sou · GMB310 · 1999-01-01 00:00:00 — Betänkande av Utredningen om samlokalisering och eventuell verksamhetsmässig integrering av de konstnärliga högskolorna i SOU 1998:10 Till statsrådet och chefen för Regeringen bemyndigade Chefen för partementet statsrådet att ge en särskild utredare i uppdrag att i samråd med de konstnärliga högskolorna i , Kungl. undantagen, dels analysera lokalbehovet och föreslå en lämplig samlokalisering av dessa högskolor, dels överväga en eventuell verksamhetsmässig integrering av utbildningarna. fastställdes direktiven för utredningen (dir. 1997:47). Med stöd av bemyndigandet utsågs undertecknad till särskild utredare. Som experter förordnades direktören , och biträdande stadsdirektören , . Som sekreterare anställdes programansvarige vid och som kommittéassistent har varit behjälplig. Under utredningsarbetet har jag haft ett nära samarbete med utreda- ren , och projektansvarige , . Samråd har förevarit med berörda högskolor, med Statens lokalför- sörjningsverk samt med . Jag har också haft över- läggningar med företrädare för berörda kommuner. Utredningsarbetet är nu slutfört och jag får härmed överlämna betän- kandet SOU 1998:10 Campus för konst . 2.1.1U 68 och utbildningarna inom kulturområdet 9 2.1.2Utredningen om konstnärlig högskoleutbildning 15 2.2.1En arbetsgrupp för samlokalisering 19 2.2.3Eget initiativ från fyra konstnärliga högskolor 25 3Utredningens uppdrag och arbete 27 4De konstnärliga högskolorna 29 5 Utgångspunkter för mina förslag 33 5.2Högskolornas egna synpunkter 36 5.3Statsmakternas tidigare behandling 37 6.1Campus – ett konstnärligt kraftcentrum 39 6.2De konstnärliga högskolornas inställning i campusfrågan 40 7.4Högskolornas synpunkter på lokaliseringsalternativen 51 8.1Ett konstnärligt campus 55 8.3.2Den högre teaterutbildningen i 63 9 Plan för genomförande 67 Karta med tre lokaliseringsalternativ 75 Idéskisser över tre lokaliseringsalternativ 77 Bilaga 4 Remiss till de konstnärliga högskolorna avseende tre lokaliseringsalternativ 79 Bilaga 5 Högskolornas yttranden 81 Jag föreslår att ett campus byggs för de sex konstnärliga högskolorna , , , Kungl. Musik- högskolan i , i och Teater- högskolan i . Med utgångspunkt i redovisade förhållanden och högskolornas egna synpunkter är jag beredd att ge ett visst förord för att detta campus skall lokaliseras till Konstfackområdet. Inledningsvis har jag gjort en grundlig genomgång av det historiska förloppet vad gäller såväl organisationsfrågan som lokaliseringsfrågan avseende de konstnärliga högskolorna i . Detta redovisas i bakgrundskapitlet. Jag har under mitt arbete haft omfattande kontakter med berörda högskolor, deras ledningar, styrelser och representanter för studenterna. I dessa kontakter har jag kunnat notera att inställningen är splittrad både vad gäller campusidén som sådan och lokaliseringen av ett konstnärligt campus. Jag har i enlighet med mina direktiv undersökt möjligheterna att lokalisera ett campus till Konstfackområdet. Jag har funnit att detta är möjligt. Jag har också i enlighet med direktiven undersökt om andra lokaliseringsalternativ kan ge bättre förutsättningar för ett konstnärligt campus. Efter en grundlig genomgång av ett antal lokaliseringsalternativ har jag funnit att två andra områden är både tänkbara och lämpliga, nämligen i södra och i kommun. Dessa tre lokaliseringsalternativ har remitterats till de berörda konst- närliga högskolorna vilka inkommit med synpunkter på dem. Även om jag ger ett visst förord för Konstfackalternativet bör enligt min uppfattning alla tre lokaliseringsalternativen finnas med i den fort- satta processen. Ett slutligt ställningstagande till förmån för ett av alternativen bör anstå tills hyresnivåerna kan redovisas någorlunda realistiskt. Detta kan inte ske inom ramen för mitt arbete. Jag föreslår att en organisationskommitté tillsätts som får till uppgift att ansvara för den fortsatta hanteringen av projektet. Jag har inte funnit anledning att föreslå någon sammanslagning