sou · GMB343 · 1999-01-01 00:00:00 — och de länder som inspirerats av denna, t.ex. och , har en ansats med kompletterande målperspektiv, fokus på jämlikhetsmål och utsatta grupper samt åt- gärdsförslag som omfattar såväl samhälls- som individinriktade insat- ser. hälsopolitiska måldokument är vad avser målpreciseringar och jämlikhetsmål baserat på ett omfattande vetenskapligt underlag men saknar nära nog helt de samhällsinriktade åtgärdsförslag som torde vara en förutsättning för att uppnå de hälsopolitiska jämlikhetsmålen. Det finns anledning att i arbetet med svenska hälsomål och strategier ta del av de erfarenheter som gjorts i fråga om andra länders och interna- organs hälsomål. Hur står det till med folkhälsan i ? – en beskrivning (kap. 6) har inneburit ett trendbrott i många avseenden i fråga om befolkningens välfärdsutveckling. Den ekonomiska saneringen av sta- tens finanser har inneburit att hushållens disponibla inkomster har minskat. Inkomsterna har minskat mest bland ungdomarna och ensam- stående med barn. har inkomstskillnaderna ökat. Andelen fattiga har mer än fördubblats . Värst drabbade är arbetare och förtidspensionärer, ensamstående föräldrar, föräldrar med många barn samt unga småbarnsföräldrar. Hushållens ekonomiska problem har ökat påtagligt . av hushållen har svårigheter med att klara av löpande utgifter. Befolkningens materiella standard har sjunkit och standardsskillnaderna mellan generationerna har ökat till ungdomarnas nackdel. av befolkningen som är född har någon form av påbyggnadsutbildning efter den obligatoriska gr und- skolan. Social snedrekrytering till skolan är påfallande. Vart fjärde barn från högre tjänstemannafamiljer går vidare till universitet och högskolor, medan motsvarande gäller för vart tjugonde barn från arbetarhem. saknade 685 000 fler sysselsättning än . var arbetslösheten bland arbetare och bland högre tjänstemän. var av utomnordiska medborgare utan arbete. Risken för långvarig arbetslöshet är störst för unga utanför storstadsområdena. Arbetsmiljön har i många avseenden blivit bättre med undantag för psykosociala arbetsvillkor inom omsorgsyrken, sjukvården och utbildningsväsendet. bor ca 700 000 män och 600 000 kvinnor ensamma. En fjärdedel av alla män och av alla kvinnor saknar en nära vän. Drygt 3,5 miljoner personer är aktiva i olika före- ,EVNADSVANOR och hälsorelaterade beteenden är ofta knutna till individers livsvillkor och sociala position. Andelen rökare minskar sta- digt i bland båda könen, dock snabbare bland männen. Rökning är dubbelt så vanligt bland arbetare som bland tjänstemän. Antalet al- koholrelaterade dödsfall i var drygt 5 1995. Den alko- holrelaterade dödligheten är så hög bland manliga facklärda arbetare som bland tjänstemän. Bland mönstrande 18-åringar och bland skolungdomar i årskurs 9 har andelen som prövat narkotika ökat kraf- tigt . Unga, andra generationens invandrare, utgör i detta avseende en särskild riskgrupp. befolkningen använder sömnmedel eller lugnande medel. De största konsumenterna är kvinnor . Försäljningen av antidepressiva medel har ökat kraftigt . Matvanorna har sammantaget förbättrats i befolkningen. Vi äter mindre fett och mer grönsaker och frukt än . Utbildningsnivån har stor betydelse för matvanorna, speciellt bland män. Kvinnors matvanor är i allmänhet bättre än männens. Andelen i befolkningen som regelbundet motionerar ökar. Andelen som inte motionerar alls () är dock oför- ändrad . Andelen överviktiga ökar stadigt bland både kvinnor och män. Övervikt i åldersgruppen 45–är ett större problem i norra än i övriga landet. (¤LSOUTVECKLINGEN i är positiv vid en internationell jämfö- relse. tillhör länder med låg andel rökare och narkotikamiss- brukare och låg alkoholkonsumtion. Medellivslängden i för både män och kvinnor är bland de längsta i världen. Cancerdödligheten är låg internationellt sett och spädbarnsdödligheten är sannolikt den lägsta i hela världen. toppar dock den internationella statistiken ifråga om allergiska eksem bland