sou · GMB340 · 1999-01-01 00:00:00 — Båda dessa kategorier borde få ekono- misk ersättning för de merkostnader som uppstår. Med hänsyn till att utredningen inte kunnat lösa finansieringsfrågan för ett större antal förföljda personer begränsas förslaget om kostnadsersättning till att gälla de personer som har fått fingerade personuppgifter. När en person på grund av risk för förföljelse tvingas till en så ingri- pande åtgärd som att använda fingerade personuppgifter får samhället anses ha misslyckats att skydda dem på annat sätt. Enligt utredningens bedömning kan det dessutom bli dyrare att ge dem det fysiska skydd, t.ex. livvaktsskydd, som krävs än att ge dem ersättning i skälig omfatt- ning för de kostnader som ett identietsbyte för med sig. Det är vidare fråga om ett fåtal fall, varför kostnaderna kan antas bli begränsade. Utredningen anser därför att de personer som medges att använda fingerade personuppgifter skall kunna tillerkännas ersättning i skälig omfattning för de kostnader som kan uppkomma i samband med identi- tetsbytet. Ersättningen skall utgå i den mån de uppkomna kostnaderna inte kan ersättas på annat sätt, t.ex. genom . Enligt utredningen bör ersättningsrätten inte begränsas till att avse personer Åtgärder i anledning av hot mot målsägande och vittnen som tvingas till identitetsbyte på grund av att de har uppfyllt sin vittnesplikt. Personer som har varit målsägande har i många fall en väl så utsatt ställning och deras medverkan i rättsprocessen är nog så viktig även om den inte är sanktionerad. Också andra personer som tvingas till att använda fingerade personuppgifter kan komma i fråga för ersättning. Med beaktande av kännedom om dessa ärenden bör det vara styrelsen som fattar beslut och administrerar ersättningen. Den enskilde bör dock ha rätt att överklaga beslutet och överprövning bör lämpligen ske i som har att lämna medgivande till att använda fingerade personuppgifter. Den nya bestämmelsen bör tas in i lagen om fingerade personuppgifter. 11Brottsförebyggande verksamhet ur ett brottsofferperspektiv I utredningens direktiv anges att det brottsförebyggande arbetet har betydelse för brottsoffrens situation samt att ett framgångsrikt brottsföre- byggande arbete minskar risken för människor att utsättas för brott och bidrar till ökad trygghet. Även den brottsförebyggande verksamheten bör därför enligt direktiven belysas av utredningen, som bör redovisa vilka åtgärder som har vidtagits och analysera effekterna av dem från brottsoffersynpunkt. Sedan utredningens direktiv beslutades har regeringen presenterat ett nationellt brottsförebyggande program.Vidare har en kommitté tillsatts för genomförande av programmet. Slutligen har det utfärdats ett särskilt generellt direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare att redovisa konsekvenserna för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet. Enligt direktivet skall kommittéer och särskilda utredare ge de brottsförebyggande frågorna ökad uppmärk- samhet i utredningsverksamheten. Alla förslag som läggs fram skall föregås av en analys och innehålla en redovisning av effekterna för brottsligheten och för det brottsförebyggande arbetet. 11.2Det nationella brottsförebyggande programmet presenterade regeringen den första etappen i regeringens nationella brottsförebyggande program i departementspromemorian Allas vårt ansvar ett nationellt brottsförebyggande program (Ds 1996:59). Programmet kan sägas ha tre huvudpunkter. För det första anges att regeringen och regeringens myndigheter i ökad utsträckning skall upp- märksamma hur utvecklingen i stort och politiska beslut på andra om- råden än det rent kriminalpolitiska påverkar brottsligheten. Det skall ställas större krav på dem som genom sin verksamhet skapar tillfällen till brott att förhindra en sådan effekt. Berörda inom alla samhällssekto- rer skall i högre grad än beakta vilka konsekvenser deras beslut och åtgärder har på brottsligheten. Vidare skall lagstiftningen och myndighetsarbetet