eller verksamhetsmässig integrering. bör, enligt min mening, 6 1 Sammanfattning SOU 1998:10 sådana förändringar endast komma till stånd på begäran av de berörda högskolorna, i varje fall inte mot deras önskan. Jag har särskilt behand- lat frågan om den högre teaterutbildningen i och problemati- ken kring uppdelningen av denna på Teater högskolan och . Jag anser att den samlokalisering jag föreslår ger förutsätt- ningar för samarbete och samband mellan skådespelarutbildningen och övrig teaterutbildning. Som framgår av direktiven till denna utredning har frågan om organisa- tion och lokalisering av de konstnärliga högskolorna i varit föremål för en rad utredningar och propositioner sedan början av 1970- talet. Jag redovisar därför inledningsvis frågans behandling med start i U 68-utredningen. Jag har valt att som en bakgrund redovisa de viktigaste förslagen och framför allt de berörda högskolornas uppfattningar och synpunkter på dessa förslag. Syftet med denna redovisning är att få en uppfattning om varför de olika förslagen avseende organisation och lokalisering av de konstnärliga högskolorna i i de flesta fall inte lett till beslut i enlighet med förslagen. 2.1.1U 68 och utbildningarna inom kulturområdet utbildningsutredning (U 68) föreslog i sitt betänkande Hög- skolan (SOU 1973:2) att landet skulle indelas i 19 högskoleområden och att den statliga grundläggande högskoleutbildningen inom varje hög- skoleområde, varav utgjorde ett, skulle inordnas i en gemen- sam organisation under ledning aven och samma styrelse. Vidare föreslog U 68 att ett nytt verk för den statliga högskoleutbild- ningen inom område skulle inrättas, univer- sitets- och högskoleämbetet (UHÄ), som skulle ersätta bl.a. universitets- kanslersämbetet (UKÄ). U 68 ansåg att övervägande skäl talade för att även utbildningarna inom kulturområdet skulle inordnas i den lokala organisationen för den statliga högskoleutbildningen. De utbildningar inom kulturområdet som av U 68 betraktades som högskoleutbildning bedrevs i vid statens dansskola (numera ) statens musikdramatiska skola (numera ) statens scenskola (numera ) Sex sakkunniga tillkallades för att inom utbildningsdepar- tementet medverka i beredningen av U 68:s förslag. Beredningen över- lämnade ett betänkande Högskolereform (DsU 1974:6) U 68-beredningen ansåg att U 68:s förslag borde genomföras vad gällde sammanförande av befintlig statlig högskoleutbildning inom ett högskoleområde i en administrativ enhet under en styrelse. Beredningen ansåg dock att enstaka undantag borde göras från U 68:s förslag. För de största högskoleområdena föreslog beredningen att det skulle finnas flera självständiga enheter, som var och en utgjorde en myndighet med egen styrelse. Beredningen förordade, liksom U 68, att indelningen i enheter närmare skulle övervägas av berörda organisationskommittéer. Remissynpunkter på U 68:s förslag I propositionen Reformering av högskolan (prop. 1975:9) redovisades remissynpunkter på U 68:s förslag. Förslaget att inordna respektive konstnärlig utbildning i den av U 68 föreslagna högskoleorganisationen, dvs. en högskoleenhet i , avstyrktes av TMR (teater- och musikrådet) med stöd av scenskolorna, statens dansskola och statens musikdramatiska skola, OMUS (organisationskommittén för högre musikutbildning) med stöd av de tre musikhögskolorna, dramatiska institutet samt med . Som skäl för avstyrkandena anförs främst att det här är fråga om så små utbildnings- enheter att deras intressen skulle få svårt att hävda sig inom ramen för en större lokal organisation och att kontakten mellan respektive utbildningar och yrkeslivet skulle försvåras. Vidare redovisades i propositionen följande remissynpunkter: finner att U 68:s förslag i förhållande till nuläget måste leda till en försvagning av det kulturpolitiska inflytandet över kulturutbildningarna. TMR är negativt också till att dessa utbildningar samordnas med övrig högskoleutbildning på central nivå. konstnärsutbildningarna bör sortera