sou · GMB3107 · 1999-01-01 00:00:00 — 1994/95:102 s. 66 f. samt arbetsrättskommittés delbetänkande Övergång av verksamheter och kollektiva uppsägningar – EU och den svenska arbetsrätten; SOU 1994:83 s. 111 ff.). I ingressen till EG-direktivet anges att det är viktigt att arbetstagarna ges ett bättre skydd vid kollektiva uppsägningar, som hänsyn måste tas till behovet av en välbalanserad ekonomisk och social utveckling inom gemenskapen. Det konstateras att det finns skillnader mellan medlemsstaternas bestämmelser om de praktiska och formella förfarandena vid kollektiva uppsägningar och om de åtgärder som särskilt vidtagits för att lindra uppsägningarnas konsekvenser för arbetstagarna. Alla sådana skillnader anses kunna få direkt betydelse för den gemensamma marknadens funktion. Uttrycket kollektiva uppsägningar kan för svensk vidkommande sägas motsvara uppsägning på grund av arbetsbrist eller driftsinskränkning. EG-direktivet med ändringar i direktivet skall ses mot bakgrund av en stadga om arbetstagares grundläggande rättigheter. Ändringarna innebär att arbetstagarsidans ställning har stärkts i flera hänseenden (SOU 1994:83 s. 112). 138 &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL De båda direktiven innehåller minimiregler till arbetstagarnas förmån. Det finns således inte något hinder för medlemsstaterna att tillämpa regler som från arbetstagarnas synpunkt är fördelaktigare än direktivens bestämmelser. Direktivet har varit föremål för tolkning (se bl.a. prop. 1994/95:102 s. 70 med hänvisningar till rättsfall). Såväl 1975 som direktiv finns i svensk version, i enlighet med vad som framgår av fotnoten i avsnittet med författningsförslag. De finns dessutom återgivna bl.a. i bilaga 7 respektive 8 i propositionen 1994/95:102. När hänvisning nedan görs till direktiv ET om kollektiva uppsägningar och dess bestämmelser avses, som tidigare nämnts, direktivet , med ändringar genom direktivet . De bestämmelser i direktivet som har betydelse för varselreglerna, omfattar endast varsel inför uppsägningar. Reglerna om varsel inför permitteringar berörs inte av direktivet och därmed inte heller av några materiella ändringar i främjandelagen (prop. 1994/95:102 s. 77 f.). Reglerna som grundas på direktivet skall dock, enligt artikel 2 a i direktivet, tillämpas även när tidsbegränsade anställningar upphör . Det sist sagda åsyftar ju en annan situation än när anställningar begränsade till etc. inte vid anställningstidens slut övergår i fortsatt anställning. De ändringar i främjandelagen som gjorts till följd av direktivet berörs nedan i den omfattning som det kan finnas skäl till. Särskilt 1 § främjandelagen har genomgått stora förändringar med anledning av detta direktiv. Även andra ändringar berörs i den mån det finns skäl till det. Som tidigare nämnts har tidigare ansett det inte krävs några lagändringar för att svensk lagstiftning skall stämma överens med det nu nämnda EG-direktivet (prop. s. 23). Det kan tilläggas att det i förarbetena (prop. s. 78 f.; se även SOU 1994:83 s. 131) förts en diskussion kring artikel 5 a i direktivet. Enligt nämnda artikel skall medlemsstaterna se till att arbetstagarrepresentanterna eller arbetstagarna har tillgång till administrativa eller rättsliga förfaranden för att genomdriva skyldigheter enligt direktivet. Vad gäller varselskyldigheten skulle detta, enligt förarbetena, kunna uppfattas så att arbetstagarrepresentanterna formellt skulle ges rätt att delta som sökande part e.d. i ett ärende om varsel inför länsarbetsnämnden eller . Regeringen anför i propositionen att den delar kommitténs bedömning att den allmänna möjlighet som arbetstagarna har att påtala brott mot varselreglerna och att föra fram &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL 139 synpunkter samt den däremot svarande skyldigheten som nämnden har att med anledning därav och under sitt myndighetsansvar vidta lämpliga åtgärder är tillfyllest för att uppfylla direktivets innehåll på denna punkt. Nedan återges främjandelagens materiella bestämmelser