sou · GMB343 · 1999-01-01 00:00:00 — Normgivningen baseras till stor del på att delta i utvecklingen av EU:s lagstiftning på livsme- delsområdet och att harmonisera de svenska reglerna till EU:s regel- system. Tillsynen och kontrollen består i att stödja och samordna den offentliga livsmedelskontrollen och att bedriva direkt tillsyn av större livsmedelsanläggningar. Genom information strävar verket efter att öka konsumenternas kunskap om samband mellan kost och hälsa. Kun- skapsuppbyggnaden syftar bl.a. till att utveckla metoder för livsme- delskontroll och analys av livsmedel. är tillsynsmyndighet för verksamhet enligt miljö- skyddslagen, naturvårdslagen, lagen om kemiska produkter, lagen om hushållning med naturresurser och hälsoskyddslagen. skall enligt sin instruktion vara samlande och pådrivande i miljövårds- arbetet både nationellt och internationellt. Verkets arbete syftar till att säkerställa en god miljö och biologisk mångfald. ·i förhållande till sektorsmyndigheter samt regionala och lokala myndigheter arbeta med mål, vägledning, samordning och uppfölj- ning som rör miljöarbetet, ·verka för att sprida kunskaper om miljöforskning samt genom miljöövervakning ta fram uppgifter om och belysa miljötillståndet, ·bidra med underlag för svenska ställningstaganden i det internatio- nella miljöarbetet och medverka med expertkunskaper, ·bevaka miljövårdsintressen vid tillämpning av plan- och b ygglagen och lagen om hushållning med naturresurser m.m. samt tillhanda- hålla underlag för tillämpning av dessa lagar, ·verka pådrivande och samordnande i arbetet för ett avfallssnålt samhälle, ·ansvara för officiell statistik. har definierat fyra skyddsobjekt; skydd av män- niskors hälsa, skydd av den biologiska mångfalden, hushållning med naturresurser och skydd av natur- och kulturlandskapet. Uppgifter som rör miljörelaterade hälsofrågor beräknas ta av verkets resurser. !KT¶RER OCH ROLLER I FOLKH¤LSOARBETET 111 är en statlig myndighet med uppgift att följa ung- domars levnadsvillkor och utvärdera hur ungdomspolitiken förverkligas på statlig och nivå. lämnar förslag till åtgärder som kan bidra till att planering och beslut inom olika områden som hälsa, arbetsmarknad, sociala frågor, utbildning och fritid anpassas till ungdomars behov och förutsättningar. Arbetet är sektorsövergri- pande. fördelar statsbidrag till ungdomsorganisationer och verkar för förnyelse av ungdomsverksamheten inom kommuner och föreningsliv. ansvarar för EU:s utbytesprogram, Ungdom för , och andra former av internationellt ungdoms- arbete. har det centrala ansvaret för utvecklingen av hela väg- transportsystemet, ett s.k. sektorsansvar, där bl.a. trafiksäkerhet och miljöfrågor ingår. antog mål om trafiksäkerheten . Dessa be- kräftades och innebär följande: ·Det totala antalet dödade och skadade i trafiken skall fortlöpande minskas. ·Risken för att dödas och skadas i trafiken skall fortlöpande minskas för alla trafikantkategorier. ·Risken att dödas och skadas i trafiken skall minskas i högre grad för de oskyddade trafikanterna än för de skyddade. Barnens problem skall särskilt beaktas. , och har i ett nationellt trafiksäkerhetsprogram för åren 1995–2000 kvanitfierat målet enligt följande: ·Antalet dödade och svårt skadade får vara högst 400 resp. 3700. Det totala antalet skadade skall nedbringas till högst 17 000 (polisrapporterade). antog målet att ingen långsiktigt skall avlida eller skadas svårt i vägtransportsystemet, den s.k. 0-visionen. Väg- transportsystemet skall utformas i enlighet med detta mål. 112 !KT¶RER OCH ROLLER I FOLKH¤LSOARBETET Apoteken i