barn. har medellivslängden ökat kraftigt för framför allt män. Nästan hela ökningen förklaras av en nedgång i dödligheten i hjärt- och kärlsjukdomar. Under en lång följd av år har dödligheten också sjunkit i fråga om skador och alkoholrelaterade sjukdomar. har den självrapporterade psykiska hälsan försämrats kraftigt i befolkningen. Försämringen av det psykiska välbefinnandet gäller både barn och vuxna från alla sociekonomiska grupper, men framför allt personer med arbetarbakgrund. Dödligheten i olycksfallsskador har minskat kontinuerligt . minskade dödligheten i olyckor bland pojkar och bland flickor i åldern 1–. blev närmare 550 000 personer utsatta för våld eller hot. Andelen som drabbas av våld eller hot om våld har ökat –1995. Riskgrupper för våld är yngre män, ensamstående kvinnor samt vissa yrkesgrupper. Anmälningar om barnmisshandel har ökat kraftigt . –ökade antalet anmälda fall av kvinnomisshandel och av våldtäkt . Allergier är ett folkhälsoproblem som blir allt vanligare. Andelen personer med allergiska besvär fördubblades både bland barn och vuxna. Astma är betydligt vanligare i än i södra delarna av landet. Antalet HIV-fall som har anmälts i till och med är 4 425. Av dessa är män. av alla HIV-anmälda personer finns i . Tandhälsan har förbättrats bland både barn och vuxna. Den är dock sämre hos invandrare/flyktingar än hos svens- kar. Barn och ungdomar i har en mycket god fysisk hälsa både när det gäller självrapporterad hälsa och sjuklighet resp. dödlighet. Oroande tecken finns dock att denna positiva utveckling kan komma att brytas på vissa områden, främst när det gäller den psykiska hälsan och levnadsvanorna. I de yrkesaktiva åldrarna är sjukdomar och värk i rörelseorganen, psykiska besvär samt allergier de vanligaste hälsoproblemen. Psykiska besvär i form av ängslan, oro och ångest samt sömnbesvär har ökat på- tagligt . De vanligaste långvariga sjukdomarna hos äldre människor är rörel- seorganens sjukdomar, framför allt ledbesvär och värk. Psykiska besvär i form av ängslan, oro och ångest samt sömnbesvär har ökat bland både kvinnor och män . Dessa besvär är betydligt vanligare bland kvinnorna. Rörelsehinder och nedsatt rörelseförmåga har blivit något mindre vanligt , med undantag för kvinnor i åldern 65–. Genomgående, oberoende av hur hälsa, sjuklighet och dödlighet mäts, kvarstår stora skillnader i ohälsa mellan olika sociala grupper i . Dessa skillnader varierar mellan män och kvinnor och mellan olika åldersgrupper, mellan olika sjukdomsgrupper och mellan regio- ner. De märks redan vid födelsen, då spädbarnsdödlighet och andel barn med tillväxthämning eller låg födelsevikt är större än genomsnitt- ligt hos barn till ensamstående och lågutbildade kvinnor. Risken att dö är högre för män resp. högre för kvinnor med arbetarbakgrund än för män och kvinnor med tjänste- mannayrken. Risken att ha en långvarig sjukdom är högre bland arbetare än bland tjänstemän på mellan- och högre nivåer. Arbetare löper större risk att ha nedsatt arbetsförmåga än tjänstemän. Riskfaktorer för sjukdomar ansamlas oftare hos arbetare än hos tjänstemän. De sociala skillnaderna är generellt större i storstäder än i mindre tättbebyggda områden. Sk illnaderna i hälsa och livsstil mellan vissa invandrargrupper och svenskar är anmärkningsvärt stora. Att sammanväga sjuklighet och dödlighet (kap. 7) För att kunna göra prioriteringar inom hälsopolitiken behövs underlag som bygger på jämförelser mellan olika sjukdomar och som tar hänsyn till bl.a. sjukdomarnas svårighetsgrad, om de är dödliga eller inte död- liga samt hur de drabbar unga resp. äldre människor. Sammanvägningar av sjukligheten innebär att vissa värdeantagan- den måste göras. Skall en sjukdom jämföras med en annan måste man t.ex. ange hur mycket allvarligare den ena är i förhållande till den andra. Vidare måste man bestämma vem eller vilka som skall göra denna värdering. Är det professionella personer, t.ex. läkare, som skall värdera sjukdomarna eller skall värderingen göras av