sou · GMB366d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Flertalet döva och hörselskadade elever med utvecklingsstörning använder inte teckenspråk för sin kommunikation, utan tecken som stöd, och skall därför även framgent erbjudas utbildning inom den vanliga kommunala särskolan. Förslaget bör ses bl a mot bakgrund av att Åsbackaskolan i allt högre grad tar emot elever med svårare utvecklingsstörning samt att dagens regionala specialskolor redan i viss mån tar emot elever med lättare utvecklingsstörning, dock utan att kunna erbjuda dem undervisning enligt särskolans kursplaner. Vidare innebär utvecklingen inom den kommunala skolan ett närmande mellan och framför allt grundsärskolan, en utveckling som bör återspeglas även vid den teckenspråkiga grund- skolan. Förslaget innebär en begränsad ökning av målgruppen för sko- lorna samt krav på förändrad kompetens vid skolorna. Flera av eleverna i den tilltänkta elevgruppen finns dock i speci- alskolan. Det finns enligt uppgift fyra till fem elever vid Åsbackasko- lan, från den södra regionen, som med en sådan ordning sannolikt skulle välja att studera vid den regionala skolan. Detta bl a för att kunna bo hemma. Vid uppger man att man har fyra elever som får stöd från Åsbackaskolans resurscenter på grund av utvecklingsstörning samt att ytterligare några elever sannolikt tillhör personkretsen. Även vid de övriga skolorna finns sannolikt motsvarande elever. En särskild frågeställning som gäller denna målgrupp aktualiseras av lagen (1995:1249) om försöksverksamhet med ökat föräldrain- flytande över utvecklingsstörda barns skolgång. Lagen ger, under en period från till och med , elever som tillhör särskolans personkrets rätt att gå i grundskola och där följa kursplaner. I årsredovisningen /96 tog Birgittaskolan upp frågan om hur detta skall kunna tillgodoses döva och hörselskadade elever med utvecklingsstörning i förhållande till regionskolornas uppdrag. Enligt SIH:s mening 125 bör frågan lösas inom ramen för kommitténs arbete. Kommittén kan konstatera att med nuvarande reglering gäller inte lagen om försöksverksamhet i förhållande till specialskolan. Om kommitténs förslag att ta bort specialskolan som egen skolform 125 Sammanställning av och yttrande över specialskolornas och Tomteboda- skolans resurscenters (TRC) årsredovisningar för /96; . genomförs, skulle försöksverksamheten gälla även i förhållande till de teckenspråkiga grundskolorna, om inget annat regleras. Kom- mittén är tveksam till att låta denna försöksverksamhet, som ger föräldrar rätt att välja skolform för sitt utvecklingsstörda barn, gälla även för de teckenspråkiga grundskolorna. Det är istället viktigt att ge de teckenspråkiga grundskolorna möjlighet att, i enlighet med kommitténs förslag till försöksverksamhet, erbjuda döva och hörsel- skadade elever med utvecklingsstörning utbildning enligt särskolans kursplaner. Ställning i frågan bör inte tas innan försöksverksamheten i för- hållande till utvärderats. Skolornas ansvar för elever i behov av särskilt stöd De teckenspråkiga grundskolorna har, liksom andra grundskolor, elever i behov av särskilt stöd. Detta ställer krav på särskild special- pedagogisk kompetens, även utöver den som krävs med anledning av att eleverna är döva eller hörselskadade. Det innebär att vad som i övrigt har sagts om den kommunala skolan har relevans även för de teckenspråkiga grundskolorna, t ex beträffande åtgärdsprogram, kontakt mellan skola och familj, sko- lans inre organisation m m. Kommittén föreslår att de teckenspråkiga grundskolorna även skall ta emot de döva och hörselskadade elever med beteendestörning m m som tillhör personkrets. Ett skäl till att flytta ansvaret är att föreslås få en förändrad inriktning som innebär att den fasta skolverksamheten avvecklas och resurscenterverksamheten stärks (se vidare nedan). Kommittén menar vidare att även dessa döva och hörselskadade elever bör erbjudas en fullvärdig teckenspråkig miljö. Det kan bara ske