under ett kulturpolitiskt, inte utbild- ningspolitiskt organ – förslagsvis det nya . Den senare synpunkten kan jämföras med vad OMUS och styrelsen för hade redovisat enligt remissammanställningen: Enligt OMUS är U 68:s helhetssyn på högskoleutbildningen ett vär- defullt led i en naturlig strävan att skapa likvärdighet mellan olika ut- bildningar. OMUS anser att en enhetligare organisation inom utbild- ningsområdet ökar möjligheterna att bl.a. bryta igenom värderingar kring olika utbildningar. Styrelsen för framhåller värdet för utbildningen inom det område skolan representerar av att på ett klart definierat sätt inordnas i det högre utbildningssystemet. Detta betyder enligt styrelsens mening förutsättningar för ett organiserat samarbete med annan högre utbildning liksom möjligheter till produktutveckling och forskning inom ett i detta hänseende försummat område. I propositionen sammanfattades de lämnade remissynpunkterna från berörda organ så att TMR och avstyrkte U 68:s förslag helt, medan OMUS och styrelserna för dramatiska institutet och konst- intog en något mera nyanserad hållning i fråga om de berörda utbildningarnas förhållande till annan högskoleutbildning. De betonade dock utbildningarnas särart och de krav på hänsyn i skilda avseenden den ställer. Propositionen om reformering av högskolan När det föredragande statsrådet i propositionen om reformering av högskolan (prop. 1975:9) behandlade U 68:s förslag avseende det vidga- de högskolebegreppet noterade han att vissa berörda remissinstanser hade ansett att utbildningarna på kulturområdet borde lämnas utanför eller i varje fall endast delvis beröras av den föreslagna högskole- reformen. På denna punkt anslöt sig föredraganden helt till U 68:s förslag. Det är enligt min mening viktigt att de berörda utbildningarna på kulturområdet inte isoleras från den fortsatta utvecklingen av hög- skoleutbildning som helhet. De bör därför tillhöra högskolan. När föredraganden längre fram i propositionen behandlade frågan om indelningen i högskoleenheter var han dock inte beredd att följa U 68:s förslag fullt ut. Han ansåg att i varje fall för och del var inte fördelarna av en helt sammanhållen organisation entydiga. Jag utgår från att det även fortsättningsvis skall finnas fler än en hög- skoleenhet både i och . Vidare påpekade han att beträffande vissa utbildningar inom kulturområdet kan det vara motive- rat att i avvaktan på resultatet av pågående utredningsarbete inte ta upp frågan om förändringar i den enhetsindelning som Berörda remissinstansers och U 68-beredningens synpunkter hade uppenbarligen betydelse för föredragandens ställningstagande i denna I propositionen föreslogs att en central och sex regionala organisa- tionskommittéer skulle inrättas. fick bl.a. till uppgift att utarbeta förslag beträffande indelning i hög- beslutade i enlighet med regeringens förslag (UbU 1975:17, rskr 1975:179). för högskoleregion (H 75-S) hade följande mål för sitt arbete med högskoleindelningen inom regionen: -att minska antalet enheter inom regionen och uppnå en institutionell samordning mellan dem -att varje högskoleenhet skulle ha rimlig storlek ur effektivitets-, inflytande- och förankringssynpunkt -att uppnå stora gemensamma resurser genom att slå samman små enheter med större. H 75-S föreslog fem högskoleenheter: i , tekniska högskolan i , , högskolan för lärarutbild- ning i och högskolan för konstnärliga utbildningar i . Remissynpunkter på organisationskommitténs förslag I propositionen om utbildning och forskning inom högskolan (prop. 1976/77:59) redovisades remissynpunkter på organisationskommittéer- nas förslag. Flertalet berörda skolor framhävde (liksom tidigare) kultur- utbildningarnas särart. Ett antal skolor, bl.a. statens scenskola i , dramatiska institutet och förordade, bl.a. med hänvisning till pågå- ende utredningar, att ställningstagandet till organisation för utbildningen på kulturområdet borde skjutas upp. Detsamma gjorde för de fria konsterna, som dock