sou · GMB3136d1 · 1999-01-01 00:00:00 — Skillnaden i skatt mellan redovisning i kronor och euro blir (41-37) på en dags vinster. Den totala intäkten av mervärdesskatt uppgick till 127,65 mdkr. Uppbörden sker månatligen och beloppen för respektive månad redo- visas i diagram 6 nedan. Av diagrammet framgår tydligt att nettoin- komsten av mervärdesskatt varierar betydligt mellan månaderna. Det är svårt att bedöma hur stor del av den totala mervärdes- skatteintäkten som kommer från företag som kommer att byta redovis- ningsvaluta. Utgångspunkten i dessa exempel är den gräns som gällde för uppbörd vilken tyvärr inte sammanfaller med den gräns som används för beräkningar i tidigare kapitel. Företag som hade en omsättning överstigande skulle göra sin mervärdesskattein- betalning senast den 20 efter redovisningsperioden. Företag med omsättning under gränsen fick en något längre kredittid då inbetalningen normalt skulle göras senast den 5 i andra månaden efter perioden. De större företagen står i genomsnitt för av de totala inbetalningarna av mervärdesskatt. I exemplen som följer antas att hälften av dessa företag övergår till redovisning i euro. Hanteringen av skatter, avgifter och statistik 145 månatliga inbetalning och utbetalning av mervärdesskatt och netto Källa: Prognosgruppen, Fi/Ska Jämförelsenormen är mervärdesskatteintäkterna i kronor. Vid redo- visning i kronor påverkas inte den slutliga skatten av när skatt- skyldigheten inträffade eftersom ingen omräkning sker. I diagrammen redovisas vad omsättningen den aktuella perioden skulle få för mer- värdesskattekonsekvenser per dag för respektive omräkningsalternativ. Syftet är att visa hur stora avvikelser som kan uppstå . representeras i diagrammen av en exakt jämnt fördelad omsättning dvs. kurvan är horisontell för . För övriga alternativ antas företagen omräkna transaktionerna till euro, i sin löpande redovisning, med respektive dagskurs. Efter periodens slut omräknas sedan det totala mervärdesskattebeloppet från euro till kronor med respektive omräkningsalternativ. Den differens som uppstår redovisas för varje transaktionsdag. I det första exemplet jämförs redovisning i kronor med redovisning i euro med omräkning enligt genomsnittskurs respektive kursen på månadens sista transaktionsdag. När beräkningen görs med genom- snittskursen för euro1 ger det en ökad skatteintäkt med . och med kursen vid månadens slut en ökning med . Görs samma beräkning med euro2 ger omräkning med genomsnittskursen en ökning av skatteintäkterna med . och omräkning med valutakursen på periodens sista dag en ökning med . För tydlighetens skull redovisas effekterna av omräkningsalternativen endast för i diagrammet. 146 Hanteringen av skatter, avgifter och statistik Mervärdesskatteintäkter enligt genomsnittskurs, månadens sista dag och norm (euro2) Enligt samma resonemang som gäller för bolagsskatt bör differenserna när genomsnittskursen används ta ut varandra på lång sikt. Ovanstående beräkningar är gjorda med exakt jämn fördelning av när skattskyldigheten uppkommer och detta är naturligtvis ett starkt antagande. Hur det egentligen förhåller sig för de aktuella företagen är dock omöjligt att veta. Därför redovisas tre exempel på hur konsumtionsmönstret kan se ut i diagram 8. När konsumtionen är viktad enligt vikt 1 uppkommer av skattskyldigheten i början av månaden och trappas ner till i . Enligt vikt 2 sker det exakt motsatta, av konsumtionen sker i början på månaden och den trappas i . Med viktning enligt det tredje exemplet sker en mindre del av konsumtionen i början och och en större del i mitten. Vikterna pendlar då mellan . Då de olika månaderna inte har samma antal dagar är det inte exakt samma kurva i men den totala konsumtionen är densamma i samtliga fall. Diagram 6 visar att det är betydande skillnader mellan månaderna. sjönk konsumtionen och därmed skattein- täkterna (se diagram 6). Hanteringen av skatter, avgifter och statistik 147 Tre olika sätt att vikta konsumtionen I