vid de teckenspråkiga skolorna. Att föra ansvaret för även dessa elever till de teckenspråkiga grundskolorna ligger dessutom väl i linje med att verksamheten där bör ges en inriktning jämförbar med andra grundskolors. I de fall elever har anledning att byta miljö av sociala eller liknande skäl bör det dock vara möjligt att låta en elev byta teckenspråkig grundskola. De merkostnader som kan uppstå till följd av detta bör, liksom för andra elever i liknande situation, bestridas av elevens hemkommun. De teckenspråkiga grundskolorna kommer, genom de förslag som redovisas i kapitel 8, att ges samma tillgång till stöd från den specialpedagogiska stödorganisationen som andra skolor för barn och ungdom. En annan grupp elever vid de teckenspråkiga grundskolorna i behov av särskilda insatser är den stora gruppen elever med in- vandrarbakgrund. Det är viktigt att skolorna utvecklar formerna för samverkan med invandrarelevernas vårdnadshavare samt att hos dem förankra betydelsen av teckenspråket. En mycket liten andel av eleverna deltar i modersmålsundervisning. Kommittén menar att det ändå är viktigt att ta fasta på de kulturella aspekterna, att t ex informera elevernas kamrater och lärare om elevernas kulturella bakgrund. Det finns exempel på projekt med denna inriktning. Möjligheterna att etablera kontakter via invandrar- och handi- kapporganisationerna bör kunna utvecklas vidare. Utgångspunkt kan tas i det arbete som bedrivits inom projektet invandrar- och handikapporganisationer i stödet till invandrarelever med funktionshinder som startade . Slutrapport från projektet, som varit ett samarbete mellan Samarbetsorganet för invandrarorganisationer i (SIOS) och , kommer . Elever med cochlea implantat har tidigare redovisat uppfattningen att ställningstagande om skolplacering och till pedagogiska insatser för elever med cochlea implantat bör anstå tills vårdprogrammet för cochlea implantat på barn överlämnas till och dessa frågor kan diskuteras med vårdprogrammet som underlag. I och med att har förnyat uppdraget om vårdprogram, i avvaktan på pågående svenska utredningar, kommer slutlig ställning till detta att kunna tas tidigast . Kommittén menar därför att det är viktigt att redan nu ge vissa signaler till bl a skolorna. Enligt kommitténs uppfattning har specialskolorna öppnat sig för en dialog om hur utbildningen för elever med cochlea implantat bör utformas. Det gör att frågan är i ett delvis annat läge än när regeringen överlämnade ärendet till kommittén . Enligt kommitténs uppfattning bör inte heller ställning tas till frå- gorna om skolplacering och pedagogik för hela elev- gruppen. Det är fråga om en kontinuerlig utveckling. är det rimligt att anta att flertalet elever med cochlea implantat kommer att ha anledning att gå i de teckenspråkiga skolorna. På kan det komma att finnas anledning att ompröva detta. Kommittén har redan konstaterat att den förväntade ökningen av elever med cochlea implantat ställer krav på en flexiblare organisa- tion av undervisningen vid de teckenspråkiga skolorna, där varje elev möts utifrån sina förutsättningar. Detta är ett behov som grup- pen delar med många av de hörselskadade eleverna. Det är viktigt att slå fast att hörseln hos elever med cochlea implantat, liksom för övriga elever vid skolorna, måste bedömas individuellt – vissa har goda förutsättningar att tolka och utveckla talad svenska, andra mindre goda, andra slutligen har genom implantatet givits möjlighet att registrera omgivningsljud. Elevens eget val av kommunikation är också av betydelse. Detta innebär att elever med cochlea implantat kommer att åter- finnas både i teckenspråkiga grupper vid de teckenspråkiga sko- lorna, i svensktalande grupper med tekniskt stöd och bör, enligt kommitténs uppfattning, även kunna kombinera dessa former. Möjligheten att utnyttja elevens val för studier i talad svenska bör också kunna utnyttjas. På detta sätt kan eleverna ges möjlighet att både utveckla och befästa sitt