sou · GMB3128d2 · 1999-01-01 00:00:00 — 2007 gör att bidragsdelen av teknikbrostiftelsernas verksamhet är be- gränsad till vad som medges av realavkastningen av kapitalet. Uppskatt- ningsvis kan realavkastningen ligga på nivån tre – , dvs. sammanlagt 30–för ett sammanlagt kapital- värde av . Stiftelserna får fritt utforma sin verksamhet med utgångspunkt i tre krav på inriktningen: -Stiftelserna ska underlätta patentering, licensiering och kommersiali- sering av kunskap och forskningsresultat som kommer fram inom högskolan. -Stiftelserna ska underlätta för företag och enskilda innovatörer att söka kunskap inom högskolan samt att utveckla gemensam forskning mellan företag och högskola. -Stiftelserna ska stimulera samverkan mellan små och medelstora fö- retag i gemensamma projekt. Teknikbrostiftelserna har valt något skilda inriktningar på sin verksam- het. Stödformerna är i regel bidrag, stipendier, lån eller aktiekapital. In- satserna innebär ofta medverkan till att projekt sätts igång, medan det fortsatta finansieringsansvaret sedan måste övertas av andra. 7.2Den tredje uppgiften: Samverkan som del av universitetens och högskolornas reguljära uppgifter Enligt den universitetsstadga som gällde års högskolereform var uppgiften för universiteten att på vetenskaplig grund bedriva forsk- ning och utbildning. (SFS 1964:461 1 kap. 2 §) I samband med högskolereformen stiftades en särskild högskolelag. I denna gavs universitet och högskolor vidgade uppgifter genom att det skrevs in att universitet och högskolor utöver att bedriva utbildning, forskning och utvecklingsarbete också skulle informera om forskning och forskningsresultat. Paragrafen fick samma innehåll och uppbyggnad, om än något språkligt förändrad, i den högskolelag som antogs i sam- band med universitets- och högskolereform: Staten skall som huvudman anordna högskolor för 1.utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och 2.forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat utvecklings- arbete. I forskning och utvecklingsarbete ingår att sprida kännedom om verksamheten samt om hur sådana kunskaper och erfarenheter som har vunnits i verksamheten skall kunna tillämpas. (SFS 1992:1434 2 §) Uppgiften att informera kom att betecknas den tredje uppgiften. Suc- cessivt kom beteckningen den tredje uppgiften dock att ges en vidare innebörd av samverkan med näringslivet och samhället i övrigt. Högskolelagen har från ändrats så att samverkan med det omgivande samhället nu uttryckligen anges som en uppgift för universitet och högskolor. Förändringen presenterades i budgetproposi- tionen för , där det nya lagförslaget lades fram, som gällande den tredje uppgiften. Den nya lagtexten (1 kap. 2§) är dock utformad så att det närmast förefaller som om universitet och högskolor skulle ha fyra uppgifter, utbildning, forskning, samverkan med samhället och information: Staten skall som huvudman anordna högskolor för 1.utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och 2.forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat utvecklings- arbete. Högskolorna skall också samverka med det omgivande sam- hället och (kursiverat här) informera om sin verksamhet. I regeringens motivtext angavs vari den nya samverkansuppgiften tänk- tes bestå. Uppgiften bör omfatta spridning av forskningsinformation, samverkan med det omgivande samhället för att utveckla högskolans utbildning och forskning samt att högskolan skall vara till direkt nytta för allmänheten. Uppgiften skall genomföras inom ramen för högskolans ordinarie resurser. Det bör understrykas att en ökad samverkan med näringslivet och övriga samhällssektorer inte får inskränka forsk- ningens frihet. Enligt högskolelagen gäller som allmänna principer att forskningsproblem får fritt väljas, forskningsmetoder får fritt utvecklas och forskningsresultat får fritt publiceras. Det är också angeläget att villkoren för samverkan inte resulterar i att viktiga forskningsresultat inte kommer