sou · GMB375d3 · 1999-01-01 00:00:00 — I ansökan saknas information om hur omfattande sjukdom djur får vad gäller ledpåverkan. Det finns inte någon övre gräns. Enligt ansökan ska sjukdomen inte orsaka någon systemisk effekt. Försöken utförs i enlighet med CFN:s allmänna råd. 900 råttor används. En ledamot reserverade sig. djurförsöksetiska nämnd, 1996 Forskning om reumatoid artrit och söka efter bot eller nya behandlingar mot sjukdomen. Ledsjukdom framkallas i perifera leder (tår, anklar). I ansökan saknas information om hur omfattande ledpåverkan blir och hur som djuren lever med sjukdom. Det finns inte någon övre gräns angiven. Enligt ansökan gäller att: För att försöka framkalla ledinflammationen på ett mer fysiologiskt sätt kommer jag att undersöka om sjukdomen kan framkallas med broskprotein och broskreagerande antikroppar, istället för adjuvans. Detta skulle innebära en skonsammare immunisering för mössen. Sjuka djur kommer att få speciell vård med lättillgängligt foder och vatten samt mjukare strö i buren". 1000 möss används. Tillstyrktes med iakttagande av följande råd. Ströet skall bytas mot ett fast absorberande underlag. Tre ledamöter reserverade sig. I den här fallstudien refereras en del av de artritansökningar som behandlats i de djurförsöksetiska nämnderna . Drygt hälften av de aktuella ansökningarna har behandlats i /djurförsöksetiska nämnd, vilket är en följd av att det utförs flera sådana försök inom den regionen och av att nämnden behandlat fler sådana ansökningar än andra nämnder. Artritförsöken har orsakat en hel del diskussioner p g a lidandet för djuren och det har lämnats flera reservationer mot tillstyrkan av sådana ansökningar. För samtliga refererade ansökningar gäller att artritsjukdom framkallas på djuren. Olika metoder används för att göra det. Sjukdomsomfattningen varierar i olika försök vad avser ledpåverkan och allmänpåverkan samt vad gäller vilken tid som djuren lever med sjukdom. Stora skillnader i nämndernas bedömning En del ansökningar är anmärkningsvärt bristfälliga vad gäller väsentlig information, som t ex beskrivning av konsekvenserna för de artritsjuka djuren. I nämndernas utredningsskyldighet ingår bl a att ta reda på om försöket kan göras på ett för djuren skonsammare sätt. Om en ansökan inte beskriver konsekvenserna för djuren, kan nämnden rimligen inte anses ha utfört sitt utredningsuppdrag. Då underlaget briseter i detta väsentliga avseende är det inte möjligt att utföra den djurförsöksetiska prövningen på ett riktigt sätt. Detta innebär i sin tur en risk för att djurförsök utförs som kanske inte skulle utförts om prövningen fungerat som avsett och att försök skulle kunnat utföras med mindre lidande för djuren i de fall då försök utförs. Nämndernas beslut varierar mycket. I några fall har ansökan villkorats vad gäller utförandet, medan ansökningar i flera fall tillstyrkts utan några krav alls. I flera fall verkar det vara helt och hållet försöksledarens goda vilja som avgör om lindrande åtgärder vidtages eller ej. Nämnderna har inte haft kraft, eller vilja, att ställa krav om att vidta lindrande åtgärder, vilket går ut över djuren. En annan konsekvens är att ansökningarna då inte bedöms på samma sätt. Detta gäller såväl mellan olika nämnder som inom en och samma nämnd. I denna fallstudie framkommer flera olika möjliga metoder att lindra för de artitsjuka djuren. Det handlar om smärtlindring, förbehandling, val av djurstam, val av metod för att framkalla sjukdom, olika åtgärder i hållning av djur samt att sätta en gräns för sjukdomens omfattning - och därmed lidandet - vad gäller ledpåverkan och tid som djuren ska leva med sjukdom. De upprepade kraven från enskilda ledamöter och i några fall från hela nämnden, om ökat hänsynstagande gentemot de djur som görs artritsjuka, har sannolikt varit av betydelse för att olika lindrande metoder faktiskt har arbetats fram. Dessa olika positiva åtgärder för att lindra för de artritsjuka djuren behöver spridas till andra nämnder och till andra forskare, så att de tas i bruk och också kan utvecklas ytterligare. Två av CFN:s allmänna råd är av intresse vid bedömning av artritförsök, dels nr 2 om immunisering av försöksdjur (utkom ) och dels nr 6 om utförande av