teckenspråk, som för de allra flesta av eleverna är deras förstaspråk, och ges möjlighet att ut- veckla talad svenska på lektionstid. Det är vidare viktigt att de teckenspråkiga skolorna stödjer elever med cochlea implantat att liksom övriga barn och ungdomar vid skolorna utveckla en positiv självbild och identitet. Som stöd för skolorna i deras arbete krävs för denna grupp, lik- som för skolornas övriga elevgrupper, en förstärkt forskning och utveckling. Ett fortlöpande utvecklingsarbete i dialog mellan de specialpedagogiska institutionerna, skolorna och elevernas föräldrar är särskilt viktigt. En särskild frågeställning som aktualiseras i det ärende som rege- ringen har överlämnat till kommittén avseende cochlea implantat gäller fördelningen mellan skolornas ansvar och landstingens ansvar för habilitering. Mer konkret handlar det om ansvaret för träning i talad svenska. Kommittén delar i denna fråga SIH:s upp- fattning att skolhuvudmännen och sjukvårdshuvudmännen bör lösa detta gemensamt och att planen för detta bör baseras på skolans åtgärdsprogram och rehabiliteringsplan. Skolorna bör i första hand, som redovisats ovan, kunna erbjuda eleverna tillgång till talad svenska på lektionstid. stå för insatser av mer uppenbar rehabiliterande eller habiliterande karaktär, t ex träning med logoped. Den samverkan som finns mellan dagens regionala specialskolor har befrämjat utveckling inom området. Det är viktigt att det ges förutsättningar för en utvecklad samverkan även i fortsättningen, såväl mellan de teckenspråkiga grundskolorna som mellan dessa och andra aktörer, bl a den organisation för stöd i specialpedago- giska frågor som föreslås i kapitel 8. 6.4.3Verksamheten vid de riksrekryterande skolorna ·föreslår att den fasta skolverksamheten vid och Hälls- boskolan avvecklas, ·föreslår att resurscenterverksamheten vid de båda skolorna stärks med en utvidgad möjlighet till utrednings- och träningsbe- sök, ·föreslår att Åsbackaskolan även framgent skall ta emot döva och hörselskadade elever med utvecklingsstörning/motsvarande, ·föreslår att Åsbackaskolan skall ta över ansvaret från för skolverksamhet 126 för dövblindfödda skolpliktiga elever. Kommittén föreslår att verksamheten vid ges en föränd- rad profil. Den fasta skolverksamheten avvecklas och resurscenter- verksamheten stärks, med en utvidgad möjlighet till utrednings- och träningsbesök. Verksamheten blir således ett riksresurscenter, med skoldel för i första hand korttidsplaceringar. Elever vid korttidsverk- samheten skall vara inskrivna i sin hemkommuns skola. (Angående inriktningen av riksresurscentrets verksamhet, se vidare avsnitt 8.6.2.) 126 Vad gäller riksresurscenter för dövblindfödda vid , se vidare kapitel 8. Kommittén föreslår ett successivt genomförande av omställningen, av . bör inte nya elever antas med fast placering vid skolan. Istället bör stöd ges till elever- nas hemkommuner. För elever som redan finns vid skolan bör en planering för en övergång till utbildning i hemkommunen ske. Bakgrunden till förslaget är att kommittén kunnat konstatera att elever med synskada och ytterligare funktionshinder huvudsakligen undervisas i sina hemkommuner. Det visar sig bl a i att allt färre yngre elever börjar vid . Kommittén menar också att ambitionen bör vara att erbjuda en utbildning i hemkommunerna anpassad efter elevernas förutsättningar. För att stödja detta finns det skäl att ytterligare stärka stödet till hemkommunerna för elever med synskada och ytterligare funktionshinder. Att det finns ett behov av att stärka detta stöd till hemkommu- nerna återspeglas i dagens åldersfördelning vid (se figur 6.1). Mycket få elever kommer till skolan redan . Flertalet börjar däremot i tonåren, i många fall först i 16 – 17-årsål- dern. Även om det finns andra skäl för att elevernas problematik accentueras i tonåren, t ex att synen försämras, måste detta ses som ett tecken på att kommunerna i dessa fall inte har klarat att erbjuda en fullgod skolsituation. Det