sou · GMB350 · 1999-01-01 00:00:00 — De statligt anställda svenska distriktsveterinärerna är stationerade på veterinärstationer, som köper in läkemedel från apotek till stationen. Distriktsveterinärer och andra veterinärer med stordjurspraktik, tar med sig läkemedel på sjukbesöken för att de omgående skall kunna inleda en behandling av sjuka djur, samt för att i vissa fall ha möjlighet att 302 (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR lämna ut läkemedel i syfte att fullfölja en kortare behandling av ett enskilt djur. En snabbt insatt behandling är nödvändig för att rädda djurens liv. Djursjukhus och veterinärkliniker har att litet lager läkemedel för att kunna behandla inneliggande djur och ge en första behandling i sam- band med konsultationen. Ofta behandlas det sjuka djuret med en injektion vid besökstillfället och ett recept utfärdas för att djurägaren skall köpa läkemedlet på apotek och fullfölja kuren. För att få kontinuitet i behandlingen får djurägaren i många fall med sig en jour- dos som räcker kvällen och den första morgonen efter sjukbesöket och tills man hunnit köpa resten av läkemedlet på apotek. Djursjukhusen och veterinärklinikerna köper in sina läkemedel från apotek. Enligt uppgift från genomgår de flesta djursjukhus årlig till- syn av farmaceut, enligt rekommendationerna i Lantbruksstyrelsens allmänna råd 1986:4 (D 42). Enligt receptföreskrifter (LVFS 1997:10) får receptutfärdare endast lämna ut jourdos av läkemedel. Utlämnandet får endast ske i samband med behandling och läkemedlen får ej försäljas. Vid jourbehandling av ett flertal djur vid samma behandlingstillfälle får dock ersättning för direkta läkemedelskostnader tas ut i enlighet med föreskrifter. Vid utlämnandet skall receptut- färdaren muntligt och skriftligt lämna de anvisningar som är nödvän- diga för att djurägaren skall kunna använda läkemedlet på rätt sätt. anser att nuvarande praxis fungerar väl och är kostnadseffektiv. Verket befarar att en strikt tillämpning av bestämmel- sen troligen skulle innebära att veterinärservicen generellt måste ut- ökas. Veterinärer lämnar ut läkemedel till självkostnadspris Enligt gällande författning om avgifter vid veterinär yrkesutövning (SJVFS:192, 8§) framgår att material och läkemedel samt övriga utlägg som förrättningen medför, skall debiteras till självkostnadspris. Jord- bruksverket har gjort bedömningen att 25 procents påslag kan vara rimligt. Av skrivelser från framgår att förbundet anser att påslaget bör vara . gjorde en uppföljning av kostnader och intäkter för läkemedel m.m. och fann, att ett påslag på 25 procent- (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR 303 enheter kunde vara skäligt. I beräkningen har enbart direkta anskaff- ningskostnader ingått. Således har ej medräknats några hanterings- kostnader, kassation m.m. vill i sammanhanget under- stryka att det generella påslaget på intet sätt är till för att täcka kostnader för övriga delar inom verksamheten, utan endast är till för att delposten läkemedel m.m. skall vara självfinansierad. läkemedel kommer att analyseras var sjätte månad och kommer att ompröva nivån på procentpåslaget efter utfallet. () har i sin kommitté för veterinärmedicin redovisat sin uppfattning att med självkostnadspris skall avses Apoteksbolagets försäljningspris för läkemedel samt att ersättning till veterinären är reglerad av andra paragrafer i veterinär- taxan, D 75 (SJVFS 1995:929). Enligt företrädare för ridsporten har det inträffat, att kostnaden för läkemedel som lämnats ut i samband med behandlingen, räknats in i veterinärens arvode. Normalt ingår i djurägares försäkringar kostnader för veterinär behandling men inte läkemedelskostnader. I vissa fall kan då djurägaren få ersättning av försäkringen inte bara för behandlingen utan även för läkemedlen. 