sou · GMB343 · 1999-01-01 00:00:00 — PTSD ofta i kombination med depression och ångest är särskilt vanligt i bland traumatiserade (ofta tortyrskadade och/eller krigsskadade) flyktingar.17 Enligt delbetänkande 18 om statligt stöd och rehabilitering av tortyrskadade flyktingar m.fl. finns det tiotusentals flyktingar i som lider av psykiska eller fysiska men av tortyr, krigsskador och andra traumatiska händelser. En stor andel av dessa har troligen utvecklat PTSD. PTSD finns också i den svenskfödda befolkningen. Epidemiologiska studier i och tyder på att förekomsten i befolkningen kan vara . 6.5Hälsa i ett åldersperspektiv och den ojämlika hälsan Genom att belysa hälsoutvecklingen och hälsans/ohälsans bestäm- ningsfaktorer i olika befolkningsgrupper kan folkhälsoarbetet un- derlättas eftersom fokuseringen av insatserna på särskilda målgrup- per eller riskgrupper i samhället underlättas. Vid en analys av häl- soutvecklingen på befolkningsnivå framträder ofta ett mönster som tydliggör att hos vissa grupper ansamlas många riskfaktorer och olika typer av hälsoproblem . Det kan handla om t.ex. vissa yrkesgrupper, invandrargrupper, ensamma mödrar och förtidspen- sionerade. Men det kan också handla om vissa målgrupper som t.ex. befinner sig i en sådan fas av livet som medför särskilda hälsorisker eller vissa typer av ohälsa. Det kan bl.a. gälla ungdomar med hög risk för rökdebut eller motorfordonsolyckor eller äldre med hög risk för fallolyckor. I det följande beskrivs hälsoutvecklingen och riskpanoramat för a) barn, b) ungdomar, c) yrkesaktiva och d) äldre. I samtliga fall görs beskrivningen, i den mån det finns uppgifter, i ett gender- och $IAGNOSTIK OCH BEHANDLING AV PATIENTER MED INVANDRARBAKGRUND Stressforskningsrapport nr 262. 18 SOU 1993:4. 3TATLIGT ST¶D TILL REHABILITERING AV TORTYRSKADADE FLYKTINGAR M FL 168 (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE Därefter fokuseras beskrivningen på den ojämlika ohälsan. 6.5.1Hälsa i olika åldrar Spädbarnsdödligheten i är sannolikt lägst i världen. avled 429 barn, dvs. av alla levande födda barn . var motsvarande andel . Merparten av de barn som i dagens inte överlever sitt första levnadsår avlider redan före en månads ålder, ofta på grund av en tidig födsel kombinerad med missbildningar samt förlossningskomplikationer. Pojkar har högre dödlighet i alla dessa avseenden. har antalet dödsfall i plötslig spädbarnsdöd minskat. I finns det mycket små sociala skillnader i spädbarns- dödlighet. Störst skillnader mellan sociala grupper kan man dock se i fråga om fosterdöd, men orsakerna till dessa skillnader är okända. Dödsfall i barn- och ungdomsåren är sällsynta. har dödligheten minskat både bland flickor och poj- kar i åldrarna 1–. Dödsfallen är särskilt sällsynta i ålders- gruppen 5–. Den vanligaste dödsosaken bland barn i åldern 1–är olycks- fall. Fem pojkar och tre flickor per 100 000 omkom på grund av olycksfall. Olycksfallsdödligheten bland barn tillhör den lägsta i ett internationellt perspektiv. Risken för att dö i olycksfall är högre för både pojkar och flickor från arbetarhem. Klasskillnaderna i olycksfallsdödlighet är sär- skilt tydliga bland pojkar. (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE 169 Den vanligaste åkomman under barnaåren är förkylning. För barn i 1–ålder kan i genomsnitt 6–8 infektioner förekomma . Den vanligaste orsaken till vård på sjukhus bland 1–6 åringar är andningsorganens sjukdomar och bland 7–14 åringar är det ska- dor för pojkar och psykiska störningar för flickor. Den vanligaste långvariga sjukdomen bland barn är allergi. 