ansåg att den under vissa förutsättningar kunde godta en organisationslösning där varje skola inom enheten hade en egen linjenämnd med utvidgad funktion. SOU 1998:10 2 Bakgrund11 skola accepterade en högskola för konstnärlig utbildning, där dansskolan ingick som en arbetsenhet med en linjenämnd. i ansåg att ett uppskjutande av högskole- reformen för dess del kunde medföra praktiska svårigheter men anslöt sig till krav från andra skolor i om att uppskjuta reformen . Det kan vara värt att i detta sammanhang notera att musikhögskolor- na i och anslöt sig till förslagen om att de skulle inord- nas i högskoleorganisationen , men att en förutsättning dock var att samtliga musikhögskolor fick en likartad organisatorisk anknytning på respektive ort. för högskoleregion anförde att den i sitt förslag om att samla kulturutbildningarna till en särskild hög- skoleenhet utgått från skolornas egna krav på bevarande av det kultur- politiska inflytandet över utbildningen m.m. Inom denna enhet skulle förhållandevis stor frihet ges de enskilda arbetsenheterna. Kommittén avstyrkte därför förslag från flera av skolorna att delvis skjuta upp genomförandet av reformen för dessa utbildningars del. UHÄ ansåg, bl.a. mot bakgrund av de önskemål som hade framkom- mit, att ytterligare överväganden för den lokala organisationen för ut- bildningarna i var motiverade. Propositionen om utbildning och forskning inom högskolan Högskolereformen och dess genomförande fortsatte att behandlas efter regeringsskiftet av det nya statsrådet. I propositionen om utbild- ning och forskning inom högskolan (prop. 1976/77:59) anförde föredra- ganden att han ansåg att regionkommittéernas förslag till indelning i högskoleenheter var väl avvägda. Han förordade att högskoleenheter borde inrättas i huvudsak enligt den indelning som regionkommittéerna hade föreslagit. Föredraganden ansåg dock att det på en punkt krävdes ytterligare överväganden, nämligen vad gällde förslaget om en högskola för konst- närlig utbildning i . Han noterade att vissa av skolorna hade ansett att de inte borde inordnas i högskolan. Föredragande statsråd ansåg dock, liksom sin företrädare, att utbildningarna inom kulturområ- det borde föras till högskolan med hänvisning till beslut samt den övergripande karaktär högskolebegreppet skulle komma att ha . är det uppenbart att dessa i vissa avseenden har speciella förhållanden som ibland kan motivera särordningar. Han ansåg därför att skolornas organisatoriska ställning borde ses över ytterligare. Han hänvisade till remissbehandlingen och att några av de berörda skolorna ansåg att ställningstagandet till organisationen av utbildningarna på kulturområdet borde skjutas upp. högskolan för konstnärlig utbildning i bör således inte inrät- Föredraganden redovisade att han avsåg att föreslå regeringen att uppdra åt universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) att, i samverkan med bl.a. de berörda skolorna, överväga organisationen inom högskolan för kulturutbildningarna i stoc kholms- regionen. Han påpekade att det i uppdraget borde ingå att pröva även andra organisatoriska lösningar än den som organisationskommittén för högskoleregion hade föreslagit. UHÄ:s förslag redovisas nedan. beslutade i enlighet med regeringens förslag (UbU 1976/77:20). Budgetpropositionen 1977/78 Regeringen föreslog slutligt ställningstagande i organisationsfrågan i budgetpropositionen 1977/78 (prop. 1977/78:100 bil.12). I propositionen redovisades resultatet av det uppdrag UHÄ hade fått att finna en organisatorisk lösning som tog hänsyn till såväl den nya högskoleorganisationens principer som de konstnärliga utbildningarnas särart och de önskemål som hade framförts från de berörda högskolorna. Enligt föredraganden hade UHÄ efter en omfattande diskussion före- slagit att de åtta konstnärliga skolorna i skulle bestå som självständiga högskoleenheter. Vidare redovisade föredraganden att UHÄ ursprungligen hade före- slagit en gemensam högskola för de konstnärliga