sou · GMB376 · 1999-01-01 00:00:00 — Här finns även inom- och utomhusmotion, aero- bics/workout, joggning, utomhusbad och fiske. Sju aktiviteter tilltalar ungefär lika mycket pragmatiker och värdefasta, nämligen trädgårdsar- bete, strövtåg i skog och mark, promenader, simning, cykling, skridsko- och skidåkning. Av de 20 aktiviteterna har bara tre, aerobics/workout, vattengym- nastik och gymnastik, sina tyngdpunkter långt in på den humanistiska planhalvan. Elva aktiviteter finns i gränslinjen mellan humanism och materialism: inom- och utomhusmotion, löpning/friidrott, joggning, strövtåg i skog och mark, promenader, trädgårdsarbete, utomhusbad, simning, cykling och skridskoåkning. Sex aktiviteter har en klar mate- rialistisk förankring, nämligen golf, innebandy, fotboll, fiske, skidåk- ning och racketsporter. Flera intressanta mönster kan skönjas: Att motion och idrott är väl i samklang med moderna värden, att motion och idrott har mer att er- bjuda pragmatikerna än de värdefasta och mer att erbjuda materialister än personer med humanistiska värderingar. I perspektivet idrott åt alla innebär dessa mönster att det finns utrymme för en produktutveckling i syfte att nå även de människor, med värdefasta och humanistiska värderingar, som inte tilltalas av motionsutbudet, eller av endast delar av det. Utgångspunkten här är att individerna styrs i sitt motionsbeslut av sina värderingar. De värderingar som ovan redogjorts för bärs upp av indi- viderna så att varje individ kan kännetecknas med att hon omfattar mo- derna eller traditionella, humanistiska eller materialistiska, värdefasta eller pragmatiska värderingar. Ser man till befolkningen är det möjligt att i den urskilja olika grupper av individer som avgränsas från var- andra genom sin kombination av värden enligt de tre värdeskalorna: De tre värdeskalorna om vardera två värden (högt och lågt) kombineras och ger en gruppstruktur om åtta grupper. Intervjuundersökningen in- nehöll även frågor vilka avslöjade de intervjuades värderingar och därmed hemvist i någon av dessa värderingsgrupper. Individernas mo- tions- och idrottsvanor analyserades därefter med utgångspunkt från deras värderingsgruppstillhörighet. Valet att motionera – och hur De "Rättrådiga" är individer som är traditionella, har fasta värderingar och en materialistisk inställning. De är kompromisslösa vänner av ord- ning och har hjärtat i sina (ofta magra) tillgångar. Här finns den största andelen spinnspön. De deltar i färre idrotts- och motionsaktiviteter än flertalet andra medborgare med undantag för vattengymnastik, strövtåg i skog och mark samt trädgårdsarbete. tillhör en idrotts- eller motionsförening. Individerna i denna grupp har något högre medelålder än övriga. Mer än andra grupper tycker de att det är viktigt att vinner i landskamper. De "Hemkära" är individer som också är traditionella och värdefasta men med en humanistisk orientering. De har hjärtat i nära och kära sna- rare än i materiella tillgångar. De vill inte belasta den offentliga välfär- den för mycket och de vill ta hand om varandra, även barn och åldringar. De har låg nivå på sina idrotts- och motionsaktiviteter men är överrepresenterade i gymnastik och vattengymnastik. tillhör en idrotts- eller motionsförening och intresset för idrottstävlingar är lågt. "Vardagsrealisterna" står för traditionella och pragmatiska värde- ringar och har en materialistisk orientering. De söker praktiska eller tekniska lösningar på problem. Bil och bostad signalerar deras tillhö- righet snarare än familjegård och släktband. De är väl representerade i alla sport- och motionsaktiviteter utom gymnastik och vattengymnastik. tillhör en idrotts- eller motionsförening och intresset för tävling och landskamper är utbrett. De äger den bredaste uppsättningen av idrotts- och motionsredskap av någon värderingsgrupp. "Tillhörarna" står för traditionella och pragmatiska värderingar men har en humanistisk orientering. Gruppen de tillhör säger mer vem de är än deras materiella