10– av alla barn och 20–av alla skolbarn har någon allergi eller annan överkänslighet. I interna- jämförelser toppar listan i fråga om allergiska eksem bland barn (). har näst efter det högsta nyinsjuknandet i av diabetes bland barn. ökade nyinsjuknandet (från 21 till 29 barn per 100 000). Pojkar och flickor drabbas i lika stor omfattning. &IGUR/RO F¶R FAMILJENS EKONOMI OFTA ALLTID OCH UPPLEVD ¥RSKURS I +ARLSTADS KOMMUN +¤LLA (AGQUIST # 3OCIALSTYRELSENS &OLKH¤LSORAPPORT 19 Hagquist C. 4HE LIVING CONDITIONS OF 3WEDEN /N THE CRISIS OF THE S SOCIAL CONDITIONS AND HEALTH Akademisk avhandling. 170 (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE Psykosomatiska symptom ökar bland skolbarnen. av flickorna och av pojkarna i årskurs 5, 7 och 9 har hu- vudvärk en gång eller oftare. Magont har också ökat bland både flickor och pojkar . av flickorna och av pojkarna är oroliga för familjens ekonomi. Av dem som ofta är oroliga för familjens ekonomi hade fler psykosomatiska besvär. Bland dessa barn var alkoholdrickande, sjukfrånvaro och skolk särskilt vanligt (figur 6.11). $!-0 (Dysfunktion i Avledbarhet, Motorik och Perception) el- ler ADHD (Attention Deficit Hyperactivity Disorder) och ADD (Attention Deficit Disorder) är den psykiatriska diagnosen för uppmärksamhetsstörningar som kännetecknas av svårigheter att bl.a. reglera den egna aktivitetsnivån och att kontrollera impulser. Ungefär en tredjedel av DAMP-barnen har även bete- endestörningar (Conduct Disorder, CD). av unga män och av unga kvinnor (16–) tycker att deras allmänna hälsotillstånd är bra eller mycket bra. Det vanligaste hälsoproblemet bland ungdomar är sjukdomar i andningsorganen, övervägande relaterade till allergier. Omkring en tredjedel av de unga kvinnorna har värk i skuldror, nacke och axlar resp. värk i ryggen. D essa problem är betydligt mindre bland unga män. Nästan dubbelt så stor andel av unga kvinnor känner ängslan, oro och ångest som unga män (16 resp. ). Olyckor och självmord utgjorde av dödsfallen bland ungdomar i åldern 15–. Mer än dubbelt så många unga män som unga kvinnor avlider till följd av dessa dödsorsaker (figur 6.12). Motorfordonsolyckorna har minskat med . (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE 171 Självmord är dubbelt så vanligt bland unga män, men själv- mordsförsök är vanligast bland unga kvinnor. I åldersgruppen 16–gjorde 228 per 100 000 unga kvinnor själv- mordsförsök som ledde till sjukhusvård. Självmordsförsöken bland unga kvinnor ökar och bland männen . gjordes 4 362 aborter 20 (ca 18 per 1 000 personer) av tonårsflickor vilket är en ökning innan. Psykiska störningar tar flest vårddagar i anspråk bland ungdomar. Nästan 5 000 ungdomar vårdades sammanlagt på sjukhus , varav fler unga kvinnor än unga män. (¤LSAN I YRKESAKTIV ¥LDER I åldern 25–dör dubbelt så många män som kvinnor. Mäns överdödlighet orsakas av fler dödsolyckor, självmord samt alko- holrelaterade sjukdomar. I åldern 45–har svenska män dubbelt så hög dödlighet som kvinnor, vilket framför allt betingas av mäns större risk att dö i hjärt-kärlsjukdomar. sjönk dock männens dödlighet i hjärt-kärlsjukdomar i åldern 45–och för kvinnor i samma åldersgrupp. Den vanligaste dödsorsaken bland kvinnor 25–är tumörer, främst bröstcancer och livmodercancer. I övre medelåldern avli- der ungefär lika många män som kvinnor i tumörsjukdomar. I åldrarna 25–är de allra flesta fortfarande ganska friska. börjar de socioekonomiska skillnaderna i ohälsa märkas tydligt. I fråga om rörelseorganens sjukdomar finns dock en tydlig skillnad mellan arbetare och tjänstemän redan , särskilt bland kvinnor. Omkring en tredjedel har någon långvarig sjukdom eller besvär redan och dubbelt så många . Trots detta bedömer relativt få sitt hälsotillstånd som dåligt. 