drivs av som har ensamrätt på detalj- handeln med läkemedel i landet. har till uppgift att tillgodose allmänhetens och sjuk- vårdens behov av läkemedel så att företaget skapar största möjliga nytta till lägsta möjliga kostnad. Företaget skall även svara för information, rådgivning, utbildning och andra tjänster kring läkemedel. bedriver också en viss verksamhet när det gäller information och rådgivning inom preventionsområdet. har skyldighet att tillhandahålla alla läkemedel – både receptbelagda och receptfria – som är godkända för försäljning i . Dessutom erbjuder apoteken ett kompletterande sortiment av egenvårdsprodukter. Apotekens roll är att ge information och råd till såväl läkare som patienter. Apotekspersonalen skall i varje enskilt fall se till att kunden får föreskrivet läkemedel i rätt dos och styrka samt att kunden vet hur det skall användas. Personalen informerar och utbildar också vårdper- sonal och deltar tillsammans med allmänläkare och specialister i läke- medelskommittéer. producerar Svensk läkeme- delsstatistik och . 4.4.3Samverkan ökar effektiviteten och kvaliteten Folkhälsogruppen avvecklades efter det att inrättats . Efter upphörandet av gruppen tog initiativ till bildandet av Generaldirektörsgruppen för folkhälsofrågor med generaldirektören för som ordförande. Gruppen har träffats för redovisning av pågå- ende arbete i resp. myndighet och för gemensamma diskussioner om folkhälsofrågor. Syftet med GD-gruppen i folkhälsofrågor är att ge möjlighet till ut- byte av information om aktuella planer och skapa förutsättningar för gemensamt agerande och samordning inom folkhälsoområdet. 4.4.4Organisationer och nationella nätverk stimulerar utvecklingen på alla nivåer Organisationernas och folkrörelsernas betydelse för folkhälsan i ett historiskt perspektiv har beskrivits i kap. 3 med särskild exemplifiering !KT¶RER OCH ROLLER I FOLKH¤LSOARBETET 113 Dagens ohälsoproblem visar tydligt att det finns uppgifter även för dagens organisationer och folkrörelser när det gäller att samla och förmedla kunskaper samt att på annat sätt bidra till förbättringar av levnadsvanor och livsvillkor. På den nationella nivån finns ett stort antal organisationer och folk- rörelser som gör viktiga insatser inom folkhälsoområdet. Det gäller organisationer inom alkohol och drogområdet, organisationer inom om- rådet barn och ungdom, bildningsorganisationer, fackliga organisatio- ner, handikapporganisationer, organisationer inom idrott och motion, invandrarorganisationer, organisationer inom kostområdet, kvinno- organsationer, miljöorganisationer, pensionärsorganisationer, organisa- tioner inom tobaksområdet samt organisationer inom området sex och samlevnad. En väsentlig roll, förutom att ge hemvist åt och stimulera engage- manget hos dem som ingår i organisationerna, är att skaffa och för- medla kunskap och att påverka. Nationella organisationer samlar in erfarenheter hos människor och bearbetar och strukturerar dessa för kommunikation inom och utom den egna organisationen. De söker också kunskap via rapporter och undersökningar och blir experter inom sina resp. områden. Organisationerna och deras medlemmar blir i verk- lig mening sakkunniga, vilket gagnar folkhälsofrågorna och möjlighe- terna att åstadkomma förändringar som är positiva för hälsan hos be- folkningen. Det finns även nationellt baserade nätverk inom folkhälsoområdet som har viktiga roller. Några av dessa har berörts i tidigare avsnitt i kapitlet. Även nätverken har en väsentlig funktion i att skapa tillhörig- het för medlemmarna och att samla och förmedla kunskap resp. att