tillgångar. Arbetskamrater, vänner och grannar be- tyder mycket, inte bara släktingar. De är idrotts-/motionsaktiva något över genomsnittet och rullbrädor och rullskridskor är vanligare bland dem. tillhör en motions- eller idrottsförening och har deltagit i en motions- eller idrottstävling . De "Principengagerade" står för modernitet, värdefasthet och har en materialistisk orientering. De gillar att leva ett modernt och bekvämt liv och prylar är inga statussymboler för dem. Många har stort socialt samvete t.ex. avseende miljön eller tredje världen. De är klara över sina egna åsikters förträfflighet. Aktivitetsnivån ligger kring eller något under medeltalet. Skall en aktivitet pekas ut kommer skidåkning högt. är medlemmar i en idrotts- eller motionsförening och intres- set för tävlingar är lågt. "Sökarna" står för modernitet, värdefasthet och humanism. För dem är det viktigare att "känna sig själv" än att delta i yttre manifestationer. De ifrågasätter auktoriteter och känner varmt för jämlikhet och lika- berättigande. I gymnastiken är de överrepresenterade, i friidrott och innebandy mer sällsynta. är med i en idrotts- eller motions- förening och intresset för tävling är lågt. "Utmanarna" står för modernitet, pragmatism och materialism. Här finns mycket entreprenöranda. De är individualister och tappar snart intresset för relationer som ej längre är till nytta. Här är innebandy, racketsporter och golf mycket framträdande. De har det största inne- havet av rullbrädor, ishockeyklubbor, slalomutrustning, fotbollsskor, golfklubbor m.m. är med i en idrotts- eller motionsförening och har deltagit i en motion eller idrottstävling. "Minglarna" håller på modernism, pragmatism och humanism. Deras stora aktivitet är aerobics/workout och mer än i någon annan grupp har de motionsredskap hemma (dock ej motionscykel). De vet vad som är inne, älskar informella nätverk och vill gärna ha internatio- nella kontakter. Om Utmanarna har rullbrädor har Minglarna rullskrid- skor. är med i en idrotts- eller motionsförening och intresset för tävling är genomsnittligt, . Förutom dessa grupper fanns en med helt genomsnittliga värde- ringar på alla dimensioner; "medelsöner", av alla. För att sammanfatta: Det är framför allt Vardagsrealisterna, och (personer med pragmatiska värderingar) som är medlemmar i idrotts- eller motionsföreningar. Ur samma grupper rekryteras deltagarna i motions- och idrottstävlingar. Valet att motionera – och hur mycket Idrotts- och motionsvanor är som ovan redovisats mindre utbredda i hushåll med låg inkomst. Vidare framgick att utgifterna för motion inte kändes betungande för något inkomstskikt. Mycken motion är ju även så gott som kostnadsfri, av de tillfrågade sa att de inte hade några kostnader alls. Att motionera eller inte är ett val man gör och detta val kan antas styras mer av värderingar än ren och skär pri- vatekonomi. I intervjuundersökningen jämförs motionsnivåerna i de olika värde- ringsgrupperna. Bland Tillhörarna, Utmanarna och Minglarna fanns många i nivå 3 och nivå 4, dvs personer som regelbundet får mycket motion, tränar och tävlar. Många i nivå 1 och nivå 2, som får ingen eller litet motion, fanns bland de Rättrådiga och Hemkära 41. Tabell 7.1: Värderingsgrupp, hushållsinkomst och motionsnivå nivåerna 3 och 4 Hemkära har lägst hushållsinkomst och motionerar minst. Vardagsrea- lister och Utmanare har de högsta hushållsinkomsterna men Tillhö- rarna, med lägre inkomst, motionerar minst lika mycket som Utma- narna och mer än Vardagsrealisterna. Sökarna har höga hushållsin- 40Busch , 1997, s. 93. 