sou · GMB3101 · 1999-01-01 00:00:00 — Arbetare och lågutbildade, visar SCB:s studier, oroar sig mer än högutbildade. Deras framtida livschanser är också statistiskt sätt mörkare. Statistik ger dock inte uttryck för natur- givna lagar, den är snarare ett uttryck för vad en politisk offentlig- het lyckades eller inte lyckades åstadkomma. I VÄNTAN PÅ VADÅ'? "NÄR DOM VAR UNGA VISSTE MAN" I det sammanhanget är jag, precis som Habermas, övertygad om att en verkligt fungerande politisk offentlighet så att säga börjar där hemma – på det sätt som en ung människa formas i mötet med andra människor, sin familj, sitt samhälle och dess institutioner. En av de mest övertygande bitar text jag någonsin läst är skriven av den amerikanska filosofen . . Texten finns att läsa i hennes bok and Practice in Hellenistic Ethics. I den berättar hon med lika pedagogisk och poetisk som filosofisk och politisk kraft och skärpa om den uppdiktade flickan som vore hon varje individ i varje möjlig ungdomskultur på väg att gestalta sin tids politiska offentlighet. Nikidion has a material and institutional and relational life. And this life shapes her, for good or for ill. She is the child of her parents: their love and care, or the absence of it, shape her. She is the child of material circumstances of need or plenty; she is healthy or ill, hungry or full: and this, once again, shapes her – shapes not only her health, but her hopes, expectations, and fears, her capabilities for reasoning. She is the child of her city and institutions: and these institutions shape her capacity for shame and self-esteem, for stinginess or generosity, for greediness or moderation. This shaping reaches deep into the soul, profoundly affecting what, even with philosophy, it can become. And this creates another job for philosophy. This job is political. Philosophy can deal with students one by one, refining their capabilities for the good life. But it can also, and perhaps more urgently, reflect about material and social conditions of their lives, so as to design institutions that will allow people to be such that they can, if they wish, be further perfected in the philosophical way. Om att ta tradition på allvar Till slut kanske det visar sig att jag i min kulturanalys har fel, inte nödvändigtvis i normativ bemärkelse, dvs. i försvaret och betonan- det av en fungerande politisk offentlighet, men väl i form av ut- fallet av möjliga politiska skeenden. I vår, som den ofta benämns, sen- eller postmoderna värld har vi en tendens att glömma bort Ett samhälles levda kulturformer, hävdade , rymmer på en och samma gång både det som dominerar , det som växer fram som något nytt och det som finns kvar från som en gång var men ännu är genom att i form av tradition göra sig påmind som möjlig känslo- och hand- lingsstruktur. Att tala om tradition är emellertid att riskera att uppfattas som konservativ, eftersom modernitet ofta ställs mot tradition, som då är att uppfatta som det modernas kulturellt eftersläpade motpol. Sociologerna hävdar i polemik mot detta alltför förenklade synsätt i sin nyutkomna bok Music and Social Movements. Mobilizing Traditions in the Twentieth Century att tradition är att uppfatta som något tveeggat. Å ena sidan är den att uppfatta som en resurs eller källa som gör sociala handlingar möjliga därför att sociala aktörer helt enkelt kan förnya sig själva i mötet med vad traditioner har att tillhandahålla. Detta innebär inte enbart att traditioner ligger där och väntar på att återanvändas utan att förändras. Det innebär att traditio- ner förändras, reformeras och omdefinieras genom att de blir använda. A tradition, skriver Eyerman och Jamison, for us, is a process of connecting a selected or usable past with the present, with ongoing, contemporary life. Eftersom Eyermans och Jamisons bok avhandlar musikens betydelse och mobiliserande roll i sociala rörelser skriver de att the tradition can be considered a kind of grammar, or a basic language, within which