om varsel åtföljda av kommentarer. Dessutom återges de bestämmelser i främjandelagen som i annat avseende gäller varselskyldigheten enligt lagen. Framställningen bygger huvudsakligen på uttalanden i dels propositionen 1973:129 inför främjandelagen, dels propositionen 1994/95:102 inför ändringarna i bl.a. främjandelagen med anledning av det tidigare nämnda EG-direktivet om kollektiva uppsägningar. När hänvisning i texten görs till förarbetena eller propositionen utan närmare angivelse av numret på propositionen, avses den i texten närmast föregående angivna propositionen. g En arbetsgivare som avser att genomföra en driftsinskränkning enligt 2 eller 3 § skall inom den tid som anges där skriftligen varsla länsarbetsnämnden i det län där driftsinskränkningen genomförs, om minst fem arbetstagare berörs av inskränkningen. Detta gäller också om driftsinskränkningen av kan antas föra med sig att antalet uppsägningar sammanlagt uppgår till minst tjugo. Lag (1994:1689). I den inledande paragrafen föreskrivs i vilka fall SKYLDIGHET F¶RELIGGER F¶R EN ARBETSGIVARE ATT VARSLA L¤NSARBETSN¤MNDEN OM EN PLANERAD DRIFTSINSKR¤NKNING Enligt förarbetena avses med driftsinskränkning både sådana fall då en arbetsgivare helt avvecklar sin verksamhet, dvs. lägger ned driften, och övriga fall av personalinskränkningar på grund av arbetsbrist. Om arbetsgivaren bara vill flytta sin verksamhet till en annan ort föreligger det inte någon varselskyldighet enligt lagen. Detta gäller även om flyttningen kan få konsekvenser för arbetsmarknadsläget eller leda till sådana svårigheter för de anställda att dessa slutar sin anställning (prop. 1973:129 s. 209). Av paragrafen framgår inledningsvis att skyldighet att varsla föreligger om arbetsgivaren avser att genomföra en driftsinskränkning som kan leda till uppsägning eller permittering eller till att en anställning begränsad till etc. inte förnyas, under förutsättning att minst fem arbetstagare berörs (se vidare nedan). 140 &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL till länsarbetsnämnden i det län där driftsinskränkningen genomförs. Om arbetsgivaren avser att genomföra en driftsinskränkning som berör driftsenheter i olika län, skall han enligt förarbetena (prop. s. 289) lämna varsel till länsarbetsnämnden i varje sådant län. Till följd av anpassningen till EG-direktivet om kollektiva uppsägningar har paragrafen fått ett tillägg. Formuleringen har utformats i anslutning till direktivet. Formuleringen skall därför ses i belysning av direktivets regler och den tolkning som kan göras av dessa regler. Reglerna som grundas på direktivet skall, som nämnts tidigare, tillämpas även när tidsbegränsade anställningar upphör (artikel 2 a i direktivet; se vidare prop. 1994/95:102 s. 67 och 87). Av tillägget framgår att varsel även skall lämnas om en driftsinskränkning kan antas föra med sig minst 20 uppsägningar av . Om en arbetsgivare vid fem olika tillfällen under i princip en tremånadersperiod avser att säga upp fyra anställda , är han således skyldig att varsla (prop. s. 87). Lagtexten har fått en annan utformning än den arbetsrättskommittén föreslog. Genom ändring av direktivet har det tillagts att vid beräkningen av antalet kollektiva uppsägningar skall hänsyn tas till andra upphöranden av anställningar (prop. s. 87 och s. 66 f). Med andra upphöranden torde, enligt uttalande i propositionen, avses den situationen att en arbetstagare inte sägs upp på grund av arbetsbrist men ändå slutar sin anställning i anledning av driftsinskränkningen, t.ex. genom att acceptera ett erbjudande om s.k. garantipension. Detta lagstadgande bör, enligt förarbetena, tolkas så att hänsyn skall tas till sådana andra upphöranden när antalet arbetsbristuppsägningar är minst fem. Eftersom det enligt paragrafens första stycke alltid skall föreligga varselskyldighet när antalet uppsägningar uppgår till fem, behövs det i de svenska reglerna inte anges att hänsyn skall tas till andra upphöranden. Slutligen kan nämnas att författningsrummet tidigare innehöll