41a.a., s. 97. komster men motionerar lika litet som de Rättrådiga som har en hus- hållsinkomst nära de Hemkära. Intervjuundersökningens slutsats är att vissa livsstilar prioriterar motion, vilket Tillhörarna kan exemplifiera. I den gruppen finns den tredje lägsta hushållsinkomsten av alla värde- ringsgrupper men den högsta andelen i motionsnivåerna 3 och 4. Bland Utmanarna och Tillhörarna finns, som nämnts, många som motionerar på motionsnivåerna 3 och 4. Bland Sökarna och Hemkära är motionärer på dessa nivåer få. Ser man till andelen föreningsmedlem- mar i dessa fyra grupper följs de åt, dvs. mycket ansträngande motion och många föreningsmedlemmar respektive litet ansträngande motion och få föreningsmedlemmar. Vad som förenar individerna i de två första grupperna är deras pragmatiska inställning, vad som förenar in- dividerna i de två senare är att ha fasta värderingar. Således, till frågan om kopplingen mellan motion och förenings- medlemskap, kan följande mönster urskiljas i den vuxna befolkningen: Tabell 7.2: Andel med hög (3 och 4) motionsnivå av alla Den organiserade idrottsrörelsen höjer således benägenheten att motio- nera inom de pragmatiska livsstilsgrupperna (Vardagsrealister, , Utmanare och Minglare). I dessa grupper fördubblar medlem- skap i andelen med hög motionsnivå (från till av hela undersökningspopulationen). Bland de värdefasta livsstilsgrupperna (Rättrådiga, Hemkära, Prin- cipengagerade och Sökare) finns inget signifikant samband mellan medlemskap i och hög motionsnivå. Man bör alltså vara medveten om att stöd till föreningsverksamhe- ten inte har samma effekt på motionsnivån i alla delar av befolkningen. har redovisats att vissa delar av idrotten alltjämt är mer manlig än kvinnlig. Att bevista ett idrottsevenemang som åskådare hör dit. I intervjuundersökningen ställdes frågan "Hur viktiga är svenska fram- gångar i internationella idrottstävlingar för dig: Är de mycket viktiga, ganska viktiga, ganska oviktiga eller helt oviktiga?" En övervägande majoritet tyckte att svenska framgångar var mycket eller ganska viktiga. Uppskattningen varierade med ålder så att de äldre fäster större betydelse vid framgångarna än de yngre. Även skolutbild- ning och uppskattning sammanföll så att ju högre utbildning desto mindre uppslutning kring att svenska framgångar är viktiga. I värderingsgrupperna ser uppslutningen ut så att det är bland Rätt- rådiga, Vardagsrealister, som upp- slutningen är starkast. Dessa grupper utmärks alla av materialistiska snarare än humanistiska värderingar. Om man skiljer ut dem som tycker att svenska tävlingsframgångar är "mycket viktiga" finner man framför allt människor med traditionella och materialistiska värde- ringar. De som svarat "helt oviktiga" har i allmänhet moderna och humanistiska värderingar. Delta i eller glädjas åt Tävlingsverksamhet är mer en manlig än kvinnlig del av idrotten: av männen mot av kvinnorna uppgav att de del- tagit i någon motions- eller idrottstävling . Ser man till hur tävlingsdeltagandet faller ut i de olika värderingsgrupperna är det bland Utmanarna, Vardagsrealisterna, som de flesta tävlingsmotionärerna finns. Det är också i dessa grupper det finns en hög andel personer som är medlemmar i en idrotts- eller motionsförening. Vad som förenar dessa grupper är att de innehåller personer med pragmatiska värderingar. Om de idrottsaktiva jämförs med de idrottsglada, dvs. med dem som mest värdesätter svenska internationella idrottsframgångar, framgår att Vardagsrealisterna och Utmanarna förenar aktivitet med glädje. På ömse sidor om dessa finns Rättrådiga och Principengagerade med stort intresse för idrottsliga framgångar och få idrottsaktiva respektive Till- hörarna och Minglarna med hög andel idrottsaktiva och liten andel framgångstillskyndare. Detta mönster kan ses som ett bidrag till för- ståelsen av den ofta framförda tesen att bredd- och elitidrott hänger samman så att svenska elitframgångar föder ett intresse för idrott och motion i de breda leden. T.ex. "Ett återkommande argu- ment för denna ordning /en sammanhållen idrottsorganisation/ är att ur bredden föds eliten, samt att elitverksamheten tjänar som morot och inspirationsgivare till breddverksamheten, både bland unga och äldre" 42 42 , 1997. För vissa, Vardagsrealister och Utmanare, verkar detta stämma; för långt fler förefaller kopplingen svag. De värderingar som skiljer ut dessa två grupper från de övriga är att de förenar