20 verkställdes 32 117 aborter totalt. 172 (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE &IGUR $¶DA PER I SJ¤LVMORD OCH OLYCKOR BLAND UNGDOMAR Antal/100 000 Antal/100 000 75 77 79 81 83 85 87 89 91 93 95 75 77 79 81 83 85 87 89 91 93 95 +¤LLA $¶DSORSAKSREGISTRET %P# 3OCIALSTYRELSEN 3OCIALSTYRELSENS &OLK H¤SORAPPORT De vanligaste hälsoproblemen i de aktuella åldrarna är sjukdomar och värk i rörelseorganen, psykiska besvär samt allergier. Rörel- seorganens sjukdomar är ofta arbetsrelaterade och vanligare bland arbetare än bland tjänstemän. Psykiska besvär i form av ängslan, oro och ångest (figur 6.13 samt sömnbesvär har ökat påtagligt . I åldersgruppen 25–vårdas drygt dubbelt så många kvinnor som män på sjukhus, normala förlossningar oräknade. Män vår- das oftare än kvinnor på grund av skador, förgiftningar och psy- kiska störningar. I åldersgruppen 45–vårdas något fler män än kvinnor på sjukhus. Män och kvinnor vårdas dock för olika sjukdomar. Det är dubbelt så vanligt att män vårdas för hjärt-kärlsjukdomar som kvinnor. Även vård för matsmältningsorganens sjukdomar, ska- dor, förgiftningar och psykiska störningar är vanliga bland män- nen. För kvinnorna i denna åldersgrupp är tumörer den vanligaste orsaken till vård på sjukhus. (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE 173 nens sjukdomar, matsmältningsorganens sjukdomar och gyne- kologiska åkommor. &IGUR NGSLAN ORO OCH ¥NGEST BLAND KVINNOR OCH M¤N OCH +¤LLA 5NDERS¶KNINGEN AV LEVNADSF¶RH¥LLANDEN 5,& 3#" 3OCIALSTY inträffade av alla dödsfall bland kvinnor och av alla dödsfall bland män efter . Kvinnor har i samtliga åldrar en större överlevnad än män. Hjärt-kärlsjukdomar dominerar stort som dödsorsak i de äldsta åldrarna bland både kvinnor och män. Mellan uppger att de har någon långvarig sjukdom. Kvinnor rapporterar oftare än män någon långvarig sjukdom. Den bästa hälsan har gifta eller samboende personer. Änkor och änklingar har bättre hälsotillstånd än frånskilda. Sämst hälsa bland äldre har personer som bor i glesbygd. Mellan av de äldre får regelbunden medicinsk behandling för någon långvarig sjukdom. Sådan behandling är något vanligare bland kvinnor än bland män. 174 (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE Svåra besvär av långvarig sjukdom är betydligt vanligare om man haft ett arbetaryrke än ett tjänstemannayrke. I åldersgruppen 65– har av kvinnorna med arbetarbakgrund och med tjänstemannabakgrund svåra besvär av sjukdom. Bland männen i denna åldersgrupp är skillnaden ännu större: av arbetare och av tjänstemännen har svåra besvär. De vanligaste långvariga sjukdomarna som uppges av de äldre är rörelseorganens sjukdomar, framför allt ledbesvär och värk i rö- relseapparaten. Drygt en tredjedel av kvinnorna har sjukdomar i rörelseorganen mot knappt en fjärdedel av männen . Psykiska besvär i form av ängslan, oro och ångest samt sömnbe- svär har ökat bland både kvinnor och män (65–) sedan Dessa besvär är betydligt vanligare