sou · GMB351d1 · 1999-01-01 00:00:00 — När det gäller forskning kring vuxnas lärande, kunskapslyft och livslångt lärande ser ett stort behov av rik- tade insatser. Kommittén förväntar sig i första hand att den forsk- ningspolitiska utredningen tar upp dessa frågor, men kommittén har under alla omständigheter för avsikt att följa utvecklingen på detta område och vid behov återkomma med konkreta förslag om bestäl- lar- och utförarorganisation för denna typ av forskning. arbetar på bred front för att förbereda sin årliga rapport och sitt slutbetänkandet . En viktig del i detta arbete är utvärderingen av . Ytterli- gare andra initiativ som kommittén tagit är –inledande sekretariatsarbete med anledning av tilläggsdirektiven om funktionshindrades möjligheter att delta i vuxenutbildning –utläggning av ett projekt kring estetiska ämnen och sociala basfär- digheter –medverkan i en studie av kunskapseffekter över tiden –medverkan i en studie av invandrarnas läsförmåga – läsförståel- se –deltagande i ett förprojekt beträffande personalredovisning på ar- betsplatser – i skolor och i näringslivet. Andra projekt befinner sig på planeringsstadiet. Dit hör ett samarbe- te med experter från andra länder för att få ett internationellt per- spektiv på det svenska systemet för vuxenutbildning och livslångt lä- rande. En infallsvinkel som också bör anläggas på vuxenutbildningen och det livslånga lärandet är hur olika finansieringssystem samver- kar. Förutom de som kommittén mest uppehållit sig vid, stu- diestöd och arbetsmarknadspolitiska stöd, handlar det om socialför- säkringar av olika slag bl. a. sjukbidrag och förtidspensioner samt socialbidrag. Den är viktig för att ge en kompletterande belysning av den situation olika angelägna målgrupper befinner sig i – invandrare, funktionshindrade samt kortutbildade. Även inom området infrastruktur kommer säkert många frågor att aktualiseras regler och stöd till pedagogisk utveckling folkbildningens roll – kompetensgivande utbildning kontra fri bildningsverksamhet – samarbete och konkurrens mellan utbildningsanordnare. Perspektivet måste också vidgas så att finansieringen och ansvars- fördelningen mellan stat, kommun, individ och arbetsliv blir belyst. Allt eftersom arbetet fortskrider kan få an- ledning att återvända till kommitténs ursprungliga mål för att se om de fortfarande håller eller behöver kompletteras och/eller revideras inför en ny vuxenutbildningsreform. 2.1Kommitté och Delegation – kunskapslyft och livslångt lär- Kunskapslyftskommitténska avge sitt slutbetänkande . Kommitténs huvuduppgift är att komma med förslag till hur vuxen- utbildningssystemet i långsiktigt ska utvecklas för att bli en effektiv och integrerad del i det livslånga lärandet. Viktiga frågor i det sammanhanget är hur finansieringen och anvarsfördelningen ska se ut och hur man ska få till stånd en kontinuerlig pedagogisk och or- ganisatorisk kvalitetsutveckling i det livslånga lärandet (Dir. 1995:67). När det statsfinansierade projektet startade första fick kommittén genom tilläggsdirektiv (Dir. 1996:71) i uppdrag att följa och samordna utvärderingarna av . Flera nationella aktörer delar på utvärderingsansva- ret för bl. a. , och Ar- betsmarknadsstyrelsen. ska även se till att fristående nationella utvärderingar kommer till stånd som komple- ment till myndigheternas utvärderingar och till de lokala utvärde- ringar som kommunerna ska genomföra. Vis à vis kommunerna har kommittén dessutom till uppgift att fungera som en nationell diskus- sionspart i deras utvärderingsarbete (U97/751/V). är ett viktigt inslag i regeringens satsningar på att halvera arbetslösheten . Det är tidsbegränsat till . Delegationen för är den myndighet som är närmast in- volverad i det praktiska genomförandet av och fördel- ningen av statsbidragen. Delegationen har till uppgift att förbereda och i ett inledningsskede leda utbildningssatsningen, utarbeta förslag till fördelning av medlen till kommunerna och följa den verksamhet som blir resultatet av den särskilda satsningen (U96/2420/V). 