sou · GMB360 · 1999-01-01 00:00:00 — Utifrån denna studie angav EPA den lägsta effektnivån (LOEL) till /kg och dag, och nolleffektnivån () till /kg och dag. NOEL-värdet dividerades med en säkerhetsfaktor på 1000 (en faktor 10 för ev. skillnad i känslighet mellan råtta och männi- ska, en faktor 10 för skillnad i känslighet mellan individer och en faktor 10 för extrapolering från den subkroniska studien till kronisk exponering). Det resulterande högsta acceptabla dagliga intaget, eller vad EPA kallar referensdos blev sålunda /kg och dag (0,/kg och dag). Genom att använda större osäkerhetsfaktorer än WHO kommer alltså EPA till ett lägre värde som högsta rekommende- rat intag, trots att samma studie använts som underlag. Eftersom akrylamid inte är någon allmänt förekommande miljöföro- rening, även om det påvisats i tobaksrök, så finns det inte något gräns- värde för halter i t.ex. luft, mark eller olika typer av livsmedel. Där- emot finns ett av WHO rekommenderat gränsvärde för dricksvatten (WHO, 1993), beroende på att polyakrylamid kan användas som fäll- ningsmedel i vattenreningsverk. I används denna metod på några få vattenverk. WHO:s riktvärde är /l, och är som nämndes ovan satt vid den halt som enligt WHO:s beräkning teoretiskt skulle medföra en ökad cancerrisk på 1 på 100 000 vid konsumtion av vatten per dag under en livstid. I är resthalten av akrylamid i dricksvatten reglerad genom doseringsanvisningar för polyakrylamiden samt regler om maximalt tillåten halt av akrylamidmonomer i den polyakrylamid som används. I de förslag till gränsvärden för dricks- vatten som är på gång inom EU (Gemensam ståndpunkt antagen av Rådet ) anges gränsvärdet till /l. 216 Undersökning från jämte bilagorna IARC har bedömt att det finns begränsade bevis för att metylolakryla- mid är cancerframkallande hos försöksdjur, men otillräckliga bevis för människa, och har därför satt metylolakrylamid i grupp 3 (ej klassifi- cerbart). Metylolakrylamid är ej upptagen på Kemikalieinspektionens klassi- ficeringslistor, och i övrigt saknas ADI-värden, rekommendationer eller gränsvärden. Undersökning från jämte bilagorna Sammanfattning av undersökningsresultat från Arbetet med tunneldrivningen genom avbröts , då det stod klart att akrylamid och N- metylolakrylamid från tätningsmedlet återfanns i höga halter (/l) i det läckvatten som pumpats upp från det s.k. mellanpåslaget (arbetsplatsen mitt i tunneln) vid Severtorp och sedan förts vidare i . Injekteringen hade då pågått kontinuerligt . Fortsatt provtagning visade att halterna i Vad- bäckens vatten avtog gradvis ner mot . Halterna i Stensån, som är recepient för läckvattnet från norra tunnelpåslaget, var dock lägre till följd av en mycket högre vattenföring. Efter samråd med , och , åtog sig Yrkes- och miljömedicinska kliniken, Lunds Universitetssjuk- hus, att genomföra en hälsoundersökning av de tunnelarbetare som direkt eller indirekt exponerats för Rhoca . , åtog sig att göra bestämningar av upptagna mängder akrylamid genom analyser av hemoglobinaddukter. kommuns ledningsgrupp beslutade att uppdra åt Yrkes- och miljömedicinska kliniken, , att undersöka om förekomsten av akrylamid och N-metylolakrylamid i vatten och i brunnar resulterat i hälsoeffekter på de boende. En mottagning och telefonrådgivning för de boende öppnades i i . Bland 223 undersökta tunnelarbetare förelåg klara exponerings- responssamband för besvär från såväl det perifera nervsystemet som mer akuta irritationsbesvär i luftvägarnas och ögonens slemhinnor, samt en del mer allmänna symtom som huvudvärk och yrsel (Nordander et al., 1998, Appendix 1). Bland de 45 högst exponerade arbetarna var prevalensen för symtom på perifer nervpåverkan, och ca 50 – för irritationsbesvär i luftvägar och ögon. 218 Undersökning från jämte bilagorna för bestämning av hemoglobinaddukter av akrylamid har tagits på samtliga 223 arbetare (analyserna ännu ej avslutade ). Medianvärdet för addukter av akrylamid för de 77 först analyserade arbetarna