forskningen eller samhället till godo. (BP 1996, Volym 6, s. 87) I regleringsbrevet för skrivs följande om samverkansuppgif- ten: Högskolorna skall i ökad utsträckning samverka med det omgivande samhället t.ex. näringsliv, offentlig förvaltning, organisationer, kulturliv och folkbildning. Det innebär bl.a. att högskolorna skall -spela en större roll som mottagare av erfarenheter och problem utifrån -informera om sin utbildning och forskning samt -underlätta för det omgivande samhället att få tillgång till relevant in- formation om forskningsresultat Högskolorna ska till redovisa handlingspro- gram för samverkan med det omgivande samhället och vilka åtgärder som vidtagits med utgångspunkt i sådana handlingsprogram. Universitets- och högskolelärarna är undantagna från den lagreglering av rätten till arbetstagares uppfinningar som gäller för i det närmaste alla övriga anställda (Lagen 1949:345 om rätten till arbetstagares uppfin- ningar) – det s.k. lärarundantaget – och har den fulla äganderätten till eventuella patenterbara uppfinningar gjorda i läraranställningen. De har rätt att själva söka patent på och ekonomiskt utnyttja uppfinningar e.dyl., som gjorts i anställningen – eller att avstå från att ge ett forsk- ningsresultat patenträttsligt skydd. Det finns inte uppgifter om i vilken utsträckning svenska universitets- och högskolelärare faktiskt utnyttjar denna äganderätt. I internationellt perspektiv är den svenska modellen inte unik. Men det finns också många exempel på att det är /högskolan eller en till lärosätet knuten organisation som förfogar över äganderätten till forskningsresultaten. En utredning som på regeringens uppdrag behandlade frågan (SOU 1996:70) kom fram till att även om dagens undantag för universitets- och högskolelärarna togs bort skulle det med den nuvarande utformning av lagstiftningen inte bli någon reell förändring. Nuvarande lagstiftning innebär nämligen att arbetsgivaren har rätt till en arbetstagares uppfin- ningar endast om utnyttjandet av dem faller inom området för arbetsgi- varens verksamhet. Normalt har uppfinningar och andra forskningsre- sultat inte en sådan karaktär att utnyttjandet hör hemma i universitetens och högskolornas verksamhet annat än som bas för fortsatt forskning och kunskapsförmedling. För sådana ändamål får även en patenterad uppfinning användas av envar Lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar är emel- lertid en i huvudsak dispositiv lag. Bl.a. kan lärarnas rätt till sina upp- finningar avtalas bort. Så sker också i ökande omfattning genom att allt fler externa finansiärer – och då inte minst större finansiärer som forsk- ningsstiftelserna och – har kontrakt som leder till andra villkor i fråga om patenträttigheter m.m. Ofta rör det sig här om stora forsk- ningsprogram som bedrivs i samverkan med ett eller flera företag. Kon- trakten innebär då att ett eller flera av dessa ska ha patenträttigheter och eventuella andra rättigheter till de resultat som kommer fram inom pro- grammet. Lärarna går då in i forskningen enligt kontraktet på dessa vill- kor. Härutöver kan nämnas att i anslutning till universitet och högskolor har inrättats ett antal patentbolag, till vilka lärare vid universitet och högskolor frivilligt kan överlåta patenträttigheter mot rätt till viss del i eventuell ekonomisk vinst. Vissa lärosäten har beslutat om särskilda riktlinjer eller policies för behandling av patentfrågor. Universitet och högskolor, forskningsråden och andra forskningsfinansi- erande myndigheter liksom forskningsstiftelserna har alla i uppgift att informera om forskning och forskningsresultat. har sedan myndigheten inrättades haft ansvar för en bredare information om forskning till allmänheten. FRN har också förfogat – och förfogar – över särskilda anslagsmedel för forskningsinformation. är beloppet cirka 8,5 miljoner kro- nor. FRN svarar bland annat, på regeringens uppdrag, för utgivningen av Vetskap, ett nyhetsbrev om forskning som