1998 går Delegationens arbetsuppgifter över till . har i sitt första betänkande (SOU 1996:27, En strategi för kunskapslyft och livslångt lärande ) skissat på långsiktiga mål för en svensk strategi för kunskapslyft och livs- långt lärande. Pedagogiska frågor och frågor om det livslånga läran- de i arbetet har berörts i andra av kommitténs publikationer (SOU 1996:164, Livslångt lärande i arbetslivet – steg på vägen mot ett kunskapssamhälle ; SOU 1996:188, Vuxenutbildare ser på sig själ- va; SOU 1997:120, Vuxenpedagogik i – Forskning, utbild- ning, utveckling – En kartläggning ; SOU 1997:158, Vuxenpedago- gik i teori och praktik – i fokus ). I helhetsperspektiv är kunskapslyft en del i ett större sammanhang bestående av ungdomsutbildning, livs- långt lärande och andra kringaktiviteter sammanfattade i begreppet infrastruktur. I terminologi är inte kun- skapslyft ett tidsbegränsat projekt utan handlar om att framgent ga- rantera tillgång till relevant utbildning för individer, som på grund av otillräckliga baskunskaper riskerar att marginaliseras i samhället och hamna utanför arbetsmarknaden. Det är utifrån detta helhetsperspektiv som Kunskapslyftskommit- tén arbetar vidare mot sitt slutbetänkandet. På vägen mot det målet är det naturligt att i enlighet med tilläggs- direktiven med stort intresse följer det femåriga, särskilda Kun- skapslyftsprojektet och drar lärdom av erfarenheterna inom Kun- skapslyftet och överspridningseffekterna från till ut- bildningssystemet i övrigt. I målsättningarna för ingår uttryckligen att arbeta för en förnyelse av vuxenutbildningen. Förnyelsen ska dock i stort ske inom det regelverk som gäller för vuxenbildningen i övrigt. För finns visserligen sär- skilda regler för finansiering av utbildningsplatser och studiestöd men inte när det gäller läroplaner, kursplaner och de allmänna ra- marna i övrigt. Mot denna bakgrund är det särskilt intressant för kommittén att i dess långsiktiga arbete följa . Dels gäller det att se vad som med förutsättningar kan åstadkommas av förnyelse inom givna ramar dels att utröna om det finns element i nu- varande regelverk som sätter omotiverade gränser för förnyelsen. Kommittén samlar dock in även annat underlagsmaterial, än sådant som direkt hänger samman med , för att komma fram till välgrundade ställningstaganden i sitt slutbetänkandet. För kom- mittén är det viktigt att få ett helhetsperspektiv på vuxenutbildning och livslångt lärande. Kommittén har i uppdrag att innan slutbetänkandet läggs rapportera om utvecklingen på vuxenutbildningsområ- det. Det nu framlagda delbetänkandet avser den årliga rapportering- en för . Den är att betrakta som ett avstamp för kommitténs slutbetänkande. Uppmärksamheten koncentreras på kartläggningar av utgångsläget. Hur såg vuxenutbildningen och det livslånga läran- det ut innan sattes igång. Vilka utbildningsanordnare fanns det och hur genomfördes undervisningen hos olika utbild- ningsanordnare. Till detta kommer en beskrivning av själva Kun- skapslyftet. Vad hände under introduktionsfas. På vilket sätt deltar kommuner, folkhögskolor m.fl. i och vad kan man säga om utvecklingstendenser till följd av . Här bör en tydlig varningsflagg resas. När denna rapport skrivs har endast varit igång under . ska fortsätta under och har givetvis inte helt funnit sina former . Även det speciella regelverk som styr har justerats efter hand och ytterligare förändringar har aviserats. huvudintresse ligger inte på Kunskaps- lyftets interna utveckling utan fastmer på dess betydelse som indika- tor på allmänna utvecklingsmöjligheter när det gäller vuxenutbild- ningen. Även här finns dock problem med den korta observationspe- rioden. bör ha ett fylligare underlag utifrån vilket man kan bedöma inte bara utan även dess inverkan på vuxenutbildningen och det livslånga lä- randet i stort. har trots detta ändå funnit det angeläget att mot bakgrund av beskrivningarna av utgångsläget och aktuella utvecklingstendenser – i den mån de