6 Behandling av olika djurslag Veterinärer har förskrivningsrätt till djur både för veterinärmedicinska läkemedel och för humanläkemedel. Behandlingen skiljer sig åt beroende på vilket slags djur det är som skall behandlas. I stora drag skiljer man på livsmedelsproducerande djur och sällskapsdjur. Livsmedelsproducerande djur är djur som används till föda. Det är viktigt att det färdiga livsmedlet (köttet, mjölken eller äggen) inte innehåller restsubstanser av läkemedel som vid förtäring överförs till människa. Risk för resistensutveckling föreligger alltid vid behandling med antibiotika. Enligt lagen (1985:295) om foder är det förbjudet att tillföra antibiotika i foder till friska djur i tillväxtbefrämjande syfte. Hormonbehandling regleras i djurskyddslagen (1988:534). är det receptkrav på koccidiostatika. 304 (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR I Lantbruksstyrelsens kungörelse (numera ) LSFS 1979:8 (C 15) om förskrivning och utlämnande av läkemedel i sam- band med djursjukvård görs följande uppdelning: -slaktdjursproducerande besättningar (t.ex. nöt, svin, fjäderfä, fisk) -mjölkproducerande besättningar (nöt) -äggproducerande besättningar (fjäderfä) Till livsmedelsproducerande djur användes i stort sett endast veterinär- medicinska läkemedel. Behandling av dessa djur görs i normalfallet hos uppfödaren. Ägarna till dessa djur har ofta god kunskap om sina djur och i vissa fall delegeras viss typ av behandling till djurägarna. (Se punkt 8.5) Sällskapsdjur (hund, katt, marsvin, hamster, burfågel, reptiler m.fl.) behandlas ofta med humanläkemedel. Vård av sällskapsdjur visar stora likheter med humansjukvård med vaccinationsprogram, vård av infek- tioner och skador samt vällevnadssjukdomar. Djurägaren har begränsad kunskap om läkemedel och har behov av information om hur läkemedlen skall användas. Hästar intar en särställning. De behandlas ofta på samma sätt som sällskapsdjuren och är de enda stora djur som vårdas på djursjukhus. I samband med läkemedelsbehandling omfattas de dock av de regler som gäller för läkemedelsbehandling av livsmedelsproducerande djur. Det finns ingen heltäckande statistik över hur använd- ningen av läkemedel fördelar sig på olika djurslag och inte heller på sjukdomsorsaker och dosering. Apoteksbolaget har en samlad statistik över all försäljning av läkemedel till djur i , så när som på diagnosen. Läkemedel som veterinärer rekvirerar till sina mottagningar kan dock inte hänföras till ett visst djurslag. På uppdrag av Jordbruks- verket framställer Svensk Husdjursskötsel viss statistik med ledning av (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR 305 veterinärers journaler över förskrivningar. I denna statistik ingår inte heller läkemedel som distriktsveterinärer och privata veterinärer lämnar ut direkt till djurägare. Läkemedel som köpts i ett annat EU-land eller via Internet förekommer inte i någon svensk statistik. Diskussion om ett nytt statistiksystem pågår inom . Apoteksbolaget är i slutstadiet med utarbetandet av ett nytt statistik- program, där läkemedelsstatistik för varje djurslag och läkemedel kommer kunna redovisas. 7Författningar som styr utlämnande av läkemedel till djur Lagstiftningen om förskrivning och utlämnande av läkemedel syftar till att tillgodose krav på säkerhet och kvalitet på läkemedel för människor och djur. Av Lantbruksstyrelsens kungörelse, LSFS 1979:8 (C 15), framgår att förskrivning och utlämnande av läkemedel skall ske med stor återhåll- samhet och enbart då uppenbart behov bedöms föreligga. Läkemedel får förskrivas eller utlämnas endast efter sjukdoms- eller besättningsutredning på platsen, eller då särskilda skäl föreligger. Endast om veterinären känner till djurhållningen väl och bedömer att läkemedlen kommer att handhas på ett godtagbart sätt, får han förskriva läkemedel att användas av djurägaren eller på dennes ansvar. Se punkt 8.5 om delegering. Det finns beskrivet hur stor mängd läke- medel som får förskrivas och lämnas ut för olika djurslag. Kungörelsen skiljer inte på F¶RSKRIVNING och UTL¤MNING, vilket innebär att veterinär enligt denna författning har rätt att utlämna läkemedel, till vissa djur för upp till en månads behandling. I receptföreskrifter (LVFS 1997:10) anges att varje expedition av läkemedel på recept skall göras av farmaceut (42 §). Receputfärdare får endast lämna ut jourdos av sådana läkemedel som 306 (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR rätten att förordna omfattar. Läkemedelsprov får ej lämnas ut (15 §). Utlämnande av jourdos från receptutfärdare får endast ske i samband med behandling. Läkemedlen får ej försäljas. Vid jourbehandling av ett flertal djur vid samma behandlingstillfälle får dock ersättning för direkta läkemedelskostnader tas ut i enlighet med Statens jordbruks- verks föreskrifter (16 §). Receptutfärdaren skall vid utlämnandet munt- ligt och skriftligt lämna de anvisningar som är nödvändiga för att djur- ägaren skall kunna använda läkemedlet på ett riktigt sätt. Brister förekommer vid förvaring av läkemedel avseende temperatur, lagringstid, utrymmen m.m. såväl hos veterinärer som hos djurägare. Det är angeläget med utökad information för att förbättra hanteringen . Skriftliga instruktioner bör tas fram för hur djurägarna skall i samband med delegering av fortsatt behandling av en- skilda djur eller djurgrupper. I Lantbruksstyrelsens allmänna råd 1986:4 (D 42) finns bestämmel- ser om att veterinärer skall förvara läkemedel i låst skåp och kylvaror i låst kylskåp. I ambulerande verksamhet skall läkemedlen förvaras i praktikväska eller kylväska. Förvaring i bil får endast ske om bilen är oåtkomlig för obehöriga. Det påpekas också att någon omfyllning från läkemedlets originalförpackning till annat kärl inte bör ske och att yrkesmässig tillverkning av läkemedel skall utföras på apotek eller inom läkemedelsindustri. Även i Läkemedelslagen (1992:859) framgår att ompackning enbart är tillåten av tillverkare eller annan som har tillstånd. Instruktioner till djurägaren vid behandling av livsmedelsproducerande djur med antibiotika regleras i föreskrifter SJVFS 1992:58 (D 45). Veterinär som behandlar eller förskriver läkemedel till ett varm- blodigt djur, från vilket kött, mjölk eller ägg kan komma att tas till vara för livsmedelsändamål, skall lämna meddelande till djurägaren om karenstiden. Meddelandet skall lämnas skriftligt på ett BEHANDLINGS BEVIS (se punkt 7.5). Vid utlämnande av läkemedel till djurägare skall veterinären se till att uppgifter om karenstider finns angivna på läke- medelsförpackningen eller anges på receptet (märk- ningsföreskrifter 1994:11). (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR 307 Behandling med injektion bör utföras av veterinären personligen. Injektionsbehandling kan dock av praktiska och ekonomiska skäl överlåtas till djurägaren vid behandling av livsmedelsproducerande djur (delegerad behandling, se punkt 8.5). I dessa fall skall veterinären lämna noggranna instruktioner för hur och vid vilka sjukdomstillstånd injektionen skall ges. Anteckning om delegering skall göras på behand- lingsbeviset. I sin kungörelse SLVFS 1985:13 (H65) fastställer karenstider för behandling av livsmedelsproducerande djur (nötkreatur, svin, får, get, häst, fjäderfä och fisk) med läkemedel. När ett sådant djur behandlas med preparat som medför karenstid skall den behandlande veterinären utfärda ett BEHANDLINGSBEVIS som skall innehålla uppgifter om djurägarens namn och adress, behandlat djurslag, om möjligt djurets identitet, dosering, behandlingssätt, läke- medel, injektionsställe, tidpunkt för sista behandling, karenstid för kött, mjölk eller ägg, upplysning till djurägaren om förfarandet vid leverans av djuret för slakt före karenstidens utgång (5 §). Djurägaren skall på begäran av veterinären kvittera att han tagit emot behandlingsbeviset (6 §). Detta skall åtfölja djuret vid leverans till slakteri före karens- tidens utgång. 8Praxis vid behandling av olika djurslag Enligt uppgifter från företrädare för veterinärer, myndigheter och intresseorganisationer behandlas olika djurslag vanligtvis enligt följ- ande. Suggor drabbas ofta av en rad olika sjukdomar t.ex. ledinflammationer. Spädgrisar får ofta diarréer i samband med avvänjningen. 