sou · GMB375d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Bl.a. anges att SJV har en dålig kompetens i förhållande till användarna av djurförsök och att användarna därför saknar en jämbördig partner i verket. Vidare har det angetts att SJV:s handläggningstider är långa och att verket saknar möjlighet att samordna och stödja djurskyddsverksamheten. Om ansva- ret för samtliga djurförsöksfrågor skulle läggas på SJV är det av vikt att myndigheten stärker sina satsningar på djurskyddet i allmänhet och på försöksdjuren i synnerhet. När man inrättade CFN anförde man att det behövdes en samman- hållen central organisation för handläggning av djurförsöksfrågor, inte minst med tanke på att det skulle införas nya regler för försöksdjurs- uppfödning och etisk prövning. Arbetsuppgifterna i CFN har visserli- gen ändrats något över tiden, bl.a. i samband med den nya djurskydds- lagen. De övergripande frågorna har dock varit desamma. CFN har med hänsyn till sina resurser utfört ett mycket konstruktivt arbete , inte minst gäller detta verksamheten i arbetsutskotten. CFN har bl.a. spridit information genom sin skriftserie, lämnat forskningsstöd, meddelat allmänna råd och hållit flera symposium. 180 Utredningens överväganden och förslag verksamhet har CFN utåt sett emellertid hållit en ganska låg profil. Den bild utredningen har fått av CFN under arbetets gång, visar inte på att CFN har gjort sig känt bland de bredare grupperna av forskare. CFN verkar huvudsakligen ha nått en begränsad kategori forskare, främst genom sitt stöd till viss forskning. CFN har också kritiserats från djurskyddshåll för att inte ha haft en tillräckligt offensiv roll i djurför- söksfrågorna. Vid en samlad bedömning har utredningen funnit att det är mest än- damålsenligt att samla djurförsöksfrågorna under den mest resursstarka myndigheten, dvs. Därmed skall de föreslagna nya tjänsterna ha SJV som huvudman. Detta innebär att CFN inte längre skulle fylla någon funktion. Även om utredningen således stannar för att samla ansvaret för för- söksdjursverksamheten på SJV, följer av det ovan sagda att SJV kan utgöra en för stor myndighet med allt för varierande arbetsuppgifter för att på ett rationellt och adekvat sätt kunna verka för de olika djur- skyddsfrågor, som verket skall ansvara för. Det är möjligt att det mest ändamålsenliga och effektiva skulle vara att inrätta en särskild myndig- het som enbart har att verka för frågor som rör djurskydd, såväl för försöksdjur som andra djur. Först då kan med större säkerhet den höga prioritering och de resurser erhållas, som krävs för att betydande sats- ningar på djurskyddsområdet skall kunna genomföras. En sådan ny myndighet är emellertid en fråga som inte kan utredas inom ramen för denna utredning, utan möjligen kan bli föremål för förnyade övervä- ganden i ett annat sammanhang. En förutsättning för att utredningen skall kunna förorda att SJV övertar huvudansvaret för samtliga djurförsöksfrågor är att frågorna samlas under en fristående enhet inom SJV en försöksdjursenhet. Denna enhet skall ansvara för dels verkets nuvarande arbetsuppgifter som rör försöksdjursfrågor, dels samtliga de frågor som hand- läggs av CFN. Till en fast organisation på SJV bör det även knytas ett försöksdjursråd. Detta råd skall främst bestå av representanter för allmänintresset, djurskyddet och forskningen. De nya tjänstemännen skall vara adjungerade till rådet. Under detta råd skall det finnas möj- lighet att inrätta olika arbetsutskott efter behov och efter den modell som finns inom CFN. Utredningens överväganden och förslag En ordning som den skisserade organisationen innebär, kommer att centralt ta till vara på den kompetens som de nya tjänstemännen erhål- ler vid sitt arbete i de djurförsöksetiska nämnderna och vid till- synsverksamheten. Det kommer att innebära en möjlighet till en natur- lig kommunikation mellan de djurförsöksetiska nämnderna samt mellan nämnderna och den centrala myndigheten. Detta skapar även förutsätt- ningar för