sou · GMB360 · 1999-01-01 00:00:00 — En proposition om miljöbalk i enlighet med lagrådsre- i dessa delar planerar regeringen att överlämna till /98. Till regler om miljökonsekvensbeskrivningar kopplas också lagen (1995:1649) om b yggande av järnväg enligt enligt förslag i betänkande (SOU 1996:32) om följdlagstift- ning till . Betänkandet bereds i . Händelsernas art och omfattning är av den karaktären att det framstår som nödvändigt att göra en bred genomgång av det som inträffat vid tunnelbygget genom . En kommission bör därför tillkallas. Kommissionen skall bedriva sitt arbete i tre steg. Inledningsvis skall kommissionen redovisa de kemikalie-, vatten-, och övriga miljöfrågor, inklusive hushållningsfrågor samt frågor om livsmedel och arbetsmiljö, som har samband med tunnelbygget genom . I redovis- ningen skall ingå bl.a en beskrivning av händelseförloppet och resulta- tet av de undersökningar som genomförs. Konsekvenser för såväl allmänheten som för dem som arbetar med tunnelb ygget skall redovi- sas. Därefter skall kommissionen utifrån de beslut som har fattats i fråga om järnvägstunneln utvärdera orsakerna till de skador på och olägen- heter för miljön som uppkommit. Därvid skall kommissionen kartlägga och analysera hur miljöfrågorna har hanterats i det sammanhanget. Detta arbete, som rör hela beslutsprocessen, innefattar också en kart- läggning av de bevekelsegrunder som kan ha lett fram till de skilda besluten och en bedömning av ansvarsförhållandet mellan myndighe- terna och mellan tillsynsmyndigheterna på central, regional och lokal nivå. Kommissionen skall också bedöma myndigheternas agerande och om samråd har skett i tillräcklig utsträckning och om expertsakkunskap anlitats i tillräcklig omfattning. En särskild fråga för kommissionen är att beskriva, analysera och dra slutsatser av uppgifts- och informationshanteringen hos myndighe- ter och andra berörda. Kommissionen skall därvid bedöma också om beredskapsorganisationen har fungerat tillfredsställande. Detta inklude- rar även hur informationen till allmänheten har fungerat. Frågan om- fattar alltså såväl den inbördes hanteringen som förhållandet till all- mänheten. Kommissionen skall även utvärdera hur arbetsmiljöarbetet har or- ganiserats och bedrivits och hur samverkan i det sammanhanget skett med arbetstagarna och deras representanter. Utifrån vad kommissionen sålunda funnit, skall kommissionen som ett tredje steg överväga och lämna förslag till de åtgärder som enligt kommissionen behöver vidtas för att liknande händelser skall kunna undvikas . Kommissionen skall dessutom undersöka och vid behov lämna för- slag i frågan om en särskild beredskapsplan behöver utarbetas för centrala myndigheter. En sådan plan skulle innehålla krav på bl.a. samråd innan beslut fattas som kan vara av väsentlig betydelse för enskilda. Kommissionen skall bestå av ordförande och ledamöter. Till kom- missionen skall knytas sekreteriat, sakkunniga och experter i tillräcklig omfattning. Kommissionen skall samråda med berörda statliga myndigheter och kommun. Kommissionen skall också på ett lämpligt sätt bereda allmänheten insyn i sitt arbete. Vidare skall kommissionen samråda med (M 1993:04) och beakta det arbete som pågår i med de skilda etapperna i miljöbalksprojek- tet. Kommissionens arbete skall bedrivas på ett sådant sätt att pågående förundersökning och annat parallellt utrednings- och tillsynsarbete inte försvåras. Kommissionen skall inte uttala sig i frågor om ansvar och ersättning som kan komma under domstols prövning. Det är vidare regeringens avsikt att bereda kommissionen tillfälle att yttra sig över ärenden som har samband med tunnelb ygget genom . Kommissionen skall till regeringen redovisa resultatet av sitt arbete. Kommissionen skall dock ge en lägesbeskrivning av sitt pågående arbete. För kommissionens arbete gäller regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare att redovisa regionalpolitiska kon- sekvenser (dir. 1992:50), pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), redovisa