beräkningarna används månadens genomsnitt som omräkningskurs. När konsumtionen är fördelad över månaden enligt vikt 1 och be- räkningarna görs med euro1 blir det ett intäktsbortfall för staten på . Om samma beräkning görs med euro2 ökar skatteintäkterna med . Effekten av konsumtionens fördelning (mkr.) En första slutsats av detta exempel är att fördelningen av konsumtionen påverkar statens skatteintäkter markant. Avvikelsen vid fördelning enligt vikt 2 är 25 gånger större än avvikelsen vid jämn fördelning. En andra slutsats är att både fördelningen och kursutvecklingen har betydelse för om avvikelsen blir positiv eller negativ. Exakt samma transaktioner kan beroende på valutakursen ge både en ökad och minskad skatteintäkt. Som beskrivits i tidigare kapitel ingår mervärdesskattebasen i under- laget för en del av EU-avgiften. Varje förändring av mervärdesskatte- basen kommer därmed att påverka storleken på denna avgift. Effekten bör dock bli försumbar. 148 Hanteringen av skatter, avgifter och statistik Eftersom det är omöjligt att förutsäga hur den svenska kronan kommer att förhålla sig gentemot euron går det inte att kvantifiera det finansi- eringsbehov som kan uppstå med de valda omräkningsreglerna. När företag tillåts sköta sin redovisning i euro, kan det leda till en ökning eller en minskning av skatteintäkterna beroende på valutakursutveck- lingen och fördelningen av intäkterna över tiden. Visserligen kan ett kortsiktigt intäktsbortfall finansieras med framtida skatteintäkter som kan uppstå på lite . Man bör dock vara medveten om att även dessa skattebortfall måste finansieras i statens budget. Det går inte att vid varje budgettillfälle hänvisa till förväntade framtida skatteintäkter som finansiering av de tillfälliga skattebortfallen. Det är naturligtvis möjligt att kronan långsiktigt kommer att ändra värde gentemot euron. I de fall den apprecieras kommer statens skatte- intäkter från de företag som sköter sin redovisning i euro att minska. I de fall som svenska kronan deprecieras kommer statens intäkter att öka eftersom varje euro i redovisad vinst är mer värd i kronor. Det är viktigt att dessa effekter av växelkursförändringen på statens skatteintäkter inte används som motiv för eller som finansiering av en expansiv finans- politik. 7.7Redovisning i euro – konsekvenser för den ekonomiska statistiken Den ekonomiska statistiken, som produceras av , , omfattar national- och finansräkenskaper, statistik över produktion, utrikeshandel, inkomster och konsumtion, investeringar och sparande samt finansmarknad och priser. Statistiken, som i allt väsent- ligt bygger på uppgifter från företagens redovisning, redovisas ute- slutande i svenska kronor. Enligt tilläggsdirektiven skall utredaren analysera tänkbara konsekvenser för den ekonomiska statistiken om företagen tillåts redovisa i euro. Som förutsättning för den vidare analysen gäller att ett antal svenska företag av betydelse kommer att upprätta sin externa redovisning och interna bokföring i euro samt att statistiken kommer att redovisas, publiceras och rapporteras till i svenska kronor . En annan förutsättning är att den ekono- miska statistik som utgör underlag för national- och finansräkenskaper Hanteringen av skatter, avgifter och statistik 149 skall vara anpassad till EU:s definitioner enligt rådsförordningen om ett Europeiskt Nationalräkenskapssystem (ENS95). Företagens redovisning i euro får konsekvenser för den ekonomiska statistiken. Problem kan befaras uppstå vad gäller konsistens mellan resultat- och balansräkningsuppgifter. Vidare kan en allmänt ökad osäkerhet i den ekonomiska statistiken befaras. För att lösa problemen kan två alternativa angreppssätt tänkas när det gäller valutaomräkningen. I det ena fallet sker all omräkning hos berörda företag. I det andra lämnas uppgifter i euro till SCB som gör nödvändiga omräkningar. Det andra alternativet, där SCB i sin statistik- produktion måste hantera dubbla valutor i uppgiftsinsamling och bearbetning, innebär dock att mycket omfattande åtgärder behöver vidtas inom SCB. Det innebär också risker för att överensstämmelse med motsvarande uppgifter för skatteändamål etc. inte kan uppnås. Huvudalternativet är därför enligt utredarens mening att företagen gör all omräkning från euro till svenska kronor och att företagen tillställs centrala anvisningar om omräkningsmetoder. Det andra alternativet behandlas inte vidare. 