ett andra stycke, i vilket föreskrevs att varselskyldighet inte förelåg om en driftsinskränkning utgjorde ett normalt led i arbetsgivarens verksamhet. Något sådant undantag tillåts dock inte enligt EG-direktivet. Sistnämnda stycke har därför utgått. g Varsel om sådan driftsinskränkning som kan medföra uppsägning skall lämnas 1.minst två månader före driftsinskränkningen, om högst 25 arbetstagare berörs av uppsägning, 2.minst fyra månader före driftsinskränkningen, om fler än 25 men högst 100 arbetstagare berörs av uppsägning, SOU 1998:107 &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL 141 3. före driftsinskränkningen, om fler än 100 arbetstagare berörs av uppsägning. Lag (1994:1689). I författningsrummet regleras DEN TID INOM VILKEN ARBETSGIVAREN SKALL L¤MNA VARSEL OM DRIFTSINSKR¤NKNING SOM KAN MEDF¶RA UPPS¤GNING Denna tid har satts i relation till antalet arbetstagare som sägs upp på grund av driftsinskränkningen. Varseltiden skall räknas från den tidpunkt då driftsinskränkningen genomförs, dvs. den tidpunkt då arbete hos arbetsgivaren kan beredas de uppsagda arbetstagarna och dessa därför får lämna företaget. Att deras uppsägningstider eventuellt då ännu inte gått till ända, saknar betydelse (prop. 1973:129 s. 291). Paragrafen har , genom SFS 1994:1689, endast setts över språkligt. A g Ett varsel enligt 2 § skall innehålla all relevant information om de planerade uppsägningarna och särskilt innehålla uppgift om 1.skälen till de planerade uppsägningarna, 2.antalet arbetstagare som avses bli uppsagda och vilka kategorier de 3.antalet arbetstagare som normalt sysselsätts och vilka kategorier de tillhör, och 4.den tidpunkt då driftsinskränkningen är avsedd att genomföras och den tidsperiod under vilken uppsägningarna är avsedda att , dock senast en månad före driftsinskränkningen, skall arbetsgivaren skriftligen komplettera varslet med 1.uppgifter om vilka arbetstagare som berörs av uppsägning, 2.relevant information om de förhandlingar som inför uppsägningarna har förts enligt 11 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet eller enligt motsvarande bestämmelser i kollektivavtal, och 3.en kopia av den skriftliga underrättelse som har lämnats till motparten enligt 15 § andra stycket lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. kan förelägga arbetsgivaren vid vite att fullgöra sina skyldigheter enligt andra stycket. Lag (1994:1689). Denna paragraf infördes , men motsvaras till stor del av den numera upphävda 5 §. En redogörelse för 5 § främjandelagen finns i arbetsrättskommitténs betänkande Arbetsrättsliga utredningar – Bakgrundsmaterial utarbetat av sekretariatet vid arbetsrättkommitté SOU 1994:141 s. 490 f. Här kan nämnas att sistnämnda paragraf innehöll föreskrifter om innehållet i varsel om driftsinskränkning som kunde föranleda uppsägning eller permittering eller att en anställning begränsad till etc. inte övergår i fortsatt 142 &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL I den nya paragrafen har dock särskilt reglerats vad som skall gälla driftsinskränkningar som kan leda till uppsägningar. I huvudsak är det fråga om en närmare anpassning till EG-direktivet, artiklarna 3 och 4. Paragrafen skall därför ses i belysning av direktivets regler och den uttolkning som kan komma att ske (prop. Enligt första stycket SKALL ETT VARSEL INNEH¥LLA all relevant information om de tilltänkta uppsägningarna och särskilt ange vissa viktiga och grundläggande uppgifter. Vad som närmare avses med all relevant information framgår inte av direktivet. Saken får, enligt förarbetena (prop. s. 88), avgöras från fall till fall. De särskilt angivna punkterna motsvarar i stort vad som gällde enligt 5 § första stycket. Vid utformningen beaktades bestämmelserna i 15 § andra stycket medbestämmandelagen, så att en enhetlig formulering skulle erhållas. I andra stycket föreskrivs att arbetsgivaren skriftligen skall komplettera varslet med ytterligare upplysningar. Upplysningarna skall lämnas senast en månad före driftsinskränkningen. Arbetsgivaren