inom det kriminalpolitiska fältet utvecklas och Brottsförebyggande verksamhet ur ett brottsofferperspektiv SOU 1998:40 Slutligen skall åtgärder vidtas för att stödja och främja det medborgerliga engagemanget och samverkan mellan myndigheter, företag, organisationer och enskilda i lokal brottsförebyggande verksam- het. I promemorian anges vid rubriken för brottsoffer följande (s. 41). Brottsofferundersökningar visar att människor som en gång har utsatts för brott löper en förhöjd risk att på nytt bli utsatta. Ofta kan det bero på att de tillhör en grupp människor som oftare än andra utsätts för brott, t.ex. missbrukare. Inbrott i bostad kan exempelvis bero på risken för inbrott av olika skäl är särskilt hög i området i fråga eller på att bostaden inte varit tillräckligt skyddad. Ett viktigt led i det brottsförebyggande arbetet är därför att genom information eller annat stöd hjälpa dem som utsatts för brott att analysera varför just de blivit utsatta och vad som kan göras för att undvika att de på nytt blir utsatta. Det finns därför en nära koppling mellan brottsförebyggande arbete och brottsofferarbete. Sambandet är särskilt tydligt när det t.ex. gäller brottsoffer som befinner sig i situationer där de kontinu- erligt utsätts för brott, såsom i familjer där våld och övergrepp ofta förekommer. Programmet omfattar åtgärder på central, regional och lokal nivå. () skall enligt programmet prioritera stöd till lokalt brottsförebyggande arbete. Sammanfattningsvis skall BRÅ utarbeta former för att i samverkan med andra myndigheter stimulera det lokala brottsförebyggande arbetet och verka för att sådan verksamhet organiseras på lämpligt sätt. BRÅ skall vidare bistå med information om brottsförebyggande arbete och biträda med uppföljningar och utvärde- ringar av olika lokala brottsförebyggande projekt. Det har också tillsatts en kommitté (dir. 1996:48), som har antagit namnet arbete, med uppdrag att verka för att intentionerna i programmet genomförs. Kommitténs huvuduppgifter är att genomföra och följa upp det nationella rådslag som regeringen har initierat samt att på andra sätt inspirera, stödja och följa upp det brottsförebyggande arbetet, främst på lokal nivå. Vidare skall kommittén verka för att det lokala brottsförebyggande arbetet organise- ras på lämpligt sätt och att lokala brottsförebyggande program antas. Kommitténs direktiv finns sammanfattningsvis redovisade i programmet (s. 71 ff.). SOU 1998:40 Brottsförebyggande verksamhet ur ett brottsofferperspektiv Med hänsyn till den koppling som finns mellan brottsförebyggande arbete och brottsofferarbete kan utredningens förslag sägas ha även en brottsförebyggande effekt. Det är viktigt att brottsoffrens situation uppmärksammas i den brottsförebyggande verksamheten. Som regeringen har konstaterat finns det en koppling mellan brotts- förebyggande arbete och brottsofferarbete. har åtgärderna som syfte både att förhindra brott och att underlätta situationen för brottsoffren. Bland de åtgärder på brottsofferområdet som utredningen har studerat kan i detta sammanhang nämnas besöksförbud, under- rättelseskyldighet för anstalter och institutioner vid intagnas utevistelser m.m., skärpt straff för övergrepp i rättssak, sekretess för personuppgif- ter, fysiskt skydd och skydd inom folkbokföringen. De förslag som utredningen lämnar kan därför sägas även ha en brottsförebyggande effekt och förhoppningsvis bidra till en minskad brottslighet. Utredningen vill särskilt peka på avsnitt 5.3 om medling och dess betydelse för brottsoffer. Medling anses dock främst vara en gärnings- mannainriktad och brottsförebyggande åtgärd eftersom ett av huvud- syftena med medling är att förhindra att gärningsmannen skall återfalla i brott. Som utredningen har redovisat kan emellertid medlingen ha en positiv effekt även för brottsoffret under förutsättning att det tas tillbörlig hänsyn till denne. Medlingsverksamhet är därför ett bra exempel på åtgärder som kan ha brottsförebyggande effekt och underlätta