a particular song or piece of music is constructed, och fortsätter: But, at the same time, artistic creation requires that those rules be broken, or at least amended, so that the tradition can be rejuvenated by adding something new to it, and by becoming embedded in an individual or collective performance. När så sker, tycks de mena, sammanfaller viktiga aspekter av en människas personliga identitet med upplevelsen av något som gemensamt delas med andra. Kanske är det precis ett sådant sam- manfallande som inte bara kommer att föda en ny fungerande politisk offentlighet utan åter kommer att få gamla partier att leva traditionens dubbelhet och möjlighet. Är vår tids problem kanske I VÄNTAN PÅ VADÅ'? "NÄR DOM VAR UNGA VISSTE MAN" flykten från en tradition som faktiskt och idealt bär fröet till den förnyelse som vi efterfrågar men inte tycker oss kunna finna? Det är inte bara min förhoppning utan också min övertygelse att historien inte har kommit till ett politiskt slut bara därför att vi just nu i alltför postmodern anda riskerar att uppleva det så. Demokratins historia och tradition, också den parlamentariska formen byggd på partier med ideologiska övertygelser, politiska program och mobilisering av medlemmar, är stark. Som tradition och evigt moment av sanning kan en fungerande politisk offent- lighet aldrig utplånas. Det kanske inte är konstigare än att , som så många i min föräldrargeneration dömde ut som en tillfällig fluga, ständigt återupptäcks av nya generationer. Och demokratins ursprung och tradition är som bekant betydligt äldre än pop- musikens. Det enda som skrämmer mig är att det är med återupp- täckten av som med det politiska intresset – det är i störst utsträckning medelklassen och dess barn som tar den i sin be- sittning. Är det sena 1900-talets medelklass lika intresserad av att ha med folket som efterkrigstidens? Hur skall individualisering och autonomitetssträvanden kombineras med ett gott ekonomiskt, socialt, kulturellt och politiskt liv för alla. Det givna och låsta kollektiva idealet är lika farligt som skenande nomadiska individer på jakt enbart efter sig själva. hör jag kloka och provocerande fråga: What does one do with the real people (Läs ungdomen!) of the world, while waiting for politics to become rational?. Kanske är det så enkelt att Habermas har rätt. Vi får alla genom relationen samhälle, ungdomskultur och politik verka för en fungerande politisk offentlighet. Släpp ungdomarna in som vore de Nikidion i berättelse om begärets terapi och vips kanske det visar sig att nya tveeggade traditioner väcks till liv och förändras utan att den politiska offentlighetens ideal ruckas det minsta lilla: folkets liksom ungdomens eviga rätt att penetrera makten med politiska institutioner som redskap. Det man inte vet kan vinnas. Då slipper man vänta – på vadå? Skolans vardag och demokratins ideal ska genom uppföljning, utvärdering, tillsyn och ut- vecklingsinsatser bidra till att förskolan och skolan utvecklas i en- lighet med de nationellt fastställda målen. ska värdera verksamheternas kvalitet och likvärdighet och bidra till kvalitets- utveckling av skolan inklusive förskola och förskoleklass. En grundläggande uppgift är att förse regering och riksdag samt kommuner/huvudmän och skolor med sådan information om ut- vecklingen som är viktig för att på olika nivåer kunna styra och utveckla verksamheten. Frågor gällande elevers inflytande och an- svar är ett prioriterat område inom vår verksamhet. I det följande skall jag belysa och ge några exempel på detta. Jag skall huvudsak- ligen uppehålla mig vid elevers inflytande men även beröra för- äldrainflytandet. I skollagen föreskrivs för såväl det offentliga skolväsendet för barn och ungdom som för vuxna att verksamheten i skolan skall utfor- mas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värde- ringar. Dessa stadganden utgör utgångspunkten för skolans värde- grund. Lagstiftaren förväntar sig sålunda att eleverna har ett visst inflytande