lekmän som själva har sjukdomen alternativt av dem som företräder allmänheten? Ett annat ställningstagande gäller hur närliggande hälsovinster skall kunna jämföras med sådana som visar sig först efter t.ex. ett par decen- nier. Ytterligare ett ställningstagande gäller värderingen av sjuklighet eller dödsfall i olika åldersgrupper. I kapitlet redovisas två tekniker – s.k. QALY:s och DALY:s – som bygger på värdeantaganden och som möjliggör sammanvägningar av sjuklighet och dödlighet. QALY:s mäter levnadsår under hänsyns- tagande till livskvalitet. Metoden bygger vanligtvis på patienters egna värderingar och har använts främst som utvärderingsmått vid behandling av enskilda patienter. DALY:s mäter förlusten av friskt liv som förlorade år i för tidig död och till följd av nedsatt funktionsför- måga. Metoden bygger på expertbedömningar och ger mått på sjuk- domsbördan i en hel befolkning. QALY:s och DALY:s bygger på att olika sjukdomstillstånd ges olika vikt och att dessa vikter är adderbara, dvs. att många sjukdomsfall med en låg vikt kan anses vara lika allvar- liga som t.ex. ett sjukdomsfall med en hög vikt. pågår arbete med att utarbeta en svensk DALY- kalkyl. Vidare sker både i och internationellt arbete med att värdera ojämlikhet i hälsa i förhållande till hälsonivån för hela befolk- ningen, dvs. att utveckla jämlikhets-DALY:s. Även utvecklingsarbete om olika riskfaktorers betydelse för sjukdomsbördan i en befolkning pågår. Kunskap om olika riskfaktorers betydelse för sjukdomsbördan kan vara av stort värde för hälsokonsekvensbedömningar av olika poli- tiskt beslutade åtgärder. Redovisningen av QALY:s och DALY:s innebär inte att kommittén har tagit ställning till de båda metoderna. Utgångspunkter inför det fortsatta arbetet med nationella hälsomål och strategier (kap. 8) I kapitlet diskuteras och redovisas ett antal utgångspunkter och prin- ciper som kommittén bedömer är väsentliga inför det fortsatta arbetet med natonella hälsomål. I kapitlet AVSNITT diskuteras hälsopolitikens möjligheter och be- gränsningar. Hälsoutvecklingen utgör en integrerad del av samhällsut- Detta samband står alltför sällan i fokus vid traditionellt medicinska analyser av olika sjukdomars orsaker inriktade på enskilda riskfaktorer och indikatorer på ohälsa. Folkhälsopolitiken måste utgå från ett bredare välfärds- och ofärds- perspektiv som kan relateras till människors livsvillkor och levnadsva- nor. Man bör därvid särskilja hälsoeffekter orsakade av övergripande ekonomiska, sociala eller miljömässiga förändringar och de hälsoef- fekter som är direkt relaterade till specifika folkhälsoinsatser. Hälsokonsekvensbedömningar är ett av de verktyg som behöver vidareutvecklas för att kunna belysa effekterna på folkhälsan av olika beslut vad avser t.ex. ekonomiska och sociala reformer. Resultaten av dessa bedömningar bör utgöra en del av det samlade beslutsunderlaget. Vid utformningen av specifika folkhälsoinsatser bör särskilt beaktas de samband som finns mellan livsvillkor och levnadsvanor och hur de påverkar utformningen och samordningen av individ- och samhällsin- I AVSNITT konstateras att det finns flera skäl att utforma nationella folkhälsomål i . Ett viktigt syfte med hälsomålen är att synliggöra skillnaderna i hälsa mellan olika grupper och peka på möj- liga vägar till en utjämning. Av både etiska och demokratiska skäl är nuvarande hälsoskillnader oacceptabla. Arbetet med hälsomål och strategier handlar vidare om att göra en politisk värdering av vad som är möjligt att göra åt "hela kedjan" av ett problem, dvs. att se till helhe- ten. Kommittén konstaterar också att ju mer decentraliserat samhället blir, desto mer angeläget blir det att gemensamt sluta upp bakom samma synsätt. I avsnittet framhålls att nationella hälsomål bör komp- letteras av lokala och regionala mål, utformade efter de lokala förut- sättningarna. Arbetet med nationella hälsomål och strategier gör det möjligt att analysera den nuvarande samhällsorganisationen, ansvarsfördelningen mellan