ett effektivt arbete centralt och kommer att underlätta för de djurförsöksetiska nämnderna att få en enhetlig bedömning. Vidare innebär det en samordning av värderingsnormer. De djurförsöksetiska nämnderna skall väga djurets lidande mot försö- kets syfte. Som ett led i detta arbete krävs det en tydlig strategi från centralt håll vad gäller de plågsamma djurförsöken. Det bör åligga myndigheten att definiera vilka försök, tester eller ingrepp som är plågsamma för djuren. Särskilt viktigt är att i dessa fall agera utifrån djurens perspektiv. Åtgärder för att undvika eller lindra djurens obehag måste identifieras och prioriteras. Det är vidare angeläget att den centrala myndighetens arbete med att finna alternativa metoder till djurförsök i första hand fokuseras på de plågsamma djurförsöken. De allmänna råd som CFN har meddelat har inte fått fullt genom- slag vid behandlingen av ärenden vid de djurförsöksetiska nämnderna. Ett exempel härpå är användningen av monoklonala antikroppar med användning av den s.k. ascitesmetoden. Enligt CFN:s allmänna råd skall denna metod användas endast i absoluta undantagsfall. Trots detta har det förekommit att de djurförsöksetiska nämnderna har tillåtit att metoden används fastän sökanden bara har anfört ekonomiska faktorer som skäl för sin ansökan. Det finns även en del andra exempel, bl.a. användningen av eter, som tyder på att det finns ett behov av att strama upp den etiska prövningen som görs i de djurförsöksetiska nämnderna. Visserligen kommer situationen att avsevärt förbättras med den före- slagna ordningen, som innebär en mer grundlig beredning av ärendena. Man skulle också kunna finna att det föreslagna systemet så långt det är möjligt garanterar att de djurförsöksetiska nämndernas rättstillämpning blir enhetlig. Det är emellertid viktigt att rådande principer för den djurförsöksetiska prövningen blir tydliga även för användarna av djurförsök. Mot bakgrund härav finns det starka skäl som talar för att den centrala myndigheten, enligt förslaget SJV, skall utfärda bindande 182 Utredningens överväganden och förslag föreskrifter om hur vissa djurförsök skall utföras och vid behov även förbjuda vissa djurförsök. Föreskrifterna bör gälla försök som ur djur- skyddsaspekter är särskilt besvärliga. får SVJ i samråd med CFN meddela före- skrifter om villkor eller förbud mot uppfödning, förvaring, tillhanda- hållande eller användning av djur som skall användas i djurförsök. Detta framgår av 40 a § djurskyddsförordningen. Det är utredningens uppfattning att denna bestämmelse kan användas som ett led i att styra bort försöksdjursanvändningen från de för djuren mest plågsamma försöken. 14.3Omfattningen av den djurförsöksetiska prövningen 14.3.1Djurförsök som inte avviker från sedvanligt hållande av husdjur I bl.a. avsnitt 2.2 redogjordes för definitionen av djurförsök enligt svenska bestämmelser. Enligt definitionen är det ändamålet med an- vändningen av djur som är avgörande för om användningen skall anses vara ett djurförsök. Detta innebär att den svenska definitionen av djurförsök även omfattar försökssituationer där djur inte utsätts för något ingrepp. finns det två undantag från kravet på den etiska prövningen. Enligt 3 § CFN:s kungörelse (LSFS 1988:45) med föreskrifter och allmänna råd om den etiska prövningen av använd- ningen av djur för vetenskapliga ändamål gäller undantagen dels såda- na utfodringsförsök som sker vid sedvanligt hållande av husdjur och som inte är förenade med lidande för djuren, dels traditionell ring- märkning av fåglar. Exempel på användning av djur som enligt den svenska definitionen är ett tillståndspliktigt djurförsök är bl.a. användning av djur i under- visningssyfte som innebär att eleverna får lära sig att sköta och hantera djur. Vidare är det ett djurförsök enligt de svenska bestämmelserna när t.ex. jordbrukets djur iakttas i något vetenskapligt syfte, även om inga som helst åtgärder vidtas mot djuren i anledning av försöket. Att denna typ av användning av djur är att anse som djurförsök strider i hög grad Utredningens överväganden och förslag mot det allmänna rättsmedvetandet. Även i de djurförsöksetiska nämn- derna ifrågasätts om denna typ av användning av djur är ett djurförsök som skall blir föremål för nämndernas bedömning. 