var 0,24 nmol/g globin, vilket är sex gånger förhöjt jämfört med oexponerade kontrollpersoner. Några av de högst exponerade tunnelarbetarna hade dock addukthalter som översteg 4 nmol/g globin, vilket är drygt fyra gånger högre än den (osäkra) gränsen för när neu- rotoxiska symtom kan börja uppträda vid exponering för akrylamid (Calleman 1996, et al., 1998). Sannolikt har dock expone- ringen för metylolakryalmid bidragit till de uppmätta adduktnivåerna. Hudupptaget av akrylamid förefaller ha varit kvantitativt mer betydel- sefullt än upptaget via luftvägarna. Såväl skyddsutrustning som skyddsmedvetande har varit otillräckligt på den aktuella arbetsplatsen. Det förelåg bland tunnelarbetarna ett klart samband mellan addukthalt och nytillkomna symtom från det perifera nervsystemet samt akuta irritationsbesvär i luftvägarnas och ögonens slemhinnor. Femtio tun- nelarbetare har till följd av nytillkomna symtom från perifera nervsys- temet genomgått neurofysiologisk undersökning, vilken kommer att upprepas , då de även kommer att genomgå en förny- ad läkarundersökning. Trettio tunnelarbetare har remitterats för be- dömning och eventuell allergitestning vid Yrkes- och miljödermatolo- giska avdelningen, . Vid den mottagning som upprättades för de boende undersöktes och togs blodprover på de personer som önskade detta. Dessutom kallades personer med känd förorening av akrylamid/metylolakrylamid i sin brunn aktivt till hälsoundersökningen (et al., 1998, Appendix 2). Sammantaget undersöktes 196 personer, varav 23 med förorening i brunnsvatten bekräftad med kemisk analys som enda kända expone- ringskälla. Vidare hade 17 personer haft både uppmätt förorening i brunnen och hudkontakt med förorenat bäckvatten, 67 personer hade kontakt med förorenat bäckvatten som enda kända exponeringskälla. Av de undersökta hade 150 personer egen brunn. Det kommunala vattnet har inte varit förorenat med akrylamid eller metylolakrylamid, däremot har totalt 29 privata brunnar varit förorenade med akrylamid eller metylolakrylamid. Det fanns bland de boende ingen uppenbar relation mellan symtom på nervpåverkan i armar eller ben och expone- ring för förorenat vatten. I flera fall rapporterade de boende nytillkom- na hudbesvär eller magbesvär som de i några fall klart förknippade med sitt tappvatten eller kontakt med förorenade vattendrag. Undersökning från jämte bilagorna med den aktuella exponeringen sågs dock ej. Sju personer med nytill- komna hudförändringar har vid Yrkes- och miljödermatologiska avdel- ningen, , testats mot olika komponenter i Rhoca . Inte i något fall har det påvisats allergiskt kontakteksem mot dessa. Yrkes- och miljömedicinska kliniken har insamlat vattenprov (N=75) från undersökta med egen brunn (18 brunnar ej tidigare prov- tagna) och analyserat dessa med avseende på akrylamid och N- metylolakrylamid. Inte i något av dessa vattenprover har dock dessa ämnen påvisats. Hemoglobinaddukter av akrylamid har analyserats för de 20 boende som bedömdes ha varit mest exponerade. Av dessa hade 13 exponerats för förorenat tappvatten (median 0,05, variationsområde 0,04 – 0,22 nmol/g globin) och 7 hade haft hudkontakt med förorenat vattendrag (median 0,07, variationsområde 0,04 – 0,11 nmol/g). Inte i något fall var adduktnivån så hög (över 1 nmol/g globin) att, utifrån tidigare studier, en nervskadande effekt kunde befaras (Calleman 1996, et al., 1998). De sammantagna resultaten från den kliniska undersökningen och adduktanalyserna ger således inga hållpunkter för att exponeringen för akrylamid och metylolakrylamid bland de boende givit upphov till neurotoxiska effekter. Upptaget av akrylamid under omkring två månaders tid, vilket leder till en addukthalt av 0,24 nmol/g (medianvärdet för tunnelarbetarna), beräknas motsvara ett genomsnittligt dagligt upptag på (et al., 1998). av alla dödsfall i beror på cancer. Denna uppskattade genomsnittliga exponering för tunnelarbe- tarna kan enligt olika riskmodeller (US EPA 1990, et al., 1998) beräknas