myndigheter och mellan staten, landstingen och kommunerna samt resursfördelningen inom de områden som påverkar folkhälsan mest, är ändamålsenlig. Kommittén bedömer att det är viktigt att en sådan översyn kommer till stånd. När det gäller frågan om avgränsningen av kommitténs uppdragAVSNITT kan kommittén konstatera att direktiven ger signaler om ett brett angreppssätt i arbetet med nationella hälsomål. Alla samhällssek- torer vilkas verksamheter är av väsentlig betydelse för hälsan skall en- ligt direktiven beaktas i arbetet. Mot den bakgrunden anser kommittén att det inte på detta stadium är möjligt att utesluta någon samhällssektor i arbetet med nationella hälsomål och strategier. Det kartläggnings- och analysarbete som kommittén avser genomföra får ge svar på vilka om- råden och sektorer som är av sådan betydelse för folkhälsan att de bör ingå i målarbetet. En av flera sektorer som är av stor betydelse för be- folkningens hälsa är hälso- och sjukvården. Tyngdpunkten inom hälso- och sjukvården ligger i behandling och rehabilitering. Inom hälso- och sjukvården görs också olika insatser som mer uttalat syftar till att före- bygga sjukdom och främja hälsa. Komm itténs bedömning när det gäller hälso- och sjukvården är att det är verksamhet av sjukdomsförebyg- gande och hälsofrämjande karaktär som skall sättas i fokus i vårt ar- bete. Mot bakgrund av den bredd som uppdraget har diskuteras vidare med vilken detaljeringsgrad och grad av konkretion kommittén kommer att kunna behandla och ta ställning till olika sakfrågor. Kommittén konstaterar att det varken är önskvärt eller möjligt att "över hela fältet" lägga fram detaljerade förslag. I en del fall – bl.a. när det gäller stora stukturella förhållanden och dess inverkan på hälsan – bör kommitténs roll vara att peka på att det föreligger vissa samband och plädera för att sådana samband beaktas i beslutsfattandet. Inom andra områden kan rollen vara att ange en viss önskvärd utveckling och på ett mer övergripande plan göra bedömningar om behovet av förändringar för att nå dit. I andra sammanhang kan kommittén mer i detalj lägga fram förslag om konkreta åtgärder för att nå en viss utveckling. Kommittén gör bedömningen att ett slutligt förslag om nationella hälsomål och strategier kommer att bestå av en kombination av de nämnda an- I AVSNITTET lämnas några synpunkter på frågan om etik och eko- nomi. Här redogörs för de ekonomiska restriktioner som gäller för kommittén med avseende på åtgärder. Först redovisas ett principiellt etiskt synsätt med innebörden att åtgärder som främjar hälsoutveck- lingen och motverkar död i för tidig ålder och onödigt lidande är själv- klart positiva oberoende av om detta eventuellt innebär ökade kostna- der för t.ex. vård och omsorg längre fram i tiden. Enligt direktiv 1994:23 skall kommittén visa hur konkreta förslag som innebär kostnadsökningar alternativt inkomstminskningar skall finansieras. Kommittén framhåller att folkhälsoarbete är både långsik- tigt och flersektoriellt och att detta förhållande måste få slå igenom, t.ex. genom att ökade kostnader inom en samhällssektor skall kunna betraktas som finansierade genom minskade kostnader i motsvarande grad inom en annan samhällssektor. Kommitténs direktiv omfattas även av ett samhällsekonomiskt syn- sätt. Ett sådant ger möjlighet till att värdera fördelar och kostnader av förslag i ett långt tidsperspektiv och i hela samhället. I avsnittet förs en principiell diskussion om detta. För hjälp med att genomföra samhällsekonomiska och finansiella analyser har kommittén inrättat en ekonomisk expertgrupp. ingår företrädare för , , den statliga sektorn samt forskningen. Mål och strategier för folkhälsoarbetet kan uttryckas ur många olika perspektiv. I AVSNITT förs en diskussion kring olika perspektiv inom En naturlig utgångspunkt för många folkhäl- soinsatser är att fokusera på olika påverkbara riskfaktorer t.ex. tobak, alkohol och arbetsmiljörelaterade risker. Ett annat allt vanligare per- spektiv utgår från