kommer ut i tre olika for- mer: som hemsida, per e-post och som papperstidning. har gjorts en rad insatser inom området forsk- ningsinformation från alla inblandades sida: böcker, artiklar, utställning- ar, studiebesök, öppet-hus-dagar etc. Särskilt omfattande har Forsk- ningsrådsnämndens insatser varit. Forskningsråden har på regeringens uppdrag utarbetat en strategi för forskningsinformation. Denna innebär såväl samarbete mellan forsk- ningsråden som rådsspecifika insatser. IT-utvecklingen har givit nya förutsättningar också för forskningsin- formationen. På regeringens uppdrag har utrett möjlig- heterna att sprida information om forskning via Internet. Universitet och högskolor ska också redovisa vad som gjorts i detta avseende. Högskole- verkets rapport lämnades . 7.5Forskning 2000:s bedömningar och förslag 7.5.1Samverkans syfte och innebörd Samverkan är ett positivt laddat ord och givetvis så också själva feno- menet. Det ligger därför närmast i sakens natur att samverkan mellan universitet och högskolor och det omgivande samhället spontant uppfat- tas som något positivt – och att det likaså uppfattas som positivt att samverkan ska öka. Men är det odelat positivt? Samverkan är också ett mångtydigt ord. Vad innebär samverkan mellan universitet och hög- skolor och det omgivande samhället mer konkret? Vad innebär det i praktiken att samverkan ska öka? Det framhålls ofta att är ett litet land och att det därför är särskilt angeläget att landets resurser – personella och andra – kan ut- nyttjas på bästa sätt. Samverkan mellan universitet och högskolor och samhället ska ses i detta perspektiv, ett perspektiv som rimligen innebär en hög grad av ömsesidighet i relationerna. I politik och debatt förefaller samverkan emellertid framför allt ha betraktats ur externa intressenters perspektiv. Lärosätena ska genom samverkan ställa sina resurser – mer eller mindre gratis kan det ofta fö- refalla – till förfogande för att ge stöd till näringsliv och andra delar av samhället. För en meningsfull diskussion av samverkan och önskvärd omfatt- ning och inriktning därav är det viktigt att klargöra såväl begrepp som syften. Universitetens och högskolornas viktigaste insatser såväl för närings- livet som samhället i övrigt består självfallet i att de svarar för kvalifice- rad utbildning och forskning. Detta är dock i sig ingen samverkan. Med samverkan bör, enligt Forskning 2000:s mening, avses att resur- ser, personella eller andra, inom högskolan används för verksamheter som primärt är motiverade med behov och önskemål inom näringslivet eller samhället i övrigt och, omvänt, att resurser inom näringslivet eller samhället i övrigt används i utbildningen och forskningen inom högsko- lan. Samverkan kan därtill också innebära att verksamheter bedrivs ge- mensamt, samfinansierade, av universitet/högskola och annan aktör. Samverkan är således inte någon särskild verksamhet utan ett sätt att utnyttja resurser. I samverkan ligger inte i sig något om ansvarsfördelningen vad gäller kostnaderna. Vem som ska betala vad, vem som ska ha vilka rät- tigheter och vilka skyldigheter är viktiga frågor när det gäller samverkan. Inte heller här är förhållandena helt entydiga. 7.5.2Särskilda insatser för samverkan 7.5.2.1Särskilda insatser vid universitet och högskolor Samverkan mellan universitet och högskolor å ena sidan och företag, organisationer, myndigheter m.fl. å den andra sidan kan, som framgått av redovisningen ovan, ske i en mängd olika former. finns etablera- de särskilda samverkansformer för verksamhet både inom och utom hög- skolan. Verksamhet för externa intressenters räkning kan utföras som uppdragsforskning inom den reguljära universitets- och högskoleorgani- sationen, som bisyssla för universitets- och högskolelärare, i bolag eller någon annan form av särorganisation i anslutning till universitet eller högskola eller i helt fristående organ som industriforskningsinstituten. Det finns också ett antal former