jämställdhetsaspekter (dir. 1994:124) samt redovisa konsek- venserna för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). De ekonomiska konsekvenserna av åtgärder och förslag skall redovisas. Förslag till finansiering skall lämnas. Tunnelbygget genom avbröts efter upptäckten av att restprodukter från injekteringsmedel som använts i tunnlarna kontaminerat omgivande yt- och grundvatten. Förutom hanteringen och spridningen av giftiga produkter uppdagades en situation med kraftigt avsänkta grundvattennivåer i anslutning till tunnelb ygget, sinade brun- nar och en minskad ytvattenavrinning i området. Det totala inläckaget av grundvatten till tunnlarna översteg gällande vattendom för hela tunnelbygget trots att endast en tredjedel av tunnelsträckningen var utförd. geologiska undersökning (SGU) har för Miljödepartemen- tets sammanställt de geologiska förhållandena på och den omgivningspåverkan grundvattensänkningen medfört. Som stöd för bedömningen av den framtida situationen och möjligheterna att återställa grundvattnets nivå har även en översiktlig modellstudie genomförts. Grundvattenmodelleringen ger vissa prelimi- nära svar på vad som kan förväntas om tunneln tätas fullt ut eller om ett inläckage enligt gällande vattendom tillåts. Arbetet har genomförts av och (berggrundsgeologi), (jordartsgeologi) samt , och (hydrogeologi). Grund- vattenmodelleringen har genomförts av hydrogeolog i samråd med ovan nämnda personer. 102 Bilaga 2 Undersökning från SGU Arbetet omfattar en sammanställning och presentation baserad på SGUs tidigare undersökningar och geologiska information, Miljögranskningsgrupps geodatabas samt tidigare utredningar i anslut- ning till tunnelbygget. Bergarter och bergartsfördelning ........................................ Trias- och jurabergarter .................................................... Bilaga 2 Undersökning från SGU 103 Allmänt om grundvatten ................................................... Grundvattnet på och .................. Berggrundens hydrauliska egenskaper ............................. Grundvattennivåer och grundvattenströmning ................. Grundvattennivåer och grundvattenströmning ................. 104 Bilaga 2 Undersökning från SGU Bilaga 5 Grundvattenkarta, före tunnelbygget Bilaga 6 Grundvattennivåer i sektion, före tunnelbygget Bilaga 7 Grundvattenkarta, nuläget Bilaga 8 Grundvattennivåer i sektion, nuläget Bilaga 9 Grundvattenkarta, framtida situation Bilaga 2 Undersökning från SGU 105 geologiska undersökning (SGU) har på uppdrag av Tunnel- kommissionen sammanställt och beskrivit berg-, jord- och grundvatten- förhållandena på och samt betydelsen av dessa för tunnelb ygget genom . Grundvattensänkningen i anslut- ning till utförda tunneldelar har jämförts med den ursprungliga situa- tionen före tunnelb ygget. En bedömning av den framtida gr undvatten- situationen har gjorts baserad på en översiktlig modellstudie. För både nuläget och den förväntade framtida situationen har grundvattensänk- ningens påverkan på omgivningen belysts, i första hand med avseende på grundvattentillgång, vattenomsättning och eventuellt långsiktig påverkan på det ekologiska systemet. är en urbergshorst som bildats genom upprepade för- kastningar längs en del av den s.k. Tornquistzonen, en omfattande deformationszon som skär över i ungefär VNV-OSO-lig rikt- ning. Störningarna har resulterat i en spröd uppsprickning av berget efter branta sprickor. Uppsprickningen av berggrunden har medfört att vittringen lokalt kunnat gå på djupet och leromvandla berget. Spröda zoner omväxlande med leromvandlade kan därför förväntas. Upp- sprickningen av berggrunden har också medfört att denna är betydligt mer vattenförande än vad som är normalt för svenskt urberg. Jorddjupet på är i allmänhet litet, mindre än 5 m. Lokalt förekommer talrika berggrundsblottningar. Större jorddjup har dock påvisats i vissa delar, framför allt i sprickdalarna. Dominerande jordart är den sandiga morän som täcker