7.7.2Värderingsprinciper i ekonomisk statistik I den ekonomiska statistik som belyser företagssektorns resultat och balansräkningar förekommer i princip två olika slag av värderingar. I den s.k. företagsstatistiken är resultat- och balansräkningsuppgifter i princip värderade enligt gällande redovisningsnormer. Detta innebär värdering till historiska anskaffningsvärden, enligt lägsta värdets princip etc. Företagsstatistiken redovisas efter näringsgrenar och antal anställda och utgör underlag för annan ekonomisk statistik. Företagssektorns produktion, driftsöverskott, inkomstöverföringar, investeringar och sparande redovisas också i national- och finans- räkenskaperna. Hos dessa, som följer internationella rekommendationer och regler (FN:s respektive EU:s), är värderingsnormen rådande marknadsvärde vid transaktionstillfället respektive vid balansdagen, eller nominell värdering för poster som inte handlas på en andra- handsmarknad. Marknadsvärderingen – eller motsvarande – motiveras av analytiska och statistiska behov. Vid en konsekvent marknads- värdering kommer alla transaktioner och balansposter att vara lika vär- derade hos olika motparter i ekonomin. Att tillämpa andra värde- ringsprinciper skulle leda till fel och inkonsistenser i det ekonomisk- statistiska systemet. I praktiken är det dock omöjligt att upprätthålla en konsekvent marknadsvärdering i den makroekonomiska statistiken, 150 Hanteringen av skatter, avgifter och statistik eftersom många uppgifter hämtas från företag och andra institutioners bokföring. I nationalräkenskaperna registreras skillnaden mellan in- och ut- gående balans och transaktionsförändring som omvärderingar – reali- serade och orealiserade kapitalvinster. Dessa skall inte räknas som inkomster eller sparande i nationalräkenskapssystemet. Det är därför mycket viktigt att hålla isär kapitalvinster och kapitalförluster och andra inkomster och utgifter; eftersom fel annars uppstår i beräkningarna av disponibel inkomst och sparande. Som en konsekvens av regeln om marknadsvärde skall i national- och finansräkenskaperna transaktioner i utländsk valuta anges till dagskurs vid transaktionstillfället, dvs. vad som faktiskt utgivits eller erhållits vid betalning omräknad till genomsnittet mellan köp/säljkurs eller om transaktionen inte ger upphov till en betalning, värdet vid överlåtelsen omräknad till aktuell valutakurs. Detta förutsätter i princip att varje transaktion skulle behöva omräknas enligt rådande växelkurs för att slutresultatet skall bli korrekt. Så sker av naturliga skäl inte i praktiken. Schablonmetoder tillämpas, t.ex. när det gäller utrikeshandeln. Balans- räkningarna skall omräknas till dagskurs vid balansräkningsdagen. Valutaomräkningarna i statistikrapporteringen lämnar dock mycket i övrigt att önska (se avsnitt 7.7.5 nedan). Valutaomräkningar förekommer när poster denominerade i utländsk valuta skall räknas om till svenska kronor i företagens bokföring. Detta förekommer i varierande grad hos de flesta företag. Valutaomräkningen sker med olika metoder. De normer som har utvecklats kring företagens redovisning av valutaomräkningar påverkas framför allt av FAR:s rekommendation (förslag) om omräkning av tillgångar och skulder i utländska dotterbolag och BFN:s rekommendation (R 7) om värdering av fordringar och skulder i utländsk valuta. Internationellt finns det närmast en total uppslutning kring den metod för omräkning avseende utländska dotterbolag som bygger på den amerikanska FAS 52 och som FAR:s rekommendation till viss del baseras på. Enligt denna metod skall utländska