nu kan avläsas – reflek- tera över vuxenutbildningen, och dess utvecklings- potential. Dessa reflexioner utifrån kommitténs helhetsperspektiv kan förhoppningsvis stimulera dialogen mellan kommittén och an- dra aktörer som följer och deltar i utvecklingen av vuxenutbildning och livslångt lärande. De för även över till frågor om vad som ytter- ligare behöver utforskas och avrapporteras för att kommittén ska kunna formulera sina slutliga ställningstaganden. Inledningsvis ägnas kapitel 3 åt en sammanfattning av Kunskaps- lyftskommitténs mål såsom de kom till uttryck i den tidigare av kom- mittén föreslagna strategin för kunskapslyft och livslångt lärande. De är viktiga utgångspunkter för såväl kommitténs diskussioner i detta delbetänkande som för planeringen av arbetet inför slutbetän- kandet. I detta kapitel redovisas även mer i detalj regeringens och intentioner med . Till bakgrunden och kartläggningarna hör även de internationella utvecklingstendenserna och forskningen kring utbildningen och dess betydelse för samhällsutvecklingen. Kapitel 4 ägnas åt dessa frågor som rönt allt större uppmärksamhet både internationellt och i . Kapitlen 5 och 6 beskriver läget för vuxenutbildningen före Kun- skapslyftet. Utbildningsanordnarna och deras inriktning beskrivs i kapitel 5 medan kapitel 6 ägnas åt regelverk, organisation och peda- gogik i den samhällsstödda vuxenutbildningen. I kapitel 7 finns en presentation av när det gäller statsbidrag, nivå och fördelning, samt förändring i antal studieplat- ser. I kapitel 8 beskrivs alternativa finansieringskällor för vuxna som befinner sig i studier. Dessa beskrivningar är också av stor betydelse för att få ett perspektiv på vilka förutsättningar som råder för förny- else och effekter till följd av . Mot denna bakgrund handlar sedan kapitlen 9, 10 och 11 om de utvecklingstendenser man nu tycker sig skönja inom vuxenutbildningen. Kapitel 9 är inriktat på målgrupperna och kapitel 10 på nya organisationsformer och sam- spelet mellan individernas intresse för utbildning och arbetsmarkna- dens behov av kompetens. I kapitel 11 diskuteras vad som händer på det pedagogiska området – förändringar i arbetssätt och arbetsfor- mer. En viktig utgångspunkt för dessa kapitel är de tio kommunbe- sök kommittén genomfört /1998 i syf- te att på plats kunna följa upp under dess introduk- tionsfas, få en djupare inblick i de utvecklingsprocesser som verkar ha kommit igång och diskutera uppföljnings- och utvärderingsfrågor med kommunerna. De kommuner som besökts är , , Es- kilstuna, , , , , , Norrkö- ping och . Till detta kommer naturligtvis all den informa- tion kommittén insamlat i andra kontakter med kommuner, studie- förbund, folkhögskolor och via myndigheter som Delegationen för , , , Arbetsmarknads- verket och SCB. Kapitel 12 har reserverats för de nationella utvärderingarna av . Till största delen blir kapitlet en beskrivning av upp- läggning och tidsplaner för de fristående nationella utvärderingarna som kommittén initierat. Vissa preliminära resultat kan dock redovi- sas . Det gäller kommunernas kostnader för . Avslutningsvis görs i kapitel 13 en summering av de hittillsvaran- de erfarenheterna av utvecklingstendenserna inom vuxenutbildning- en och en återkoppling till kommitténs inledande frågeställningar. Vilka förutsättningar har vuxenutbildningen till följd av Kunskaps- lyftet att utvecklas på ett sätt som enligt kommitténs bedömningar gynnar den långsiktiga förnyelsen av det livslånga lärandet i . Denna diskussion måste av naturliga skäl bli tentativ på vä- sentliga punkter. Kommittén kommer att gå vidare med utvärdering- en av och dessutom samla in och bearbeta ytterligare material från andra former av vuxenutbildning för att kunna komma till slutmålet – ett brett perspektiv på vad som bör göras för att åstad- komma en smidig övergång till ett effektivt och självförnyande sys- tem för kunskapslyft och livslångt lärande. En presentation av plane- rade insatser på dessa områden avslutar betänkandet. Mål