för särskilt stöd till samverkan med nä- ringslivet och för att på olika sätt stimulera sådan samverkan: kon- taktsekretariat, kontaktforskare etc. Enligt Forskning 2000:s mening finns det knappast behov av att cent- ralt föreskriva ytterligare särskilda former för samverkan eller etablera nya särskilda stödformer för detta. Risken förefaller snarare vara att området blir överorganiserat. Universitet och högskolor bör se över, be- gränsa och samordna de särorganisationer inom och i anslutning till lä- rosätena som byggts upp för arbete med samverkansfrågorna. För att förstärka universitetens och högskolornas resurser för särskil- da samverkansinsatser bör de medel till kompetenscentra, som anvi- sas via anslag föras över till universitetens och högskolornas anslag. Industriforskningsinstituten fyller en viktig funktion som utförare av forskning utifrån företagens behov. Instituten har också stor betydelse för kontakter och samspel mellan högskolan och industrin. Forskning 2000 anser att det är viktigt att säkerställa och vidareutveckla industri- forskningsinstituten. Institut av detta slag kan behövas också inom nya områden, också utanför den egentliga industrin. Den lösning i fråga om finansieringen som gäller – med grundfi- nansiering kortsiktigt ordnad via och kompe- tensutveckling, – ger inte rimligt stabila förutsättningar för verksamheten. medel kan också i fortsättningen enligt stadgarna, användas för finansiering av industriforskningsinstitut. Där- efter bör statlig medfinansiering ges med medel som är avsatta för nä- ringspolitiken. 7.5.3Den formella regleringen av universitetens och högskolornas uppgifter och av samverkan Universitet och högskolor har synnerligen viktiga uppgifter inom utbild- ning och inomvetenskapligt motiverad forskning. Det är dessa som är universitetens och högskolornas primära verksamhet. Högskolelagens paragraf om universitetens och högskolornas uppgifter innebär efter den senaste ändringen, när samverkan skrevs in, inte en tillräckligt tydlig markering av detta. Detta och den oklara innebörden av ordet samverkan i detta sammanhang motiverar enligt Forskning 2000 att paragrafen ges ändrad och förtydligad lydelse. Paragrafens nuvarande lydelse är (Ordet högskolor betecknar i högskolelagen både universitet och hög- skolor.) 2 § Staten skall som huvudman anordna högskolor för 1.utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och 2.forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat utvecklings- arbete. Högskolorna skall också samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Forskning 2000 föreslår att paragrafen ges följande lydelse: 2 § Högskolornas huvuduppgifter är utbildning och forskning. Utbild- ningen skall vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på be- prövad erfarenhet. Med forskning jämställs konstnärligt utvecklingsar- bete. Högskolorna skall svara för information om sin verksamhet. Högskolorna skall medverka till att immateriella rättigheter till forsk- ningsresultat tas till vara och till att forskningsresultat kan komma till praktisk användning. Att samverkan skrevs in som en särskild uppgift i högskolelagen kan ha berott på en missuppfattning av lagens tidigare lydelse. Högskolelagen har föreskrivit att högskolorna ska svara för utbildning, forsk- ning och information utan att ange något om på vems uppdrag verksam- heterna ska bedrivas. I detta har – utan att det således direkt uttalats – legat att universitet och högskolor utöver de uppdrag som ligger i stats- makternas medelsanvisningar och föreskrifter också har haft rätt att ta andra uppdrag, att samverka med det omgivande samhället. Den utred- ning som låg till grund för den senaste lagändringen förefaller dock inte ha insett detta utan menade att avsaknaden av särskilt omnämnande av samverkan innebar att det rådde oklarhet i fråga om lärosätenas formella rätt att ta externa uppdrag. Forskning 2000 anser att det bör klargöras att paragrafens