bör därför vara resurscentrets uppgift att stödja kommunerna genom en förstärkt satsning på kompetensutveckling och korttidsverksamhet. möjlighet att i mån av plats erbjuda utvecklingsstörda äldre eleverannan utbildning har utvecklats till en av skolans hu- vuduppgifter. Enligt kommitténs uppfattning är det otillfredsställande att dessa äldre elever efter fullgjord skolplikt i grundskola eller grundsärskola inte deltar i gymnasieutbildning. har inte till uppgift att erbjuda gymnasieutbildning, varken som gymnasie- skola eller gymnasiesärskola. Det innebär att skolan inte heller har möjlighet att ge eleverna betyg eller intyg från gymnasieskola. För elever med synskada och ytterligare funktionshinder som tillhör särskolans personkrets bör resurscenter istället ge stöd till hemkommunens gymnasiesärskola. Kommittén har tagit del av förslag till inriktning inom gymnasiesärskolan för synskadade elever med ytterligare funktionshinder och ser detta som ett underlag för sådana stödinsatser. Kommittén anser däremot att inte bör driva egen gym- nasiesärskola. Det är viktigt att ungdomar i gymnasieåldern ges möjlighet att utvecklas i en miljö som är anpassad till deras ålder. Kommittén menar vidare att det kan diskuteras om samtliga de elever som återfinns i den s k ungdomsgruppen och som har sin bakgrund i tillhör skolans personkrets, m a o är utveck- lingsstörda. För elever som avslutat sina studier i , men som inte är redo att gå över till gymnasiestudier, kan folkhögskolan utgöra ett alternativ. (Se vidare kapitel 7 om riksre- kryterande gymnasieutbildning.) Kommittén föreslår att även verksamheten vid för elever med grav språkstörning ges en förändrad profil. Detta genom att den fasta skolverksamheten avvecklas och resurscenterverk- samheten stärks, med en utvidgad möjlighet till utrednings- och träningsbesök. Verksamheten föreslås således bli ett resurscenter, med skoldel för i första hand korttidsplaceringar. Elever vid korttids- verksamheten skall vara inskrivna i sin hemkommuns skola. (Angående inriktningen av resurscentrets verksamhet, se vidare avsnitt 8.6.2.) Liksom för föreslår kommittén ett successivt genom- förande av omställningen, av . bör inte nya elever antas med fast placering vid skolan. Istället bör stöd ges till elevernas hemkommuner. För elever som redan finns vid skolan bör planeringen för en övergång till utbildning i hemkommunen ske. Ett skäl till förslaget är att kommittén bedömer att elever med grav språkstörning i första hand bör erbjudas utbildning i sin hemkom- mun. Detta då elevgruppen är så stor att det är rimligt att kräva att kommunerna, eventuellt i samverkan med andra kommuner, etable- rar de lösningar som krävs. Ett annat skäl är att en majoritet av eleverna vid kommer från och län. En grupp på drygt 30 elever från får sin undervisning vid skolans externa klasser i i . Genom skolan har såle- des staten tagit på sig ansvaret för elever som kommunerna svarar för i övriga delar av landet. Kommittén menar att det statliga åta- gandet i högre grad bör komma elever i hela landet till del. Det sker bäst genom att resurser i högre grad används i ett utåtriktat arbete. Kommittén föreslår att döva och hörselskadade elever med beteen- destörningar m m inte skall ingå i resurs- centers personkrets. Eleverna bör istället få sin utbildning vid de teckenspråkiga grundskolorna. Argumenten för detta har utvecklats ovan. Kommittén föreslår att Åsbackaskolan även framgent skall ta emot döva och hörselskadade elever med utvecklingsstörning. Det är viktigt att döva och hörselskadade barn och ungdomar med utvecklingsstörning som är beroende av teckenspråk för sin kommunikation ges möjlighet till utbildning i en teckenspråkig miljö. Teckenspråk förekommer inom särskolan, som inte heller kan erbjuda en teckenspråkig miljö. För vissa döva och hörsel- skadade elever med utvecklingsstörning är därför Åsbackaskolan ett viktigt alternativ till särskolan hemma. Verksamheten vid bör enligt