för kunskapslyft och livslångt lärande 3Mål för kunskapslyft och livslångt lärande I sitt första betänkande En strategi för kunskapslyft och livslångt lä- rande (SOU 1996:27) diskuterade mål för vuxnas deltagande i vuxenutbildning och livslångt lärande i relation till de fyra dimensionerna i figur 3.1. Figur 3.1 Kunskapslyft och livslångt lärande I figuren står ungdomsutbildning för utbildning i grund- och gym- nasieskolan och den högskoleutbildning som genomförs i omedelbar anslutning till gymnasieskolan. I ungdomsutbildningen läggs grun- den för det livslånga lärandet. Livslångt lärande innefattar både formell utbildning och infor- mellt lärande. Utbildning och lärande kan äga rum i många olika sammanhang såväl i vardagen som i arbetet. Med kunskapslyft avsåg kommittén förstärkta utbildningsmöjlig- heter för de vuxna som har kortast formell utbildning. Det finns grupper som riskerar att marginaliseras och slås ut från arbetsmark- naden därför att de inte har de förutsättningar som krävs för att delta i det livslånga lärandet. Det är för dem som vuxenutbildningen måste förstärkas och ett kunskapslyft komma till. Infrastrukturen ger förutsättningarna för individerna att välja ut- bildning och utbildningsanordnarna att få studerande. Till grundvill- koren för utbildningsaktiviteter och lärande hör information och 28 Mål för kunskapslyft och livslångt lärande vägledning, forskning och utveckling samt system för finansiering av kurskostnader och de studerandes livsuppehälle. Kommittén ansåg att utbildningsförutsättningarna måste för- stärkas inom vart och ett av de ovan angivna fyra områdena. Ung- domsutbildning, kunskapslyft, livslångt lärande och infrastruktur måste ses i ett helhetsperspektiv och mål formuleras för en samman- hängande strategi för kunskapslyft och livslångt lärande. Kunskaps- lyftskommitténs resonemang kan sammanfattas på följande sätt. Kommittén underströk att ungdomsutbildningen vare sig den i det individuella fallet avslutas i gymnasieskolan, i högskolan eller i un- dantagsfall i måste ge eleverna en rejäl grund att stå på för det livslånga lärandet som individ, medborgare och yrkesarbe- tande. Staten och kommunerna har huvudansvaret för ungdomsut- bildningen tillsammans med eleverna och deras familjer. Ungdomsutbildningen ska allt från förskolan och och vidare i gymnasieskolan och högskolan lägga en grund för det livs- långa lärandet, en grund som med tiden, för allt fler, blir allt mer kva- lificerad. Ungdomsutbildningen ska öppna möjligheter för vidare studier och personlig utveckling i såväl medborgar- som yrkesrollen. Den ska rymma både kunskap och kreativitet och förmåga att ta till sig nya kunskaper och hantera förändringar. Vare sig individerna läm- nar ungdomsutbildningen och går över till arbetsmarknaden från gymnasieskolan eller högskolan (eller i undantagsfall från grundsko- lan) ska de ha goda möjligheter att lära vidare. Givetvis är varken grund-, gymnasie- eller högskolan fulländade. Att fortfarande vissa ungdomar lämnar utan fullständig grundskolekompetens är ett misslyckande för skolan och helt oac- ceptabelt. Också i gymnasieskolan finns problem med elever som avbryter sina studier och/eller lämnar den med underbetyg. Det var enligt kommitténs mening av yttersta vikt att reformeringen av gymnasieskolan fortsätter och korrigerande åtgärder sätts in om intentionerna beträffande en god utbildning för alla elever inte förverkligas. Problemen i gymnasieskolan beror inte nödvändigtvis på individen utan kan vara ett tecken på felaktigheter i utbildnings- planeringen. För många elever kan exempelvis en bättre samverkan lärare emellan och med arbetslivet vara en förutsättning för att man ska få till stånd en behovsanpassad allmän utbildning och grundläg- Mål för kunskapslyft och livslångt lärande På högskolan handlar det om att organisatoriskt och pedagogiskt vidareutveckla både de grundläggande utbildningarna och spets- utbildningarna. Ett gemensamt intresse för såväl grund-, gymnasie- som högskola