14.3.2Utredningens överväganden och förslag Det förhållandet att de djurförsöksetiska nämnderna har att pröva användning av djur ur etisk synpunkt som varken för allmänheten eller de djurförsöksetiska nämnderna och framför allt inte för sökandena framstår som något etiskt problem som kräver etisk prövning är inte bra. Det skadar förtroendet för de djurförsöksetiska nämnderna och belastar även de djurförsöksetiska nämndernas verksamhet i onödan. Utredningen anser att en rimlig ordning vore att djurförsök som inte avviker från sedvanligt hållande av husdjur undantas från kravet på etisk prövning. Undantaget skall dock gälla under förutsättning att djuren inte för vetenskaplig forskning eller undervisning eller andra jämförliga ändamål avlivas eller utsätts för lidande eller obehag. 14.3.3Användning av djur i utbildning Det finns en stark opinion mot att använda djur i utbildningssyfte, särskilt på grundskole- och gymnasienivå. I konvention om ryggradsdjur som används till försök och annat vetenskapligt ändamål (ETS 123), artikel 25, stadgas att djurförsök som utförs i syfte att undervisa eller färdighetsträna till sådana yrken där vederbörande arbetar med eller kan komma att arbeta med djurförsök, häri inräknat den som har till yrke att vårda djur som används i försök eller är avsedda för försök, skall begränsas till sådana försök som är absolut nödvändiga för ändamålet med utbildningen i fråga. Vidare skall sådana djurförsök tillåtas endast om målet inte kan uppnås med audivisuella metoder eller andra lämpliga metoder med jämförbart värde. Djurförsök inom ramen för utbildning eller vidareut- bildning som utförs för andra ändamål än de som angetts skall inte tillåtas enligt konventionen. 184 Utredningens överväganden och förslag EG:s direktiv /609/EEG innehåller inga specifika bestämmelser om användningen av djurförsök i utbildning. I det svenska regelverket finns inga bestämmelser som särskilt be- handlar frågan om användning av djurförsök i utbildning. Sådan an- vändning skall därmed bedömas utifrån de bestämmelser som generellt gäller för djurförsök. Frågan om användning av försöksdjur i undervisningen på grund- skole- och gymnasienivå berördes i förarbetena till den nuvarande djurskyddslagen (prop. 1987/88:93). Departementschefen anförde därvid bl.a. följande (s. 39). Det är enligt min mening viktigt att djurförsöken begränsas till att avse bara sådana fall då det är angeläget från allmän synpunkt att försöket utförs. Dit kan inte räknas undervis- ning på den aktuella nivån. Försök på djur som dödas för ändamålet och försök i övrigt som kan medföra något som helst lidande för djuren bör i fortsättningen inte få förekomma i sådan undervisning om försö- ken inte har ett direkt utbildningsändamål. Det bör framgå av kurspla- nerna om sådan användning skall få förekomma. I en skrivelse daterad till chefen för departementet har NSMPD hemställt att regeringen skall förbjuda användningen av djurförsök på grundskole- och gymnasienivå. Rege- ringen beslutade vid sammanträde att skrivelsen skulle överlämnas till utredningen för behandling. I nämnda skrivelse anförs bl.a. följande: I propositionen till den nya djurskyddslagen (1987/88:93) framhålls att det inte kan betraktas som intressant ur allmän synpunkt att det ska få utföras djurförsök på grundskole- och gymnasieskolenivå. Det sägs vidare att djurförsök kan få förekomma om det framgår av kursplanerna att sådan användning skall få förekomma. I djurskyddsförordningen (1988:539) sägs dock att de djurförsöksetiska nämnderna skall avstyrka att djur används för vetenskapliga ändamål om det inte kan anses angeläget från allmän synpunkt (49 §). Sedan djurskyddslagen trädde i kraft har de djurför- söksetiska