sou · GMB360 · 1999-01-01 00:00:00 — (Bild, hänvisas till SOU 1998:60) Figur 4.2 Grundvattenregim i (I). Snöperioden är så kort, om den ens förekommer, att den inte nämnvärt påverkar grundvatten- bildningen. Från en lägsta grundvattennivå tidigt sker därför en kontinuerlig stigning med de högsta nivåerna . 126 Bilaga 2 Undersökning från SGU Variationsmönstret ser inte heller riktigt likadant ut . Flera torr- eller våtår kan t.ex. följa efter varandra vilket naturligtvis påverkar grundvattennivåerna i både stora och små magasin. Återhämtningen i de små magasinen efter en torrperiod kan ske eller veckor medan den kan ta eller år i de stora grundvatten- magasinen. 4.2 Grundvattnet på och I det följande beskrivs de naturliga grundvattenförhållandena på Bjäre- halvön och samt grundvattensituationen så som den bedöms ha varit innan tunnelbygget genom påbörjades. Nederbörden på och varierar enligt SMHIs korrigerade 30-årsmedelvärden (1961-90) från /år från de kustnära områdena till höjdområden. På är normalvärdet för uppmätt nederbörd endast . Vid SMHIs nederbördsstation Baramossa, öster om på Hal- landsås, anges normalvärdet /år. Den uppmätta årsneder- börden vid Baramossa och Hov nederbördsstationer , 1988 - 1997, redovisas i figur 4.3. Som framgår av figuren har betydligt mindre nederbörd än normalt fallit , 1996 och 1997. Av den nederbörd som faller på och av- dunstar mer än hälften. Största delen av den mängd som återstår, d.v.s. den effektiva nederbörden, är tillgänglig för grundvattenbildning. Enligt av utförda beräkningar uppgår 30-årsmedelvärdet av den effektiva nederbörden till i storleksordningen /år. Detta motsvarar en medelavrinning i området på mellan 11 och 14 l/s och km2 . Den månadsvisa variationen i effektiv nederbörd på med omgivningar framgår av figur 4.4. (Bild, hänvisas till SOU 1998:60) Figur 4.3 Uppmätt nederbörd vid stationerna Baramossa och Hov enligt . Normalvärdet avser 30-årsmedelvärdet för Baramossa 1961-90. Hov saknar normalvärde. Bilaga 2 Undersökning från SGU 127 höjdområden utgör typiska inströmningsområden där hu- vuddelen av den effektiva nederbörden bildar grundvatten i jordlagren. En brant och varierade topografi samt ofta tunna jordlager medför en kort uppehållstid för grundvattnet i jordlagren innan utströmning sker till våtmarker, källor och vattendrag. Sådana utströmningsområden är vanligt förekommande i lågpunkter som dalgångar och raviner uppe på samt utmed sluttningar. (Bild, hänvisas till SOU 1998:60) Figur 4.4 och . Variationer i effektiv neder- börd, mm/månad. Beräknade 30 - årsmedelvärden enl. . Årsme- delvärdet uppgår i medeltal /år. En stor grundvattenbildning samt en snabb ge- nomströmning i jordlagren medför att också ytvattenavrinningen från är stor. Avrinningen sker i ett stort antal små och stora vattendrag med upprinning på , se bilaga 1. Den norra och nordvästra delen av dräneras via ett flertal vattendrag, bl.a. Axeltorpsbäcken som via Örebäcken rinner genom Sinarpsdalen till Stensån norr om , som i sin tur mynnar i . Avrinningen från den sydvästra delen av sker till via ett tiotal vattendrag varav de mest betydande utgörs av Möllebäcken, Vadebäcken och . Endast en begränsad del av det vatten som infiltreras i marken till- förs berggrunden. Detta beror på berggrundens, i jämförelse med jordlagrens, vanligen låga genomsläpplighet och betydligt mindre magasinerande förmåga. Grundvattenbildningen till berggrunden bestäms till stor del av täckande jordlagers sammansättning och mäk- tighet samt av hur uppsprucken berggrundens överyta är. Generellt kan man säga att de största sprickorna i berggrunden ger sig till känna i form av dalgångar med förhållandevis mäktiga jordtäcken. Det är vanligen också så att berggrunden är blottad uppe på höjderna, men jordtäckt i lägre belägna områden. Grundvattenbildning från jordlagren till berggrunden sker när grundvattnets trycknivå i jordlagren överstiger det i berggrunden. Förutsättningarna varierar med den effektiva nederbörden vilket inne- bär att den mesta infiltrationen normalt sker . I områden med moränjordar på kan relativt stora mängder grundvatten magasineras i jordlagren och infiltrera till berggrunden, särskilt om moränen är av sandig sammansättning. Stora områden på utgörs också av våtmarker orsakade av lågpermeabelt underlag och tillströmmande grundvatten från omgivande jordlager. 