dotterbolag delas in i två kategorier; en för självständiga och en för integrerade dotterbolag. För den förra gruppen skall omräkning ske med balansdagens kurs för Hanteringen av skatter, avgifter och statistik 151 balansräkningens poster medan resultaträkningen omräknas till genomsnittskurs för redovisningsperioden (den s.k. dagskursmetoden). Vid denna metod uppkommer en omräkningsdifferens, som är effekten av att nettoinvesteringen omräknats till annan kurs än vid dess början. Differensen är alltså ett uttryck för en orealiserad värdeför- ändring som ej skall ingå i årsresultatet. Omräkningsdifferensen förs i stället direkt mot eget kapital. För den senare gruppen räknas monetära poster om med balans- dagens kurs medan icke-monetära poster räknas om med den kurs som gällde vid anskaffningstidpunkten. Omräkningsdifferensen, som här helt speglar kursvinst eller kursförlust inräknas därför i årsresultatet. Den helt förhärskande metoden i är den s.k. dagskursmetoden (se Rundfelt, Tendenser i börsbolagens årsredovisningar 1996). Värdering av fordringar och skulder i utländsk valuta behandlas i – när detta skrivs – i BFN:s rekommendation R7. Rekommen- dationen bygger på att alla fordringar och skulder skall värderas till balansdagens kurs. Den största skillnaden mellan internationella rekommendationer och R7 gäller kravet i R7 att orealiserade vinster på långfristiga fordringar och skulder skall avsättas till en valutakursreserv och därmed inte kan göras till föremål för utdelning. Kravet påverkar i praktiken bara redovisning i juridiska enheter. En ytterligare skillnad mellan internationella rekommendationer och R7 gäller klassificeringen av de kursdifferenser som hänför sig till fordringar och skulder i utländsk valuta. Enligt R7 skall kursföränd- ringar på kundfordringar och leverantörskulder i utländsk valuta redovisas i rörelseresultatet. Kursförändringar hänförliga till lånetrans- aktioner skall redovisas som finansiella poster. Om en fordran eller skuld i utländsk valuta effektivt är skyddad av en motpost i utländsk valuta (hedging/valutasäkring) skall fordran eller skulden redovisas med hänsyn tagen till detta. Det innebär att för- ändringen i växelkursen inte skall påverka det bokförda värdet (R7). Enligt Rundfelt (se ovan) genomförs kurssäkringen med all sanno- likhet ofta genom köp eller försäljning av s.k. terminskontrakt. Säk- ringseffekten uppnås redovisningsmässigt genom att terminskontrakten ligger off-balance. Det innebär att varken vinster eller förluster på kontrakten beaktas förrän den kontrakterade eller budgeterade betal- ningen är ett faktum. I den ekonomiska statistiken är idealet att alla transaktioner och balansposter omräknas enligt rådande växelkurs gentemot redovis- ningsvalutan vid transaktionstillfället respektive balansdagen, t.ex. enligt dagskursmetoden. Detta förhållande gäller dock endast en minoritet av företagen vid rapporteringen till den ekonomiska statistiken. Många företag använder kurser som är låsta för . 152 Hanteringen av skatter, avgifter och statistik Genomsnittskurser, koncerninterna kurser och andra förutbestämda kurser är vanliga. Enligt uppgift kommer att anta en rekommendation som skall ersätta BFN R7. I sak innebär det inget som påverkar utredarens ställningstaganden. 7.7.5SCB-enkät om valutaomräkningar i den ekonomiska statistiken I syfte att få en bild av vilka valutaomräkningsmetoder som i praktiken används vid rapporteringen till SCB genomförde SCB enligt uppgift /97 en enkät till cirka 660 uppgiftslämnare inom den ekonomiska statistiken. Frågor ställdes bland annat om vilken kurs som används vid omräkning från utländsk valuta, om förekomsten av valutasäkringar och om vilken annan omräkningskurs som skulle kunna användas av företaget vid statistikrapporteringen. Resultat avseende 535 inkomna svar från uppgiftslämnare till in- vesteringsenkäterna, leverans- och orderstatistiken, import- och export- prisindex, årlig industri- och finansstatistik, statistiken