att stärka och utveckla frisk- och skyddsfaktorer. I fokus sätts då betydelsen av t.ex. goda sociala nätverk, solidaritet män- niskor emellan och möjligheter att påverka vardagslivet såväl på arbetet som hemma och i närmiljön. Sjukdomsperspektivet utgör ofta en självklar utgångspunkt ur ett medicinskt perspektiv på folkhälsoarbetet. I de fall man önskar en samlad bild av hälsans och ohälsans villkor för olika befolkningsgrupper är målgruppsperspektivet med fokus på t.ex. barn, ungdomar eller äldre en lämplig ansats. Detsamma gäller om man skall förstå och påverka hälsans villkor för olika riskgrupper, t.ex. socialt utsatta grupper och vissa yrkesgrupper vars arbetsmiljö är speci- ellt riskfylld. I andra fall kan det vara motiverat att utgå från ett s.k. arenaperspektiv i folkhälsoarbetet och utveckla mål och strategier för t.ex. hälsofrämjande skolor, arbetsplatser och städer. Erfarenhetsmässigt kompletterar dessa olika perspektiv varandra. Kommittén kommer därför vid utformningen av mål och strategier i folkhälsoarbetet att utgå från flera kompletterande perspektiv och däri- genom skapa goda förutsättningar att utveckla en svensk folkhälsopoli- tik som knyter samman mål, aktörer och åtgärder. En viktig uppgift för kommittén är att överväga vilka kriterier som skall styra valet av de risk-, frisk- och skyddsfaktorer, målgrupper och hälsoproblem som skall vara byggstenar i de nationella folkhälsomålen. I AVSNITT förs en diskussion kring sådana kriterier. att jämlikhet i hälsa bör vara ett överordnat kriterium och därmed ut- göra en överordnad prioriteringsgrund för kommitténs fortsatta arbete. Viktiga kriterier som bör beaktas vid valet av risk-, frisk- och skydds- faktorer samt hälsoproblem är deras förekomst, konsekvenser för indi- vid, anhörig och samhälle, fördelning i befolkningen samt möjlighet att påverka. Vid val av målgrupp är kriterier relaterade till utbredning av ohälsa samt risk-, frisk- och skyddsfaktorer viktiga. Även ojämlikhet i fråga om förekomst och utveckling av sjuklighet och dödlighet samt i fråga om utsatthet för riskfaktorer är ett viktigt kriterium vid val av !VSNITT redovisar några synpunkter om samverkan och kun- skapsunderlag i folkhälsoarbetet. Kommunerna har viktiga uppgifter inom folkhälsoområdet. Hälsofrågorna behöver dock tydlig- göras i all verksamhet och i kommunernas strategiska ut- veckling genom t.ex. hälsokonsekvensbedömningar och lokala väl- färdsbokslut. Landstingen har en fortsatt viktig roll i folkhälsoarbetet som kunskapsproducent och -förmedlare och genom bl.a. primärvården som har en bred lokal kontaktyta. Kommittén fäster vikt vid att kom- munernas och landstingens hälsoplanering blir mer samordnad. Kom- mittén avser att särskilt följa utvecklingen av hälsoplaneringen i kom- muner och landsting i några län. Organisationer och nätverk har en viktig roll i folkhälsoarbetet. Kommittén har tagit initiativ till kontakter med ett stort antal organisa- tioner. Hälsokonsekvensbedömningar (HKB) av politiska beslut har disku- terats . Kommittén anser att regeringen bör uppdra åt att medverka till att det tas fram ett vetenskapligt underlag avseende modeller för HKB. Uppgifter om yrkestillhörighet är ett oundgängligt underlag för analyser av sjukdomars sociala orsaker. Sådana uppgifter saknas i den offentliga statistiken . Kommittén framhåller att yrkesupp- gifter bör tas fram med tanke på bl.a. den epidemiologiska och yrkes- medicinska forskningen. Hälsopolitiska mål och strategier – några exempel som underlag för en idédebatt (kap. 9) I kapitel 9 redovisas ett antal områden – risk- och friskfaktorer, sjuk- domar, målgrupper och arenor för folkhälsoarbete – som kommittén preliminärt bedömer kommer att spela en central roll i arbetet med att formulera nationella folkhälsomål och strategier. Kapitlet innebär sam- tidigt en konkretisering av den genomgång av olika perspektivval för folkhälsoarbete, som kommittén gjort i avsnitt 8.5. Kommittén under- stryker att det främsta syftet med att nu