på- verka. Med avseende på detta ordnar nätverken träffar och arbetssemi- narier samt sprider information. Kommittén skall arbeta öppet och utåtriktat och ha en bred samver- kan med olika aktörer inom folkhälsoområdet. I det sammanhanget in- tar självfallet organisationerna en central roll. Två initiativ har tagits när det gäller organisationer. Det ena gäller anordnande av hearingar och har syftet att ge kommittén en möjlighet att ta del av aktuell infor- mation om folkhälsoarbetet i organisationerna. Det andra är en inbju- dan till organisationerna att inrätta s.k. skuggrupper för att fortlöpande och samordnat följa kommitténs arbete och lämna synpunkter till kommittén. 5Hälsopolitiska mål och strategier – några internationella exempel )NNEH¥LLET I KORTHET: De hälsopolitiska mål och strategier som tagits fram inom WHO, EU och länder som , , och präglas av stora skillnader såväl när det gäller mål som åtgär- der. EU:s och hälsomål utgår nära nog helt från ett sjuk- domsinriktat perspektiv. De saknar hälsopolitiska jämlikhetsmål och har en stark inriktning mot hälsoupplysning i ett individ- och bete- endeperspektiv. och de länder som inspirerats av denna, t.ex. och , har en ansats med kompletterande målperspektiv, fokus på jämlikhetsmål och utsatta grupper samt åt- gärdsförslag som omfattar såväl samhälls- som individinriktade in- satser. hälsopolitiska måldokument är vad avser målpreciseringar och jämlikhetsmål baserat på ett omfattande vetenskapligt underlag men saknar nära nog helt de samhällsinriktade åtgärdsförslag som torde vara en förutsättning för att uppnå de hälsopolitiska jämlik- hetsmålen. Det finns anledning att i arbetet med svenska hälsomål och stra- tegier ta del av de erfarenheter som gjorts i fråga om andra länders och internationella organs hälsomål. 5.1WHO:s hälsopolitiska strategi för WHO har såväl globalt som regionalt tagit fram förslag till hälsopoli- tiska mål och strategier som antagits av medlemsländerna. WHO:s Eu- ropakontor har i många avseenden varit en föregångare i detta arbete när de utarbetade en s.k. Hälsa-för-alla-strategi (Hfa) inriktad mot 38 mål. Denna hälsopolitiska strategi för Europa- 116 (¤LSOPOLITISKA M¥L OCH STRATEGIER N¥GRA INTERNATIONELLA EXEMPEL regionen – som antogs – har direkt och indirekt inspirerat fler- talet medlemsländer att utforma nationella och/eller lokala mål och strategier för folkhälsoarbetet. WHO-strategins största betydelse har sannolikt varit att formulera och konkretisera en vision som utgår från att man kan och bör formulera mål för den framtida hälsoutvecklingen. Utgår man från dessa hälsopolitiska mål skapas en gemensam referens- ram för nödvändiga multisektoriella insatser för att främja hälsa och förebygga sjukdom. Det är detta synsätt snarare än precisa målangivel- ser och tydliga åtgärdsprogram som givit – och ger – WHO-strategin dess kraft och hållbarhet i ett europeiskt perspektiv. Den uppföljning av målen som periodiskt görs av medlemsländerna bidrar också i hög grad till att ge denna hälsopolitiska strategi en verklighetsförankring. uppdaterades målen och tidpunkten för måluppfyllelse flyttades fram . Det är denna version av den europeiska häl- sopolitiska strategin som redovisas nedan. En ny version av för med en starkare betoning på ohälsans bestämningsfaktorer, håller på att utarbetas i samråd med medlemsländerna. Denna strategi kommer att redovisas för beslut vid regionalkommitténs möte . I sammanhanget bör också nämnas att WHO förvän- tas besluta om en ny global Hfa-strategi. Det förslag till ny global stra- tegi som utarbetats innebär i