över företagens utländska tillgångar och skulder samt utrikeshandelsstatistiken visade att inte ens hälften av företagen rapporterade alla transaktioner enligt acceptabel omräkningskurs, dvs. dagskurs vid transaktionstillfället eller aktuell genomsnittskurs för kortare perioder. Hos av företagen förekom att valutasäkrade värden rapporteras och av dessa angav merparten att de inte kunde rapportera till annan kurs. Enkäten visade på stor spridning av valutaomräkningsmetoder mellan företag, men också inom koncerner och t.o.m. inom samma företag. Exempel från enkäten visade också att skillnaden mellan valutasäkrad kurs, koncernkurs m.m. och avistakurs kan vara betydande. Den av SCB genomförda valutaenkäten ger en indikation om att valutaomräkningar kan vara ett icke försumbart problem i den ekonomiska statistiken. Hanteringen av skatter, avgifter och statistik 153 7.7.6Tänkbara konsekvenser för den ekonomiska statistiken Att hantera valutaomräkningar i företagens redovisning är inget nytt problem för den ekonomiska statistiken. All ekonomisk statistik redovisas i svenska kronor och poster ursprungligen denominerade i utländsk valuta måste på ett eller annat sätt omräknas till svenska kronor. Vanligtvis görs detta direkt av företagen själva enligt gängse redovisningspraxis. SCB behöver uppgifter om flöden/resultat och ställningsvärden konsekvent värderade till marknadsvärde eller mot- svarande vid transaktions- respektive balansdagen. Ett problem är att de statistikuppgifter som rapporteras till SCB i stor utsträckning är om- räknade enligt andra kurser, valutasäkrade och eller andra förutbestämda kurser. Ett annat problem är att valutaomräkningar av resultat- och balansräkningsposter med samma omräkningskurs automatiskt ger upphov till inkonsistenser mellan transaktions- och ställningsvärden i den ekonomiska statistiken. Om växelkursen inte är helt fast uppkommer en inkonsistens mellan resultaträkning och balansräkning som en följd av att schablonmetoder (samma kurs för transaktioner och balanser) används. Omräkningsdifferensen förs i allmänhet till eget kapital i företagens bokföring. Det förstnämnda pro- blemet är sannolikt värdemässigt betydligt allvarligare än det sist- nämnda. Om företagen går över till euro-redovisning uppstår ingen ny typ av problem. Poster som var denominerade i euro behöver inte längre omräknas, medan det motsatta kommer att gälla för uppgifter i svenska kronor. Dessa måste nu i stället omräknas till euro men sedan eventuellt tillbaka till svenska kronor (för deklaration och skatter). Man kan anta att gängse metoder (enligt redovisningsrekommendationer etc.) för att omräkna värden i utländsk valuta till svenska kronor tillämpas i alla omräkningsled, dvs. vid omräkning av värden i svenska kronor till euro och i förekommande fall tillbaka till svenska kronor. Här kan finnas anledning att peka på risken för att valutaomräkningar i flera steg kan leda till felskattningar. Ett exempel kan illustrera det sagda. Om ett euroredovisande företag tar upp ett lån i svenska kronor när eurokursen är t.ex. 8,30 och återbetalar lånet när kursen är 8,50 uppstår en kursvinst i euroredovisningen. Om företaget hade haft sin bokföring i svenska kronor hade naturligtvis varken vinst eller förlust uppkommit. I detta sammanhang är dock svenska kronor en utländsk valuta. Om en schablonmetod används för myndighetsrapportering i svenska kronor och denna avviker från den som används för omräkning från svenska kronor till euro, finns en uppenbar risk för konsistensfel, dvs. att kronor in kommer att skilja sig från kronor ut. 154 Hanteringen av skatter, avgifter och statistik Den ekonomiska statistiken kommer att redovisas i svenska kronor så länge står utanför EMU. Detta gäller även statistikrapportering till . En övergång till euroredovisning hos företagen medför sannolikt att valutaomräkningarna ökar i omfattning i rapporteringen till den ekonomiska statistiken. Valutaomräkningar är allmänt sett ett osäkerhetsmoment