lyfta fram områdena är att ge underlag för en konkret och livaktig debatt. Innehållet i kapitlet skall således inte uppfattas som att kommittén redan nu tar ställning i en dis- kussion om prioriteringar inom folkhälsoområdet. Kommitténs val av områden omfattar i hög grad viktiga risk- och friskfaktorer. En sådan fokusering är en naturlig utgångspunkt vid for- muleringen av mål och strategier inom folkhälsoområdet. Många risk- och friskfaktorer spelar viktiga roller för uppkomsten av stora folksjuk- domar. Om sådana riskfaktorer kan minskas resp. friskfaktorer förstär- kas innebär det att flera olika sjukdomar kan förebyggas eller fördröjas. Kommittén framhåller att välfärds- och samhällsutvecklingen i stort är av grundläggande betydelse för hälsoutvecklingen och hälsans för- delning i befolkningen. Mot den bakgrunden avser kommittén att fort- löpande under arbetet med nationella folkhälsomål ägna uppmärksam- het åt de faktorer i den allmänna välfärds- och samhällsutvecklingen som är av strategisk betydelse för att uppnå en god och jämlikare hälsa. De områden som kommittén valt att lyfta fram är följande: ·folkhälsoinsatser för barn och ungdomar För vart och ett av de aktuella områdena redovisar kommittén översikt- ligt motiven för insatser inom detta samt anger vissa utgångspunkter för det fortsatta arbetet med folkhälsomål och strategier. Inom ett område – tobaken – lämnar kommittén förslag på en relativt konkret nivå när det gäller synsätt och övergripande mål för en nationell handlingsplan. Vårt fortsatta arbete (kap. 10) Kommittén avser att lägga ner stor kraft på att arbeta utåtriktat och i en dialog med olika berörda organ. I enlighet med våra direktiv skall kommittén sträva efter att fortlöpande förankra olika ställningstaganden i arbetet med nationella hälsomål. Ett sätt att uppnå detta är att måldokumentet utarbetas i steg och att det ges reella förutsättningar att diskutera varje steg innan nästa steg i processen mot hälsomålen tas. Det första steget i denna process är detta s.k. inriktningsbetänkande, som kommittén avser att i egen regi sända ut på en bred remiss. De synpunkter som kommittén får in kommer att utgöra ett viktigt underlag inför det fortsatta arbetet. Steg två i processen är att i ett särskilt delbetänkande redovisa kommitténs preliminära bedömningar och förslag om nationella hälsomål och strategier. Innan detta kan ske fordras ett omfattande och fördjupat analysarbete i en rad avseenden. Vi räknar med att ett betän- kande av detta slag skall kunna avlämnas . Även detta betänkande avses bli föremål för en bred remissbehandling. Kom- mittén avser att pröva även andra former för att diskutera och förankra de preliminära förslagen. Steg tre i processen är ett slutligt förslag om nationella hälsomål och strategier. Kommittén räknar med att ett sådant skall föreligga . Det utåtriktade arbetet kommer att ges hög prioritet. Även planerar kommittén att ta fram och publicera de- battskrifter i viktiga folkhälsofrågor. planeras debattskrifter om bl.a. folkhälsoinsatser med inriktning på äldre, om psykisk hälsa/ohälsa och om klass- och könsskillnader i hälsa. Kommittén vill ha en bred dialog med bl.a.folkrörelser och andra ideella organisationer under arbetets gång. Mot den bakgrunden plane- rar vi att fortlöpande inbjuda bl.a. organisationer till hearingar och "rundabordssamtal". Många organisationer och föreningar har beslutat inrätta särskilda skuggrupper för att följa vårt arbete. är att utveckla ändamålsenliga former för kontakter mellan dessa grup- per och kommittén. är en parlamentariskt sammansatt ut- redning. I kommittén ingår ledamöter från samtliga riksdagspartier. Vidare medverkar sakkunniga och experter som representerar olika organ och sektorer i samhället. Direktiven till Nationella folkhälso- kommittén beslutades av regeringen . Av olika skäl inrättades själva kommittén dock först . Det innebär att det var först då som vårt arbete inleddes. Kommitténs arbete beräk- nas pågå fram till och med våren .