har att ange vilka arbetstagare som berörs av uppsägning. Denna skyldighet förelåg även tidigare enligt 5 § andra stycket. Vidare skall relevant information lämnas om de medbestämmandeförhandlingar som förts inför driftsinskränkningen och arbetsgivaren skall till länsarbetsnämnden lämna en kopia av den underrättelse som lämnats till arbetstagarorganisationen enligt 15 § medbestämmandelagen. Skyldigheten att lämna de två sistnämnda uppgifterna har sin grund i direktivet. De skyldigheter som arbetsgivaren har enligt det nu beskrivna andra stycket kan länsarbetsnämnden enligt tredje stycket förelägga arbetsgivaren att fullgöra vid vite. g Varsel om sådan driftsinskränkning som kan medföra permittering skall lämnas minst en månad i förväg. Varsel om driftsinskränkningen skall lämnas minst i förväg om en arbetstagare som anställts för , en viss säsong eller ett visst arbete på grund av driftsinskränkning inte kan beredas fortsatt anställning i samband med att den tidigare anställningen upphör eller den nya säsongen skall börja. Lag (1994:1689). I paragrafen anges VILKEN VARSELTID SOM SKALL IAKTTAS N¤R EN DRIFTSINSKR¤NKNING INTE LEDER TILL UPPS¤GNING (se beträffande 1973:129 s. 291 f.) I första stycket regleras den tid inom vilken varsel skall lämna om driftsinskränkningar, som kan medföra permitteringsåtgärder &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL 143 varigenom arbetet helt eller delvis inskränks utan att anställningen upphör att gälla. I likhet med vad som gäller enligt 2 § skall varseltiden, här minst en månad, räknas från den tidpunkt då driftsinskränkningen genomförs. I förevarande fall innebär detta den tidpunkt då permitteringen träder i kraft, dvs. då arbetet för de arbetstagare som berörs av driftsinskränkningen helt eller delvis inskränks. Enligt andra stycket gäller följande. Varsel om driftsinskränkningen skall lämnas minst i förväg om en arbetstagare som anställts för , en viss säsong eller ett visst arbete på grund av driftsinskränkningen inte kan beredas fortsatt anställning i samband med att den tidigare anställningen upphör eller den nya säsongen skall börja. Bestämmelsen i andra stycket tar sikte på sådana fall där orsaken till att fortsatt anställning inte sker är att arbetsgivaren måste inskränka eller lägga ned driften. Varsel kommer således i fråga endast i sådana fall där det är överenskommet eller förutsatt mellan parterna att anställningen annars skulle ha ersatts av en fortsatt anställning eller där detta på grund av anställningsförhållandets varaktighet och förhållandena i övrigt ligger i sakens natur (prop. s. 292; se vidare SOU 1994:141 s. 488 med där gjorda hänvisningar till bl.a. rättsfall). Varseltiden skall i de fall som avses i andra stycket räknas från den tidpunkt då den nya anställningen skulle ha påbörjats om någon driftsinskränkning inte företagits. Paragrafen har endast setts över språkligt. A g Ett varsel enligt 3 § skall innehålla uppgift om 1.orsaken till den driftsinskränkning som har föranlett permitteringen, 2.den tidpunkt då driftsinskränkningen är avsedd att genomföras, och 3.antalet berörda arbetstagare, fördelade på yrkesgrupper. skall arbetsgivaren skriftligen komplettera varslet med uppgift om vilka arbetstagare som berörs av driftsinskränkningen. kan förelägga arbetsgivaren vid vite att fullgöra sina skyldigheter enligt andra stycket. Lag (1994:1689). Paragrafen infördes till följd av andra anpassningar som gjordes till EG-direktivet. Den motsvarar i alla delar vad som gällde enligt den numera upphävda 5 § (se ovan beträffande 2 a § och prop. 1994/95:102 s. 88). En redogörelse för 5 § främjandelagen finns, som nämnts ovan i samband med redogörelsen för 2 a §, i SOU 1994:141 s. I 3 a § första stycket regleras VILKA UPPGIFTER ETT VARSEL ENLIGT g SKALL INNEH¥LLA 144 &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL Enligt andra stycket skall en arbetsgivare skriftligen komplettera varslet med uppgift om vilka arbetstagare som berörs av driftsinskränkningen. Av tredje