pragmatiska och materialistiska värderingar med i Vardagsrealisternas fall traditionella och i Utmanarnas moderna värderingar. De som ändå är idrottsaktiva trots sitt jämförelsevisa ointresse för svenska internationella idrotts- framgångar, dvs. Tillhörarna och Minglarna, har sin mer humanistiska och pragmatiska orientering gemensam. De som trots intresset för svenska framgångar inte själva är idrottsaktiva, dvs. Rättrådiga och Principengagerade, förenas i sin mer materialistiska och värdefasta orientering. Medborgarna motionerar mer än de gjorde , de gör det på fler platser än tidigare och i förändrade gemenskaper. Utbudet av anläggningar är mångfaldigt och upplevs av de intervjuade som till- fredsställande, idrottsföreningslivet har växt. Medlemskap i en idrotts- förening betyder mycket för en del individers motionerande men inte för allas. Idrott och motion har blivit integrerade delar i flertalet med- borgares livsstilar. Innan detta kapitel avslutas finns anledning att påminna om att intervjuundersökning om medborgarnas mo- tionsvanor inte handlar om enskildheter. Detta är en viktig begränsning, eller svaghet om man så vill, med en undersökning av detta slag. Undersökningar av barns utveckling, som t.ex. den som ovan refererats om unga flickors erfarenheter i sina gymnastik- respektive fotbollsfö- reningar, ger kunskap om enskildheter. Olika andra undersökningar t.ex. av idrott och motion i avgränsade bostadsmiljöer, familjer eller kulturer skulle också kunna ge relevanta kunskaper om enskildheter vad gäller idrott och motion. intervjuundersöknings styrka ligger i att den ger en bild av helheten – det allmänna motionstillståndet m.m. i vårt land, om man så vill. Dess resultat gör därutöver tydligt att idrott och motion är ett intressant kunskapsområde väl lämpat för studier och forskning med olika infallsvinklar. Utred- ningen lämnar sitt bidrag i rapporterna om idrottens ekonomi, forskning och historia43. Avslutningsvis sammanfattas resultaten av de undersökningar som här redovisats. 43 SOU 1998:33. Det idrottspolitiska beslutet har varit framgångsrikt. Fler medborgare motionerar jämfört med då. Idrottsrörelsens med- lemsutveckling har varit positiv. Kvinnorna har, visar intervjuundersökningen, kommit starkt i de flesta motionsaktiviteter. De synes ta för sig av ut- budet och de har närmat sig männen som medlemmar i idrottsrörelsen. Kvinnorna motionerar i lika stor utsträckning som männen för sin egen skull. Men bilden är inte bara ljus: Som tidigare visats är flickorna i åldern i långt mindre utsträckning () idrotts- eller motionsaktiva utanför skolan än sina yngre systrar () respek- tive jämngamla bröder (). i ljuset av neddragningen av den schemalagda skolidrotten är detta särskilt bekymmersamt. Intervjuundersökningen visar att idrott och motion i liten utsträckning begränsas av strukturella förhållanden som kön, ålder, bostadsort, etnisk tillhörighet, föreningsmedlemskap eller köpförmåga, värderingar styr mer. Motionerandet och valet av motion, innehåll som intensitet, är en del av livsstilen. Idrotts- och motionsrörelsen har lyckats förbli en modern rörelse. Ca var femte vuxen uppger att de lider av sjukdom eller invaliditet som begränsar deras möjligheter att motionera i den omfattning de önskar. Nästan alla av dem () motionerar dock men en stor majoritet av dem () anser att de får för litet motion jämfört med hela den vuxna befolkningen (). Det är vidare möjligt att de som uppgav att de hindrades i sitt mo- tionerande på grund av sjukdom eller invaliditet har sitt sämre hälsotill- stånd knutna just till deras bristande motionsmöjligheter. av de yngsta () faller inom kategorin som uppgivit sjukdomshinder. av samma åldersgrupp hamnade i den lägsta motionsnivån, dvs. de som utövar ingen eller praktiskt taget ingen motion alls. Vår väg till och från arbetet har, visar intervjuundersökningen, i mins- kad utsträckning bevarat sin plats som motionstillfälle. Andelen som går eller cyklar till arbetet har gått