i den ekonomiska statistiken och kan orsaka betydande fel i nationalräkenskaperna, finansräkenskaperna och andra makroekonomiska aggregat. Hur allvarligt problemet är beror på stor- leken på transaktionerna och utvecklingen av valutakurserna. En över- gång till euroredovisning i företagen förutsätts ha samband med en ökad eurodenominering av transaktioner och balansposter. Problemet kan alltså komma att öka om den valuta som används för myndighets- rapportering – i det här fallet svenska kronor – inte är representativ för den dominerande verksamhetsvalutan (euron). Ett annat problem är att inkonsistenser kan uppkomma om statistik- uppgifter hämtas från delar av bokföringen där omräkning från euro till svenska kronor eventuellt inte kommer att ske, alternativt omräknas en- ligt annan metod än den som tillämpas för den officiella redovisningen. En allmänt ökad osäkerhet i statistiken kan befaras. behöver hållas under särskild uppsikt, vilket innebär en ökad resursbelastning och eventuell omprioritering av granskningsinsatser från SCB:s sida. Vidare kan inslaget av valutakursdifferenser i företagsredovisningen och i national- och finansräkenskaperna förväntas öka. Dessa skall hållas åtskilda från andra intäkter/kostnader eftersom kapitalvinster inte får påverka driftsöverskott och sparande i nationalräkenskapssystemet. 7.7.7Rekommendationer avseende euro- redovisande företag beträffande omräkning av statistikuppgifter från euro till svenska kronor SCB:s företagsstatistik bygger i hög grad på standardiserade räken- skapsutdrag (SRU-material). De omräkningsmetoder som utredaren föreslår skall tillämpas för SRU-materialet, liksom för annat underlag för deklaration och skatter, bör användas även för statistikuppgifter. För statistikrapportering som bygger på uppgifter som inte utgör underlag för deklaration och skatter, t.ex. korttidsstatistik över leveran- ser, order, investeringar, omsättning och finansiella tillgångar och skulder, föreslås att omräkning till svenska kronor sker enligt samma princip som tillämpas i dagskursmetoden. Det innebär att transaktioner/ flödesuppgifter omräknas med antingen genomsnittskursen för den aktuella mätperioden eller, när detta av olika skäl inte är möjligt, med en Hanteringen av skatter, avgifter och statistik 155 acceptabel approximation av genomsnittskursen. En metod är att använda den Europeiska officiella kurs ett visst när- liggande datum, en annan att beräkna genomsnittskursen med viss tidsförskjutning. Värden som avser tillgångar och skulder föreslås omräknas enligt gällande kurs det datum rapporteringen avser. Vilken kurs som skall användas för omräkning från euro till svenska kronor i statistikrapporteringen föreslås bestämmas av SCB eller annan statistik- ansvarig myndighet, vilka också bör meddela euro-redovisande upp- giftslämnare vilka omräkningskurser som skall gälla i varje enskild undersökning. En samordning bör ske med andra myndigheter (RSV m.fl.) vad gäller omräkningsmodeller. Att företagen skulle behöva hantera olika omräkningsmodeller gentemot olika myndigheter är enligt utredaren olämpligt. 7.7.8 Författningsregler om uppgiftsskyldighet till den ekonomiska statistiken Uppgiftsskyldighet föreligger enligt 4 § lagen (1992:889) om den officiella statistiken. Enligt 8 § i denna lag gäller att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas, samt om sättet och tiden för uppgiftslämnandet. Regeringen har med stöd härav gjort en sub- delegering av normgivningen till SCB, se 4 § förordningen (1992:1668) om den officiella statistiken. Med stöd av detta bemyndigande utfärdar SCB regelmässigt närmare föreskrifter om uppgiftslämnandet till den ekonomiska statistiken i verkets författningssamling (SCB-FS). Uppgiftsskyldigheten i 4 § lagen om den officiella statistiken anges på en relativt allmän nivå i form av uppgiftskategorier. Inom de givna ramarna har SCB enligt den anslutande förordningen rätt att meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas.