sou · GMB397 · 1999-01-01 00:00:00 — och protesterna tystnade.19 De teknologiska uppfinningarna kom att överta de arbetsmoment som barn tidigare gjort. spelar barnet inte längre en ekonomisk roll i familjen. I kampen mellan skola och arbete för barn kom skolan att vinna. Barn och ungdomar fortsätter dock att arbeta för sin egen ekono- miska status skull på sin skolfria tid. Ett arbete kan ge barnen ett extra tillskott för att göra saker de annars inte har råd med. Cirka en tredjedel av alla 13- och 14-åringar och ca hälften av alla 16- och 17-åringar uppgav att de arbetade på sommarloven.20 Arbetsmarknaden är reglerad i fråga om ungdomars arbete. får barn anlitas till lätt arbete i rad. Vårdnadshavaren måste känna till arbetet. får barn arbeta och vårdnads- havaren måste ge sitt tillstånd. går skolarbetet i första hand och extraarbete får inte påverka skolarbetet negativt.21 Det finns också restriktioner i fråga om kvälls- och nattarbete för ungdomar. Det blev en självklarhet att barn skulle gå i skola och barnarbetet försvann allt mer. En parallell utveckling var att föräldrarna i allt högre grad arbetade utom hemmet. Traditionellt sett har historiker ofta förlagt kvinnans utträde på arbetsmark- naden . I synnerhet har dessutom betrak- tats som hemmafruarnas tid. Detta bygger på en arbetsmarknads- statistik som i allra högsta grad måste ifrågasättas. Fram redovisades inte medhjälpande kvinnor i företag som arbetan- de i statistiken, däribland alla lantbrukarhustrur. Inte heller del- tidsarbete redovisades. En stor del av kvinnors arbete blev därmed osynliggjort i statistiken. Kvinnors utträde på arbets- 19Bjurman (1979) s. 39. 20Upp till 18. Fakta om barn och ungdom. (1995) BO. 21Barnets rättigheter och samhällets skyldigheter (1992) Rädda barnen. marknaden var därför inte så omvälvande som man trott.22 Den stora skillnaden var att kvinnorna blev avlönade och fick tillgång till sociala förmåner. För barnen innebar dock föräldrarnas lönearbete utom hemmet att de behövde tillsyn av någon annan vuxen. Eftersom kvinnan långt in be- traktats som ensam ansvarig för barnens vård har konflikten mellan att lönearbeta och passa barn varit genomgående . Speciellt svårt har det varit för de ensam- stående mödrarna. Spädbarnsdödligheten kan kopplas till i hur hög grad barn fick tillsyn. I landsdelar där nyblivna mödrar arbetade långt från hemmen och barnen ändå lämnades kvar i hemmen var dödligheten bland spädbarnen hög. Försök gjordes att ordna barntillsyn redan i mitten av , speciellt från filantropiskt håll. Den första barnkrubban öppnades i . Barnkrubborna tog emot barn mellan ett och . Det fanns inget pedagogiskt mål med verksamheten, utan syftet var att hjälpa mödrarna med barntillsyn. I praktiken var det dock få barn som hade tillgång till verksamheten. fanns det 30 000 barn i , men det fanns bara sju barnkrubbor med plats för 200 barn.23 öppnades den första lekstugan. Lek- stugan tog emot alla barn som bodde i området på heldags-, halv- dags- eller timbasis. Detta var ett försök att få bort fattigdoms- stämpeln på barnkrubborna. Även skolbarn var välkomna. Det satsades på ljusa rymliga lokaler med pedagogiska leksaker och utbildad personal. 22Nyberg, (1989) Tekniken-kvinnornas befriare? Hushållsteknik, köpevaror, gifta kvinnors hushållsarbetstid och förvärvsdeltagande 1930- . 23Nyberg, (1995) Barnomsorgen. Ett kvinnligt nollsummespel eller? Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet. Ett pedagogiskt syfte hade även barnträdgårdarna som öppna- des . Syftet var att påverka barnen till bättre kunskaper i t.ex. hygien och hushållsskötsel. Barnen skulle i sin tur påverka sina mödrar. Barnträdgårdarna byggde på den tyske (1782-1852) idéer.24 Fram till ägde en viss utbyggnad av barn- stugeverksamheten rum. Under 1920- och början av 1930-talen stagnerade det hela för att åter ta fart i slutet av 1930-talet.25 An- ledningen till utbyggnaden var att förskole- barnen började betraktas som en samhällelig angelägenhet. Befolk- föreslog statsbidrag till förskole- verksamheten. Enligt var förskolan tänkt att ge barn kamratlig samvaro, vård och fostrande sysselsättning. Verksamheten skulle ses som ett komplement till moderns vård och omsorg. Statsbidrag till heldagssysselsättning ansågs inte lämpligt, eftersom det ansågs bäst för barn att växa upp hos modern och därmed skulle inte staten uppmuntra heldags- tillsyn.26 Daghemmen där barnen i förskoleåldern vistas , är i många fall nödvändiga för att mödrarna ska kunna sköta sitt förvärvsarbete. Daghemsvården är dock ur barnens synpunkt ej lämplig och måste som befolkningsutredning skriver betraktas som en nödfallsutväg. Vården i förskolan, som varar , är däremot lämplig och önskvärd för barn upp till skolans början. Den utgör ett stöd till hemmen i barnens fostran och kan, när den är som bäst, hjälpa barnen att utvecklas till harmoniska människor.27 byggdes deltidsförskolorna ut. fick även daghem statsbidrag, troligtvis beroende på att kvinnornas arbetsinsatser behövdes ute i samhället eftersom 24Nyberg (1995) s. 50. 25Nyberg (1995) s. 51. 26Nyberg (1995) s. 52. 27SOU 1951:15 s. 509. männen var inkallade.28 Antalet daghemsplatser ökade inte i samma takt som deltidsförskolorna. Daghemmen var framför allt kon- centrerade till storstäderna, till skillnad från deltidsförskolorna som var mer utspridda över landet.29 Daghem definierades av be- folkningsutredningen som inrättningar för den i huvudsakligen socialt inrättade heldagsvården av vilka barnkrubborna äro den vanligaste typen. Med begreppet lekskola avsågs den mer peda- gogiskt motiverade halvdagsvården för barn i den senare förskole- åldern Behovet av heltidsdaghem var större än politikerna insåg. I startade en av stadens mer kända kvinnosakskvinnor, , ett daghem. Daghemmet tog emot alla barn som behövde tillsyn. Detta gjorde att daghemmet blev överfullt och resultatet blev givetvis en relativt bristfällig verksamhet. Över- beläggningen var dock ytterst medvetet gjord. betraktade daghemmet som ett utpressningsdaghem som skulle visa på det faktiska behovet av daghemsplatser.31 kom kraven på en utbyggd barnomsorg. I synner- het kvinnoorganisationer engagerade sig i frågan. Statsbidragen till daghemmen fördubblades. tillsattes den s.k. barnstugeut- redningen. Det fanns i samhället ett behov att frigöra kvinnlig arbetskraft och detta skulle kunna underlättas genom en utbyggd förskoleverksamhet. såg en utbyggnad av förskolan som ett medel att uppnå följande syften: hade internationellt sett en relativt sen skolstart, vilket gjorde att en förskola skulle kunna förbereda skolgången. 28Nyberg (1995) s. 52-53. 29Nyberg (1995) s. 53. 30Persson, (1996) Samhällets reproduktiva ansvar. Statliga föreställ- ningar om förhållandet mellan förskola, skola och familj 1930-1970. 31Larsson, (1998) Opublicerat avhandlingsavsnitt, humanistiska institutionen, . integrering av barn med särskilda behov. uppnå jämställdhet mellan könen och social jämlikhet.32 ledde till att beslutade om allmän förskola för sexåringar 1975. Kommunerna blev skyldiga att ge samtliga barn som fyllde en plats i förskolan. Verksamheten skulle omfatta minst . I glesbygdsområ- den kunde barnen gå till , men per år.33 Den stora expansionen av barnomsorgen ägde rum på 1980- och början av 1990-talen. var av alla barn inskrivna på daghem eller familjedaghem. var motsvarande siffra . beslöt att samtliga barn till arbetande eller studerande föräldrar från ett och hade rätt till plats på daghem, familjedaghem, tillgång till deltidsgrupp eller öppen förskola . Löftet gick emellertid inte att infria eftersom antalet platser var för få.34 skärptes kom- munernas ansvar för barnomsorgen och kommunerna har skyldig- het att bereda plats inom barnomsorgen för barn i åldern vars föräldrar arbetar eller studerar.35 Dessutom ställs krav på kvalitet inom barnomsorgen. Barngruppernas storlek ska t.ex. vara så avpassade att god kvalitet kan upprätthållas och barnomsorgen ska utformas utifrån varje barns behov.36 började dock besparingar göras inom barnomsorgen. Kostnaderna i fasta priser har t.ex. minskats per inskrivet barn med . var summan per barn, var kostnaden 52 000 kronor.37 32Persson (1996) s. 87. 33Enberg, ; , och , (1998) Den bästa generationen. 34Nyberg (1995) s. 74 not 7. 35Barndom sätter spår (1997) BO s. 48. 36Barndom sätter spår (1997) BO s. 48. 37de Vylder, (1997) Barn och ekonomisk politik. Dessutom ökade antalet barn per årsarbetande personal från 4,2 barn till 5,5 barn 1995. Det är en ökning med 30 procent.38 som personalen minskas, ökar stor- leken på barngrupperna. har en genomsnittlig förskolegrupp ökat från 14 barn till 17 barn.39 Även småbarns- grupperna ökar med fler barn per grupp. var av barnen under i barngrupper med fler än 16 barn. Detta är mycket oroande, då de små barnen är mest beroende av de vuxnas uppmärksamhet .40 Andra besparingar inom barnomsorgen som drabbar barnen är neddragningen på städning. menar att detta är en av orsakerna till uppgången i allergi och astma bland svenska barn.41 Barnstugeverksamheten började som ett komplement till den ensamstående moderns vård av sitt barn. har de en- samstående föräldrarna till stor del barnomsorg, i varje fall i fråga om förskolebarnen. hade av alla 2-6-åringar med ensamstående föräldrar omsorg.42 Däremot spelar familjens inkomststandard ingen större roll för valet av barnomsorg eller ej. Ju högre inkomststandard desto vanligare är det att barnet har barnomsorg.43 Detta hänger delvis samman med att många arbetslösa tvingas eller väljer att ta sina barn från den offentliga barnomsorgen av ekono- miska skäl.44 Barn med särskilda behov och invandrarbarn anses ha ett särskilt behov av barnomsorg. Barn med utvecklings- störning fick lagstadgad rätt till förskoleverksamhet tidigare än 38de Vylder (1997) s. 84. 39Tänk om... Rapport från barnens myndighet (1996) BO s. 31-32. 40Barndom sätter spår. (1997) s. 49-50. 41de Vylder (1997) s. 84. 42Familj, arbete och barnomsorg – tre verkligheter? (1991) . 43Familj, arbete och barnomsorg – tre verkligheter? (1991) s. 81. 44de Vylder (1997) s. 85. andra barn, redan år 1973.45 Enligt socialtjänstlagen ska barn som av fysiska, psykiska eller av andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling anvisas plats i barnomsorg.46 Även barn som befaras få för lite stimulans i sin hemmiljö har rätt till barnomsorg. För att underlätta dessa barns vistelse på daghem har man försett dem med extra personella resurser. Frågan har dock väckts om det verkligen är bäst för alla barn med särskilda behov att vara i stora vanliga barngrupper. Fritidshemmen, som vänder sig till skolbarn i åldern , har sitt ursprung i 1930- och 1940-talens eftermiddagshem. Till efter- middagshemmen fick barnen komma efter skolan och där fick de hjälp med läxorna, men även möjlighet att vila sig efter skoldagens arbete. Till en början fanns det ingen särskild utbildning för dem som arbetade på eftermiddagshemmen. startades på försök en fritidspedagogutbildning på Fröbel- seminariet i . byggdes fritidshemsverk- samheten ut . Utbyggnaden kan återigen ses som en följd av det ökade behovet av kvinnoarbetskraft i samhället.47 Även fritidshemsverksamhet vänder sig till barn som har behov av omsorg, stöd och stimulans utöver hemmet och skolan. För skolbarnen finns inget riksdagsbeslut, motsvarande det för förskolebarn, att kommunen måste förse samtliga skolbarn med plats inom fritidshemsverksamheten. Däremot fastslår social- tjänstlagen att kommunen har ett ansvar för barn som behöver särskilt stöd i sin utveckling. har ansvar för att genom uppsökande verksamhet finna dessa barn.48 45Dittman, (1974) Utvecklingsstörda barn hemma. 46Socialtjänstlagen § 16. 48Socialtjänstlagen § 16. Det finns ett pedagogiskt program för fritidshemsverksam- heten. Enligt detta har fritidshemmen till uppgift att införliva barnen i samhället. Det finns inga kunskapsmål, utan verksam- heten ska stödja barnets utveckling, tillgodose deras behov av trygghet och omsorg, stimulera deras intressen och utveckla deras kompetenser.49 Även inom fritidsverksamheten för skolbarn märks be- sparingarna: större barngrupper, färre personal, högre avgifter och sämre lokaler. Grupperna har ökat från i genomsnitt 18 barn till 25 barn år 1996.50 Särskilt barn på mellanstadiet har drabbats hårt. Verksamheten har ibland avvecklats eftersom kom- munen menar att denna ålderskategori har tillgång till fritidsgårdar och föreningsverksamhet. har dock kommunerna minskat bidragen även till denna verksamhet. Arbetslöshetens verkningar för barn Ytterligare ett problem som drabbat barnen vad gäller barnomsorg är den ökade arbetslösheten bland föräldrar. var antalet barn där båda föräldrarna var arbetslösa 18 000. hade den siffran ökat till 100 000. var antalet barn där en förälder var arbetslös 55 000. var motsvarande siffra 230 000.52 I 65 av landets 288 kommuner får barnen behålla sina barnom- sorgsplatser utan tidsbegränsning då föräldrarna blir arbetslösa. I de flesta andra kommuner sker begränsningar inom barnom- sorgen; antingen begränsningar i timmar per dag eller så måste bar- net sluta helt . I sju kommuner förlorar förskole- barnen helt sin plats. I 30 kommuner förlorar skolbarn sin fritids- hemsplats.53 Några kommuner har startat s.k. jourdaghem för barn till arbetslösa. Där kan barnet med kort varsel få en plats utan krav 49Barnets rättigheter och samhällets skyldigheter (1992) s. 169. 50Barndom sätter spår (1997) s. 49. 51de Vylder (1997) s. 85. 52Barnen och vi nr 1/98 s. 33. 53Upp till 18 – fakta om barn och ungdom (1995) s. 35. Detta överensstämmer dock inte med barnomsorgs- lagens krav på kontinuitet och kvalitet för barnen.54 Vad händer då med barnen när de förlorar sin barnomsorgsplats p.g.a. föräldrarnas arbetslöshet? Sociologen har undersökt en kommun med följande regler när det gäller barnom- sorg för arbetslösa föräldrars barn: Barnet har rätt att behålla dag- hemsplatsen efter det att föräldern blivit arbetslös. Där- efter har barn från 15 månader upp till samt skolbarn rätt till tre timmars barnomsorg/dag . upphör barnets rätt till platsen. Om föräldern får arbete inom får barnet tillbaka sin plats . Fem- sexåringar har dock rätt att behålla sin plats fram till skolstarten.55 I den granskade kommunen upplevde personalen inom barn- omsorgen det som mycket påfrestande med dessa regler. Perso- nalen var mycket medveten om vikten av kontinuitet och regel- bundenhet för barnens del och insåg farorna med att barnen tvingades sluta. De kunde märka att barn till arbetslösa föräldrar blev mer oroliga och egentligen krävde mer tid, som det inte fanns utrymme för. Det var dessutom svårt att bygga upp verksamheten kring alla deltidsbarn. Personalen såg också att många barn verkligen behövde den stimulans som den offentliga barnom- sorgen kunde ge dem.56 Barnen själva var, trots att de ibland var mycket unga, väl med- vetna om att föräldrarna blivit arbetslösa. En del barn berättade att föräldrarna grälade mer sedan de blivit arbetslösa. En del barn blev oroliga i och med att de drabbades av brist på rutiner. Barnen såg mycket negativt på att tvingas sluta i barnomsorgen, eftersom de hade många av sina kompisar på daghemmet.57 54Barndom sätter spår (1997) s. 49. 55Näsman, och (1996) Mamma, pappa utan jobb. 56Näsman och (1996) s. 126-145. 57Näsman och (1996) s. 284. När barn till arbetslösa tvingas sluta blir en bieffekt att akade- mikerbarn och barn till högavlönade alltmer dominerar den offent- liga barnomsorgen. Ytterligare en orsak till den alltmer snedvridna sociala rekryteringen till barnomsorgen är att verksamheten i allt högre utsträckning finansieras med avgifter. I genomsnitt har för- äldrarnas andel av de totala kostnaderna inom barnomsorgen ökat med från till drygt en tredjedel i dag.58 Det kan tyckas som om barnomsorg främst löser de vuxnas pro- blem. barnomsorg möjliggör för vuxna att kombinera föräldraskap med förvärvsarbete. Konflikten mellan att ta hand om sina barn och förvärvsarbeta är gammal, i synnerhet för kvinnor. I mitten av seklet började samhället se och erkänna denna konflikt. Den konflikt som kvinnor tidigare tvingats lösa själva, lyftes fram som ett samhälleligt problem som borde lösas offent- ligt.59 Barnen blev synliga och vården av barn blev ett samhälleligt problem, inte kvinnornas personliga problem. När kommuner satsar på barnomsorg får barnen ett konkret fysiskt utrymme i samhället. Barnen syns och det skapas ett samhälleligt utrymme för dem. Även inom barnomsorgens område kan vi från början se en syn på barnen som not-yets. Det var t.ex. tydligt , då det fostrande inslaget dominerade i barnomsorgen. Syftet var att fostra barnen till goda medborgare och till viss del hoppades man även att via barnen nå fram till barnens mödrar, t.ex. för hygieniska kunskaper och kosthåll. finns ett fostrande inslag i barnomsorgen. En stor skillnad fostran är dock att barnen fostrades till goda medborgare för framtiden och uppfostrades för vuxenlivet. utgår fostran från barnet 58de Vylder (1997) s. 85. 59Ohlander, (1993) Det bortträngda barnet. Uppsatser om psykoanalys och historia. Opuscula historica Upsaliensia. Barn har rätt att som barn uppleva och känna trygghet och att få utvecklas i egen takt. Vilket blir då budskapet till de barn som drabbas av en försämrad barnomsorg? Barn till arbetslösa som tvingas sluta får budskapet att det är de vuxna och deras arbete som är viktigt. Del- aktighet i samhället utgår från de vuxnas ekonomiska bidrag till samhället. Barns behov av trygghet och kontinuitet är mindre viktigt än kommunens besparingar. Budskapet blir att det införlivande i samhället som daghem och fritidshem ska för- medla till barnen, är till för de som har ett arbete. Här måste en skillnad göras mellan barn som växer upp hemma och får tillsyn av föräldrar eller annan släkting samt de barn som varit inom omsorg och inte får vara kvar p.g.a. för- äldrarnas arbetslöshet. Barn som tvingas sluta på daghem kommer hem till en miljö där föräldern eller föräldrarna ofta är bekymrade för sin framtid och livet radikalt har förändrats. I en oviss tid kan det vara svårt för föräldrarna att ge barnen tillräckligt med upp- märksamhet. Nedskärningarna drabbar framför allt barns rätt till trygghet. Barn är i högre grad än vuxna beroende av bra bostäder. dog spädbarn p.g.a. den snabba smittspridningen vid trångbodd- het. Barn tillbringar en större del av sin tid i bostadens närområde än vuxna, eftersom barn inte har lika stor aktionsradie. Därmed är det viktigt med goda lekmiljöer i bostadsområdena där barnen finns. Välfärds- samhällets ökade bilism och mekanisering har inneburit fler faror och en farligare miljö för barn. Från och med 1950-talet har en aktiv barnsäker- hetsupplysning drivits. Barn är de som bäst vet hur en god lekmiljö ska se ut och därför bör deras kunskaper tillvaratas, vilket numera enligt lag ska ske bl.a. i skolan. kunde vi konstatera att spädbarnsdödligheten sjönk bl.a. tack vare den minskade trångboddheten. Trångboddhet bidrar till en ökad smittorisk och barns bostadsförhållanden är därför av stor vikt för deras hälsa. Redan i slutet av förra århundradet gjordes flera bostadsundersökningar framför allt hos arbetarklassen. Bak- om låg föreställningen att det fanns ett samband mellan den yttre miljön och människornas inre kvaliteter. Ju sämre bostäder, desto sämre folk.1 uppmärksammades t.ex. att sjukdomar spred sig fortast i de fattiga kvarteren där trångboddheten var som störst. hävdade framför allt läkare att även omoral spred sig om bostäderna var för dåliga. De överbefolkade lägenheterna drev 1 Citat av ur , (1989) Medicinen som sam- hällslära. många arbetare till krogarna, sades det.2 Utifrån detta resonemang blev dåliga bostäder en moralfråga för hela samhället. Bostadsidealet var att varje familj skulle disponera ett eget hus på landet. Landsbygden ansågs ha ett gott inflytande på männis- korna, i synnerhet barnen, som därmed kunde undvika stadens omoraliska faror. Ett eget hus ansågs höja moralen. Inte minst skulle det berika familjens fritid, då trädgård och hus krävde en del tidsåtgång. menade man att ett hus skulle erbjuda mer trevnad än de små lägenheterna. I förlängningen blev ett eget hus även ett medel att bekämpa emigrationen och staten gick in med särskilda lån för att stödja husköp. kom befolkningspolitiken bl.a. att inrikta sig på barnfamiljerna. Trångboddheten skulle hävas. Därför byggdes s.k. barnrikehus, dvs. dels hyreshus med lägenheter för barnfamiljer, dels egnahem.3 Speciella hyresbidrag infördes och statliga lån lämnades även till byggande av barnrikehus. Det visade sig att de nya lägenheter som byggdes för barn- familjer inte utnyttjades som politikerna hade tänkt sig. Ofta an- vändes ett av rummen, om man så bara hade två rum, till finrum. Finrummet användes inte och det användes inte heller till sovrum. På så sätt var trångboddheten fortfarande stor, trots nya och större lägenheter. Flera broschyrer och mycket information spreds för att påverka och ändra det svenska folkets boendevanor.4 En undersökning 1951-1954 om familjer och bostäder gav till resultat att det var barnens sovplatsförhållanden som påverkades mest av hushållsstorlek och lägenhetsstorlek. I enbarnsfamiljerna delade nära 2/3 av barnen sovrum med en eller båda föräldrarna, i tvåbarnsfamiljerna drygt 1/3, medan ytterligare drygt 1/3 delade 2Palmblad (1989) s. 111. 3Kälvemark, (1980) children of better quality? Aspects on Swedish population policy in the 1930 s. . 4Göransdotter, (1997) Smakfostran och heminredning. Om estetiska diskurser och bildning till bättre boende i 1930-1955, red. och , Kultur och konsumtion i . Nordiska historikermötet samt (1980). är det så i att barn procentuellt sett är trångbodda i högre grad än vuxna. Med trångbodd avses fler boen- de än två personer per rum då kök och ytterligare ett rum är bort- räknat. Däremot är det numera relativt få som är trångbodda. (Källa: Statistisk årsbok 1997 tabell 132) 5 rum el. 5 , (1955) Familj och bostad. En redovisning av fem fälts- tudier i moderna svenska 1951-1954. Hemmets forsknings- institut. * trångbodda definieras som antalet boende i lägenheten överstiger två per bostadsrum, kök och ett rum oräknade Boendet i är ojämlikt. Det har det varit talet och ojämlikheten fortsätter att råda. I många fall går det att tala om bostadssegregation. En styrande faktor blir föräldrarnas ekonomi. Arbetarbarn bor i flerfamiljshus, medan tjänstemanna- barn bor i småhus. De resursstarka bor i villa och de med minst ekonomiska resurser bor i hyreshus. Hushåll med barn är under- representerade i innerstäderna, medan barnfamiljerna är över- representerade i småhusområdena.6 För att häva bostadsbristen startade det s.k. miljonprogrammet. skulle en miljon nya bostäder byggas. Bostadsproduktionen inriktades på stora lägen- heter. skulle kostnaderna och därmed hyrorna hållas nere. Det gjorde att lägenheterna blev standardiserade och att många lägenheter t.ex. saknade balkong. För att få ett tillräckligt befolkningsunderlag för ett nytt bostadsområde byggdes lägen- heterna tätt. Tanken var att man på så vis skulle kunna ha post, affär, daghem osv. En förutsättning för att kunna genomföra miljonprojekten var att man byggde på billig mark. Detta medförde att de nya bostadsområdena kom att ligga 6 SOU 1990:36 s. 138-139. relativt långt bort från städernas centrum. Föräldrarna fick lång resväg till arbetet vilket gjorde att de träffade sina barn mindre. Sammanfattningsvis kan sägas att miljonprogrammets områden ofta fick en monoton arkitektur, en dålig yttre miljö och brist på närliggande arbetsplatser.7 Den statliga barnmiljöutredningen fastslog att bostads- segregationen medförde flera nackdelar för barn. Utredningen nämnde fem problemområden:8 Barn lever skilda från viktiga verksamhetsområden och miljö- typer. Barn vistas i en ren bostadsmiljö som är separerad från arbetsplatser för vuxna, vilket gör att de inte ser sina föräldrars arbetsplatser.