leda till att livstidsrisken för död i cancer ökar från 18 till mellan 18,01 och . De få arbetare som hade betydligt högre addukthalter kan antas löpa en något högre risk, dock fortfarande mindre än en procents ökad livstidsrisk. En noggran- nare skattning av intern dos i form av adduktvärden korrigerade för bakgrundshalt, rökvanor, tid för provtagning och exponeringstidens längd, kommer att göras när samtliga 223 prover är analyserade. Motsvarande beräkningar kan göras för de boende. Efter korrigering för exponering av akrylamid via tobaksrök hos rökare, har bland dessa enstaka prover med akrylamidaddukter uppmätts, vars halter ligger 0,05 – 0,10 nmol/g högre än den bakgrundsnivå som påträffades hos personer utan känd exponering för akrylamid (medianvärde 0,04, variationsområde 0,02 – 0,07 nmol/g) (et al., 1998). 220 Undersökning från jämte bilagorna SOU 1998:60 skott skulle motsvara ett upptag av akrylamid på omkring 2,5 – kroppsvikt och dag (et al., 1998). Den beräknade cancerriskförhöjningen till följd av detta skulle motsva- ra omkring 0,01 – (beräknad enligt multiplikativ modell, som ger det högsta riskestimatet). Medelvärdet av adduktnivån i samtliga 20 prover från boende visar en förhöjning om 0,01 nmol/g, något som skulle motsvara en cancerriskförhöjning . Skulle addukterna delvis härröra från metylolakrylamid, vilket förefaller sannolikt, kan det bidra till att de här angivna riskerna är överskattade. Ur riskbedömningssynpunkt är det inte nödvändigt att göra ytterli- gare adduktanalyser eller läkarundersökningar av de boende. Däremot finns ett fortsatt behov av information och psykologiskt stöd. Yrkes- och miljömedicinska kliniken har fortlöpande lämnat information till de boende, dels vid stormöten arrangerade av kommunen, dels vid möten i egen regi där samtliga hälsoundersökta inbjudits, och vidare i form av skriftlig information till de undersökta. Undersökning från jämte bilagorna Akrylamid är en kemikalie som av Kemikalieinspektionen är klassad som giftig vid hudkontakt och förtäring, och som dessutom kan ge cancer och ärftliga genetiska skador hos människor. Trots detta har man hanterat tusentals kilo (förbrukad mängd Rhoca , varav akrylamid + metylolakrylamid enligt , 1997) av detta ämne i samband med tunnelb ygget genom . Först genom att kor som druckit vatten ur blev akut förgif- tade och kopplingen till utsläpp från tunnelb ygget kunde göras, stoppa- des användningen av tätningsmedlet . Tack vare att expone- ringen pågick (ungefär 2 månader) blev effekterna på människors hälsa begränsade (se nedan). De viktigaste hälsoriskerna med akrylamid är dess påverkan på det centrala och perifera nervsystemet, cancer och ärftliga genetiska skador samt påverkan på fortplantningen. Den neurotoxiska effekten är väl belagd i både djurförsök och från fall där människor exponerats, men informationen om övriga toxiska effekter hänför sig huvudsakligen till djurförsök med råttor och möss. Utifrån djurförsöken har lägsta effekt- nivåer (LOEL) och nolleffekt-nivåer () kunnat fastläggas för vissa effekter, som sedan kan ligga till grund för rekommendationer om högsta acceptabla dagliga intag för människor. Metylolakrylamid ger upphov till liknande effekter som akrylamid i djurförsök, men först vid högre doser. Neurotoxicitet och hudpåverkan tycks vara de effekter som upp- kommer vid lägst dos. Sådana effekter har påvisats både hos människor och försöksdjur. Undersökningar på olika arter (råttor, möss, hundar och apor) visar toxiska effekter vid likartade doser. För akrylamid är LOEL för lätta reversibla skador på perifera nerver hos råtta /kg kroppsvikt och dag, och 0,2 – /kg och dag. WHO re- kommenderar utifrån detta ett ADI-värde (högsta acceptabla dagliga intag ) för människa på /kg och dag (/kg och dag). Det amerikanska , , rekommenderar 222 Undersökning från jämte bilagorna /kg och dag (0,/kg och dag) baserat på samma data men med användande av högre säkerhetsfaktorer. Det finns många rapporter som