utbildningarna i . Syftet med den föreslagna gemensamma organisationen hade varit att ge en ram för utveckling av utbildningarna, att ge stöd och administrativ service åt enheterna samt att skapa ett organ som kunde företräda de konstnärliga utbildningarna i inom högskolan och i kulturpolitiken. Enligt UHÄ skulle dock organisationens funktions- duglighet vara beroende av att arbetsenheterna utnyttjade den och fyllde den med innehåll; i annat fall ansåg UHÄ att risken var stor att organi- sationen enbart skulle bli en administrativ överbyggnad på de befintliga enheterna. Diskussionen med de berörda skolorna hade visat att förslaget om en gemensam organisation inte hade vunnit stöd hos flertalet av dem. UHÄ hade därför gjort den bedömningen att förutsättningen för att bilda en gemensam högskoleenhet för de konstnärliga utbildningarna i saknades. UHÄ hade betonat att de berörda skolorna nu borde få arbetsro för att ägna sig åt utbildning och utvecklingsarbete. Föredraganden påpekade efter denna redovisning att han ansåg att det är viktigt att den organisatoriska lösning som kommer till stånd för dessa utbildningar har stöd från de berörda skolorna själva. Han ville därför inte gå emot förslaget och förordade därför att åtta enheter skulle finnas i från . Han förutsatte att de konstnärliga högskoleenheterna i själva skulle söka former för att bl.a. samordna de administrativa funktionerna i syfte att frigöra resurser för pedagogik och konstnärligt utvecklingsarbete. beslutade i enlighet med regeringens förslag (UbU 1977/78:22, rskr 1977/78:338). anförde dock att det inte var tillfredsställande att organisationen blev så helt olika i /och , å ena sidan, och , å andra sidan. (De konstnärliga utbildningarna i /och hade inordnats i Lunds respektive från ). Utskottet ansåg vidare att det organisationsalternativ som regeringen hade föreslagit inte överensstämde med de tankar som varit vägledande för reformeringen av högskolan. Utskottet betonade vikten av att infor- mationen om utbildningarna på de olika orterna utformades så att det klart framgick att det var frågan om helt jämställda och likvärdiga utbildningar samt att likabehandling var ett ovillkorligt krav vad gällde medelsanvisningar. Utskottet anförde slutligen att det inte ville utesluta att inom överskådlig tid kunde få anledning att ånyo behandla frågan om organisationen av den konstnärliga högskoleutbildningen i ." Denna genomgång av skeendet från U 68:s förslag fram till beslutet att det skulle finnas åtta fristående konstnärliga högskolor i visar att de berörda högskolornas inställning och synpunkter i organisations- frågan har varit avgörande för statsmakternas beslut. Endast på en punkt, nämligen att inordna utbildningarna inom kulturområdet i hög- skolan, har regering och riksdag gått emot vissa av de berörda skolornas (numera högskolornas) uppfattning. 2.1.2Utredningen om konstnärlig högskoleutbildning t illkallades en särskild utredare med uppgift att göra en översyn av den konstnärliga utbildningen i högskolan (dir. 1990:55). Den särskilda utredaren, , lämnade sitt betänkande Konstnärlig högskoleutbildning (SOU 1992:12) . Syftet med översynen var, enligt direktiven, att ge underlag för en samlad utvecklingsplan för högskolans konstnärliga utbildning. annat ingick i uppdraget att bedöma om ansvaret för utbildningen var fördelat på ett riktigt sätt mellan olika högskoleorter och högskole- enheter. Lagerbielke konstaterade i sitt betänkande att det hade varit ett stöd för de konstnärliga högskoleutbildningarna i , , och att ingå i ett större sammanhang inom universiteten. De hade därigenom fått del av administrativ kunskap och inte minst den tyngd ett universitet besitter. Hon ansåg att de konstnärliga högskoleutbildningar- na utanför skulle haft svårt att agera som fristående enheter genom att de är få – i varje fall i , och . Lagerbielke ansåg dock att förhållandena i var annorlunda på grund av den långa tradition och storlek som de större konstnärliga