situationen för brottsoffer. Utredningen vill framhålla att det rent allmänt är angeläget brottsof- frens situation beaktas i den brottsförebyggande verksamheten. I det nationella brottsförebyggande programmet har som ovan nämnts kopplingen mellan brottsförebyggande arbete och brottsofferarbete upp- märksammats. Utredningen utgår därför från att förebyggande arbete, som har i uppgift att verka för att intentionerna i det nationella brottsförebyggande programmet genomförs, i sitt arbete beaktar de konsekvenser som de brottsförebyggande åtgärderna har från brottsoffersynpunkt. Med hänsyn till den fokusering på det brottsförebyggande arbetet i ett brett perspektiv även innefattande kopplingen till brottsofferarbete som således har skett sedan utredningens direktiv beslutades finns det inte anledning för utredningen att i större omfattning än som skett belysa den brottsförebyggande verksamheten. 12Ekonomiska konsekvenser av utredningens förslag De flesta av utredningens förslag kan genomföras utan nämnvärda kostnadsökningar. Tillskottet till de ideella organisationerna är finansierat genom en höjning av brottsofferavgiften. Utredningens förslag syftar till att förbättra förhållandena för brottsof- fren och att en sådan förbättring i möjligaste mån skall ske inom de kostnadsramar som finns . I fråga om det bistånd som ett brottsoffer kan behöva i rättsprocessen föreslår utredningen en ökad användning av stödpersoner för framför allt det kurativa stödet åt en målsägande samt att stödpersonerna skall få ersättning för sin inställelse vid förhör med målsäganden. Om detta förslag, som utredningen antar, leder till att målsägandebiträdets tid tas i anspråk mindre för sådant arbete, bör statens kostnader för måls- ägandebiträdet minska i den delen. Men eftersom lagens tillämpnings- område enligt förslaget i viss mån utökas med avseende på möjligheten att få målsägandebiträde och biträdets uppgifter föreslås omfatta även avslutande arbete, är det möjligen så att kostnaderna för hjälp åt målsägande under det rättsliga förfarandet blir oförändrade. För i någon mån minskade kostnader talar den besparing som Brottsoffermyndig- heten kan göra i hanteringen av ersättningsärenden på grund av att ansökningarna om brottsskadeersättning inte kommer att behöva kompletteras i samma utsträckning som tidigare, då det enligt förslaget skall vara en uppgift för målsägandebiträdet att bistå målsäganden i sådana ärenden. Kostnaderna för bistånd till målsägande är emellertid beroende av många andra faktorer än de som nämnts i det föregående, t.ex. brottslighetens omfattning. Någon närmare bedömning av de nämnda förslagens ekonomiska konsekvenser för staten kan därför inte göras. Förslaget att tillföra de ideella organisationerna medel för bl.a. anställning av brottsofferassistenter kan finansieras genom den föreslag- na höjningen av brottsofferavgiften till , vilken höjning beräknas ge ett tillskott på uppskattningsvis . Förslaget att åklagarna skall underrätta målsäganden om åtals väckande genom att skicka en kopia av stämningsansökan torde medföra en viss ökning av de administrativa kostnaderna och portokostnaderna för åklagarmyndigheterna. Ökningen är svår att beräkna. Ekonomiska konsekvenser av utredningens förslag Om de utbildningsinsatser för personal inom rättsväsendet, hälso- och sjukvården samt som utredningen föreslår, samordnas med de insatser som regeringen har föreslagit i propositionen Kvinnofrid (prop. 1997/98:55) bör utbildningen i huvudsak vara finansierad genom regeringens redan framlagda förslag. Förslaget om att skall få en möjlighet att i särskilt ömmande fall utge brottsskadeersättning i förskott bör inte medföra några ökade kostnader för myndigheten. Utredningens förslag att personer som har medgetts att använda fingerade personuppgifter skall kunna få särskild ersättning för kostnader som uppkommer på grund av identitetsbyte kan endast medföra begränsade kostnader. Det torde bli fråga om ett fåtal fall där rätten till ersättning kan bli aktuell. Vidare torde det bli dyrare för samhället att ge dessa personer det fysiska skydd som krävs. Förslaget bör därför i praktiken inte komma att medföra ökade kostnader för staten. Den samlade effekten av utredningens förslag, nämligen en förbät- tring av brottsoffrens situation, bör få en positiv inverkan på samhällsekonomin i stort t.ex. genom ett minskat antal sjukskrivningar och kortare sjukskrivningsperioder. Ett minskat lidande och en högre livskvalitet för personer som har varit utsatta för brott går inte att mäta i pengar. 