bland kvinnor än bland män (figur 6.14 och figur 6.15 . &IGUR NGSLAN ORO OCH ¥NGEST I ¥LDRARNA ¥R OCH +¤LLA 5NDERS¶KNINGEN AV LEVNADSF¶RH¥LLANDEN 5,& 3#" 3OCIALSTYREL Hjärt- och kärlsjukdom är den vanligaste orsaken till sjukhusvård både bland kvinnor och män . (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE 175 visar att av alla mäns vårddagar på sjukhus i avsåg män och 31 pro- cent avsåg män . För kvinnorna var motsvarande andel 60 resp. . &IGUR 3¶MNBESV¤R I ¥LDRARNA ¥R OCH 0ROCENT +¤LLA 5NDERS¶KNINGEN AV LEVNADSF¶RH¥LLANDEN 5,& 3#" 3OCIALSTYREL Rörelsehinder och nedsatt rörelseförmåga har blivit något mindre vanligt i åldersgruppen 75–. Rörelseförmågan har också förbättrats bland män 65–, dock ej bland kvinnorna i denna åldersgrupp. Förekomsten av demenssjukdomar brukar anges vara i åldersintervallet 65–, bland 70–74-åringar och därefter dubbelt så stort med varje femårsintervall. En genom- gång av svenska och internationella studier visar att förekomsten av måttlig och svår demens bland personer kan uppskattas till . Det är osäkert hur vanligt förekom- mande demens är före och efter . Alzheimers sjukdom är den vanligaste formen av demens. Motiven för nationella folkhälsomål, enligt kommittédirektiven, är bl.a. "att särskilt uppmärksamma och minska skillnaderna i hälsa mellan olika socioekonomiska grupper, etniska grupper, geografiska 176 (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE områden och mellan könen". Som framgått av det tidigare (se avsnitt 3.2) har regering och riksdag i flera olika sammanhang betonat vik- ten av att minska skillnaderna i hälsa. I t.ex. folkhälsopro- position har lagts fast att ökad jämlikhet i hälsa skall vara det över- gripande målet för folkhälsopolitiken. Det kan framstå som själv- klart att sociala förändringar har en stor potential för att minska ris- ken för sjukdom och för tidig död, men kunskapen om hur denna möjlighet skall realiseras är fortfarande bristfällig. 3OCIALA SKILLNADER I H¤LSA Folkhälsorapporten visar genomgående stora sociala skillnader i fråga om såväl många av ohälsans bestämningsfaktorer som hälsa, sjuklighet och dödlighet. Dessa skillnader finns från spädbarnsåldern (t.ex. spädbarnsdödlighet) till sena ålderdomen. De flesta sjukdomar är vanligare bland dem som är socialt missgynnade. De individer som har de sämsta arbetena, inkomsterna, bostäderna och utbildningarna tenderar att ha sämst hälsa. En allmän slutsats i Folkhälsorapporten i fråga om sociala skillnader är att de är stora och genomgående vare sig man mäter sjuklighet eller dödlighet. Klasskillnader i dödlighet bland barn är påtagliga. Lägst dödlig- het har barn i tjänstemannafamiljer och högst dödlighet har barn till ej facklärda arbetare. Barn till ensamstående och invandrare dör oftare i olycksfall än andra barn. Risken att dö är högre för män (högre för kvinnor) med arbetarbakgrund än män och kvinnor med tjänstemannayrken. Dödligheten i tumörer är högre bland kvinnliga arbetare än bland kvinnliga tjänstemän. Lungcancer är ca 50 pro- cent vanligare bland arbetarkvinnorna än bland kvinnliga tjäns- temän. Arbetares dödsrisk är nästan dubbelt så stor som tjänstemäns i fråga om ischemiska hjärtsjukdomar. De sociala skillnaderna ifråga om alkoholrelaterad dödlighet är ännu större. Manliga tjänstemän på mellan- och högre nivå förväntas i ge- nomsnitt leva cirka längre med full hälsa mellan 35 och 84 (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE 177 års ålder än ej facklärda manliga arbetare. För kvinnor är motsva- rande skillnad . Risken att ha långvarig sjukdom är högre bland arbetare än bland tjänstemän på mellan- och högre nivå. Arbetare löper större risk att ha nedsatt arbetsförmåga än tjänstemän. Det finns även en ansamling av hälsorisker bland socialt mindre gynnade grupper: rökning är dubbelt så vanligt bland arbetare som bland tjänstemän. Också andelen överviktiga är större bland arbetare, liksom andelen som inte motionerar regelbundet. Det är dubbelt så vanligt att arbetare har 3–6 riskfaktorer som att tjäns- temännen har det (figur 6.16 ). De sociala skillnaderna (såsom vi mäter dessa) bland män tycks i många avseenden vara större än bland kvinnorna. Folkhälsorap- porten pekar dock på en rad områden där de sociala skillnaderna bland kvinnorna ökar, t.ex. nedsatt arbetsförmåga och dödlighet i hjärt-kärlsjukdomar. &IGUR 2ELATIV RISK F¶R ATT HA RISKFYLLDA LEVNADSVANOR I VISSA SOCIALA GRUPPER 3AMTLIGA 3TOCKHOLMS L¤N ¥R Mellan o högre tjm 0 50 100 150 200 250 Relativ risk +¤LLA !VDELNINGEN F¶R 3OCIALMEDICIN &OLKH¤LSOENK¤TEN * KASAM= Känsla Av SAMmanhang. Den israeliske sociologen har visat hur betydelsefullt för välbefinnandet det är att ha en känsla av sammanhang. 178 (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE Det faktum att kvinnor, trots högre sjuklighet, lever än män kan förefalla som en paradox. Man måste här emellertid ta hänsyn till att män har ett annat dödsorsaksmönster och därmed ett annat sjukdomsmönster än kvinnor. Kvinnors översjuklighet innefattar många sjukdomstillstånd som inte nödvändigtvis är förbundna med ökad dödlighet, som t.ex. psykiska åkommor och rörelseorganens sjukdomar. Det handlar ofta om sjukdomar som är långvariga, orsa- kar mycket lidande för dem som drabbas och kräver stora resurser av samhället i form av kostnader för sjukvård, sjukskrivning, för- tidspensionering och produktionsbortfall. De stora olikheterna som råder mellan kvinnors och mäns sjuk- lighetsmönster och hälsoutveckling låter sig inte enbart förklaras av en renodlad biologisk/genetisk modell. Denna modell betonar skill- nader mellan könen i biologisk konstitution vad gäller gener, hormoner och fysiologi, vilka medför skilda risker för ohälsa. Skill- nader i ohälsa mellan kvinnor och män som kan förklaras av biolo- giska/genetiska faktorer behöver inte nödvändigtvis tyda på ojäm- likhet, utan snarare på olikhet. Förutom tänkbara biologiska orsaker till könsskillnader i sjuklighet och dödlighet måste även kulturella, sociala och psykologiska faktorer föras in i diskussionen. En sådan sociokulturell förklaringsmodell belyser de hälsomässiga olikheterna utifrån beteendemönster, livssituation och livsvillkor avseende framför allt arbetsförhållanden och familjesituation. Hälsoskillnader mellan könen som uppstår till följd av sociala och kulturella faktorer i samhället kan därmed tyda på ojämlika förutsättningar mellan kvinnor och män för ett hälsosamt liv. Könsskillnaderna i fråga om levnadsförhållanden, hälsorisker, livsstil samt hälsa har belysts genomgående i detta kapitel. Utifrån denna beskrivning kan följande sammanfattning göras: Det finns stora könsskillnader i kvinnors och mäns livsvillkor och livsstil, t.ex. i arbetsliv, parrelationer, familjeliv och deltagande i samhällsaktiviteter liksom när det gäller hälsovanor i stort, risktagande i förhållande till sitt liv och hur man