berggrundsytan. De stora torvmarker- na på utgörs av mossar och kärr. Mossarnas torvmäktighet varierar mellan 1 m och 8 m. Jordlagrens sammansättning och utbred- ning har en stor betydelse för både den ytliga vattenomsättningen på och för grundvattenbildningen till berggrunden. Det totala grundvattenuttaget, för bl.a. vattenförsörjning och bevatt- ning, från och har uppskattats till mellan 100 och 200 l/s. Huvuddelen av dessa uttag görs i bergborrade brunnar belägna på . Uttaget kan jämföras med de drygt 50 l/s som dräneras från tunnelb ygget genom . Mer än 70 enskilda grävda och borrade brunnar har fått ersättas med djupare brunnar eller med kommunalt vatten p.g.a. den kraftiga grundvatten- sänkning som tunnelb ygget medfört fram till . Dessutom har tun- nelbygget sannolikt medfört en minskad vattenomsättning i källor, våtmarker och vattendrag inom vissa delar av , särskilt i anslutning till norra tunnelpåslaget. 106 Bilaga 2 Undersökning från SGU Den förväntade framtida grundvattensituationen har beskrivits med utgångspunkt från två olika händelseförlopp. Dels har (1) effekterna av en fullständig tätning av redan utförda tunneldelar belysts och dels har (2) situationen för en färdigbyggd t unnel som uppfyller gällande vat- tendom (3,5 l/s och km) studerats. Som stöd för bedömningarna har en grundvattenmodellering utförts. Denna är översiktlig och tar inte hän- syn till lokala avvikelser. Resultaten bedöms dock ge en god bild av den framtida grundvattensituationen i regional skala varför vissa preli- minära slutsatser kunnat dras. Vid en fullständig tätning av det nuvarande inläckaget (1) bedöms grundvattennivåerna återställas till de ursprungliga inom ca 2 - . Någon långsiktig påverkan på det ekologiska systemet bedöms inte som sannolik. Däremot kan grundvattnets naturliga innehåll av järn och mangan förväntas öka under återuppfyllnaden vilket kan påverka vattenkvaliteten i närliggande borrade brunnar. För en färdig tunnel med ett inläckage av grundvatten som motsvarar det tillåtna (2) erhålls en grundvattensänkning i berggrunden som överstiger 10 m, på ett avstånd av från tunneln och inom ett 2 stort påverkansområde. Det kan dock dröja närmare innan avsänk- ningstratten fullt utvecklats. Vattentillgången i både grävda och borra- de brunnar inom påverkansområdet kan komma att minska liksom vattenomsättningen i källor, våtmarker och vattendrag på . Det minskade utflödet av ytligt grundvatten kan medföra att värdefulla naturtyper som är beroende av utflödet och av mättade jordlager lång- siktigt påverkas. Ett bättre beslutsunderlag behövs dock med avseende på grundvattensänkningens långsiktigt negativa inverkan på ekologiskt känsliga miljöer och naturvärden på . Utförda modellberäkningar visar att en färdigbyggd t unnel kan med- föra en betydande grundvattensänkning (mer än 10 m) inom ett ca 25 km2 stort påverkansområde, även om tillåtet inläckage enligt vattendom inte överskrids. Däremot ges inte svar på möjligheterna att tekniskt täta tunneln mot det inläckande grundvattnet. Möjligheterna att reducera grundvattensänkningen till en miljömässigt acceptabel nivå är helt beroende av om inläckaget kan minskas i motsvarande omfattning. Problem med vattenförande sprickzoner bedöms som mycket sannolika även vid en fortsatt tunneldrivning. Det är viktigt att skilja på effekterna av inläckande grundvatten un- der byggskedet och efter det att tunneln färdigställts. En större grund- vattensänkning i byggskedet bedöms k unna accepteras om denna är lokal och begränsad i tiden. Det viktiga är att den långsiktiga grund- vattensänkningen som en tunnel genom medför inte skapar en, ur miljösynpunkt, oacceptabel påverkan. Inför ett eventuellt fortsatt tunnelbygge föreslås att d essa frågor utreds närmare, t.ex. i en fördju- Bilaga 2 Undersökning från SGU 107 Sammanfattningsvis kan konstateras att geologin på är komplicerad och att en rad geologiska och hydrogeologiska faktorer påverkar genomförandet av byggprojek- tet. Kvalificerad