nämnderna inte haft någon enhetlig handläggning av ansök- ningar från gymnasieskolor. En nämnd följer det som sägs i propositio- nen och avstyrker ansökningar, medan en annan nämnd tillstyrker, och det även i fall då det inte finns angivet i kursplanen att djurförsök ska Utredningens överväganden och förslag har en rad olika åtgärder vidtagits för att skolor skall få information om de aktuella bestämmelserna. Såväl som CFN och vi själva har spritt information. finns det glädjande nog inga moment i kursplanerna för grund- och gymnasieskolan där det anges att djurförsök skall få förekomma. Däremot råder det fortfarande stor osäkerhet hos såväl elever som lärare om de rådande bestämmel- serna. I skrivelsen anges vidare att det enligt NSMPD:s uppfattning är viktigt att eleverna inom den obligatoriska utbildningen får lära sig att respektera djurs värde och att det av den anledningen är viktigt att det inte skall förekomma några inslag i utbildningen där djur avlivas för ändamålet. Man anger också att det är viktigt att eleverna på den här utbildningsnivån har klara bestämmelser att hänvisa till då det gäller användning av djurförsök på nämnda nivå och att ett förbud infört i lagstiftningen skulle ge eleverna de tydliga bestämmelserna som saknas på området. Enligt NSMPD skulle ett sådant förbud kunna införas i djurskyddslagen, alternativt djurskyddsförordningen, och ha följande lydelse: Djur får ej användas för sådant ändamål som i 19 § djurskyddslagen sägs, inom den obligatoriska skolan (grund- och gymnasieskolan samt gymnasieförberedande skola). Inte heller får djur avlivas och användas som dissektions- eller åskådningsmaterial inom nämnda skolverksamhet. Man anger att genom en sådan förbudsbestämmelse skulle det ändå vara tillåtet att stycka ett slaktat djur och att öppna eller stycka ett kadaver eller djur som självdött, alternativt avlivats för annat ändamål. CFN har ägnat frågan om användning av försöksdjur i undervisning uppmärksamhet. Bl.a. har man informerat om lagstiftarens restriktiva inställning till djurförsök i utbildningen på grundskole- och gymnasienivå. I anledning härav genomförde en översyn och revidering av kursplanerna för gymnasieskolans program. Vid denna togs hänsyn till de synpunkter som CFN framfört. lade CFN:s utbildningsutskott fram ett förslag till allmänna råd om djurförsök inom utbildningen. I detta dokument redovisades att det enligt numera i kursplanerna för utbild- ningen på grundskole- och gymnasienivå inte förekommer försök på djur som dödas för ändamålet eller försök som kan medföra något lidande för djuren. Det angavs att det däremot förekommer annan djuranvändning inom utbildningen med inriktning mot arbete med försöksdjur eller andra djur, t.ex. djurvårdarutbildning, och utbildning 186 Utredningens överväganden och förslag inom det s.k. naturbruksprogrammet och att det i sådana utbildningar ingår praktiska moment där eleverna bl.a. får lära sig att sköta och hantera djur. I förslaget till allmänna råd konstaterades dock att även denna användning av djur är djurförsök enligt 19 § djurskyddslagen (1988:534). Förslaget till allmänna råd för användning av djurförsök på grundskole- och gymnasienivå var följande: En ansökan om etisk prövning av djurförsök inom grundskole- och gymnasieskolans utbild- ningar bör prövas av en djurförsöksetisk av de nu redovisade förhållandena. I de nämnda utbildningarna inom gymnasie- skolan ingår som nämnts praktiska moment. Det gäller inom ämnen som vård och hantering av olika djurslag, sjukdomsövervakning samt utfodring och rengöringsrutiner. En djuranvändning inom dessa ämnen bör kunna tillstyrkas av en djurförsöksetisk nämnd. Även inom annan gymnasieutbildning bör dessa djurförsök kunna godtas under förutsätt- ning att behoven av djuranvändningen klarläggs i ansökan. Övriga försök där djur utsätts för ingrepp av något slag bör som regel avstyr- kas. I sådana fall kan sökanden upplysas om den möjlighet som finns att vid behov använda redan döda djur som avlivats