremot inte att det nu är aktuellt att föreslå någon organi- satorisk förändring, varken utifrån eller Dramatiska institutets förslag. Om förutsättningar ges för det önskade samarbete och samband mellan utbildningarna som anges i de båda skrivelserna, är det också enligt min uppfattning klokt att avvakta med en eventuell organi- satorisk förändring i den ena eller andra riktningen. Den utveckling som en samlokalisering medför bör, enligt min uppfattning, få bli vägledande för en eventuell framtida organisatorisk förändring. 9 Plan för genomförande 9 Plan för genomförande