är att förbättra kvaliteten i utbildningen särskilt vad gäller dimensio- ner som självtillit, social kompetens, problemlösning och kreativitet. Ett kunskapslyft behövdes enligt kommitténs mening för de grupper som och kommer att sakna de förutsättningar som krävs för att delta i det livslånga lärandet. De ska erbjudas utbildning på grundskole- och gymnasienivå. Staten och kommunerna ska ha ett delat ansvar för detta kun- skapslyft i samverkan med de enskilda individerna. finns grupper som riskerar att marginaliseras om de inte får förutsättningar att delta i det livslånga lärandet. Ur arbetsmark- nadsperspektiv handlar det dels om grupper som aldrig kommit in på arbetsmarknaden eller som håller på att söka sig ut på arbetsmarkna- den, dels om grupper som befinner sig på arbetsmarknaden men vars läge skulle bli prekärt om något skulle hända med deras nuvarande jobb. De olika gruppernas kunskapsbehov ser olika ut. Vad kun- skapslyftet skulle handla om var att utöver grundskolekompetens ge tillgång till de gymnasiala kurser eller motsvarande som individen behöver för att bli anställningsbar och delaktig i samhällsutveckling- en, direkt eller via ytterligare utbildning. Grundskolekompetens är redan i dagens samhälle en passerad gräns när det gäller den kunskapsmässiga miniminivå som krävs i både vardagliga och andra sammanhang. I takt med att samhället för- ändras har kunskaper på gymnasienivå blivit näst intill oundgängli- ga. Det handlar å ena sidan om de krav på ämneskunskaper som ställs för att kunna studera vidare och å andra sidan om den kompe- tens som behövs för att kunna gå vidare i det livslånga lärandet ute i samhället. I det första fallet måste gymnasienivån ses i ljuset av både personliga förutsättningar och de behörighetsregler som gäller för olika typer av vidareutbildning. I det andra fallet gäller det inte främst formell kompetens utan reell kompetens – ämneskunskaper, social och kommunikativ förmåga, kreativ kompetens liksom förmå- ga att lära nytt – för att kunna hantera förändringar i arbetsliv och vardag. Bland individer med enbart folkskola eller grundskola finns vissa grupper som är särskilt utsatta. Det gäller bl.a. långtidsarbetslösa, so- 30 Mål för kunskapslyft och livslångt lärande cialbidragstagare, funktionshindrade, invandrare och äldre. Till risk- grupperna hör även ungdomar, som lämnat skolan med ofullständig grundskole- eller gymnasieutbildning, medelålders som har en för- åldrad yrkesutbildning, kvinnor i vissa vård- och kontorsyrken, indi- vider med läs- och skrivsvårigheter och utförsäkrade från arbetslös- hetskassan. Med ökande utbildningssatsningar kommer riskgrupperna att minska även om det kommer att ta sin tid. Vissa ungdomar kommer även att lämna skolan med en otillfredsställande kun- skapsbas. Likaså får man anta att en del nyanlända invandrarna även fortsättningsvis kommer att ha kort utbildning. Olika grupper med svag eller endast sporadisk anknytning till arbetsmarknaden kan också hamna vid sidan om det livslånga lärandet i arbets- livet – exempelvis deltids- och projektanställda, långvarigt sjuka och arbetslösa. Enligt kommitténs mening måste alla få möjlighet att delta i det livs- långa lärandet. Det livslånga lärandet i arbetslivet är ett gemensamt intresse för de enskilda individerna och arbetsmarknadens parter. Samhällets uppgift är att svara för infrastruktur och samordning. Samverkan mellan arbetsmarknadens parter och staten/kommunerna är nödvändig för att få till stånd ökade satsningar på utbildning i ar- betslivet. Staten och kommunerna skulle genom ett kunskapslyft stå för skyddsnätet som genom att öppna nya möjligheter kompletterar det livslånga lärandet i arbetsliv och vardag, för såväl personlig utveck- ling som yrkes- och medborgarrollen. Den allt snabbare kunskaps- och teknikutvecklingen gör att indivi- derna för att kunna förbli delaktiga i samhälls- och arbetslivet stän- digt måste skaffa sig nya kunskaper och färdigheter. Kunskapsin- hämtningen kan ske på många olika