för andra ändamål, t.ex. i forskning och vid slakt. Förslaget innehöll även råd beträffande användningen av djurförsök på högskolenivå. Bl.a. anfördes följande: Enligt Centrala försöks- djursnämnden är det angeläget att djurförsöken om möjligt förläggs till en tidpunkt inom utbildningen när det är klarlagt att eleverna behöver biologisk eller biomedicinsk kunskap från djurförsök i sin blivande yrkesroll. För att en djurförsöksetisk nämnd skall kunna göra en till- fredsställande bedömning av behovet av djurförsök bör en ansökan innehålla uppgifter dels om den kunskap som djurförsöken ger, dels om de alternativ till djurförsök som kan finnas med användning av cellod- lingar, konstgjorda djurmodeller, slaktmaterial, litteraturstudier samt data- och videoteknik m.m. I ansökan bör också anges sökandens skäl varför alternativ inte kan användas för att åskådliggöra syftet med det aktuella utbildningsmomentet. Även inom högskoleutbildningen är det angeläget att sökanden känner till de möjligheter som föreligger att använda redan döda djur som avlivats för andra ändamål. I vissa fall kan djurbesparande effekter uppnås genom att större studentgrupper använder samma djur. Dessa djur bör företrädesvis vara nedsövda. Djurbesparande effekter kan vidare uppnås genom att djurkroppar från avlivade djur kommer till förnyad användning. CFN:s förslag till allmänna råd skickades på remiss . Flera av remissinstanserna betonade att de var positiva till CFN:s initiativ att utfärda allmänna råd för handläggningen av vissa typer av ärenden i de djurförsöksetiska nämnderna. uppmärksamma- de CFN på att det faktiskt finns flera kurser inom natur- Utredningens överväganden och förslag bruksprogrammet där det även förekommer djurförsök i meningen ingrepp på djur. Den djurförsöksetiska nämnden i nämner som exempel på sådana ingrepp kastrering av grisar och blodprovstagning- ar. Remissinstanserna ställde sig i flera fall skeptiska till att praktiska moment där eleverna bl.a. får lära sig att sköta och hantera djur skulle vara djurförsök enligt djurskyddslagen. Den av CFN redovisade defi- nitionen av djurförsök ifrågasattes alltså. Vidare var innebörden i flera svar att det allmänna rådet hade utformats för allmänt och därför endast gav begränsad vägledning vid den djurförsöksetiska prövningen diskuterades det aktuella förslaget av . Man konstaterade därvid att de flesta remissinstanserna var principiellt positiva till att allmänna råd utfärdas men att de inte stödde det remitterade förslaget. Med hänsyn till remissutfallet beslutade CFN att avvakta med ställningstagande åtgärder till dess att denna utredning lämnat betänkande, eftersom man förmodade att betänkandet skulle komma att behandla frågan om djurförsök inom utbildning. 14.3.4Utredningens överväganden och förslag En stor del av den användning av djur som sker i undervisningen på grundskole- och gymnasienivå är sådan användning som innebär att eleverna lär sig att vårda och hantera olika djurslag. När denna använd- ning inte avviker från sedvanligt hållande av husdjur enligt djur- skyddslagen, kommer denna enligt det förslag som redovisas i avsnitt 14.3.2 inte längre att omfattas av den djurförsöksetiska prövningen. I undervisningen på grundskole- och gymnasienivå saknas i de allra flesta fall sådana skäl som skulle göra användningen av djur försvarbar. Det är ett område där det finns en god tillgång till alternativa metoder till djurförsök. Vidare är djuranvändningen sällan angelägen från allmän synpunkt. Utredningen föreslår därför att det inte skall vara tillåtet att använda djur i undervisningen på grundskole- och gymnasie- nivå. Att konsekvent förbjuda all användning av djur på grundskole- och gymnasienivå kan emellertid få en negativ effekt på utbildningen i de program som innebär att eleverna tränas för arbete med försöksdjur eller andra djur. Det kan gälla t.ex. djurvårdarutbildningen och utbild- ning inom det s.k. naturbruksprogrammet. Utredningen anser därför att det bör finnas en möjlighet inom ramen för sådan yrkesinriktad utbild- ning att tillåta åtgärder som innebär t.ex. att djuret avlivas eller utsätts för lidande eller obehag. Sådan användning bör alltså kunna tillåtas av en djurförsöksetisk nämnd om tungt vägande skäl härför föreligger. 