ned. Arbetsgivaren är dock en bety- dande motionserbjudare: av alla förvärvsarbetande har till- gång till motion på jobbet. För dem som utnyttjar möjligheten att motionera på jobbet är det vanligt att arbetsgivaren helt står för kostna- derna. står för kostnaderna själva. En betydande del av den vuxna befolkningens motion subventioneras således via arbets- givarna – offentliga i något större utsträckning än privata. Kanske kan man påstå att som idrott och motion synes ha flyttat ut från familjen, av den vuxna befolkningen föredrar att motionera tillsammans med familjen, så har den flyttat in på arbetsplatserna. Barnens idrott och motion Idrottsföreningarna gör en omfattande insats när det gäller barns- och ungas motionerande utanför skolan. Mot bakgrund av att den vuxna befolkningen inte i samma utsträckning som tidigare föredrar att idrotta och motionera tillsammans med familjen kan idrottsrörelsens betydelse här inte nog uppmärksammas. Innehållet i idrottsföreningarnas barn- och ungdomsverksamhet är en angelägenhet för de närmast inblandade – barn, ledare och föräldrar. Kunskapen om verksamheten är mer be- gränsad utanför dessa led. Mot bakgrund av idrottsrörelsens offentliga uppdrag visavi barns och ungdomars fritid finns det an- ledning att mer uppmärksamma verksamhetens innehåll och resultat t.ex. via utvärdering och forskning. Tävlingen är en integrerad del i medborgarnas idrott-/motionskultur. av alla unga sportar eller idrottar regelbundet, i stort sett utanför skolan. Övervägande delen av dessa kan på goda grunder antas idrotta i föreningars regi och den idrott de där möter är i stor utsträckning tävlingsinriktad. av samtliga vuxna hade deltagit i en tävling . Många uppskattar svenska idrottsframgångar. I exemplet från barnidrotten, de unga flickornas er- farenheter från fotboll respektive gymnastik i elitidrottsprofilerade föreningar, anar vi att ett intresse för fysiska aktiviteter grundlades trots de pressande erfarenheterna av idrott på topp- nivå respektive på väg mot toppnivå. Den vuxna befolkningen motionerar mer, men inte tillräckligt mycket för att det skall ge positivt utslag i BMI-värdena. En bidragande orsak är att även kost- och dryckesvanor förändrats och att vardagslivet utan- för motionsvanorna blivit mer stillasittande. Andelen av befolkningen som går eller cyklar till sitt arbete har t.ex. minskat. En annan är att ut- budet av motionsaktiviteter inte har samma dragningskraft på alla indi- vider. Det lockar mer människor med pragmatiska och materialistiska värderingar än de värdefasta och humanistiska värderingar. I detta ligger en utmaning för idrotts- och motionsrörelsen, dvs. att fundera över ett utökat erbjudande av motionsaktiviteter som kan tänkas locka individer med värdefasta och humanistiska värderingar. 4Idrottsrörelsen – organisation, idé och verksamhet Idrottsrörelsen är med sina ca tre miljoner medlemmar 44 största folkrörelse. Dess organisation är hierarkiskt uppb yggd – RF och de 67 specialidrottsförbunden (SF) på central nivå, distriksidrottsför- bunden (DF) och specialidrottsdistriksförbunden (SDF) regionalt samt de drygt 22 000 föreningarna och 11 000 korpföreningarna på lokal nivå. Som framgått av kapitel 2 har staten stött idrottsrörelsens organi- sationer i stort sett alltsedan deras tillblivelse. I kapitel 5, där vi belyser organisationsstödets ekonomiska betydelse, visar vi att detta stöd till största delen stannar på den centrala nivån vilket också var avsikten idrottspolitiska beslut. Det är således med fokus på RF och SF som föreliggande kapitel beskriver idrottsrörelsens organisation, upp- gifter och demokratiska struktur. I detta kapitel görs en redovisning av idrottsrörelsens "idé" med hjälp av bl.a. officiellt material från RF och de intervjuer sekretariatet gjort med företrädare för och (). Motion och tävling är centrala begrepp i idrottsrörelsens idé. Idén relateras till styrningen och användningen av organisationsstödet. Tan- ken är att undersöka vilka kopplingar som finns mellan idéerna och det arbete SF:en uträttar. I ett avslutande avsnitt behandlas tillgången på anläggningar ur idrottsrörelsens perspektiv. 