information avseende berg-, jord- och grundvattenför- hållanden, liksom en god kännedom om hur dessa samverkar, är en grundläggande förutsättning för ett fortsatt tunnelb ygge genom Hal- landsås, med rätt teknik och på ett miljömässigt sätt. 108 Bilaga 2 Undersökning från SGU har planerat att i samband med en omläggning av Västkust- banan leda järnvägen i en tunnel genom . Järnvägstunneln avses utföras som två parallellatunnelschakt mellan och . Innan tunnelb ygget stoppades bedrevs arbetet från tre fronter och i parallella tunnlar. Den då utsprängda tunnelsträckan var vid norra tunnelpåslaget närmare 1200 m, vid mellanpåslaget mindre än 50 m och vid södra påslaget ca 1700 m. I geologiskt hänseende är och delar av samma urbergshorst. Geografiskt brukar däremot området öster om kallas och området väster därom , se bilaga 1. Dessa benämningar har använts i denna rapport. utgörs av den och breda delen av urbergshorsten som sträcker sig från Sinarpsdalen i väster till trak- ten av i öster. De högsta delarna ligger mer än 200 m ö.h. utgör en markerad höjd med mycket branta sluttningar på såväl norra som södra sidan, samt mot i väster. består av den västligaste delen av urbergshorsten och sträcker sig från Sinarpsdalen i öster till i väster. Den är i såväl nord-sydlig som väst-östlig riktning. De högsta delarna ligger på 170 - 180 m ö.h. norra sida, från till Hov hallar, är mycket brant, medan den södra sidan är betydligt flackare. Bilaga 2 Undersökning från SGU 109 Ett av de mest utmärkande dragen i natur är dess åsar som visar att landskapet ligger i ett övergångsområde med omväxlande urberg och sedimentär berggrund. är horstar (uppskjutande urbergsrib- bor) som bildats genom upprepade förkastningar i berggrunden längs en bred zon som skär över i ungefär VNV-OSO-lig riktning och som utgör en del av den s.k. Baltiska urbergssköldens södra gränsom- råde. Denna mycket omfattande deformationszon, som kan följas mot sydost ända ner mot , kallas vanligen Tornquistzonen. Störningarna längs Tornquistzonen var aktiva och fram till tertiär. Vissa indikationer antyder att zonen kanske började anläggas redan under kambrium, . En annan mycket omfattande tektonisk störningszon i , den s.k. Protoginzonen, har en ungefär nord-sydlig riktning och är således ungefär vinkelrät mot Tornquistzonen. Zonen kan sägas dela i två där den västra domineras av s.k. sydväst- svenska gnejser och den östra av graniter. Deformationszonen kan följas i urberget från Romeleåsen i söder genom rakt upp mot och förbi . Den är betydligt äldre än Tornquistzonen och börja- de sannolikt bildas . Upprepade störningar har sedan förekommit längs denna zon. Urbergets tillkomst på ligger långt tillbaka i tiden och de omfattande omvandlingar (regionalmetamorfos) som drabbat detsamma var avslutade . höjdes hela berggrundsblocket väster om och då hade bergar- terna i princip fått sitt nuvarande utseende. De mer genomgripande händelser som ägde rum därefter hänför sig till sedimentation, intrusion av diabasmagma, förkastningar samt vittring. 110 Bilaga 2 Undersökning från SGU 2.2 Bergarter och bergartsfördelning Följande beskrivning grundar sig till övervägande delen på den detalj- kartering i skala 1:50 000 av kartområdet som och (SGU, 1987) utförde och som utmynnade i en karta med beskrivning. Kartan, som återges i sina huvuddrag i bilaga 2, täcker den del av som ligger väster om motorvägen (E6). Den visar fördelningen av de olika bergarterna inom det aktuella området. Det bör härvid påpekas att kartan grundar sig på observationer gjorda på de ställen där berggrun- den går (hällar, blottningar). Eftersom hällfrekvensen delvis är mycket låg blir osäkerheten i kartbilden stor i vissa områden. På grund- val av vad som bl.a. framkommit vid tunnelarbetet har kartbilden på den södra sidan av kompletterats med ny information beträffande sedimentära s.k. Kågerödslager, sannolikt begränsade av förkastningar. En schematiserad bild av ett tvärsnitt i NO-SV-lig rikt- ning genom återges i figur 