artritförsök på smågnagare (utkom ). Enligt de allmänna råden nr 2 gäller att injektion i trampdynor, tassar och framben ska undvikas och om så ändå sker ska det enbart utföras i en extremitet. Djur som injiceras i trampdyneområdet bör hållas i bur med slät botten och mjukt strömaterial. finns exempel på ansökningar enligt vilka man inte ens beaktar dessa högst rimliga krav på hänsynstagande och att beslutande nämnd inte heller har gjort det. De allmänna råden nr 6 är av än större betydelse vad gäller artritförsök, eftersom det i dessa är angivet flera råd om utförande av sådan, vilka syftar till att lindra för djuren. Fallstudien visar att de allmänna råden nr 6 har kommit till användning, på så sätt att det i ansökningar eller i nämndens beslut anges att de ska följas. Motsatsen finns emellertid också, vilket måste anses som anmärkningsvärt, i synnerhet att en djurförsöksetisk nämnd väljer att inte beakta dessa råd. Dessutom är det nödvändigt att skrivningarna i de allmänna råden arbetas in i ansökningarnas texter så att nämnden ges information om i vilka avseenden som råden följs. Det är inte tillräckligt att enbart ange att råden ska följas. Så t ex anges i de allmänna råden att smärtlindring försöksvis bör användas. Innebär en skrivning, i en ansökan eller nämndsbeslut, om att de allmänna råden ska följas, därmed att smärtlindring alltid prövas? norra djurförsöksetiska nämnd, 1995 Studera om Bullerträning skyddar mot bullerinducerade hörselsakdor. Djuren exponeras först för ett oskadligt buller (nivån anges inte) , därefter för det potentiellt skadliga bullret, som har en ljudnivå på , från en minut . Djuren är vakna då de exponeras för buller. Enligt ansökan uppvisar djuren normalt beteende under exponeringen. 150 marsvin, 100 möss och 50 råttor används. djurförsöksetiska nämnd, 1995 Studera bullerkänslighet hos marsvin. Djuren bullertränas först genom att hållas i buller om . Därefter bullerexponeras de under narkos i ett öra, . Försöket utföres enligt en internationellt väl beprövad standardiserad modell, som används i syfte att få jämförbara resultat världen över. 300 marsvin används. En ledamot reserverade sig. Vid föregående sammanträde avstyrkte nämnden en ansökan från samma försöksledare om att bullerexponera osövda marsvin för i . motsvarar det buller man utsätts för då man vistas en meter från en motorsåg, utan hörselskydd. Försöksledaren ansökte på nytt, den här beskrivna ansökan, enligt vilken genomförandet av försöken ändrats så att djuren är sövda när de exponeras för högt buller. norra djurförsöksetiska nämnd, 1998 Studera ärftligt betingad hörselnedsättning. sker av en särskild marsvinsstam som har en ärftlig hörselnedsättning. Djuren har också andra skador. En del är vid födseln mycket svaga och avlivas genast. En del äldre marsvin får njurskador och avlivas då. Djuren bullerexponeras vid varierande nivåer (upp till SPL) (timmar; enstaka eller upprepade tillfällen) beroende på den eftersträvade bullerskadan. Djuren exponeras företrädesvis i vaket tillstånd i enlighet med de accepterade metoder som används såväl i som internationellt. Enligt ansökan uppvisar djuren inga uppenbara tecken på stress eller lidande, utan äter och beter sig normalt. I försöken ska, enligt ansökan, användas En stam om max 50 djur , vilket nämnden tolkade till 50 djur totalt för ansökningsperioden. Sannolikt avsåg försöksledaren fler djur. En ledamot reserverade sig. Vid sammanträdet begärde reservanten att djuren ska vara sövda som de exponeras för högt buller, på samma sätt som enligt Göteborgsansökan, för att minska djurens lidande. Nämnden tillstyrkte ansökan i befintligt skick. djurförsöksetiska nämnd och norra djurförsöksetiska nämnd har agerat på olika sätt vid bedömningen av försök där djur exponeras för högt buller . Konsekvensen av de olika djurförsöksetiska prövningarna är att de djur som exponeras för högt buller i är sövda när så sker, medan djuren exponeras i vaket tillstånd i . Med tanke på bullernivån finns det anledning att fundera på om djuren verkligen är opåverkade av att exponeras för högt buller , enligt den ena ansökan, och för ett okänt antal timmar, vilket nämnden tillstyrkte vad gäller den andra ansökan. bedömde att djuren