128 Bilaga 2 Undersökning från SGU Även våtmarker och vattendrag kan ha en viss betydelse för grundvat- tenbildningen till berggrunden. I de utredningar som berör tunnelb ygget genom har /år angivits som ett riktvärde för grundvattenbildningen till berg- grunden. Den dränering av bergmassan som inläckaget till tunnlarna ger upphov till medför sannolikt att grundvattenbildningen ökar, /år bedömdes som rimligt vid grundvattenmodelleringen. SGUs brunnsarkiv innehåller uppgifter om närmare 190 000 brunnar från hela landet, i huvudsak lämnade av landets brunnsborrarföretag. Dessa är enligt lag skyldiga att lämna brunnsuppgifter till SGU. innehåller uppgifter om brunnarnas användning, utförande, djup, jordtäckning, uttagskapacitet m.m. finns även uppgifter om vattenkvalitet. Brunnsborrarens kapacitetsbedömning görs i allmänhet i samband med renspumpningen av brunnen. Närmare 1000 brunnar på och västra del finns registrerade i SGUs brunnsarkiv. Huvuddelen av dessa är borrade i berg, mindre än 100 utgör brunnar i jord. De flesta brunnar borrade finns med i registret och även många äldre, ca 250 st, men det saknas säkerligen också registrerade uppgifter om många enskilda brunnar i området. Detta gäller särskilt de enskilda vattentäkter som utgörs av grävda brunnar, vilka normalt inte rapporteras in till SGU. De flesta av brunnarna är belägna på och slättområdena utanför . På är förekommande brunnar i huvud- sak belägna i dalgångarna samt sluttningarna mot och slättområdena i norr och söder, se bilaga 4. har åtskil- liga djupa brunnar borrats på som ersättning för grävda brunnar och grunda borrade brunnar som sinat på grund av grundvat- tensänkningen omkring tunneln. Den kommunala vattenförsörjningen är helt baserad på grundvatten. Sammanlagt är ca 6500 fastigheter anslutna till det kommunala led- ningsnätet. tätort förses med vatten från två vattentäktsområ- den, belägna i södra delen av samhället och vid Eskilstorp. Vid båda dessa platser utvinns grundvattnet ur jordlagren. Vid Krogstorp finns en källa och vid Ängelsbäck en grusfilterbrunn, där grundvatten också utvinns ur jordlagren. Uttagen från dessa båda vattentäkter har dock varit små . I övrigt baseras den kommunala vat- tenförsörjningen på berggrundsvatten. kommunala förbrukning uppgår till ca 1,8 miljoner m 3 /år, varav ca utvinns på och (varav Bilaga 2 Undersökning från SGU 129 ur bergborrade brunnar). De resterande ca 0,5 miljo- nerna m3 /år utvinns vid Eskilstorp norr om . Av vattenför- brukningen för industriellt bruk märks några uttag i och . Viss länspumpning sker också vid stenbrottet i östra del, nära det norra tunnelpåslaget. Grundvattenuttaget för bevattningsändamål är mycket stort. Sanno- likt finns ca 250 brunnar för jordbruksbevattning på . Det sammanlagda bevattningsuttaget är svårt att beräkna och kan också variera betydligt . Ett antagande att varje bevattningsbrunn använder 250 m 3 /dygn och att bevattning i medeltal äger rum /år ger ett genomsnittligt grundvattenuttag av 2,5 miljoner m 3 /år. Eftersom antalet bevattningsdagar sannolikt varierar mellan 20 och 60 ligger det årliga bevattningsuttaget förmodligen i intervallet 1,5 - . Bevattningsbrunnarna är nästan uteslutande bergborrade. Grundvatten används även i viss utsträckning för uppvärmningsän- damål. Inom samhällena återförs sannolikt det nedkylda vattnet till största delen till grundvattenmagasinen, medan det på landsbygden antagligen pumpas ut i bäckar eller diken. Hur mycket grundvatten som används för detta ändamål är oklart. En bortpumpning av 0,1 - /år förefaller dock inte osannolik. Det totala