och kan påverka. Detta kommer också till uttryck i läroplanerna, Lpo 94 resp. Lpf 94, under rubrikerna elevernas an- svar och inflytande. Lagstiftaren säger dock inte något om hur in- flytandet skall komma till uttryck. SKOLANS VARDAG OCH DEMOKRATINS IDEAL En viktig aspekt av inflytandet är hur elevernas möjligheter att välja tillgodoses. I gäller det exempelvis val av språk och elevens val av fördjupningsuppgifter, i gymnasieskolan kan det gälla val av grenar eller kurser. Elevinflytandet har varit på skolans dagordning . Det var ett prioriterat område genom en växande detaljreglering i centrala förordningar. Denna reglering avskaffades nästan helt 1991 och ersattes med över- gripande men riktningsgivande föreskrifter i lagtext. På vilka frågor, när och i vilken utsträckning samt i vilka for- mer skall eleverna ha inflytande? Enskilt eller kollektivt eller både och? Svaren återfinns inte i några texter. Reglerna om elevers rätt till inflytande är, liksom många andra regler om rättigheter för eleverna, så konstruerade att det är skolans företrädare, de vuxna, som har tolkningsföreträde. Detta innebär att lagtexten måste för- stås, vilket ställer krav på kunskap om främst skolans värdegrund. Dess intentioner måste lokalt förverkligas i vardaglig tillämpning, något som i sin tur ställer krav på såväl förhållningssätt till som insikt om grundläggande demokratiska värderingar. I läroplanerna anges bl.a. Att eleverna skall få ett allt större inflytande över sin utbildning och det inre arbetet i skolan Att eleverna skall få ett reellt inflytande på arbetssätt, arbets- former och undervisningens innehåll Att inflytandet skall öka med stigande ålder samt Att eleverna skall förberedas för delaktighet och medansvar och för de rättigheter och skyldigheter som präglar ett demokra- tiskt samhälle. Den första rapporten anknyter till att har i uppdrag att genomföra nationella attitydundersökningar – s.k. skolbildsunder- sökningar. Den första genomföres 1993/94 och den andra våren 1997 vilken publicerades . I Vem tror på skolan? Attityder till skolan 1997 presenteras allmänhetens, föräldrars, elevers och lärares uppfattningar om skolan utifrån ett slump- mässigt urval, ca 7 000 personer. Undersökningen i form av postal enkät och telefonintervjuer avser och gymnasie- skolan. Rapporten består av 14 artiklar och är sorterade i fyra om- råden: Förtroende, Kvalitet, Inflytande och Förändring. Av denna framgår bl.a. följande: Eleverna anser sig ha ganska lite att säga till om i skolan, men jämfört är det fler elever som tycker att de kan vara med och bestämma över framför allt arbetssättet i skolan och vad som ska tas upp i undervisningen. Merparten av eleverna vill ha mer att säga till om både vad gäller själva verksamheten – undervisningens innehåll, läromedel och framför allt arbetssättet och vad gäller ramarna för verksam- heten i betydelsen regler, miljö och resurser samt vilka lärare de ska ha. Trivsel och inflytande hör ihop. De elever som uppger att de trivs hävdar i mindre utsträckning än andra att de kan påverka det som sker i skolan som de också uppger att de skulle vilja påverka mera. Anmärkningsvärt är att ju äldre elever som lärare undervisar, desto mindre positiva är lärarna till ett ökat elevinflytande. Denna undersökning är ett exempel på bidrag till den offentliga diskussionen på nationell nivå om fenomenet elev- inflytande. Vi använder gärna begreppet inflytande som en etikett på något vars innebörd vi har olika föreställningar om. Det är där- för viktigt att belysa fenomenet utifrån olika perspektiv och olika intressenters horisont för att därigenom stimulera diskussionen och reflektionen över vad elevinflytande är, kan vara och bör vara. Ett formellt inflytande utövas via representanter i t.ex. elevråd och skolkonferens medan ett informellt inflytande bl.a. avser inflytan- det över det egna arbetet och lärandet i undervisningssituationen. Ett annat sätt att betrakta elevinflytande är att ta sin utgångspunkt