308 (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR SOU 1998:50 drabbas också lätt av sjukdom i samband med och strax efter grisningen. Vid infektionssjukdomar hos smågrisar förekommer så kallad dele- gerad behandling (se punkt 8.5), vilket innebär att veterinären ställer diagnos och ger den första dos läkemedel, varefter den fortsatta be- handlingen sker av djurägaren. Delegerad behandling kan också betyda att djurägaren fått rätt att sätta in behandling utan att veterinären besökt besättningen vid just det aktuella tillfället. I slaktsvinsuppfödningen drabbas ofta ett helt stall eller en hel besätt- ning av sjukdom . Framförallt luftvägsinfektioner är vanliga men även diarréer förekommer. När en hel besättning drabbas måste veterinär tillkallas. Medicinering sker då oftast med läkemedel i foder eller vatten. Behandling av enstaka slaktdjur kan vara delegerad. De vanligaste sjukdomarna hos kalv är diarré och luftvägsinfektion. Kalvarna behandlas med antibiotika och understödjande behandling (näringslösning m.m.). Ofta drabbas en grupp av djur och även här förekommer delegerad behandling. Slaktkycklingar behandlas med koccidiostatika. Även fisk behandlas med antibiotika mot infektioner. Mjölkproducerande kor drabbas företrädesvis av juverinflammation och behandlas med antibiotika som ges intramuskulärt (injiceras i musklerna) och till viss del intramammärt (i juvret). Vid sjukbesök ställer veterinären diagnos och ger den första injektionen och lämnar så (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR 309 mycket läkemedel att det räcker tills djurägaren har fått resterande mängd från efter recept från veterinären. I de allra flesta fall tas ett bakteriellt prov. När den sjukdomsframkallande bakterien identifierats, ordinerar veterinären ett lämpligt antibiotikum och receptet rings eller faxas till . Djurägaren hämtar därefter läke- medlet på eller får det sänt till sig via apoteksombud eller lantbrevbärare. I vissa fall görs ingen bakterieanalys utan veterinären lämnar den mängd läkemedel som behövs för att fullfölja kuren till djurägaren, som instrueras hur läkemedlet skall ges. Det förekommer emellanåt att kostnaden för läkemedlet inkluderas i avgiften för behandlingen. Djur- ägaren får ett behandlingsbevis där djurets identitet framgår, var injek- tionen skall ges, hur behandlingen skall fullföljas, karenstid och övrig nödvändig information. Djurägaren förbinder sig att följa instruk- tionerna genom att underteckna behandlingsbeviset. En eventuell läkemedelsbehandling måste upphöra före ägg- läggning. Sällskapsdjuren drabbas liksom människor ofta av vällevnadssjuk- domar. Veterinären ställer diagnos och ger en första behandling och lämnar eventuellt ut en jourdos, skriver ut recept och djurägaren hämtar läkemedlet på apotek. I vissa fall tas ett bakterieprov som analyseras innan receptet skrivs. Det förekommer också att veterinärer, mot betal- ning, lämnar ut hela kuren läkemedel till djurägaren vid sjukbesöket. I författningen som reglerar förskrivning och utlämnande av läkemedel i samband med djursjukvård (C 15) öppnar sig en möjlighet att i vissa situationer låta djurägare få sätta in behandling på egen hand på enskilda djur. I ett policydokument utarbetat av Veterinärför- bund och Veterinärmedicinska sällskap 1990 beskrivs hur veterinär under vissa omständigheter kan delegera behandling av hus- djur till djurägare. Detta dokument kommer att beaktas vid en översyn 310 (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR av författningar rörande hantering av läkemedel till djur. Delegerad behandling innebär i detta sammanhang att veterinären har överlåtit åt djurägare eller tekniker att få behandla djur inom vissa ramar och vid vissa väl definierade sjukdoms- symtom, som djurägaren efter veterinärens bedömning är väl förtrogen med. Specialutbildade tekniker inom husdjursföreningarna tillåts hormonbehandla enskilda djur vid fruktsamhetsstörningar på direkt delegering från veterinär. Husdjursteknikerna utför även vissa vaccina- tioner (t.ex. mot ringorm) samt