grundvattenuttaget från och torde därmed variera mellan 3 och 6 miljoner m 3 (100 - 200 l/s). Huvuddelen av grundvattnet utvinns ur berggrunden. I anslutning till tunnelbygget har inventeringar och inmätningar av enskilda vattentäkter genomförts längs den planerade tunnelsträckning- en och dess omgivning, se bilaga 4. Ca 170 bergborrade brunnar och 320 grävda brunnar finns registrerade (undantaget ersättningsbrunnar). En del av dessa inventerades i anslutning till utsläppen av akrylamid, särskilt längs . Dessutom har ett antal källor, dammytor och jordlagerrör registrerats. Grundvattnets naturliga trycknivåer i både jord och berg på Bjärehalv- ön och följer i hög grad topografin. Enligt förundersökning- en till tunnelbygget befann sig grundvattennivån i bergborrade brunnar längs tunnelsträckningen vanligen mindre än 10 m under markytan. Utmed de branta sluttningarna mot befanns grundvatten- nivåerna stå lägre, vanligen 15 - 25 m under markytan. I utströmnings- områdena nedanför förekom (och förekommer fortvarande) artesiska förhållanden i berggrunden på grund av de grundvattentryck 130 Bilaga 2 Undersökning från SGU SOU 1998:60 som byggs upp vid grundvattenbildningen på . Grundvatten- nivåerna i grävda brunnar längs tunnelsträckningen påträffades ofta 1 - 3 m under markytan. I bilaga 5 redovisas en bedömning av grundvatt- nets trycknivåer på Bjärehavön och före tunnelb ygget. I bilaga 6 redovisas nivåerna i en tvärsektion över det planerade norra påslaget. Sektionens läge framgår av bilaga 5. Överensstämmelsen mellan topografi och grundvattnets trycknivå framgår tydligt av bila- gorna. Mätningar utmed den planerade tunnelsträckningen på påbörjades av . Kontrollprogrammet omfattar i huvudsak de undersökningsborrhål som utfördes i samband med förun- dersökningen. Från saknas dock långa tidsserier som visar grundvattnets naturliga nivåförändringar . På finns fyra mätstationer som etablerats av SGU med syftet att följa upp de stora bevattningsuttagens inverkan på Bjärehalv- öns grundvattenförhållanden. Stationerna är belägna vid Boarp, Öllöv, och , se bilaga 4. (Bild, hänvisas till SOU 1998:60) Figur 4.5 SGUs grundvattenstation i Boarp. Markytans nivå är 90,0 m ö.h. Mätstationen i Boarp bedöms med hänsyn till läget vara mest repre- sentativ för de naturliga variationerna på . Mätdata redovisas i figur 4.5. Liten grundvattenbildning medför låga grundvattennivåer medan en påfyllnad sker och vinter. Av figuren framgår också att de två senaste nederbördsfatti- ga åren, 1996 - 1997, avspeglas i form av en tydligt ökad grundvatten- sänkning, särskilt . På styrs grundvattenströmningen i jordlagren och berggrun- dens övre, ofta mer uppspruckna, delar främst av de lokala topografiska förhållandena. Uppehållstiden för grundvattnet är kort innan utström- ning sker till lågpunkter i terrängen som våtmarker, källor och vatten- drag. Även grundvattnets regionala, djupare, strömning i berggrunden styrs till stor del av topografin. Höjdområdena på kan betraktas som inströmningsområden av regional karaktär varifrån grundvattnets strömning sker mot omgivande mer låglänta områden. Bilaga 2 Undersökning från SGU 131 den regionala skalan påverkas strömningen också av större vattenfö- rande sprickzoner, särskilt de dominerande NV-SO-liga sprickzonerna, vilka också avspeglas i topografin som tydliga raviner och dalgångar. Djupgående vittring och leromvandlingen av berget i sprickzonerna kan dock utgöra en begränsande faktor för grundvattnets strömning i dessa. Den regionala grundvattenströmningen i berggrunden på Bjärehalv- ön och före tunnelb ygget redovisas i bilaga 5. Underlaget utgörs av uppgifter från och de nivåmätningar som gjordes i samband med förundersökningen av tunnelsträckningen. Av kartbilden framgår tydligt hur Sinarpsdalen dränerar grundvattnet från de båda höjdområdena, och . Från sker grundvattenströmningen mot det omgivande havet i sydväst, väster och norr samt mot i öster. Grundvattnet från strömmar mot i