2.1. (Bild, hänvisas till SOU 1998:60). Figur 2.1 Tvärsnitt längs tunnelsträckningen genom . Profi- lens läge framgår av bilaga 2. är den nordligaste av de skånska urbergshorstarna och kan därmed sägas utgöra nordgränsen för Tornquistzonen. Särskilt Hal- landsås branta nordsida bildar en topografiskt mycket skarp gräns. Norr om förkastningsbranten överlagras urberget av unga kritabergarter (kretaceisk kalksten). Södra begränsningen av är mindre brant och inte så tydligt topografiskt markerad. Även i söder förekom- mer sedimentära bergarter vars utbredning och kontakter mot urberget är dåligt kända eftersom berggrunden inte är blottad. På förekommer norr om ett par mindre områ- den med sandsten av kambrisk ålder som ligger direkt ovanpå det vittrade urberget. Den kristallina berggrunden (äldre än ) på tillhör den sydvästsvenska gnejsregionen som österut sträcker sig fram till den i inledningen omtalade Protoginzonen. Som framgår av namnet domineras området av gnejser av olika slag, d.v.s. bergarter som ur- sprungligen sett annorlunda ut, men som genom omvandling och de- Bilaga 2 Undersökning från SGU 111 formation bl.a. erhållit en parallellstruktur (skiffrighet). Denna marke- ras främst av mörka, skiviga som glimmer, vilka i samband med omvandlingarna orienterats parallellt i bergarten. Vanligast bland gnejserna är relativt ljusa, grå till gråröda, finkorni- ga s.k. ådergnejser, bergarter i vilka ofta förekommer strimmor eller ådror som nästan uteslutande består av mineralen fältspat och kvarts. Dessa ådror är vanligen något grovkornigare än gnejsernas grundmassa i övrigt och de har bildats i samband med regionalmetamorfos (omvandling i regional skala under höga tryck och temperaturer). Ådrorna är inte alltid raka utan kan vara vindlande och veckade. kan de också vara mer eller mindre tydligt avgränsade mot ursprungs- bergarten. Ådrorna har uppstått antingen genom att moderbergarten smält upp partiellt eller också att material tillförts från andra källor, vanligen granitiska smältor. Förutom ovanämnda gnejser förekommer också här och var partier med markant röda gnejser. Gnejsigheten är ofta mindre påtaglig i dessa, vilket främst beror på att de innehåller betydligt färre mörka glimmermineral. Det kan också påpekas att många gnejser har ett rödaktigt utseende i vittrat tillstånd, men att de ofta är betydligt gråare på friska brottytor. Den kraftiga omvandlingen av gnejserna gör det svårt att avgöra vilka ursprungsbergarterna varit. Det mest sannolika är dock att det i de flesta fall rör sig om graniter av olika slag. Dessa brukar kallas mag- matiska djupbergarter eftersom de stelnat ur magma (bergartssmälta) på ett visst djup i jordytan. Även s.k. ytbergarter av magmatiskt ur- sprung (vulkaniska bergarter bildade på jordytan) kan tänkas ingå i gnejsmassan men i mindre omfattning. Till en viss del kan även sedi- mentära ytbergarter ha utgjort utgångsmaterialet. Framför allt gäller detta för en del, delvis bandade, glimmerrika gnejsvarianter. I mindre omfattning finns också på gnejsiga bergarter som skiljer sig från de tidigare nämnda genom att de i allmänhet är grov- kornigare, mer homogena och dessutom sällan ådergnejsomvandlade. Liksom övriga gnejser är de ofta grå till gråröda, medan rödare varian- ter uppträder underordnat. De förekommer dels som något större områ- den, dels som diffusa partier eller gångar i gnejsberggrunden. Dessa bergarter har med all sannolikhet utgjorts av granitbergarter från början och de kallas av denna anledning för gnejsgraniter. Skillnaden mellan gnejser och gnejsgraniter är mestadels inte sär- skilt tydlig, men här och var förekommer kontakter mellan de båda bergartstyperna som visar att det åtminstone i en del fall är klara ålder- 112 Bilaga 2 Undersökning från SGU skillnader mellan dem. På , där berggrunden är bättre blottad, finns exempel på ådergnejser som redan varit omvandlade innan gnejsgraniterna trängde in (intrusion, vilket innebär att magma tränger in i, intruderar, äldre