lägger lokalbedövning i samband med avhorning av kalv. För delegerad behandling med läkemedel via fodret krävs att foder- firman eller den enskilde lantbrukaren innehar av ut- färdat blandningstillstånd. Den delegerande veterinären har fortfarande ansvaret för delegeringsuppdraget. Vid delegerad behandling skall en plan upprättas för uppföljning av behandlingen. Uppföljningen skall ske regelbundet vid planerade besättningsgenomgångar då veterinär, tillsammans med djurägaren, går igenom besättningens hälsostatus, genomgångna sjukdomar och tendens till sjukdomar m.m. Veterinären skriver recept på läkemedel som kan komma att behövas i den aktuella besättningen . Läkemedlen expedieras från apotek. Vid behandling av vissa sjukdomar hos nöt-, svin- och fjäderfäbesätt- ningar samt i fiskodlingar behandlas djuren med läkemedel som blandas i det fasta fodret eller i dricksvattnet. Foder innehållande läkemedel får lämnas ut till djurägare endast efter recept som utfärdats av veterinär och kontrollerats av apotek. Efter konsultationen utfärdar veterinären ett recept som anger läkemedel till art och mängd som skall blandas i fodret. På görs en farmaceutisk kontroll av att rätt läkemedel skrivits ut i rätt halt för den aktuella sjukdomen och djur- slaget. Om inblandningen skall göras av en foderfabrik, faxar receptet till den foderfabrik som djurägaren anlitar, som därefter lämnar ut fodret med den angivna halten av läkemedel. För inblandning i fast foder krävs blandningstillstånd som utfärdas av till foderfabriker eller enskilda lantbrukare som har kunskaper och förutsättningar för en fullgod hantering av läkemedel (lagring, bokföring och hantering) samt har kunskaper och praktiska möjligheter att möjliggöra en korrekt inblandning och kontroll av läke- medel i foder. (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR 311 Foderfabriker som har både partihandels- och blandningstillstånd har rätt att köpa läkemedel direkt av tillverkaren samt att tillverka och lagra foder innehållande läkemedel. Det läkemedelsinblandade fodret får säljas endast efter veterinärrecept som kontrollerats av apotek. Det normala är dock att foder innehållande läkemedel tillverkas först när foderfabriken får ett veterinärrecept förmedlat av . Parti- handelstillstånd utfärdas av . har tillsynsansvaret för efterlevnaden av de föreskrifter som gäller förskrivning till djur. Verket framhåller att läkemedels- hanteringen vid läkemedelsförråden vid flertalet djursjukhus och djur- kliniker regelbundet kontrolleras av farmaceut. LRF vill i sammanhanget påpeka, att vid en genomgång av veteri- nära förskrivningar, som gjordes i av antibiotika i foder, upptäcktes att en veterinär till en besättning vid samma tillfälle skrivit ut antibiotika, utan att några veterinära åtgärder vidtogs. Förskrivningen upptäcktes av SVA . inspekterar slakterier och charkuterifabriker . 9Kompetensen hos den personal som lämnar ut läkemedel På en hel del apotek som har många veterinärer och djurägare i sin kundkrets, finns det farmaceuter som har fördjupade kunskaper i djur- läkemedels farmakologi. På många håll har också farmaceuter etablerat ett mycket gott samarbete med såväl veterinärer som foderfabriker. Det finns önskemål från veterinärt håll om att den fördjupade kunskapen borde finnas på flera apotek. På två orter i finns det apotek som är specialiserade på läke- medel till djur. Det är Djurapoteket i och vid Djursjukhuset i . Dessa apotek har personal som har ytterligare 312 (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR fördjupade kunskaper inom området läkemedel till djur. Apotekaren vid på Djursjukhuset är disputerad från den veterinär- medicinska fakulteten och har även tjänst som riksomfattande veterinär informationsapotekare. Hon utnyttjas flitigt av apotek, veterinärer, myndigheter, djurägare m.fl. Dessa båda apotek har ett lager såväl beträffande receptbelagda som receptfria läkemedel som är speciellt anpassat till djur. På djurapoteken har djur tillträde, vilket de inte har på vanliga apotek av omtanke om allergiker. 