sydväst, Sinarpsdalen i väster och La- holmsslätten i norr. I lokal skala har skillnaderna i berggrundens genomsläpplighet stör- re betydelse. Enskilda sprickor och sprickzoner med betydligt större genomsläpplighet än omgivande bergmassa utgör de huvudsakliga transportvägarna för grundvattnet. De hydrauliska förhållandena kan vara mycket komplicerade. I anslutning till gångar av diabas har t.ex. en ökad vattenföring i berggrunden påvisats. Diabaserna, vilka kan stå som branta skivor i berggrunden, är ofta så täta att de kan utgöra barriä- rer för grundvattenströmningen. Även gångar av amfibolit har visat sig ha en viss motsvarande betydelse även om dessa generellt har en låg vattengenomsläpplighet på grund av vittring och leromvandling. 4.2.5 Berggrundens hydrauliska egenskaper Studier av SGUs brunnsarkiv visar att den kristallina berggrunden på och västra delen av är mer uppsprucken och vattenförande än motsvarande berggrund i de flesta andra områden inom . Bergborrade brunnar på har en genomsnittlig (median) kapacitet av 4 320 l/tim, är och har 3,5 m jord- täckning. Motsvarande värden för urberget i övriga landet är 650 l/tim, 70 m respektive 3 m. Av figur 4.6 framgår t.ex. också att av de brunnar som borras på ger 10 000 l/tim eller mer, jämfört med 1 800 l/tim i övriga landet. I samband med förundersökningen av tunnelb ygget utfördes bl.a. 25 provborrningar längs den planerade tunnelsträckningen. Borrhålens djup varierade från 30 till 140 m. Uttagskapaciteten varierade mellan 0 (torrt) och 30 000 l/tim. Utvärdering av hydrauliska tester i borrhålen 132 Bilaga 2 Undersökning från SGU visade på stor variation i genomsläpplighet och vattenföring, kopplad till de olika geologiska förutsättningarna längs tunnelsträckningen En mindre sprickfrekvens och omfattande vittring och leromvand- ling vid den norra respektive södra randzonen bedömdes medföra en jämförelsevis liten genomsläpplighet i berggrunden. Från randzonerna och in mot centrala delar ökar sedan berggrundens genom- släpplighet. Längs hela den centrala delen av tunnelsträckningen be- dömdes berggrundens genomsläpplighet generellt vara mycket stor, med hänsyn till ett antal kraftigt uppspräckta, brantstående, zoner med stor vattenföring. (Bild, hänvisas till SOU 1998:60) Figur 4.6 Jämförelse mellan och övriga landets urberg- grund. Till vänster vattenmängd och till höger brunssdjup i berg, enligt SGUs brunnsarkiv. Figurerna visa s.k. box-plottar med medianvärden, kvartiler och 5-respektive 95-percentiler. T.ex. kan utläsas att av alla brunnar vid ger mer än 10 000 l/tim jämfört med 1 800 l/tim i övriga landet. I anslutning till förundersökningen korttidsprovpumpades två av de mest vattenförande provborrhålen, BP8 och BP11, med 3 repektive 8 l/s. med provpumpningen registrerades grundvattennivån i totalt 35 omgivande observationshål och brunnar varav 11 var grävda brunnar. Utvärderingen av provpumpningen visade på bättre vattenfö- rande egenskaper i NV-SO-lig riktning, vilket väl stämmer med rikt- ningen för de dominerande sprickzonerna på . Under den korta pumptiden, , noterades en tydlig påverkan av grund- vattennivåerna inom ett relativt stort område, från uttags- brunnarna. Dessutom påvisades en god hydraulisk kontakt mellan bergborrade brunnar och grävda brunnar i jordlagren. I anslutning till förundersökningen för tunnelb ygget genomfördes provtagning och analys av grundvattnet i 16 borrade brunnar. Grund- vattnet i berggrunden befanns vara svagt alkaliskt (pH var i allmänhet över 7,5) med relativt höga järn- och manganhalter. Hårdheten variera- de mellan ca och dH. Järnhalterna översteg vanligen /l. Bilaga 2 Undersökning från SGU 133 1992 erhöll tillstånd av (, deldom ) att leda bort grundvatten från två enkelspårstunn- lar genom . Tillståndet avser bortledning av maximalt 3,5 l/s per km tunnelsträcka eller sammanlagt 33 l/s från de båda tunnlarna samt att släppa ut läckvattnet till Stensån och Vadebäcken med 26 respektive 7 l/s. Domslutet avser såväl