stycket framgår att länsarbetsnämnden har möjlighet att vitesförelägga arbetsgivaren att fullgöra sina skyldigheter enligt andra stycket. g Har arbetsgivaren inte kunnat förutse de omständigheter som driftsinskränkningen beror på, så i förväg som anges i 2 eller 3 §, skall varsel i stället lämnas . I de fall som avses i 2 § får varsel aldrig lämnas senare än en månad före driftsinskränkningen. Lag (1994:1689). Paragrafen innehåller bestämmelser om UNDANTAG från varseltiderna. Om arbetsgivaren inte har kunnat förutse de omständigheter som driftsinskränkningen beror på så i förväg som anges i lagen, skall varsel i stället lämnas . Denna regel gäller oavsett om driftsinskränkningen kan medföra uppsägning eller permittering eller att tidsbegränsade anställningar etc. inte övergår i fortsatt anställning. Paragrafen tar sikte på sådana omständigheter som legat utanför arbetsgivarens kontroll och därför inte tidigare varit kända för arbetsgivaren eller kunnat förutses av denne. I förarbetena talas om force majeure-situationer. Som exempel på såna situationer som avses anges bl.a. att en kundorder hastigt annulleras eller att en fabrik brinner ned (prop. 1973:129 s. 292). Paragrafen har genom ändringar i denna del endast sätts över språkligt. gjordes dock även ett tillägg till paragrafen, enligt vilket varsel vid driftsinskränkning som kan leda till uppsägning aldrig får lämnas senare än en månad före driftsinskränkningen (prop. 1994/95: 102 s. 78 och 89). g En arbetsgivare får i stället för att varsla länsarbetsnämnden om driftsinskränkning underrätta nämnden om att arbetsgivaren har begärt eller avser att begära förhandling enligt 11 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet eller motsvarande bestämmelser i kollektivavtal om en sådan förändring av sin verksamhet som medför eller kan medföra en driftsinskränkning. För att arbetsgivaren skall få förfara på detta sätt i stället för att varsla krävs att underrättelsen är skriftlig, att den lämnas senast för varsel som anges i 2–4 §§ samt att arbetsgivaren senast då också lämnar sådana uppgifter som avses i 2 a § första stycket eller 3 a § första stycket. Lag (1994:1689). Genom ändringar har vissa smärre följdjusteringar vidtagits med anledning av att 5 § ersatts av 2 a och 3 a §§ (se prop. SOU 1998:107 &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL 145 s. 89). Paragrafen bygger alltså i allt väsentligt fortfarande på den proposition som låg till grund för den författningstext som gällde , dvs. propositionen 1981/82:71; med ny författningstext i SFS 1982:81 gällande fr.o.m. . Genom 6 § ges arbetsgivaren en möjlighet att tillämpa ett till varsel ALTERNATIVT F¶RFARANDE Arbetsgivaren kan i stället för att varsla underrätta länsarbetsnämnden om att han eller hon har begärt eller avser att begära förhandling enligt medbestämmandelagen, eller motsvarande bestämmelser i kollektivavtal, om en sådan förändring av sin verksamhet som medför eller kan medföra en driftsinskränkning. Det krävs dock att underrättelsen är skriftlig, att den lämnas senast som anges i 2 – 4 §§ samt att arbetsgivaren senast då också lämnar sådana uppgifter som avses 2 a § första stycket eller 3 a § första stycket. Enligt motiven syftar ändring 6 § till att göra klart att en arbetsgivare inte skall anses ha länsarbetsnämnden om en tilltänkt driftsinskränkning. Det framhålls också att underrättelsen om förhandling enligt 11 § medbestämmandelagen i sin helhet bör ses som ett alternativ till varselskyldigheten. Detta innebär att arbetsgivaren måste genomföra det alternativa förfarandet på precis det sätt som sägs i paragrafen; annars kvarstår skyldigheten att varsla. Det sistnämnda innebär att arbetsgivaren kan drabbas av varselavgift, om inte samtliga de uppgifter som ett varsel skulle ha innehållit lämnas i rätt tid (prop. 1981/82:71 s. 160). Även om arbetsgivaren väljer att underrätta i stället för att varsla, kvarstår skyldigheten att så snart det kan ske lämna länsarbetsnämnden uppgift om vilka arbetstagare som berörs av