10 Tillgänglighet av läkemedel I de flesta fall anses apoteken fungera väl, men det finns önskemål om större tillgänglighet än vad apoteken erbjuder. Detta är ett av skälen till att veterinärer gärna lämnar ut läkemedel i samband Såväl veterinärer som djurägare anser att en del apoteks lager beträffande läkemedel till djur borde vara mer välan- passat till det lokala behovet. Av praktiska och ekonomiska skäl kan dock apoteken inte lagerföra samtliga läkemedel men tar in vid behov. Det synes fungera väl för läkemedel till sällskapsdjur. Läkemedel till djur försörjs med en helt annan struktur än övrig försäljning. De minsta apoteken har den största försäljningen till djur. Det kan vara mycket kostsamt att lagerhålla läkemedel för stora besättningar. En svårighet att dimensionera lagret efter behov, är den varierande storleken på be- sättningar. Apoteksbolaget arbetar efter samma tillhandahållandeprincip till djur som till människa. Läkemedel för inblandning i foder tillhandahålls från ett begränsat antal apotek, som har erfarenhet av denna hantering. ,¤GE Många såväl djurägare som veterinärer anser också, att det ofta är för långt till , så att djurägaren har stor fördel av att få sina läkemedel utlämnade av veterinären eller kliniken. Ett annat skäl till att utlämning från veterinär sker, är att många anser att ofta är stängt, när djurägare behöver köpa läkemedel, t.ex. efter veterinärbesök . Det torde dock knappast utgöra ett större problem för djurägare att få tag på läkemedel (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR 313 till djur utanför ordinarie öppettider än vad som gäller för humanläke- medel. Leveranser från SVA sker till största delen med postens företagspaket. Expeditionen sker i de allra flesta fall beställningen kommit in. SVA har fullständigt sortiment av veterinära vacciner, varför rest- situationer är sällsynta. Fördelen med försäljning hos veterinär och djursjukhus är tidsvinsten. Man kan förmoda att veterinären vanligtvis ordinerar sådana läkemedel som kan lämnas ut omgående. Bland nackdelarna kan vara läkemedlens förvaring, och i vissa fall kan befaras att otillräcklig information om läkemedlet ges i samband med utlämnandet. I de fall veterinären hällt över läkemedlet i att annat kärl, kan man även befara att texten på förpackningen inte är tillräcklig. Mer om nackdelarna se nedan. 11Önskemål om förändringar i samband med utlämning av läkemedel Företrädare för veterinärkliniker och djursjukhus och även vissa djur- ägare anser att det skulle vara en bättre service till djurägarna om veterinärerna inte bara fick förskriva utan också sälja läkemedel direkt vid sjukbesöket. 314 (ANDEL MED L¤KEMEDEL TILL DJUR Många ägare av djuraffärer som säljer bekämpningsmedel mot ohyra, vitaminer m.m. skulle gärna utöka sin service genom att också sälja läkemedel. 11.3Bättre tillgänglighet på landsbygden LRF anser att läkemedelstillgängligheten på landsbygden måste förbättras. En snabbt insatt behandling är ofta en förutsättning för ett bra resultat. Om tillgängligheten förbättras kommer man tager vad man haver-situationer att minska. LRFs förslag till hur tillgänglig- heten skulle kunna förbättras är att ha jourpersonal (, ) på apotek på landsbygden. Jourverksamheten skulle kunna bedrivas på ungefär samma sätt som distriktsveterinärjouren. Hemifrån men tillgänglig per telefon och med möjlighet att ge service vid behov. Vidare skulle olika utlämningsställen (apoteksombud) kunna ha ett visst lager för att snabbt kunna ge service givetvis i samråd med veterinär. Vilka preparat som bör ingå i ett sådant lager bör den lokala veterinären avgöra. 11.4Bättre efterlevnad av regler Det regelverk som finns borde kunna fungera bättre genom en bättre efterlevnad, anser man från Djurhälsovården. Som ett exempel anges instruktioner av veterinären till djurägaren i samband med att läke- medel överlämnas. Ett annat exempel är att man inte kan bortse från risken att antibiotika i vissa fall används alltför frikostigt.