sätt. Informellt lärande på arbetsplatsen, i vardagslivet och föreningslivet är viktiga kunskaps- källor för många vuxna. I andra sammanhang kan kunskapsbehovet vara sådant att det bäst tillfredsställs genom formellt arrangerad ut- bildning hos professionella utbildningsanordnare. I det svenska samhället finns mycket av kompe- tensutveckling i form av bl.a. fort- och vidareutbildning för vuxna vilken tillfredsställer viktiga kunskapsbehov såväl inom arbets- och samhällslivet som för personlig utveckling. Kommitténs uppfattning var att individernas kompetensutveck- ling i arbetslivet bör förstärkas och effektiviseras. Mål för kunskapslyft och livslångt lärande om breddutbildning och spetsutbildning, både om utbildning i direkt anslutning till givna arbetsuppgifter och om mer generell utbildning med större tillämpningsområde. Kommittén ansåg att den väg man i första hand bör pröva för att åstadkomma ett tillfredsställande livslångt lärande i arbetslivet är frivilliga överenskommelser mellan parterna på arbetsmarknaden om att tillgodose utbildningsbehov både av generell och mer specifik karaktär, såväl individanknutna som mer företagsanknutna utbild- ningsbehov. Samhällets uppgift blir då att svara för infrastruktur och samordning – att stötta de olika aktörernas initiativ när det gäller det livslånga lärandet och genom kunskapslyft stå för nya möjligheter, ett skyddsnät och en språngbräda för de grupper som av olika skäl riskerar att hamna vid sidan av. Det är också viktigt att finna nya former för trepartssamverkan mellan stat, fackliga organisationer och arbetsgivare för att få till stånd ökade satsningar på utbildning i arbetslivet och anpassa dem till det informella lärandet på arbetsplatserna och genom statliga ini- tiativ stimulera lärandet i arbetslivet. Det handlar dock inte bara om kvantitet utan kvalitet och effektivitet i utbildningssatsningarna är minst lika viktiga. Den offentliga utbildningen borde vidare enligt kommitténs mening på ett helt annat sätt än tidigare mobilisera indi- viderna – deras engagemang och ansvar – och involvera arbets- marknadens parter. Till infrastrukturen hör: *information, rådgivning, uppsökande verksamhet och individuel- la studieplaner *system för validering av kunskaper och kompetens oberoende av var de erhållits *tillgång till ett brett utbildningsutbud av god kvalitet *uppföljning, utvärdering och forskning för utbildningssystemets långsiktiga vidareutveckling *ett sammanhängande finansieringssystem. I statens och kommunernas uppgifter ingår som kommittén bedömde det att garantera en god infrastruktur. Om kunskapslyft och det livslånga lärandet ska bli en realitet måste vuxenutbildningen svara mot individuella behov och anpassas efter individuella förutsättningar. Inte minst ur motivationssynpunkt är 32 Mål för kunskapslyft och livslångt lärande det viktigt att individen är delaktig i planeringen av sin egen utbild- ning och får stöd att ta ansvar för den egna studieplaneringen. En dialog kring den egna utbildningsprofilen, tänkbara utvecklingsmöj- ligheter och alternativa utbildningsanordnare är en viktig service som kommunerna bör tillhandahålla kommuninnevånarna under li- vets olika skeden. En individuell studieplan bör också vara ett krav för att få delta i ett kunskapslyft. Att uppmuntra och motivera till vuxenstudier genom olika infor- mations- och orienteringsaktiviteter är också en förutsättning för att ett kunskapslyft ska få ett brett genomslag. Andra förutsättningar är ett smidigt samarbete mellan statliga och kommunala organ. Det gäl- ler bl. a. samarbete mellan olika kommunala organ och arbetsför- medlingen, arbetsmarknadsinstituten och . Regio- nal och interkommunal samverkan behövs också om utbildningsre- surserna ska kunna användas på ett effektivt sätt för att motsvara individernas efterfrågan på utbildning. Till den del som kommunerna står för planering och utläggning av utbildningsutbudet bör de fritt kunna handla upp utbildning från oli- ka utbildningsanordnare.