kommitténs mening, liksom , inriktas mot döva och hörselskadade elever med omfattande utvecklingsstörning, främst på träningsskolenivå. Ele- verna bör dock ha förutsättningar att utveckla kommunikation på teckenspråk. Liksom bör ett krav vara att eleverna kan orien- tera sig i förhållande till sin hemmiljö även när de vistas borta från hemmet . Med anledning av den fråga som ställts till kommittén om ansvaret för döva och hörselskadade elever med autism vill kommittén erinra om vad som sägs i 1 kap 16 § skollagen, nämligen: Det som i lagen sägs om utvecklingsstörda gäller även dem som har fått ett betydande och bestående begåvningsmässigt funk- tionshinder på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt personer med autism eller autismliknande tillstånd. Detta gäller även Åsbackaskolans uppdrag och uppdraget till sko- lans resurscenter. Det innebär att skolan bör ta emot döva och hörselskadade ele- ver med autism om de i övrigt svarar mot kriterierna för personkret- sen vid skolan, således att de har förutsättningar att utveckla kom- munikation på teckenspråk m m. Detta även om eleven har behov av heldygns- och helårsomsorg. Kommittén återkommer nedan till hur ansvaret bör fördelas mellan huvudmännen för elever med behov av utvidgad omsorg. Kommittén föreslår att Åsbackaskolan skall ges i uppdrag att från ta över skolverksamheten för dövblindfödda barn och ungdomar. I kapitel 8 om stödorganisationen föreslår kommittén också att Åsbackaskolan skall ges i uppdrag att även utveckla ett resurscenter för denna grupp. Avgörande för kommitténs ställningstagande att överföra ansva- ret från till Åsbackaskolan är att dövblindhet är ett kom- munikationshandikapp och därför i högre grad hör hemma i en teckenspråkig miljö. Det har också haft betydelse att inriktningen av verksamhet föreslås förändrad. Det är viktigt att skolan etablerar ett samarbete med olika specia- lister inom synområdet med erfarenhet av barn och ungdom. Detta för att bedöma och tillvarata elevernas synrester. Inför ställningstagandet har kommittén tagit del av ett förslag127 till resurscenter med skolverksamhet för dövblindfödda som utarbetats av en grupp med företrädare för Föreningen (), (som har ansvaret för skola och resurscenter för dövblindfödda), Åsbackaskolan, Mo Gård, hörsel- vården och . Gruppen lade inte förslag om förläggning av verksamheten. Kommittén bedömer att antalet elever som berörs av förslaget om skola för dövblindfödda vid är begränsat. Vid fanns /97 åtta elever med en kombination av synskada och hörselskada. Alla dessa var inte dövblindfödda. De sammantagna konsekvenserna för Åsbackaskolan av kommit- téns förslag innebär inte några omfattande volymmässiga föränd- ringar för skolans verksamhet, däremot innebär de att elevgruppen vid kommer att ställa krav på än mer specialiserad kompetens. Detta genom att vissa elever med lättare utvecklings- störning kommer att tas emot vid de teckenspråkiga grundsko- lorna – under förutsättning att kommitténs förslag till försöksverk- samhet genomförs och sedermera permanentas – samt genom att Åsbackaskolan kommer att ta emot ytterligare någon/några döva eller hörselskadade elever med autism samt ett fåtal dövblindfödda elever. För de senare bör resurser överföras från . 127 Stöd till dövblindfödda barn och ungdomar och deras familjer; PM överlämnad av på uppdrag av arbetsgruppen ·föreslår att huvudmannaskapet för de teckenspråkiga grundsko- lorna överförs från staten till skolornas värdkommuner; därmed upphör skolorna att vara statliga myndigheter, ·föreslår att staten behåller huvudmannaskapet för Åsbackasko- lan; skolan upphör dock att vara egen myndighet, ·föreslår att verksamheten finansieras med statligt verksamhets- bidrag och interkommunal ersättning samt att relationen mellan stat och värdkommun regleras i avtal, ·föreslår att ersättningen från elevernas hemkommuner höjs och sedan räknas upp med skolindex, ·föreslår att den antagningsnämnd som redan föreslagits