13.1Förslag till lag om ändring i lagen (1988:609) om målsägandebiträde När förundersökning har inletts skall ett särskilt biträde för målsäganden (målsägandebiträde) förordnas i mål om 1. brott enligt 6 kap. , om det inte är uppenbart att målsäganden saknar behov av sådant biträde, 2. brott enligt 3 eller 4 kap. , på vilket fängelse kan följa, eller enligt 8 kap. 5 eller 6 § eller försök, förbe- redelse eller stämpling till sådant brott, om det med hänsyn till målsägandens personliga relation till den misstänkte eller andra omständigheter kan antas att målsäganden har behov av sådant biträde, 3. annat brott på vilket fängelse kan följa, om det med hänsyn till målsägandens personliga förhållanden och övriga omständigheter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av sådant biträde. I första stycket 3 har begränsningen till brott enligt tagits bort. Detta innebär att ett målsägandebiträde kan förordnas även vid andra brott där fängelse ingår i straffskalan, t.ex. överträdelse av besöksförbud om det med hänsyn till målsägandens personliga förhållan- den och övriga omständigheter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av sådant biträde. Frågan har behandlats i avsnitt 4.5.4. När förundersökning har inletts kan en lämplig person förordnas som stöd och hjälp (stödperson) åt målsägande som skall höras i mål om brott på vilket fängelse kan följa, om målsäganden har behov av ett sådant stöd. Paragrafen som är ny har behandlats i avsnitt 4.5.4. Bestämmelsen gör det möjligt för en målsägande att få en särskilt förordnad stödperson till hjälp i mål om brott på vilket fängelse kan följa. Som stödperson skall en lämplig person förordnas t.ex. en person som har rekommenderats av en ideell organisation med brottsofferinriktad verksamhet. Förutsätt- ningen för förordnande är att målsäganden har behov av en stödperson. Begreppet stödperson skall i fortsättningen avse endast den som har blivit förordnad som sådan (se vidare avsnitt 13.2 under 20 kap. 15 § ). Har efterlevande make, sambo, bröstarvinge, fader, moder eller syskon till någon som dödats genom brott med hänsyn till sina personliga förhållanden eller andra omständigheter behov av ett målsägandebiträde skall ett sådant biträde förordnas när förunder- sökning har inletts. Första stycket gäller också för förordnande av stödperson för efterlevande. För ett förordnande enligt denna paragraf gäller i övrigt samma bestämmelser som för ett målsägandebiträde eller stödperson åt en målsägande. Paragrafen är ny och innehåller en bestämmelse om att vissa efter- levande till en person som har dödats genom brott har rätt till målsägan- debiträde och stödperson. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 4.5.4. Som redovisats i avsnitt 4.1.1 kan vissa av de uppräknade efterlevan- de vara att anse som målsägande i egentlig mening enligt 20 kap. 8 § fjärde stycket . Eftersom rättsläget visat sig oklart och domstolarnas tillämpning skiftande har utredningen funnit att det finns ett behov av att klargöra i vilka fall målsägandebiträde bör kunna för- ordnas. Bestämmelsen innebär en utvidgning av rätten till målsägande- biträde till att avse även vissa efterlevande som inte direkt intar måls- ägandeställning. I första stycket anges att de efterlevande som avses är make, sambo, bröstarvinge, fader, moder och syskon. Detta är samma krets, förutom sambo, som enligt 20 kap. 13 § har rätt att ange brottet eller tala