utsätts för lidande. Deras beslut innebär att försöken där utförs på ett för djuren skonsammare sätt. Försöken enligt den andra Stockholmsansökan utförs enligt metoder som är accepterade i såväl som internationellt. Försöksledare framhåller ofta just det som ett argument för att utföra försök på visst sätt och det kan också vara ett hinder för att utföra försök på ett annorlunda sätt, t ex att ändra utförandet av försök så att djurs lidande minskar. I utförs försöken i modifierad form, vilket skonar djuren, och ändå anser de att försöken kan jämföras med andra försöksresultat. Fallstudie: Lidandet avbryts inte djurförsöksetiska nämnd, 1997 Ta fram läkemedel för akut leversvikt. av levermassan opereras bort på djuren. Enligt ansökan förväntas majoriteten av djuren i kontrollgrupperna och de djur som får behandling som visar sig vara ineffektiv att dö efter leverresektionen. Överlevnaden utreds genom att djuren följs efter operationen. Ett stort antal djur spontandör. Försöken avbryts inte vid lidande. 1200 råttor används. Tillstyrkt med rådet att avlivning bör ske genom koldioxid och uppklippning av thorax. Två ledamöter reserverade sig. södra djurförsöksetiska nämnd, 1996 Två ansökningar, som gäller för utförande av ett flertal försök för att undersöka akuttoxiska effekter hos blivande läkemedel. Det finns ingen information i ansökningarna om vad det är för läkemedelsområde. kan svårligen följa upp någon av dessa akuta toxicitetsstudier, via icke föranmälda inspektioner, eftersom det handlar om flera tester i samma ansökan och då det saknas information om vad som testas och när det testas. Enligt ansökan hålls djuren under kontinuerlig övervakning för registrering av symtom under timmarna närmast efter doseringen och därefter upprepade gånger resten av dagen. Erfarenhetsmässigt inträffar de allra flesta symtomen och eventuella dödsfall i akutförsök . Ihållande kramper, kraftig lokalirritation vid injektionsstället eller andra tillstånd som kan antas medföra lidande kommer att föranleda avlivning. Överlevande djur observeras . Till varje försök används 20-40 djur. Totalt används 600 möss respektive 1.200 råttor. djurförsöksetiska nämnd, 1995 Studera bioregulatorers effekt och toxicitetstesta nervgaser. Det finns inte någon information i ansökan om vad det är för nervgaser som testas. Ansökan är oklar vad gäller konsekvenserna för djuren. Enligt reservationen har försöksledaren bekräftat att det är fråga om dödstester som är plågsamma och att en del djur kvävs långsamt till döds. Denna beskrivning av konsekvenserna saknas helt i ansökan. Det finns ingen information i ansökan om att försök avbryts vid lidande. 500 råttor, 600 marsvin och 40 kaniner används. Enligt reservationen används 900 av djuren (600 marsvin, 300 råttor) i nervgastesterna. Denna information finns inte i ansökan. En ledamot reserverade sig. djurförsöksetiska nämnd, 1997 Testa peroral och dermal akut toxicitet hos sprängämnet 20 och två mellanprodukter vid tillverkningen av detta. Enligt ansökan är konsekvenserna för djuren inte kända, möjligen att effekterna blir desamma som för ett annat sprängämne, som ger inaktivitet, utveckling av tremor inom 1- följd av milda konvulsioner och i vissa fall död . Enligt ansökan avlivas djur som uppvisar mycket allvarliga toxiska symptom och som bedöms avlida före observationstidens utgång. Det finns ingen information i ansökan om att tillsynen är utöver den ordinarie, så att man kan avbryta vid lidande. 60 råttor och 12 kaniner används. Två ledamöter reserverade sig. I ansökningarna från anges de troliga konsekvenserna för djuren, att försök avbryts vid vissa angivna tecken till lidande och hur man ordnat med tillsynen för att kunna avbryta försök vid lidande. I ansökan om att testa CL 20 redovisas de troliga konsekvenserna för djuren och att försök avbryts då dessa orsakar mycket allvarliga symtom. Det finns ingen information i ansökan om att tillsynen är utöver den ordinarie, så att man kan avbryta vid mycket allvarliga symtom. I Göteborgsansökan redovisas att djur dör till följd av försöken. Dessa avbryts inte i något skede. I ansökan om att testa nervgaser saknas information om konsekvenserna för djuren. Det kan man enbart läsa om