188 Utredningens överväganden och förslag Utredningens förslag innebär att lagstiftarens mycket restriktiva hållning till användningen av djur i undervisningssyfte blir tydlig. har endast berörts användningen av djur på grundskole- och gymnasienivå. Den största användningen av djur i undervisning sker emellertid på högskolenivå och annan högre utbildning. Denna an- vändning förekommer i en mängd olika sammanhang och är komplex. Vid bedömningen av om sådan användning av djur i utbildningssyfte skall anses försvarbar är det många faktorer som måste vägas in. Pröv- ning måste göras från fall till fall och är lämpligen även fortsättningsvis en uppgift för de djurförsöksetiska nämnderna. Även på denna utbild- ningsnivå finns det alternativa metoder till djurförsök. Det är angeläget att dessa kommer till användning när så är möjligt. Det arbete som CFN har inlett i fråga om att lämna råd till prövningen av försök som gäller användning av djur i undervisning är mycket lovvärt. De nya tjänstemän som enligt utredningens förslag skall verka i de djurförsök- setiska nämnderna kan spela en stor roll i det fortsatta arbetet med att upprätta riktlinjer för en sådan användning. 15Finansieringen av utredningens förslag Utredningen har föreslagit att det skall inrättas minst fyra nya tjänster som dels skall utföra arbetsuppgifter i de djurförsöksetiska nämnderna, dels utöva tillsynen över försöksdjuren. Tjänsterna skall bestå av väl meriterade personer. För att kunna rekrytera personal med önskvärda kvalifikationer är det utredningens uppfattning att kostnaderna för dessa tjänster av nödvändighet kommer att bli förhållandevis höga. Vid en grov beräkning kan den årliga kostnaden för lön, lokal och andra omkostnader uppskattas till per tjänst. Det innebär att den totala kostnaden för fyra nya tjänster kommer att uppgå till . Det är utredningens bedömning att kostnaden härför i princip bör kunna täckas av avgifter. är det kommunerna som utövar tillsynen av försöks- djursverksamheten. Dessa har möjlighet att ta ut avgifter för tillsynen. Det förekommer emellertid stora skillnader mellan kommunerna vad gäller avgifter för tillsynen. En del tar ut fasta årsavgifter, andra en fast besöksavgift eller timavgift vid besök. Det förekommer även i stor ut- sträckning olika kombinationer av nämnda avgifter. Dessutom tar flera kommuner inte ut någon avgift alls. Tillsynen av försöksdjur avser en ofta komplicerad verksamhet. Med det tänkta systemet kommer denna tillsyn att vara omfattande och i hög grad baserad på att tillföra användarna av djurförsök ny värdefull kunskap och information. Användarna som skall betala avgift för till- synen kommer således att erhålla en motsvarande prestation från tillsynsmyndighetens sida. Utgångspunkten är att avgiftstaxan bör vara överskådlig så att den avgiftsskyldige kan förutse den ungefärliga kostnaden. Avgiften bör även sättas i proportion till verksamhetens omfattning och komplexitet. Det kan därför vara lämpligt att vid fast- ställande av avgiften beakta antalet djur, vad det är för djurslag som används osv. Härvid skulle försöksdjursanvändarnas inköpsjournaler, som även omfattar egen uppfödning, vara ett användbart instrument. Utformning av taxan bör vara så enkel som möjligt. Det är vidare önskvärt att man från centralt håll så långt det är möjligt försöker att 190 Finansieringen av utredningens förslag begränsa de olika avgifter som påläggs dem som bedriver försöksdjurs- verksamhet. De nya tjänstemännen skall enligt förslaget vara anställda av SJV. Det är en lämplig ordning att avgiften för tillsynen skall administreras av SJV. Ett sådant bemyndigande att föreskriva att det får tas ut avgift för tillsynen har SJV redan enligt 25 § djurskyddslagen.