i hur olika grupper inom och utom skolan ser på och förhåller sig SKOLANS VARDAG OCH DEMOKRATINS IDEAL till elevernas möjligheter att påverka verksamheten i skolan, t.ex. attitydundersökningen Vem tror på skolan. Återkommande undersökningar främst i enkätens form visar att elevinflytandet förefaller minska i skolan med stigande ålder. Är det verkligen på det viset? Är det inte snarare så att elevernas inflytande ändrar karaktär och gestaltar sig på olika sätt beroende på ålder och skol- form? I så fall är det kanske önskvärt att de nationella studierna kompletteras med konkreta studier av enskilda skolor när det gäller elevernas inflytande. Den andra rapporten gymnasieprogram under omvand- lingstryck handlar om utvärdering av Barn- och fri- tidsprogrammet (BF), Elprogrammet (EC), Industriprogrammet (IP), Medieprogrammet (MP) samt Naturvetenskapsprogrammet (NV) och har en kvalitativ ansats med fallstudier på 44 skolor. I studien konstateras bl.a. följande när det gäller elevers delaktighet: De formella formerna för elevernas inflytande har en svag ställ- ning. Inte heller eleverna själva lägger stor vikt vid dessa infly- tandeformer. Däremot finns det tydliga skillnader mellan pro- grammen när det gäller det informella inflytandet dvs. de på- verkansmöjligheter eleverna har i det dagliga arbetet. På Barn- och fritidsprogrammet och Medieprogrammet visar många berättelser hur eleverna aktivt och kollektivt deltar i utform- ningen av det egna arbetet både vad gäller innehåll och arbets- former medan detta sällan förekommer på Naturvetenskaps- programmet. Här finns det tvärtom utsagor som kan tolkas som att eleverna gärna ser att läraren bestämmer det mesta. På Industriprogrammet och Elprogrammet gestaltas elevinfly- tandet på ytterligare ett annat sätt. Här sker inflytandet på individuell bas inom ramen för en mästare-lärlingsrelation. In- ledningsvis finns det ett begränsat utrymme för elevernas eget initiativ och ansvar men efterhand uppstår en mer jämställd relation där eleven har stort inflytande över det egna arbetet. påbörjades en fyraårig försöksperiod för lokala styrelser med elevmajoritet inom gymnasieskolan och den kom- munala vuxenutbildningen. Den pågår till och med utgången av juni månad . Kommun och landsting får överlåta vissa an- svars- och beslutandefunktioner, som ligger på styrelsen för utbildningen eller rektor för en skola, till en lokal styrelse för elevmajoritet. har fått regeringens uppdrag att utvär- dera denna verksamhet. har vidare fått i uppdrag att utvärdera försöksverksamheten med lokala styrelser med för- äldramajoritet – en försöksverksamhet som pågår fr.o.m. till och med . får styrel- sen för utbildningen i en kommun överlåta vissa ansvars- och be- slutandefunktioner på en lokal styrelse med föräldramajoritet. har den första delstudien genomförts i form av intervjuer och fallstudier för att bl.a. belysa bakgrund och förut- sättningar för inrättandet av lokala styrelser. Efterhand kommer andra frågeområden att belysas t.ex. Vad innebär ett ökat föräldra- engagemang för elevernas inflytande? Inom finns det dessutom ett flertal projekt som belyser frågan om elevers inflytande i skolan. Projektet arbetssätt och arbetsformer, ELEVSAM, har till uppgift att svara för ett samordnat vetande och ett samordnat sökande av kunskap – såväl internt som externt – inom området elevinflytande, arbetssätt och arbetsformer i skolan. Inom detta projekt pågår arbetet med att ta fram någon form av skriftligt referensmaterial vars huvudsyfte är att belysa olika aspekter på elevinflytande – vad det är, kan eller bör vara. Mål- gruppen är i första hand rektorer och lärare men kan med fördel även läsas av andra som är intresserade av dessa frågor. Vidare pla- neras ett särskilt material som främst vänder sig till förtroende- SKOLANS VARDAG OCH DEMOKRATINS IDEAL valda i kommunala nämnder med ansvar för skolan. Avsikten är att dessa båda material skall kunna ges ut . Ett 40-tal skolor som arbetar med skol- och