berggrund). Karakteristiskt för gnejsberggrunden, inte bara på utan även i hela det sydvästsvenska gnejsområdet, är förekomsten av mörkt grönaktigt grå till svarta tunna sliror, band eller lager av amfibolit. Med amfibolit menas en omvandlad bergart som till stor del består av mine- ralen hornblände (tillhör mineralgruppen amfiboler) och plagioklas. Amfiboliternas kemiska sammansättning skiljer sig från gnejsernas därigenom att andelen kiselsyra (SiO 2) är betydligt lägre. sammanhang brukar man säga att amfiboliterna, liksom i princip alla mörka magmatiska bergarter, är basiska. Gnejs och granit däremot brukar kallas sura och har ett högt innehåll av kiselsyra. Amfiboliterna kallas också för metabasiter eller grönstenar. Kontakterna mot gnejserna är inte sällan diffusa och lokalt är amfi- boliterna, precis som gnejserna, ådrade med nybildade fältspatådror. I tvärsnitt genom berggrunden kan man se att amfiboliterna lokalt är veckade konformt (parallellt) med gnejserna. Större delen har bildats ur basisk magma som sannolikt stelnat i sprickor i berggrunden. Detta bildningssätt gäller i än högre grad för de amfibolitgångar som ibland kan ses skära över gnejsernas och de äldre amfiboliternas strukturer. Dessa yngre amfiboliter är till skillnad från de äldre inte så ådrade. Observationer visar att det finns åtminstone två generationer av yngre amfiboliter på . Under äldre kambrium (540 - ) var stora delar av Bal- tiska skölden täckt av ett omfattande grundhav i vilket avsattes sand och leror. Dessa överlagrades senare av andra sediment, främst leror, under kambrisk, ordovicisk och silurisk tid (540 - ). Sedimenttäcket blev åtminstone mäktigt. Till följd av tryck och temperatur blev de kambriska sedimenten cementerade med kvarts. De fick därmed en mycket stor motståndskraft mot erosion och vittring. Vid stranden norr om går kambrisk sandsten längs en sträcka av . Lagren stupar svagt mot N-NO. Området är genomsatt av ett antal smärre förkastningar vilket tillsammans med Bilaga 2 Undersökning från SGU 113 lagrens stupning fått till följd att samma lagerföljd upprepas längs hela kustlinjen. Sandstenen har en maximal mäktighet av 150 m i . I Torekovsområdet har emellertid som mest 27,5 m av densamma ge- nomborrats. Ett mycket karakteristiskt kännetecken för Tornquistzonen är den rikliga förekomsten av diabasgångar. De följer zonens riktning och har uppstått när basisk magma trängde upp och stelnade i zonens sprick- system. Genom radiometriska åldersbestämningar är det känt att detta skedde karbon - perm, dvs för runt . Det stora flertalet diabaser är grå till mörkt grå och finkorniga med en bredd som sällan överstiger 50 m. Avvikande typer finns, bl.a. porfyritisk diabas samt röd till rödgrön s.k. Kullait. Förekomsterna består inte alltid av en enda bred gång utan kan vara uppdelade på flera smalare. gångar har också i allmänhet ett antal smala sidogångar. Smala gångar kan också ha från den normala helt avvikande riktningar. Detta kan t.ex. bero på att magman har trängt in längs gnejsernas skiffrighetsplan. Sådana gångar kan därför ligga nästan horisontellt. 2.2.6 Trias- och jurabergarter norr om södra tunnelpåslaget har ett tunt täcke med Kågerödsla- ger påträffats vid borrningsarbeten. Kågerödslagren är uppb yggda av röda leror och konglomerat och bildades i det ökenklimat som rådde i området under yngre delen av trias. De överlagras av leriga och sandiga bergarter, som med hjälp av pollen och sporer har daterats till allra yngsta trias. Kågerödslagren underlagras av urberg. Urbergsytan påträf- fas här på nivån ca 30 - 40 m ö.h. På sydflank överlagras urberget av triassiska och jurassiska (200 - ) bergarter som successivt ökar i tjocklek söderut. I norr avgränsas genom förkastningar mot Båstadsbäckenets kalkstensavlagringar. Dessa är daterade till yngre krita och har en tjocklek av mer än 100 m. Äldre kalkstenar, daterade till allra äldsta delen av yngre krita, och eventuellt även till yngsta delen av äldre krita, har påträffats nära .