byggskede som färdigbyggd tunnel. I ytterligare en vattendom (deldom ) erhölls tillstånd att leda bort grundvatten från ett mellanpåslag mitt på . Till- ståndet avser, förutom de tidigare tillåtna 33 l/s för hela tunnelsträck- ningen, bortledning av inträngande grundvatten i mellanpåslaget och anslutande arbetstunnel under byggskedet med maximalt 15 l/s samt att efter rening infiltrera läckvattnet till Vadebäckens och vattensystem. I vattendomarna ges villkor för tillstånden, bl.a. med avseende på kontroll av läckvattenmängder och -kvalitet samt grundvattnets kvalitet och trycknivåer i omgivande brunnar. När tunnelarbetena avbröts var inläckaget till norra tun- nelpåslaget 35 l/s, mellanpåslaget 11 l/s och södra påslaget 9 l/s, totalt 55 l/s (mätning 971006). Således översteg (och överstiger) inläckaget av grundvatten till tunnlarna de tillåtna mängderna enligt erhållna vattendomar. Vid norra påslaget var inläckaget avsevärt större än det tillåtna. Dräneringen av berggrundvatten till tunneln har sannolikt medfört en förändring i områdets vattenbalans genom att grundvattenbildningen från jordlagren till berggrunden har ökat. Detta medför att grundvat- tentillgången i jordlagren minskar och därmed även utflödet av grund- vatten till våtmarker, källor och vattendrag vilket i sin tur medför att ytvattenavrinningen från i motsvarande grad minskar. 134 Bilaga 2 Undersökning från SGU SOU 1998:60 4.3.3 Grundvattennivåer och grundvattenströmning Tunnlarna genom fungerar som horisontalbrunnar dit grundvattnet strömmar från omgivande berglager. Efterhand som tunnelbygget fortskridit har betydande sänkningstrattar utbildats och grundvattnets strömning närmast de utförda tunneldelarna har helt förändrats. Genom berggrundens varierande sprickighet, lervittring och strukturer kan avsänkningen vara olika stor i närbelägna bergborrade brunnar. Grundvattnets trycknivåer utmed tunnelsträckningen har sedan tiden före byggstart följts upp enligt ett kontrollprogram. Efter hand som brunnar har sinat och ersättningsborrningar utförts har kontrollpro- grammet reviderats. Sedan spridningen av kontaminerat läckvatten från mellanpåslaget påvisades har även ett stort antal brunnar på större avstånd från tunnelsträckningen, i huvudsak längs , invente- rats och infogats i kontrollprogrammet. I ett antal undersökningsbrunnar har en tätare uppföljning av grund- vattnets trycknivåer genomförts. Dessa är fördelade längs tunnelsträck- ningen och påverkas inte av vattenuttag vilket är fallet med många av de inventerade enskilda vattentäkterna. En sammanvägning av den maximala avsänkningen i dessa och övriga bergborrade brunnar har gjorts för respektive påslag, se figur 4.7 (Bild, hänvisas till SOU 1998:60) Figur 4.7 Interpolering av största uppmätta avsänkning vid respektive påslag Avsänkningen i figur 4.7 representerar situationen . har grundvattennivåerna stigit i samband med vinterns grundvattenbildning. I direkt anslutning till den norra tunneldelen har nivåerna stigit med 10 - 30 m. Av bilaga 7 framgår grundvattensitua- tionen , . Grundvattennivåerna redovisas som ni- våkurvor med 30 m ekvidistans. Grundvattenströmningen sker vinkel- rätt mot nivåkurvorna, från högre till lägre nivåer. I bilaga 8 redovisas nulägets grundvattennivåer i berggrunden längs samma tvärsektion som i bilaga 6. Den stora avsänkningen vid norra tunnelpåslaget, ca 75 m (att jämföra med mer än 100 m ), framgår liksom att grundvattendelaren väster om tunneln för- skjutits betydligt närmare Sinarpsdalen. Vid den branta sluttningen mot har grundvattensänkningen uppmätts till ca 10 m i en av observationsbrunnarna i kontrollprogrammet. Bilaga 2 Undersökning från SGU 135 Vid norra påslaget kan en mindre avsänkning märkas i vissa rikt- ningar på från de inre tunneldelarna. Vid mel- lanpåslaget kan en mindre avsänkning märkas i vissa riktningar på . Vid södra påslaget är avsänkningen i berggrunden stor i direkt anslutning till tunnelns inre del, men är i övrigt mer