kompetensutveck- ling – grundskolor, gymnasieskolor, fristående skolor – är engagerade i projektet inflytande och arbetet i skolan. Fokus i detta projekt är undervisningssituationen och elevers inflytande över sitt eget arbete. Skolorna träffas i semi- narieform och har bildat nätverk samt etablerat kontakt med olika högskolor. Processen står i centrum och följs successivt. Resulta- ten kommer att redovisas . genomför också återkommande ett stort antal semi- narier för att belysa det pågående reformarbetet inom såväl den obligatoriska skolan som de frivilliga skolformerna. Seminarierna vänder sig till representanter för skolor och tar sin utgångspunkt i skolornas erfarenheter. Erfarenheterna och resultaten kommer efterhand att publiceras i . Dessutom fördelar också pengar till kommuner och universitet/högskolor för att stärka skolpersonalens kompetens- utveckling i syfte att stimulera lokala utvecklingsarbeten t.ex. in- om området elevinflytande och ansvar. Vidare fördelar för den individuellt motiverade fortbildningen för lärare. Syftet är att tillgodose fortbildningsbehov som är angelägna för lärares utveckling i sitt yrke men också viktiga för skolans ut- veckling sett framför allt ur ett nationellt perspektiv. Elevers inflytande och möjligheter att påverka sin skolsituation behandlas också i ett flertal av tillsynsbeslut där också elevernas rätt till stöd behandlas. Huvuddelen av dessa beslut gäller . Kritik har i flera fall riktats mot kommuner för bris- ter i elevernas möjligheter till inflytande. poängterar att elevernas möjligheter att påverka arbetssätt, arbetsformer och undervisningens innehåll är en viktig förutsättning för att eleverna skall kunna nå målen. För att kunna påverka och ta ansvar för sin egen utbildning måste eleverna vara informerade om och ha till- gång till såväl de nationella som de lokalt utformade målen för undervisningen. De skall också känna till vilka krav som gäller och fortlöpande informeras om sina resultat i förhållande till kun- skapsmålen. ställa en bild av elevernas inflytande så som det framställs i verkets tillsynsbeslut. har också under haft en referensgrupp bestående av sju elever som representerar olika program i gym- nasieskolan. Diskussionerna med dem har bl.a. gällt tillgången på information om innehållet i de nationella styrdokumenten såsom läroplan och kursplaner. pågår diskussioner och undersöks möjligheterna att ge ut någon form av skriftligt stöd- material för elever angående de nationella styrdokumenten. Diskussionen om villkoren och innebörden i elevers inflytande behöver nyanseras och dess karaktär i olika skolformer beskrivas. Det är vidare önskvärt att man använder olika metoder samt att beskrivningar görs utifrån såväl olika perspektiv som olika intres- senters horisont. I vårt decentraliserade skolsystem med lokala tolkningar av nationellt formulerade mål blir diskussionen och reflektionen om innebörden i skolans värdegrund viktig. Ytterst handlar elevernas möjligheter till inflytande i skolan om de vuxnas förhållningssätt – hur de vuxna ser på elevernas lärande och kun- skapsbildning. Frågor kring ungdomars inflytande i samhället och deras möjlighet att påverka såväl sina egna villkor som samhället i stort, har aktualiserats i ökad utsträckning. Runt om i landet pågår diskussioner och konkret arbete för att ungdomar ska bli mer delaktiga i frågor som berör dem. Upprinnelsen till detta är en ökad medvetenhet om ungdomars vardagssituation. Det handlar om utanförskap, om svårig- heten för unga som grupp att göra sin röst hörd i samhället och att etablera sig som vuxen. Det handlar också om att ungdomar i allt högre utsträckning väljer att engagera sig på nya sätt och söka nya former för sitt samhällsengagemang. Arbetet med att öka ungdomars inflytande har resulterat i många olika verksamheter, som organiseras runt om i landets kommuner. Det finns en uttalad vilja att unga medborgare ska vara med och påverka i olika samhällsfrågor men det finns också