uppfattar och värderar symptom och vilken benägenhet man har att söka vård. På den starkt könssegregerade arbetsmarknaden skiljer sig kvin- nors arbetsuppgifter ofta från mäns liksom de hälsorisker de ut- 21 , , , , . +¶N OCH OH¤LSA EN ANTOLOGI OM K¶NSSKILLNADER UR ETT FOLKH¤LSOPERSPEKTIV Student- (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE 179 sätts för i arbetet. Män oftare än kvinnor utsätts för kemikalier, vibrationer, buller och mycket varma miljöer. Kvinnor är mer ut- satta för våld, hot och mobbning, negativ stress (höga psykolo- giska krav i kombination med litet beslutsutrymme) samt drabbas av belastningssjukdomar. Skillnaden mellan kvinnors och mäns medellivslängd är . Detta är inte unikt för . I de flesta av värdens länder kan kvinnor förvänta sig ett längre liv än män. Dödligheten bland kvinnor är dessutom lägre i alla åldrar, t.o.m. på fosterstadiet. En stor del av mäns överdödlighet , jämfört med kvinnors, beror på olycksfall, självmord, alkoholrelaterade sjuk- domar och sjukdomar i andningsorganen. Denna dödlighet har ett starkt samband med männens livsvillkor (t.ex. yrke och arbets- förhållanden) och "manlig" livsstil som speglar prestationsbehov, tävlingsinriktat beteende och risktagande (t.ex. alkoholkonsum- tion, trafikbeteende och våldshandlingar). Kvinnor rapporterar oftare än män någon långvarig sjukdom, har fler symptom på både fysisk och psykisk sjuklighet, drabbas of- tare av höggradigt nedsatt förmåga att utföra sina sysslor, kon- sumerar mer läkemedel (t.ex. lugnande medel och sömnmedel), går oftare till läkare och är oftare sjukskrivna. Skillnaderna är, oavsett ålderskategori, särskilt stora vad gäller rörelseorganens sjukdomar, huvudvärk, trötthet, sömnsvårigheter, oro och ångest. 2EGIONALA SKILLNADER I H¤LSA Vid regionala jämförelser av hälsan måste hänsyn tas till ett antal "lokala" välfärdskomponenter och några demografiska variabler. Den lokala arbetsmarknaden, bostadsmarknaden, utbildningsutbudet, befolkningskoncentrationen, servicen och rekreationsmöjligheterna m.m. liksom befolkningens ålders- och könsfördelning samt socioekonomiska struktur ligger ofta bakom de regionala skillnaderna i hälsa. Andra faktorer bakom hälsoskillnader mellan regioner kan vara olikheter i kultur och tradition, t.ex. i fråga om matvanor och dryckesvanor samt klimatskillnader. Förklaringar till regionala skillnader i hälsa försvåras av bristande kunskap om orsaksambanden. Undersökningar visar att hälsotillståndet kan 180 (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE variera kraftigt även inom samma region. 22 Befolkningen är betydligt friskare i de mest attraktiva bostadsområdena i storstadsregionerna, dvs. i den centrala innerstaden och i småhusområdena än i allmännyttans hyreshus i förorterna som byggdes under det s.k. miljonprogrammet. Till stor del kan sådana hälsoskillnader förklaras av områdenas sociala segregering. De regionala skillnader som har beskrivits i anslutning till olika problemområden kan sammanfattas på följande sätt: Nedgången i sysselsättning har drabbat samtliga regioner. Stockholmregionen har dock den högsta för- värvsintensiteten. Problemen med otillräcklig sysselsättning och arbetslöshet stiger med minskad urbaniseringsgrad. Den grupp som har bäst hälsa och lägst dödlighet, de högre tjänstemännen, finns framför allt i storstads- och större tätortsområden. Spännvidden i fråga om livslängd mellan länen är för män (med