driftsinskränkningen. Den som i t.ex. en underrättelse lämnar oriktiga uppgifter, kan på samma sätt och under samma förutsättningar som i fråga om varsel drabbas av straffansvar (19 §). g Beträffande den som företräder arbetstagarorganisation i frågor enligt denna lag och icke omfattas av lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen äger 6 kap. 10–14 §§ arbetsmiljölagen (1977:1160) motsvarande tillämpning. Lag (1977:1165). Bestämmelsen reglerar DEN FACKLIGE F¶RETR¤DARENS ST¤LLNING i frågor enligt lagen. Den innebär att en sådan företrädare som inte omfattas av lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, 146 &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL har ett motsvarande anställningsskydd som tillkommer ett skyddsombud enligt arbetsmiljölagen. Detta innebär i sin tur bl.a. att företrädaren, oavsett om denne är anställd hos arbetsgivaren eller ej, inte får hindras att fullgöra sina uppgifter. g Den som har tagit befattning med ett ärende enligt denna lag får inte obehörigen röja eller utnyttja vad denne därvid har fått veta om enskildas personliga förhållanden eller affärs- eller driftsförhållanden. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). I fråga om uppgifter som en myndighet enligt förevarande lag lämnar till en företrädare för en arbetstagarorganisation vid myndigheten eller vid någon annan myndighet gäller 14 kap. 9 § sekretesslagen. Lag (1980:219). Paragrafen innehåller, som framgår ovan, bestämmelser om TYSTNADSPLIKT för den som tagit befattning med ett ärende enligt Vad gäller 14 kap. 9 § sekretesslagen, innebär detta lagrum att myndigheten kan lämna ut viss uppgift med förbehåll som inskränker rätten att lämna uppgiften vidare. g Arbetsgivare, som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att varsla om driftsinskränkning enligt vad som föreskrives i denna lag, kan åläggas att utge en särskild varselavgift till staten. Underlåtes varsel under tid, då arbetsgivaren är i konkurs, skall varselavgift i stället utges av den som företräder konkursboet. Varselavgift fastställes för varje påbörjad vecka som varsel försummats samt bestämmes till lägst 100 och högst för varje arbetstagare som beröres av driftsinskränkningen. Om särskilda skäl föreligger kan varselavgift bestämmas till lägre belopp än nu sagts. Fullständig befrielse från sådan avgift kan också äga rum. Lag (1996:1425). Såsom framgår av paragrafen kan en arbetsgivare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet låter bli att varsla om driftsinskränkningen på föreskrivet sätt, åläggas att betala VARSELAVGIFT till staten. Anledningen till att varselavgift valdes som sanktion var bl.a. att en sådan avgift kan åläggas inte bara en arbetsgivare som är en fysisk person utan även en arbetsgivare som är en juridisk person, t.ex. ett aktiebolag (prop. 1973:129 s. 305; se vidare NJA 1987 s. 349). Här kan tilläggas att juridiska personer efter ändringar 1986 kan åläggas företagsbot om det begåtts brott i verksamheten (36 kap. 7 § ). &R¤MJANDELAGENS REGLER OM VARSEL 147 Om arbetsgivaren är i konkurs skall, enligt första stycket, varselavgiften betalas av den som företräder konkursboet, dvs. av konkursförvaltaren personligen. Vid tillämpningen av denna undantagsregel måste beaktas att skyldigheten för en konkursförvaltare att iaktta en viss varseltid kan komma i konflikt med förvaltarens åligganden enligt konkurslagen. s. 305; se mer om detta nedan). Vad beträffar förutsättningarna för att påföras varselavgift, anges i förarbetena (prop. s. 305 f.) att den som av ren glömska lämnar varsel någon dag för sent eller som av misstag försummar att lämna någon föreskriven uppgift ofta torde kunna gå fri från varselavgift. Enligt (NJA 1985 s. 3) ger detta uttalande intryck av att något större mått av oaktsamhet inte krävs för att oaktsamheten skall bedömas som grov i lagens mening. Enligt domstolen bör dock uttalandet inte uppfattas så att varje försummelse som ligger över den nivå som antyds i uttalandet, är att anse som grov oaktsamhet.