vida, icke- inskränkande formulering innebär att universitet och högskolor kan ar- beta både med sina huvuduppdrag inom utbildning och fri, vetenskapligt prioriterad forskning med finansiering via universitets- och högskolean- slag eller anslag från forskningsråd, och med uppgifter som har externa beställare och annan finansiering. Statsmakterna bör, som Forskning 2000 tidigare framhållit, ge vissa föreskrifter - om full kostnadstäckning m.m. - som klargör förutsättning- arna för de externa uppdragen och samverkan med externa parter. Såda- na föreskrifter har dock inte den karaktären att de ska ingå i högskolela- gen. Närmare föreskrifter om verksamheten och inte minst en policy för externt samarbete måste fastställas av respektive universitets- och hög- skolestyrelse. I de lokala föreskrifterna måste klart anges vem som be- slutar om vad i dessa frågor. Universitets- och högskolestyrelserna har det yttersta ansvaret för inriktningen och omfattningen av samverkan. En fråga som särskilt måste uppmärksammas i detta sammanhang är den om sekretessbeläggning av forskning. Universitet och och flertalet högskolor i är statliga myndigheter, för vilka den generella regle- ringen av offentlighet och sekretess gäller. Det innebär att dokument som avser ett avslutat arbete i princip är offentliga. Däremot innebär inte offentlighetsprincipen att material som berör pågående verksamhet – arbetsmaterial av olika slag – är offentligt. I vetenskapssamhällets eget normsystem ligger därtill att forsknings- resultat ska redovisas, kunna diskuteras och kunna ligga till grund för fortsatt vetenskapligt arbete. Samverkan med näringslivet och andra delar av samhället kan dock innebära krav på temporär sekretessbeläggning av forskningsresultat. Lagstiftningen om offentlighet medger sekretessbeläggning i vissa fall, bland annat med hänsyn till ekonomiska intressen. Denna möjlighet har i praktiken sitt största intresse vid uppdragsforskning, där den betalande uppdragsgivaren också vill förbehålla sig användningen av resultatet. Som ovan nämnts gäller i princip detsamma när vissa organ stödjer pro- jekt med avsevärda medel, som fallet f.n. är med . Här finns helt uppenbart en konflikt mellan offentlighet och veten- skaplig öppenhet å ena sidan och beställares krav på exklusiv tillgång till framtagna resultat å den andra. En kortvarig konflikt kan också uppstå mellan en traditionell önskan att tidigt publicera intressanta forsknings- resultat och det behov av temporär sekretess som fordras för att hinna överväga om resultatet kan utgöra en patenterbar uppfinning och att – om så bedöms vara fallet – göra en prioritetsgrundande patentansökan. Lärosätenas gamla uppgift att sprida kännedom om forskningsresultat och om hur de kan användas har dock ansetts tåla det uppskov som en patentansökan kan föranleda (Jfr Karnov, 1997/98 § 3793). Själva syftet med universitet och högskolor är att ge utrymme för ve- tenskap på vetenskapens egna villkor. I detta ligger bland annat krav på öppenhet och fritt offentliggörande av forskningsresultat. Inte minst vik- tigt är detta med avseende på doktoranders avhandlingsarbete. Enligt Forskning 2000:s mening bör forskning, som av något skäl måste sekre- tessbeläggas, så långt möjligt bedrivas i annan form än som verksamhet vid universitet eller högskola. Forskning 2000 kommer i det följande att förorda att fristående forskningsinstitut ska kunna inrättas i större ut- sträckning än . Det måste dock även vid universitet och högskolor kunna accepteras att publicering eller annat offentliggörande inte tillåts , när detta krävs för att möjliggöra ansökan om patent. 