be- gränsad. Tunnelbygget har även medfört att gr undvattennivåerna i jordlagren sänkts av. Detta har inte minst visat sig i form av ett stort antal sinade grävda brunnar på . Av ca 70 brunnar som ersatts eller fördjupats sedan tunnelb ygget påbörjades var mer än 50 jordbr unnar. Det är i huvudsak i anslutning till det norra påslaget som grundvatten- sänkningen i berggrunden medfört en påverkan på brunnar i jordlagren. Närmare 40 brunnar inom en radie av från tunneln har ersatts varav ungefär hälften jordbrunnar och hälften bergborrade brunnar. I anslutning till det södra påslaget har ca 30 grävda brunnar ersatts men dessa bedöms i huvudsak vara påverkade genom dränering i anslutning till schaktarbeten för tunnelpåslaget. Inga brunnar har, enligt tillgäng- ligt underlag, ersatts vid mellanpåslaget. Sedan tunnelbygget påbörjades har en omgivningspåverkan skett, dels genom kraftigt avsänkta grundvattennivåer, dels genom förorenings- spridning av restprodukter från akrylamidbaserade injekteringsmedel. Efterhand som tunneldrivningen fortsatt har allt fler omkringliggande brunnar påverkats genom sjunkande grundvattennivåer. Det har gällt både bergborrade brunnar och grävda brunnar som i åtskilliga fall sinat. Därigenom har problem med vattenförsörjningen uppkommit för ett stort antal fastigheter. har i dessa fall fördjupat tidigare borrade brunnar eller ersatt grävda brunnar genom brunnsborrning, alternativt anslutning till det kommunala nätet (). På grund av de stora avsänkningarna av grundvattennivån som uppkommit har ersättningsbrunnarna ofta utförts till stort djup, 150 - 200 m under markytan. Enligt uppgifter från lokalbefolkningen har även ett flertal källor, bäckar och dammar sinat, särskilt vid norra tunnelpåslaget. Några säkra uppgifter som stöder detta föreligger inte men det bedöms som uppenbart att en påverkan av vattentillgången kan ha skett, åt- minstone under delar av året. Källor, bäckar och våtmarker ligger normalt i utströmningsområden och är därför beroende av tillförseln av 136 Bilaga 2 Undersökning från SGU Omfattningen av grundvattenpåverkan kan säkerli- gen jämställas med en naturlig följd av torrår, vilket måste beaktas vid bedömningen av eventuell påverkan på det ekologiska systemet. Det är också viktigt att beakta att 1996 och 1997 är att betrakta som torrår. Tunnelbygget har således påverkat gr undvattenförhållandena i bety- dande omfattning på . Däremot har inte grundvattennivåer och strömningsförhållanden på påverkats. Tätning med akrylamidbaserade injekteringsmedel (Rhoca m.fl.) har genomförts vid alla tre påslagen. Enligt uppgift användes totalt ca varav 1132 vid norra tunnelpåslaget, 358 vid mellanpåslaget och vid södra påslaget. Föroreningsspridningen från tunnelb ygget uppmärksammades när kor som drack av vattnet i förgiftades. Detta vatten utgjor- des nästan enbart av läckvatten från mellanpåslaget med initiellt myck- et höga koncentrationer av akrylamid som avbördats till upprinnings- området för . För att avgöra om läckvattnet även kunde förorena grundvattnet och påverka nedströms liggande grundvattentäkter genomförde SGU en inventering av brunnar längs . Det visade sig att grundvattnets trycknivå i vissa områden stod upp till 3 m lägre än i den intilliggande bäcken. Detta medförde en infiltration av konta- minerat bäckvatten till grundvattnet och därmed en föroreningssprid- ning till närliggande brunnar. Det var i första hand grävda brunnar i omedelbar anslutning till som påverkades. Från norra tunnelpåslaget avbördades det kontaminerade läckvattnet till Stensån. Det betydligt större vattenflödet i Stensån medförde en utspädning av föroreningarna och en snabb transport av dessa till . Vid södra påslaget var föroreningshalterna generellt för små för att medföra någon påverkan vid utsläpp av läckvatten till Vadebäcken. Några vattentäkter som påverkats av utsläppen kunde inte påvisas. Föroreningshalterna har efter påbörjad rening av läckvattnet från tunnlarna avtagit kraftigt.