utbildningarna hade. Hon konstaterade att såväl samarbetet mellan de konstnärliga högskolorna som mellan dessa och andra högskolor hade ökat. Det finns ingen anledning att anta att en hopläggning av de konst- närliga högskoleutbildningarna i en enhet skulle stärka den fortsatta utvecklingen av dessa kontakter. Tvärtom skulle en sammanslagning kunna motverka en sådan utveckling genom att försvåra en önskvärd profilering av vissa utbildningar. Hon ansåg inte heller att en samman- läggning skulle medföra några administrativa vinster. Lagerbielke ansåg dock att för de minsta utbildningsenheterna kunde behovet av utbildningsmässiga samband tala för en ökad samordning med andra utbildningar. Hennes förslag till organisation var fyra fristå- ende högskolor i , nämligen -Scen/mediehögskolan (och ) -Musik/dans/(, och ). och kommunikations- och reklamutbildning (GI/IHR) förslogs ingå i . De generella skälen för sammanslagning av vissa av de befintliga högskolorna var att alltför små enheter blir mycket sårbara som dessa enheters administrativa och beslutande överbyggnad blir oproportionerligt stor i förhållande till utbildningen. Ytterligare en aspekt var att små enheter kan bli alltför slutna världar utan möjlighet till reell insyn och påverkan från omvärlden. Förslaget att föra samman () och Teaterhög- skolan motiverades med att de båda högskolorna redan hade ett utvecklat samarbetsprogram och att de tillsammans lämnat förslag om en gemen- sam undervisningsteater. Lagerbielke bedömde att det fanns tillräcklig grund för att de två högskolorna skulle ingå i en gemensam organisation, trots att det i första hand var teaterdelen vid DI som samarbetade med . Här finns anledning att nämna något om förslaget om en gemensam undervisningsteater. Lagerbielke beskrev detta förslag i sin utredning. Förslaget hade framförts i en skrivelse från rektorerna vid DI och och innebar ett samarbetsprojekt mellan de båda hög- skolorna i samverkan med någon eller några teatrar. Målet var att teater- studerande vid de båda högskolorna skulle möta professionella skåde- spelare och regissörer i ett gemensamt arbete med gestaltningsproblem. Vidare framgick av skrivelsen att samarbete skulle initieras med andra konstnärliga högskoleutbildningar, exempelvis i dans, mim, opera, musik och bildkonst och göra det möjligt för unga konstnärer att arbeta och formulera sig tillsammans. Lagerbielke konstaterade att möjligheterna till samarbete skulle öka ytterligare om hennes förslag att organisatoriskt föra samman de två enheterna i en scen/mediehögskola skulle förverk- ligas. Förslaget att föra samman , och motiverades med att alla tre har musiken som självklar utgångspunkt. Lagerbielke ansåg att goda möjligheter till utbyte och samverkan fanns mellan till exempel koreografer och kompositörer liksom mellan de olika lärar/pedagogutbildningarna inom musik och dans. hade enligt Lagerbielke tydliga samband med stora delar av musikerutbildningen. Hon påpekade dock att gemensamma lokaler med anledning av den föreslagna sammanslagningen inte var aktuella. Remissynpunkter på förslagen i Konstnärlig högskoleutbildning Lagerbielkes förslag att sammanföra och Teater- högskolan till en scen/mediehögskola avstyrktes av båda berörda hög- skolor. () ansåg att de fristående, små högskolorna är uppb yggda och organiserade utifrån sin särart, vilket medger den flexibilitet som konstnärlig verksamhet ofta kräver. Vad DI främst eftersträvade var en pedagogisk samverkan med , i undervisning och i vissa projekt. En organisatorisk sammanslagning skulle enligt DI kunna orsaka motsättningar om resurser och därigenom försvåra ett samarbete. DI ansåg i stället att frågan om samlokalisering var viktigare än organisationsformen. kunde, enligt remissyttrandet, inte finna att utreda- ren redovisat några som helst bärande konstnärliga, pedagogiska eller ekonomiska skäl för att inrätta en scen/mediehögskola och avstyrkte På punkt efter punkt bemötte de argument som Lagerbielke presenterat.