beskriver neurotoxiska effekter även hos människor, i de allra flesta fall beskrivet som reversibla. I de flesta fall är exponeringen dåligt känd. I en studie på kinesiska arbetare kunde de neurotoxiska effekterna relateras till halten hemoglobinaddukter i blod. angavs till 0,3 – 1 nmol/g globin, vilket motsvarar ett upptag på 11 – /kg kroppsvikt och dag. Metylolakrylamid är också nervskadande, men vid högre koncentrationer. LOEL var /kg och dag i ett försök med råttor. Den reproduktionsskadande effekten av akrylamid har undersökts i djurförsök. Missbildningar har inte påvisats, men däremot har effekter såsom nedsatt fertilitet, spermiepåverkan och ökad incidens av tidig fosterdöd uppkommit. I EU-dokumentet görs bedömningen att akryla- mid påverkar hanarnas fertilitet hos råttor och möss. för denna effekt anges till /kg och dag för råtta och /kg och dag för mus. Spermiepåverkan och ökad incidens av tidig fosterdöd har dock upp- kommit vid 5 – /kg och dag (/kg och dag). När WHO gjorde sin riskbedömning av akrylamid (WHO, 1985) fanns inte till- räckligt underlag för att bedöma de reproduktionstoxikologiska effek- terna. I de nyare EPA- (1990) och EU-dokumenten (EU, 1997) konsta- teras att neurotoxicitet uppträder vid lägre doser och därför bedöms vara den kritiska effekten. Det finns inga humanstudier avseende reproduktions-toxiska effekter. Akrylamid har givit upphov till cancer i djurförsök (signifikant för- höjda tumörfrekvenser hos råtta vid /kg och dag under ). Tumörerna kan möjligen till viss del hänföras till hormonell påverkan, men eftersom akrylamid är genotoxisk måste man räkna med att det kan finnas en risk för cancer även vid låga doser. Olika ansatser för att beräkna cancerriskens storlek vid låga doser har använts. Den mest använda modellen för cancerframkallande ämnen i allmänhet är den modell som används av EPA i . Den förutsätter att dos- responskurvan är linjär i lågdosområdet, och beräknar den övre statis- tiska gränsen för cancerrisken. WHO har i sina dricksvattenkriterier tillämpat samma modell, men kommer till en lägre risk eftersom man inte använt den art-omvandlingsfaktor som EPA gör. och medarbetare vid har utvecklat en alternativ modell, som bygger på anvä ndning av hemoglobinaddukter som mått på intern dos och användning av en multiplikativ modell för att beräkna risken utifrån djurförsöken i stället för den additiva modell som EPA använder. Denna modell gav en något högre risk än EPA:s modell. Inget försök görs här att utvärdera de olika mätmetoderna med avseen- de på relevans och tillförlitlighet. Därför anges den uppskattade risken Undersökning från jämte bilagorna som ett intervall. Uttryckt som livstidsrisken vid ett dagligt intag av /kg och dag blir risken teoretiskt enligt dessa modeller 0,6 – 20 per 1000 exponerade. Om exponeringen sker under endast t.ex. en månad i stället för en livstid antas risken bli lägre (12 mån x ), d.v.s. 0,05 – 1,5 per 100 000. Cancerriskuppskattningarna för arbetare och boende på Hallandså- sen (se nedan) baseras på hemoglobinaddukter som ett mått på uppta- gen mängd av akrylamid i exponerade grupper. Preliminära resultat (m.fl.) tyder på att metylolakrylamid ger samma addukt som akrylamid vid analysen, något som skulle innebära att dosen av akry- lamid överskattas. Då man i beräkningarna antagit att hela upptaget härrör från akrylamid skulle metylolakrylamidens lägre carcinogena potens leda till en överskattning av riskerna. De fåtaliga epidemiologiska studier som gjorts på akrylamid är in- konklusiva. För metylolakrylamid saknas sådana studier helt. Akrylamid är en genotoxisk substans som visat sig inducera gen- mutationer och kromosomskador i såväl kroppsceller som könsceller hos försöksdjur. Effekter under spermieutvecklingen har särskilt stude- rats. Mutationer i tidiga stamceller tros främst orsakas av metaboliten glycidamid, medan strukturella kromosomskador i senare stadier av spermieutvecklingen relateras till akrylamids bindning till ett viktigt