7.5.4Omfattning och inriktning av samverkan Totalt sett svarar samverkansuppgifter, dvs. verksamhet där resurser utnyttjas för annans räkning eller där högskolan utnyttjar externa resur- ser, fortfarande endast för en mycket liten del av den ekonomiska om- slutningen för forskning och forskarutbildning vid universitet och hög- skolor. Uppdragsforskningen för svenska företag uppgår till exempel endast till av den samlade omslutningen för forsk- ningen vid universitet och högskolor. Den verksamhet som bedrivs gemensamt av universitet/högskola och företag ökar emellertid i omfattning. Detta gäller särskilt sedan forsk- ningsstiftelsernas verksamhet nu kommit igång. För t.ex. den största av stiftelserna, , gäller generellt att företag normalt ska medverka i de forskningsprogram som stiftelsen finansierar. Företag och universitet/högskolor driver också en betydande verksamhet gemensamt inom kompetenscentra. De gemensamma verksamheterna har, genom sin omfattning, en sty- rande effekt på verksamheten och resursanvändningen inom berörda de- lar av högskolan. De aktuella forskningsprogrammen och forskarskolor- na lockar framgångsrika forskare och duktiga doktorander. Utmärkande för de växande gemensamma verksamheterna är att ut- över universitet/högskola och företag i regel en tredje part är inblandad – t.ex. , eller . Om- fattningen och inriktningen av de gemensamma verksamheterna styrs således i mycket av ett fåtal kraftfulla finansiärer, dvs. ytterst vare sig av universitet och högskolor eller enskilda företag, även om dessa givetvis själva avgör om de vill medverka eller ej. Till det stora inflytande de aktuella finansiärerna har över prioriteringarna inom svensk forskning och över forskarutbildningen kommer således också betydelsen av deras verksamhet för omfattningen, inriktningen och den närmare organisatio- nen av samverkan mellan universitet, högskolor och näringsliv. Allra minst – och mycket mindre än all annan samverkan – är den verksamhet som innebär att universitet och högskolor får tillgång till resurser inom näringslivet eller samhället i övrigt. Universitet och högskolor står nu mitt uppe i en mycket kraftig ut- byggnad av den grundläggande högskoleutbildningen. Det behov av framför allt kvalificerade lärare som detta medför borde motivera ett betydligt mer omfattande samarbete där universitet och högskolor är den mottagande och inte den givande parten. Kontakterna med näringslivet och det omgivande samhället är mycket ojämnt fördelade inom högskolan. Det är stora skillnader mellan t.ex. tillämpningsinriktade ämnen vid de tekniska högskolorna och ämnen in- om de humanistiska fakulteterna. I viss mån ligger detta naturligtvis i verksamhetsområdenas natur. Det kan t.ex. vara skillnader i fråga om hur många möjliga samarbetspartners som verkligen finns utanför den akademiska världen. Sannolikt skulle dock fler ämnesområden än kunna ha mer av direkta kontakter och samarbete med omvärlden. Sam- tidigt skulle kanske de utåtriktade verksamheterna i vissa fall behöva minska för att ge större plats åt inomvetenskapligt motiverad forskning. Det omgivande samhället är inte en motpart för universitet och högskolor. och högskolor ska prioritera mellan olika de- lar av detta samhälle anges inte när fördelarna med samverkan hålls fram. Företag, organisationer, myndigheter och andra som skulle kunna ha nytta av högskolans verksamhet har motstridande önskemål, som inte alla kan rymmas inom ramen för tillgängliga resurser. Verk- samhet i samverkan med och för vissa externa intressen kan utesluta samverkan med och för andra. Som Forskning 2000 framhållit krävs en klar beslutsordning, som anger vilka inom respektive lärosäte som ska besluta i olika samverkansfrågor. Universitet och högskolor måste också öppet redovisa vilka deras samverkanspartners är, vad samarbetet gäller och vilken omfattning det har. Önskvärt är att varje lärosäte kan ha ett register, som ska vara offentligt, över alla kontrakt som slutits med ex- terna parter. Den stora och viktiga resursen vid universitet och högskolor är de an- ställda, där lärarna är den centrala gruppen. I första hand bör självfallet universitets- och högskolelärarna användas inom högre utbildning och vetenskapligt motiverad forskning, universitetens och högskolornas egna och viktiga uppgifter.