för de riksrekryterande gymnasieskolorna128 skall svara för antagningen även till de teckenspråkiga grundskolorna och till Åsbackaskolan. I det följande behandlas hur ansvaret för de teckenspråkiga grund- skolorna och Åsbackaskolan bör fördelas mellan stat, värdkommu- ner och elevernas hemkommuner. De förändringar som föreslagits för verksamheten vid respektive innebär att de uppgår i den statliga stödorganisationen och upphör som egna myndigheter. Detta behandlas vidare i kapitel 8 om stödorga- nisationen. Sedan såväl som ge- nomfördes har förutsättningarna förändrats radikalt för en bedöm- ning av ansvaret för specialskolan. Relationen mellan stat och kommun har förändrats, bl a genom att den tidigare detaljstyrningen av kommunerna har minskat. Vidare har ett generellt statsbidrags- system ersatt merparten av de tidigare specialdestinerade bidragen. Statens tillsyn, uppföljning och utvärdering har därigenom givits större vikt. Dessa förändringar har skett som det skett en överföring av ansvar från stat och landsting till kommunerna. Inom skolans område har kommunerna ett helt och odelat ansvar för och gymnasie- skolan och avgör inom de ramar som riksdag och regering lagt fast 128 Gymnasieutbildning för vissa ungdomar med funktionshinder; SOU 1996:167 hur verksamheten skall utformas. har kommunerna även ansvaret för särskolan. Detta ansvar låg tidigare på landstingen. Mot denna bakgrund har kommittén redan i kapitel 4 betonat att kommunerna har det yttersta ansvaret för att sörja för att erbjuda alla barn och ungdomar utbildning. Genom förslaget att ta bort specialskolan som skolform understryks kommunernas ansvar i detta avseende. Kommittén har emellertid också fastslagit att staten skall tillse att döva och hörselskadade elever som är beroende av teckenspråk för sin kommunikation kan erbjudas utbildning vid skolor som erbjuder en fullvärdig teckenspråkig miljö. Statens ansvar är således lagstift- ning, tillsyn, uppföljning, utvärdering samt, om det finns särskilda skäl, riktat finansiellt stöd. Kommittén har vidare i avsnitt 6.4.1 redovisat att det krävs sär- bestämmelser i skollagstiftningen avseende skyldigheten att er- bjuda elever som är beroende av teckenspråk utbildning i en teckenspråkig miljö. Vad som kvarstår att lösa i detta avsnitt är således hur ansvaret för bl a drift och finansiering av de teckenspråkiga grundskolorna och Åsbackaskolan bör fördelas mellan huvudmännen. Enligt direktiven skall utredningen undersöka om ansvaret för specialskolorna helt kan föras över till kommunerna. Kommittén har funnit att det är både möjligt och önskvärt och föreslår därför att huvudmannaskapet för de teckenspråkiga grundskolorna överförs från staten till skolornas värdkommuner. Detta skulle bl a innebära att de teckenspråkiga grundskolorna är statliga myndigheter utan, på villkor som avtalats med staten, kommer att ingå i värdkommunernas skolorganisation. Frågan om skolfastigheterna får lösas i förhandlingar mellan staten och värdkommunen på varje ort. För de teckenspråkiga grundskolorna ger detta en ökad möjlighet till samverkan med den kommunala skolan, vilket är en fördel. Det är t ex viktigt att lärarna ges möjlighet att följa utvecklingen i grund- skolan. Det gäller frågor som berör utbildningens innehåll, skolans arbetsorganisation, metodik, resultat m m. Vidare har lärarna vid den teckenspråkiga behov av dubbel kompetensutveckling. Det finns behov av kompetensutveck- ling som är gemensam med den övriga . Dessutom finns särskilda behov av kompetensutveckling till följd av att de undervisar döva och hörselskadade barn. Det finns samordnings- vinster av att låta lärare i den teckenspråkiga ta del av den generella kompetensutvecklingen inom värdkommunens övriga grundskola. Även om det finns exempel på samarbete av detta slag är kommitténs uppfattning att möjligheterna bara utnyttjats i begrän- sad omfattning. Ett kommunalt huvudmannaskap skulle underlätta en utveckling i denna riktning.