protein, protamin, varigenom celldelningen störs. De flesta försök är gjorda med enstaka injektioner av relativt höga doser, men kontinuerlig exponering med lägre doser i intervallet 5 – /kg och dag har t.ex. givit upphov till ärftliga genetiska effekter i form av dominanta letal- mutationer hos råttor och möss. Man har också försökt att kvantifiera risken för ärftliga genetiska skador. För att kunna bedöma hur stora hälsoriskerna för tunnelarbetare och boende på har varit, så fordras någon kännedom om exponeringsnivåer. Normal sett är det mycket svårt att bedöma hur mycket av en miljöförorening som människor kan ha utsatts för genom hudkontakt, inandning eller förtäring av förorenad föda eller vatten. Det fanns dock en metod utarbetad vid med vilken man kan mäta dosen av akrylamid genom dess bindning till hemoglobin i blod hos exponerade individer. Främst genom dessa mätningar har man kunnat uppskatta den dos som människorna varit utsatta för. Halterna av akrylamid i brunnsvatten har också undersökts. Nedan kommenteras de riskbedömningar som har kunnat göras utifrån hälsoundersökningar som gjorts på tunnelarbetare och boende av 224 Undersökning från jämte bilagorna Yrkes- och miljömedicinska kliniken vid , hemoglobinadduktmätningar som gjorts av , , samt vad som är känt utifrån den vetenskapliga litteraturen om toxiska effekter av akrylamid och metylolakrylamid. Som framgick av sammanfattningen av undersökningsresultaten i kapitlet ovan så är de neurofysiologiska och yrkesdermatologiska undersökningarna av utvalda arbetare ännu ej slutförda. Bland 223 undersökta arbetare fanns det ett klart samband mellan skattad expone- ring för Rhoca och symtom från perifera nervsystemet (inkluderande ökad svettning och hudavflagning i händerna). De vanli- gaste symtomen var stickningar/domningar i händer, fötter och under- ben. Bland de 45 högst exponerade arbetarna hade tecken på perifer nervpåverkan. Hemoglobinaddukter har mätts i blod från 77 tunnelarbetare och visat ett starkt samband med exponering, skattad genom intervjuer (Appendix 1, Nordander et al.). För vissa av arbetarna gick mer än en månad från det att de slutade arbeta med Rhoca tills dess att blod- prov för adduktanalys kunde tas. Detta har resulterat i att det uppmätta adduktvärdet i viss mån underskattar den addukthalt arbetarna bör ha haft då exponeringen upphörde. Utifrån en tidigare studie på kinesiska arbetare hade slutsatsen dragits att lätta neurotoxiska symtom kan uppträda efter några månaders exponering för akrylamid som leder till addukthalter av storleksordningen 1 nmol/g globin (motsvarande ett upptag på /kg och dag). Av alla undersökta tunnelarbetare har en stor andel haft hemoglobinaddukthalter högre än så (av dem som valdes ut slumpmässigt). Några av de högst exponerade hade addukthalter som översteg 4 nmol/g. I den grupp på 47 personer som remitterades till neurofysiologisk undersökning var medianvärdet tiofaldigt förhöjt (0,44 nmol/g globin) jämfört med en kontrollgrupp (0,04 nmol/g globin). och medarbetare (1998) har använt hemoglobinaddukt- mätningarna för att beräkna upptagen dos av akrylamid (troligen inklu- sive metylolakrylamid). Medianvärdet från de först undersökta 77 arbetarna var 0,24 nmol/g globin, vilket beräknades motsvara ett ge- nomsnittligt dagligt upptag på ca /kg och dag. Om man på ett Undersökning från jämte bilagorna förenklat sätt jämställer upptagen dos med administrerad dos, så kan jämförelser göras med de djurförsök där akrylamid tillförts via dricks- vattnet eller genom annat administrationssätt. Det genomsnittliga beräknade upptaget ligger då under den dos där lätta neuro- toxiska effekter uppträtt hos försöksdjur (/kg och dag ), men i nivå med eller över det rekommenderade högsta dagliga intaget för allmänbefolkning. De högsta addukthalterna, 4 nmol/g, motsvarar ett upptag på /kg och dag. Eftersom de högst exponerade arbetarna hade tecken på nervpåverkan så antyder detta att människan är känsligare än försöksdjur