44 Årsredovisning 1997, . , 1997, uppskattar antalet vuxna () som är medlemmar i en idrottsförening till ca 2,4 miljoner individer och RF uppskattar därutöver antalet barn och ungdomar (7- ) som är medlemmar i en idrottsförening till 563 000. 96 Idrottsrörelsen – organisation, idé och verksamhet 4.1Idrottsrörelsens organisation och uppgifter Riksidrottsstyrelsen (RS) Specialidrottsförbunden (SF) Diagram 4.1 Idrottsrörelsens organisation Diagrammet illustrerar RF:s, SOK:s respektive SISU:s () olika organisatoriska nivåer och kopp- lingarna dem emellan. () har ett avtal med genom vilket de två organisationernas respektive ansvarsområden och gemensamma intressen regleras ("huvudavtalet"). Därutöver har de två organisationerna tecknat ett särskilt avtal avseende det operativa ansvaret för stödet till elitidrotts- utvecklingen (Olympisk support). Medlemmar i är specialidrotts- förbund vars idrotter finns med på det olympiska programmet (OSF) och erkända s.k. "recognized" specialidrottsförbund (RSF). SOK behandlas i avsnitt 4.4. I idrottsrörelsen har ställning som ett fristående studieförbund med egna valda ombud till sin riksstämma som hålls vid samma tillfälle som RF stämman. har en koppling till RF genom avtal om bl.a. ledarutbildning. samarbetar med samt- liga nivåer inom idrottsrörelsen och har till uppgift att utbilda och ut- veckla idrottsledare och medlemmar. Sedan studieförbundet bildades har verksamheten utvecklats till att även inkludera mer traditio- svarade för cirka 660 000 studietim- mar med sammanlagt cirka 250 000 deltagare. Utöver dessa studie- timmar, som finansieras via folkbildningsanslaget (Utbildningsdepar- tementet), ger s.k. kortkurser som finansieras av föreningarna och specialidrottsförbunden. Dessa kortkurser hade cirka 150 000 deltagare 45. Idrottsrörelsen är uppb yggd enligt klassisk folkrörelsemodell med för- troendevalda på central, regional och lokal nivå. Föreningarna styrs av stadgar som tillförsäkrar medlemsinflytande genom årsmöten, motions- rätt, valberedning osv. Föreningarna väljer ombud till specialidrotts- distriktsförbundens årsmöten. som i sin tur utser ombud till distrikts- idrottsförbundets och specialidrottsförbundets årsmöte. Specialidrotts- förbunden och distriktsidrottsförbunden har rätt att utse ett visst antal ombud till RF- respektive SISU-stämman. RF-stämman hålls och är idrottens högsta beslutande organ och utgörs av drygt 200 ombud från specialidrottsförbund och distriktsidrottsförbund. Stämman beslutar bl.a. om inval av nya med- lemsförbund. Vidare väljs ledamöter till Riksidrottsstyrelsen som är RF:s högsta beslutande organ mellan RF-stämmorna. Riksidrottsstyrel- sen består av elva personer inklusive ordföranden. Ombuden väljer även ledamöter till som är idrottens högsta över- klagningsinstans i bl.a. bestraffningsärenden. Man väljer också leda- möter till valberedningen och till en revisionskommitté. är 67 specialidrottsförbund medlemmar i . Special- idrottsförbunden är de centrala organisationerna inom sina respektive idrotter och har bl.a. till uppgift att utveckla den egna idrotten, sam- ordna nationella tävlingar samt representera och sin idrott i in- ternationella sammanhang. Specialidrottsförbunden företräder alltifrån gamla idrotter som dragkamp och varpa till nyare idrotter som t.ex. in- nebandy och triathlon. Det finns renodlade specialidrottsförbund som rugby, men också s.k. kategoriförbund exempelvis Korpen och som omfattar många olika idrottsgrenar. Där- emellan finns förbund som organiserar flera snarlika verksamheter. 45 – Årsberättelse 95-96. 98 Idrottsrörelsen – organisation, idé och verksamhet Inom exempelvis finns längdskidåkning, alpint, back- hoppning, snowboard m.m. organiserade. Mångfalden gäller också förbundens storlek. är med sina 564 medlemmar minst och med sin nästan en miljon medlemmar det klart största.