därå. Förutsättning för ett förordnande är att den efterlevande med hänsyn till sina personliga förhållanden eller andra omständigheter har behov av ett målsägandebiträde. I andra stycket anges att första stycket även gäller för förordnande av en stödperson. Tredje stycket anger att för ett förordnande enligt denna paragraf gäller i övrigt samma bestämmelser som för ett målsägandebiträde eller en stödperson åt en målsägande. Målsägandebiträde och stödperson får förordnas i högre rätt, om åklagaren eller den tilltalade har överklagat domen i ansvarsdelen. Paragrafen är ny men bestämmelsen motsvarar nuvarande 1 § sista stycket med tillägget att även stödperson får förordnas i högre rätt om åklagaren eller den tilltalade har överklagat domen i ansvarsdelen. Målsägandebiträde eller stödperson får inte förordnas sedan åklagaren har beslutat att allmänt åtal inte skall väckas eller att sådant åtal skall läggas ned. I paragrafen har endast gjorts ett tillägg att inte heller en stödperson får förordnas sedan åklagaren har beslutat att allmänt åtal inte skall väckas eller att ett sådan åtal skall läggas ned. Målsägandebiträdet skall bistå målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, om detta inte görs av åklaga- ren. Målsägandebiträdet skall även i övrigt ta till vara målsägandens intressen i målet och bistå målsäganden med att få ut tilldömt skades- tånd samt lämna stöd och hjälp i den mån målsägandens behov i det avseendet inte tillgodoses av en stödperson. Målsägandebiträdets och stödpersonens uppgift kvarstår även om talan avskilts enligt 22 kap. 5 § för att handläggas som särskilt mål enligt reglerna för tvistemål, såvida målet inte handläggs enligt 1 kap. 3 d § . Målsägandebiträdets och stödpersonens uppgift kvarstår också om tingsrättens dom överklagas endast i fråga om enskilt anspråk. Målsägandebiträdets uppgift att bistå målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk liksom uppgiften att i övrigt ta till vara målsägandens intressen i målet ges en mer framskjuten placering i paragrafen. Detta har skett för att markera att målsägandebiträdets uppgifter bör koncen- treras till de rättsliga frågorna i processen. Målsägandens behov av kurativt och personligt stöd bör i stor utsträckning kunna tillgodoses av en stödperson. Frågorna har behandlats i avsnitt 4.5.4. Genom ett tillägg i första stycket utvidgas målsägandebiträdets upp- gifter till att omfatta även hjälp åt målsäganden med att få ut ett tilldömt skadestånd. Ersättningen för detta avslutande arbete bör regelmässigt motsvara en timmes arbete. Denna schablon bör kunna frångås om biträdet kan visa att det finns särskild anledning att anta att det arbetet kommer att ta i anspråk. I paragrafens andra stycke har endast gjorts ett tillägg beträffande förordnande av stödperson. Målsägandebiträde eller stödperson förordnas på begäran av målsä- ganden eller när det annars finns anledning till det. Vid förordnande av målsägandebiträde tillämpas 26 § första stycket rättshjälpslagen (1996:1619). I fråga om byte av målsägandebiträde och rätt för sådant biträde att sätta någon annan i sitt ställe tillämpas 26 § andra och tredje styckena rättshjälpslagen. Byte av stödperson får ske, om det finns skäl för det. Målsägandebiträdet eller stödpersonen skall entledigas, om det är påkallat med hänsyn till förhållandena i målet eller det annars finns skäl för det. I övrigt tillämpas i fråga om målsägandebiträde regler om rättegångsbiträde. I första stycket anges att stödperson liksom målsägandebiträde förordnas på begäran av målsägande eller när det annars finns anledning till det. Ett nytt tredje stycke införs som innebär att byte av stödperson får ske. I fjärde stycket har införts samma förutsättningar för entledigande av stödperson som gäller för ett målsägandebiträde. Stödpersonen har rätt till ersättning av allmänna medel för in- ställelse vid förhör under förundersökningen och rättegången enligt bestämmelser som regeringen meddelar. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om stödpersonens rätt till ersättning. Den har behandlats i avsnitt 4.5.4. En stödperson avses få rätt till ersättning av allmänna medel för inställelse vid förhör under förundersökningen och rättegången enligt samma regler som en målsägande. Detta innebär således att för rätten till ersättningen skall kungörelsen (1969:590) om ersättning vid förundersökning i brottmål och 37 kap. 3 § tredje stycket gälla. Dessa författ- ningar hänvisar båda till förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. I ett tillägg till denna förordnings 5 § har införts en särskild regel om högre ersättning för tidsspillan åt stödpersonen (se avsnitt 13.13). Beslut som avser stödperson fattas under förundersökningen av undersökningsledaren. Beslutet skall prövas av rätten om målsä- ganden begär det. Beslut i övriga frågor som avses i denna lag fattas av rätten. I de fall som avses i 6 § får dock målsägandebiträdet själv besluta om ut- redning i samma utsträckning som enligt 17 § rättshjälpslagen (1996:1619) gäller för biträde vid rättshjälp. Det första stycket är nytt och har behandlats i avsnitt 4.5.4. Bestäm- melsen har tillkommit för att behovet av en stödperson under förunder- sökningen skall kunna täckas utan dröjsmål. Med beslut avses både beslut om förordnande och entledigande och ett eventuellt byte. En särskild ordning har införts som innebär att undersökningsledarens beslut kan prövas av rätten. Andra stycket motsvarar nuvarande 7 § . Bestämmelserna i 31 kap. om skyldighet för den tilltalade eller annan att till staten återbetala kostnader för försvarare som enligt rättens beslut har betalats av allmänna medel gäller även i fråga om kostnader för målsägandebiträde och stödperson. I mål där målsägandebiträdets och stödpersonens uppgifter kvarstår enligt 3 § andra stycket gäller beträffande dessa kostnader bestämmelserna i 18 kap. om ansvar för motparts rättegångskost- nader. I paragrafen har gjorts ett tillägg beträffande stödperson. Detta innebär att samma regler om återbetalning till staten av kostnader i brottmål liksom fördelning av rättegångskostnader i tvistemål kommer att gälla kostnaderna för stödperson och målsägandebiträde. 13.2Förslag till lag om ändring i Laga domstol i tvistemål i allmänhet är rätten i den ort, där svaranden har sitt hemvist. Är svaranden folkbokförd i anses som hans hemvist den ort där han var folkbokförd föregående år. För bolag, förening eller annat samfund, stiftelse eller annan sådan inrättning gälle som hemvist den ort, där styrelsen har sitt säte eller, om säte för styrelsen ej är bestämt eller styrelse ej finnes, där förvaltningen föres. Lag samma vare i fråga om kommun eller annan sådan menighet. Dödsbo sökes vid den rätt, där den döde skolat svara. Den som icke äger känt hemvist vare sig inom eller utom riket sökes där han uppehåller sig. Är han svensk medborgare och uppe- håller han sig utom riket eller är hans uppehållsort okänd, sökes han där han inom riket senast haft hemvist eller uppehållit sig. Om en person har medgetts att använda fingerade personuppgifter enligt lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter eller om sekre- tess enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100) gäller för personens folkbokföringsuppgifter, får talan väckas mot denne vid rätten i den ort, där käranden har sitt hemvist. Saknar käranden hemvist i får talan väckas vid . Till paragrafen har lagts ett sjätte stycke med en särskild forumregel för personer som har medgetts att använda fingerade personuppgifter eller för vilkas personuppgifter det råder sekretess. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.12. Målsägande, som hörs med anledning av åklagarens talan, får åtföljas av en lämplig person som personligt stöd under rättegången. En sådan person som rätten har kännedom om skall om möjligt underrättas om rättegången. I vissa fall kan målsägandebiträde och stödperson förordnas enligt lagen (1988:609) om målsägandebiträde och stödperson.