om exponeringen anges i mg/kg kroppsvikt och dag. Under en del av tiden kan upptaget hos de expone- rade tunnelarbetarna varit betydligt högre: addukthalten är ett uttryck för genomsnittligt upptag. Som jämförelse kan också mätningar som refererats av EPA (1990) nämnas. Arbetare som utförde tätningsarbete av avloppsledningar undersöktes på 4 olika arbetsplatser både vad gäller akrylamid i luft och akrylamid deponerad på hud. Hudupptaget var mycket viktigare än inandning. De exakta värdena på beräknat upptag anges inte i EPA- rapporten, men i en artikel av Dearfield et al. (1995) refereras dessa mätningar, vilka omräknat till upptag angavs variera mellan /kg och dag. Av de studerade arbetarna hade en symtom på akrylamid-inducerade perifera nervskador såsom hudavflagning, och två andra arbetare uppgav sig ha haft hudavflagning i händerna tidiga- re. Akrylamid-inducerade nervskador hos tunnelarbetare som använt akrylamid-innehållande tätningsmedel har beskrivits tidigare från såväl som . Den beräknade genomsnittliga exponeringen för tunnelarbetarna ligger ca lägre än de halter som givit påverkan på spermier, ökad tidig fosterdöd eller nedsatt fertilitet i djurförsök (lägre för de få personerna med allra högst exponering). De kvantitativa cancerriskuppskattningar som gjorts med olika model- ler och som refererats ovan kan alla ses som konservativa i den mening att de troligen inte underskattar risken för människa vid låga doser. Om dessa tillämpas på den beräknade genomsnittliga exponeringen på ca 226 Undersökning från jämte bilagorna /kg och dag, och exponeringen förutsätts ha skett under två må- nader totalt, blir cancerrisken 0,1 – 5 per 10 000. Dessa risksiffror innebär att 0,1 – 5 av 10 000 exponerade personer teoretiskt skulle kunna drabbas av cancer till följd av akrylamidexponeringen, eller alternativt att den individuella cancerrisken för en exponerad person skulle öka med 0,001 – . En så liten ökad cancerrisk måste anses vara försumbar för individen jämfört med den höga risk som vi alla löper att drabbas av cancer under vår livstid (). Det bör dock påpekas att cancerrisken skulle ha blivit proportionellt sett högre ju längre exponeringen pågått. Tack var att arbetet med Rhoca avbröts blev riskerna små. De kvantitativa uppskattningarna av risk för inducerade ärftliga sjuk- domar som redovisades i kapitlet om kvantitativa riskbedömningar har applicerats på hudexponering via tätningsarbete, med den av beräknade genomsnittliga exponeringen för tunnelarbetarna på Hal- landsåsen, ca /kg och dag. För fallet beräknades antalet inducerade sjukdomar till 0,05 – 3,2 per miljon barn till expone- rade fäder vad gäller genmutationer. Beräkningar baserade på kromo- somala förändringar ledde till antal som ligger mellan 0,2 och 24 skador per miljon. De senare beräkningarna gäller dock för skador orsakade i sena spermiestadier som bara kommer till uttryck under de exponerade spermiernas livstid. Dessa beräkningar är visserligen osäkra, men pekar ändå på en för- sumbar risk för de exponerade tunnelarbetarna. Risker med de akuta utsläppen På grund av sin höga vattenlöslighet kan oreagerad akrylamid och metylolakrylamid lätt sprida sig i naturen via yt- och grundvatten. Detta är också vad som har skett på . För omkringboende är det framför allt kontaminerat vatten som är den viktigaste orsaken till exponering. Förutom riskerna med att dricka sådant vatten måste även risker förknippade med bad eller annan kontakt med vattnet beaktas eftersom akrylamid lätt tas upp genom huden. Undersökning från jämte bilagorna När metylolakrylamid/akrylamid hade detekterats i brunnar i okto- ber 1997 (detektionsgräns /liter) fastställde kommunen med hjälp av expertis från SGU två riskområden, varav det största sträckte sig längs . rekommenderade att vattnet inom det av kommunen avgränsade riskområdet inte borde användas för hushåll- sändamål (dryck, matlagning, personlig hygien m.m.) annat än maskin- disk och maskintvätt (, Dnr 32-9505/97).