många dolda strukturer som hindrar, respektive möjliggör inflytande. Inflytande handlar om makt och ytterst om demokrati. Vilka förutsättningar har ungdomar att erövra makt? Makt innebär möj- lighet att påverka. Vad som ger makt och vem som innehar makt handlar ytterst om relationer mellan människor. Trots att en person har mandat att besluta om något är det inte säkert att det är den personen som utövar makt. När unga sägs ha inflytande över en verk- samhet är det inte säkert att det är de unga som egentligen styr. Vill man förändra möjligheterna till inflytande för en grupp i samhället måste man titta närmare på de mer dolda maktstrukturerna. En modell för maktstrukturer presenterades i maktutredningens huvud- betänkande Demokrati och makt i (SOU 1990:44). Här be- skrivs makten i tre dimensioner: maktens tre ansikten. punkt från dessa tre ansikten kan ungas möjlighet till självstyre undersökas. Var finns unga medborgare inom maktens första ansikte, den synliga makten? är unga dåligt representerade i samhällets beslutande organ. I är exempelvis av ledamöterna under , trots att utgör av befolkningen. Det finns arenor där det är tänkt att ungdomar själva ska styra och ansvara för verksamheten. På samhällets olika nivåer finns konkreta exempel på vad som görs för att unga ska få inflytande över samhällsutvecklingen. På nationellt plan kan nämnas ungdoms- organisationer som och de politiska ungdoms- förbunden. På lokal nivå finns t.ex. elevråd på skolor och som en relativt ny företeelse, kommunala ungdomsråd. Inom skolans område finns också på försök möjligheten att inrätta lokala skolstyrelser med elevmajoritet på gymnasieskolor, i enlighet med förslag. Men ger detta ungdomar ett reellt inflytande och verklig möjlighet att själva styra? Organisering och lagstiftning är en viktig del för att legitimera ungas rätt till inflytande men det räcker inte. I maktens andra ansikte återfinns förutsättningarna för att fattade beslut och skrivna dokument ska bli verklighet. Maktens andra ansikte symboliserar den svårfångade maktrela- tionen som består i vem som formulerar dagordningen och bestäm- mer vad som ska tas upp till diskussion. Bakom de synliga frågorna och besluten döljer sig processer som påverkar i olika riktningar utan att dessa egentligen någonsin blir föremål för diskussion. I det politiska livet likaväl som i en skola eller på en fritidsgård är det många faktorer som samverkar då olika frågor hamnar på dag- ordningen. Frågor kan bortdefinieras eller förändras så att de får en annan innebörd. Inom skolans värld blir detta ofta tydligt i elevråds- arbete. Till elevrådet väljer eleverna själva sina representanter. Men vem formulerar vilka frågor som finns på elevrådets dagordning? elever vet vilken roll elevråd kan ha, ekonomin är ofta minimal och tiden för att bedriva arbetet är hårt beskuren av de vuxna i skolan. Samma förhållande gäller för många kommunala ungdomsråd. Alltför ofta sätts ramarna för ungdomsrådens arbete av kommunala tjänstemän och beslutsfattare utan att ungdomar själva varit med i den processen. Vad som är ungdomsfrågor definieras ofta av vuxna och utgår i hög grad från ett problemperspektiv, där utgångspunkten blir att motverka t.ex. droger och våld. Det tredje ansiktet kan sägas vara dolt bakom de två första. Det handlar om vem som har makten över medborgarnas tankar och värderingar. Ungdomars grad av aktivitet och deras tro på sin egen kapacitet som medborgare formas i det tredje ansiktet. Det är den enskildes upplevelse och erfarenhet och inte minst möten med andra som skapar individens tro på sig själv och medvetenhet om sin roll och förmåga att delta i ett sammanhang. Ungdomars medvetande formas genom medier, på fritidsgården, i föreningen, skolan, familjen och bland kamrater i det fria rummet. I Ungdom och makt (SOU1991:12) beskrivs ungdomstiden som en livsfas, den period i livet då människor utvecklas och formas intensivt. Då man väljer utbildning och yrke och får egna intressen.