och med ) och för kvinnor (med och med ). De regionala skillnaderna i fråga om förväntat antal år med full hälsa är betydande. De regioner där antalet förväntade friska år är minst är norra tätbygden och norra glesbygden. Flest förväntade år med full hälsa har man i . Spädbarnsdödligheten kan vara högre i ett län än i ett annat. På kommunnivå finns ännu större skillnader. De regionala skillnaderna är också betydande i fråga om andel med vissa långvariga sjukdomar, andel barn med låg födelsevikt eller andel förtidspensionärer. (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE 181 %TNISKA SKILLNADER I H¤LSA Varje beskrivning av invandrares hälsa och livsvillkor förutsätter en klar definition av begreppet invandrare. De kategorier man oftast avser kan vara "utrikesfödda", "utländska medborgare bosatta i Sve- rige", "svenska medborgare födda utomlands" och "inrikesfödda med invandrarbakgrund". Brist på en entydig definition av begreppet invandrare kan leda till felaktiga generaliseringar ifråga om bl.a. hälsoförhållanden. Invandrarna i utgör en mycket heterogen grupp när det gäller levnadsförhållanden och hälsa. De tillgängliga statistikkällor som finns tyder på detta. Vissa invandrargrupper har generellt sett bättre levnadsvillkor och hälsa än andra. Vid jämförelser mellan svenskar och invandrare i vid bemärkelse framträder dock en samlad bild som tyder på betydligt större försörjningssvårigheter och bi- dragsberoende, svagare position på arbetsmarknaden, högre grad av arbetslöshet samt större risk för förtidspensionering hos invandrare. Invandrare är ofta överrepresenterade i yrken med de sämsta fysiska och psykosociala arbetsmiljöerna. samt SCB:s undersökningar av levnadsförhållandena visar dessutom tecken på försämringar i invandrarnas levnadsförhållan- den. Dessa studier visar att svårast har de som kommer från Syd- eller från , oftast de som är flyktingar och deras anhöriga. Analys av invandrargruppernas levnadsförhållanden och hälsa försvåras ofta av brist på data. Urvalstorleken i befolkningsstudier medger vanligtvis inte detaljerade beskrivningar av enskilda invand- rargruppers situation. Någon särskild studie av invandrares hälsotill- stånd i som omfattar alla invandrargrupper har ännu inte genomförts. I de rikstäckande undersökningar som finns har endast finländska och jugoslaviska invandrares hälsoförhållanden kunnat analyseras. Utöver dessa två grupper har hitintills ingen invandrar- grupps hälsa belysts i en för hela gruppen representativ studie. De flesta studier av invandrares hälsa är lokala och icke representativa undersökningar. Dessa studier tyder sammantaget bl.a. på att finlän- dare har sämre fysisk hälsa jämfört med svenskarna medan jugosla- verna har sämre både fysisk och psykisk hälsa än svenskarna. Sjuk- talet bland utländska medborgare ligger över svenska medborgares nivå. Sydeuropéer har högre sjukfrånvaro och högre sjukpensioneringsfrekvens än svenskar. Tre av fyra av de grekiska och två av tre av de jugoslaviska kvinnorna är förtidspen- 182 (UR ST¥R DET TILL MED FOLKH¤LSAN I 3VERIGE sionerade.23 Hälsoskillnader mellan invandrare och infödda svenskar kvarstår även efter att hänsyn har tagits till skillnader ifråga om ar- betslivsfaktorer24 och familjesituation25. 4ABELL &¶REKOMST AV OLIKA H¤LSOINDIKATORER HOS INVANDRARE J¤MF¶RT MED PERSONER F¶DDA I 3VERIGE -¤N I ¥LDRARNA ¥R R stånd är mycket gott ängslan, oro, ångest Svår värk i skuldror,