i en reservation mot tillstyrkan av ansökan. Försöken avbryts inte vid lidande. I CFN:s allmänna råd nr 2-1992 anges i sista stycket ett agerande som borde kunna tillämpas för försök som ovan redovisade ansökningar är exempel på, för att minska lidandet för djuren. Det är enbart i Stockholmsansökningarna som det är redovisat att försöken utförs enligt de allmänna råden, även om de ansökningarna har brister i andra avseenden. De allmänna råden handlar om utförande av letala toxicitetstester, men den princip som redovisas vad gäller utökan tillsyn och om avbrytande av försök, för att minska djurs lidande, borde kunna tillämpas generellt, oavsett syftet med försöken. /djurförsöksetiska nämnd, 1995 Undersöka provets frihet från toxiska föroreningar genom mätning av mortaliteten hos möss efter tillförsel av en för ämnet subtoxisk (ogiftig) dos. Enligt ansökan består provlösningen av våra substanser, som testats före beredning av våra handelspreparat. Information saknas om vad det är för typ av substanser som testas och om konsekvenserna för djuren. Dokumentationskrav: Europeiska och US Pharmacopén. 600 möss används. En ledamot reserverade sig. norra djurförsöksetiska nämnd, 1995 Aktivitetsbestämning av humant tillväxthormon. Vi använder alternativ biokemisk metod, för produkt till större delen av vår marknad. har dock ännu ej accepterat vår ansökan om övergång till biokemisk metod, HPLC. Bearbetning av berörda myndigheter i dessa länder fortgår. Vi räknar med ett godkännande . Djuren injiceras med substans. Ökningen av kroppsvikt utvärderas därefter. Dokumentationskrav: Europeiska Pharmacopén. 3800 råttor används. norra djurförsöksetiska nämnd, 1995 Abnorm Toxicity Test, Safety Test. Biologisk renhetstest av läkemedel för parenteralt bruk, framställda av råvaror med biologiskt ursprung. Enligt ansökan finns det inte någon alternativ test. Företaget kommer att ansöka om borttag av analysen för vissa produkter. Djuren injiceras med substans, varefter deras allmäntillstånd avläses, under de testet pågår. Dokumentationskrav: Europeiska Pharmacopén, US Pharmacopén. 150 marsvin och 2200 möss används. norra djurförsöksetiska nämnd, 1995 Biologisk renhetstest av läkemedel för parenteralt bruk. Alternativ test är LAL-test (Limulustest). Övergång till LAL-test pågår, men måste få myndigheternas godkännande varje produkt för sig. Djuren injiceras med substans, varefter kroppstemperatur registreras. Dokumentationskrav: Europeiska Pharmacopén, US Pharmacopén. 200 kaniner används. norra djurförsöksetiska nämnd, 1997 Biologisk renhetstest av läkemedel för parenteralt bruk. Alternativ test är LAL-test (Limulustest). Övergång till LAL-test pågår, men för dessa produkter är det inte tillåtet att använda LAL-test som alternativ. Djuren injiceras med substans, varefter kroppstemperatur registreras. Dokumentationskrav: US Pharmacopén. 100 kaniner används. norra djurförsöksetiska nämnd, 1997 Abnorm Toxicity Test, Safety Test. Biologisk renhetstest av läkemedel för parenteralt bruk, framställda av råvaror med biologiskt ursprung. Enligt ansökan finns det inte någon alternativ test. Internationellt pågår arbete med mål att ta bort kravet att denna test ska utföras. Ännu inte godkänt av berörda myndigheter. Djuren injiceras med substans, varefter deras allmäntillstånd avläses, under de testet pågår. Dokumentationskrav: US Pharmacopén. 50 marsvin och 200 möss används. norra djurförsöksetiska nämnd, 1997 Att kontrollera att polievaccinet inte innehåller levande LCM-virus. I ansökan saknas beskrivning av försökets genomförande, i stället hänvisas till en bifogad metodbeskrivning. Enligt denna ska 20 möss användas per test av v accinsats och högst fyra av dessa får spontandö , för att undersökningen ska godkännas. Den enda information som lämnas om konsekvenserna för djuren är den i metodbeskrivningen om hur många djur som maximalt tillåts spontandö. Det finns ingen information om vad som händer med djuren och heller inte att man vidtar några lindrande åtgärder. Dokumentationskrav: Metoden krävs enligt läkemedelsregistrering i . Metoden är den officiella enligt farmakopén. Enligt ansökan används 20 möss per försök. I ansökan saknas information om antalet tester och totala antalet djur. norra djurförsöksetiska nämnd, 1997 Att kontrollera att vaccinet ger skydd mot tetanustoxin. I ansökan saknas beskrivning av försökets genomförande, istället hänvisas till en bifogad metodbeskrivning. Det enda som står om konsekvenserna för djuren i ansökan är: Immuniseringen tolereras väl. Tetanustoxin ger kramp hos en del av mössen. Enligt ansökan ska möss som injicerats med tetanustoxin avlivas om krampsymtom förekommer. Metodbeskrivningen ger en annan bild av vad som händer. Utförande av neutralisationstest beskrivs bl a på följande sätt (efter det att testsubstans injicerats): Observera djuren . Anteckna de djur som dör och eventuella sjukdomssymptom hos djur som lever vid slutavläsningen. Avläsning beskrivs bl a på följande sätt: Notera den serumspädning som ger överlevnad under försöket. Dödlig dos skall nås av challengetoxinet. Det verkar vara fråga om ett LD50-test, men det står inget om det i ansökan. Vad gäller individuella sera står det att man vid avläsning ska ange hur många av de sju djuren som skyddats mot dödlig toxinverkan. Dokumentationskrav: Metoden krävs enligt läkemedelsregistrering i . Enligt ansökan används 14 marsvin och 76 möss per försök. I ansökan saknas uppgift om antalet tester och totala antalet djur. norra djurförsöksetiska nämnd, 1997 Att kontrollera att tetanustoxin bildas i odlingen. I ansökan saknas beskrivning av försökets genomförande, man hänvisar istället till en bifogad metodbeskrivning. Vad gäller djurens situation står det enbart att Djuren får kramp och dör , men under punkten vård och förvaring står att djur med stelkrampssymptom avlivas. Enligt metodbeskrivningen gäller för avläsning att man ska anteckna efter hur många dagar djur dör och som krav för godkänt prov gäller att Dosen skall vara dödande inom försökstiden. Dokumentationskrav: Metoden krävs enligt läkemedelsregistrering i . Enligt ansökan används 2 möss per försök. I ansökan saknas uppgift om antalet tester och totala antalet djur. djurförsöksetiska nämnd, 1997 Bevisa att varje nyproducerad vaccinbatch är verksam (potency-test) och oskadlig för djur (oskadlighetskontroll) och att vaccinerna är hållbara upp efter tillverkningsdatum. Vaccinerna som testas är avsedda för grisar mot rödsjuka och parvovirusinfektioner. Vad gäller oskadlighetskontroll förväntas inga komplikationer, smärtupplevelser eller beteendeförändringar. Vad gäller challengetest förväntas samtliga 10 möss i kontrollgrupp I att dö liksom 2-3 st i kontrollgrupp II (har fått lägre challenge-dos än kontrollgrupp I). I kontrollgrupp III som fått lägst challenge-dos förväntas inga döda möss. Även bland möss vaccinerade med låg dos av vaccin kommer ett fåtal att dö. Döda och sjuka djur noteras och sjuka djur avlivas, men det finns ingen information om att man har någon utökad tillsyn i syfte att kunna avbryta test på sjuka djur. Dokumentationskrav: Enligt European Pharmacopoeia Commission. 12000 möss, 390 marsvin och 180 grisar används. Sökanden uppmanas att, beträffande mössen, ta fram metod med annan endpoint än döden. Ansökan skulle anmälas till CFN, men det står inte om det är enligt 16 § CFN:s kungörelse om den djurförsöksetiska prövningen. Två ledamöter reserverade sig. Flera av de refererade ansökningarna är anmärkningsvärt bristfälliga. De djur- försöksetiska nämnderna ska beakta eventuella dokumentationskrav, men det innebär inte att nämnderna för den skull ska godkänna vad som helst. De ska även för de här försöken utföra en djurförsöksetisk prövning fullt ut. Nämndernas utredningsskyldighet är inte uppfylld och därmed har man svårligen kunnat besvara t ex frågan om försöken kunde utförts med mindre lidande för djuren. Fallstudiens exempel belyser problemet med att få till stånd förändringar gällande dokumentationskrav. Här finns exempel på ansökningar för vilka det redovisas att alternativ finns och exempel där sökanden anser att försöken inte behöver utföras alls, men utförs p g a dokumentationskrav. Det är fråga om djurförsök med såväl ringa som svårt lidande. Detta visar betydelsen av att man arbetar med djurförsöksfrågan på flera plan och med olika metoder, för att kunna minska antalet djurförsök och för att minska det lidandet för de djur som används.