flera avseenden en vidareutveckling av den nu gällande Hfa-strategin . I det nya förslaget har bl.a. ökad tyngd lagts på frågor om jämlikhet i hälsa, som strategin tillförts ett genderperspektiv. WHO:s hälsopolitiska strategi för utgår från bl.a. följande övergripande mål och synsätt: ·Ökad jämlikhet i hälsa såväl mellan som inom länder. "skall skillnaden i hälsotillståndet mellan länder och mellan grupper inom länder ha minskat med genom förbättring av hälsoläget för mindre gynnade länder och grupper." Den visionära kraften i detta första mål i Europa-strategin har bidragit till att de hälsopolitiska jämlikhetsfrågorna i allt fler länder finns allt högre upp på den politiska och professionella dagordningen. ·Alla människor skall ha möjlighet "att utveckla och använda sin egen förmåga att förverkliga sitt liv socialt, ekononomiskt och mentalt". En av grundpelarna i WHO-strategin är således att öka medborgarnas möjligheter (makt) att påverka hälsans villkor såväl i SOU 1998:43 (¤LSOPOLITISKA M¥L OCH STRATEGIER N¥GRA INTERNATIONELLA EXEMPEL 117 ett samhälls- som individperspektiv. Speciell uppmärksamhet skall enligt strategin ägnas åt socialt och ekonomiskt utsatta grupper samt människor med funktionshinder. ·Fred och en ekonomisk utveckling som främjar hälsa och välfärd är ett tredje övergripande mål. Betydelsen av den ekonomiska politi- kens inriktning ur ett folkhälsoperspektiv belyses. -¥L MED RISKPERSPEKTIV WHO-strategin omfattar dels ett antal specifika mål som gäller olika miljörelaterade hälsorisker, dels mål beträffande olika beroendefram- kallande produkter. De miljörelaterade hälsomålen uttrycks i termer av bl.a. rent vatten, ren luft, hög livsmedelskvalitet samt en effektiv övervakning vad avser hälsorisker från miljöfarligt avfall och markföroreningar. Minskad konsumtion av alkohol, tobak och psykoaktiva droger ut- gör en annan central del av WHO:s hälsopolitiska strategi för . De mål som formulerats i termer av minskat bruk följs också upp med speciella, relativt omfattande, separata hälsopolitiska handlingspro- gram. De sjukdomsspecifika målen omfattar sammanvägda hälsomått (t.ex. medellivslängd), grupper av sjukdomar (t.ex. kroniska resp. smitt- samma sjukdomar) och specifika sjukdomar. Beträffande de smitt- samma sjukdomarna är t.ex. målet att det inte skall förekomma några inhemska fall av polio, mässling, påssjuka, medfödd röda hund och difteri samt stelkramp . De sjukdomsspecifika målen anger bl.a. att hjärt-kärlsjukdomarna skall ha minskat med mellan och samt att dödligheten i cancer i resp. åldersgrupp skall ha minskat med . Vidare anges att skador, invaliditet och dödsfall uppkomna genom olyckor skall reduceras med och att det skall finnas en stabil och fortlöpande minskning av psykiska störningar. Hfa-strategin för har speciella hälsopolitiska mål för barn och ungdom samt kvinnor. Dessa mål är dock relativt allmänt hållna. 118 (¤LSOPOLITISKA M¥L OCH STRATEGIER N¥GRA INTERNATIONELLA EXEMPEL WHO-strategin utgår från att hälso- och sjukvården utgör en självklar och viktig drivkraft för att förverkliga hälsomålen. Ett antal mål inriktas också mot hälso- och sjukvårdens roll och ansvar t.ex. vad avser en väl utbyggd primärvård med ett brett ut bud av hälsofrämjande, sjukdomsförebyggande, behandlande och rehabiliterande tjänster. WHO-strategin betonar även betydelsen av andra arenor för folkhäl- soarbetet som skolan, arbetsplatsen, bostadsområdet och hemmet. &¶RUTS¤TTNINGAR F¶R FOLKH¤LSOARBETET Hfa-strategin lyfter speciellt fram behovet av ökad kunskap och med- vetenhet om hälsans bestämningsfaktorer både i ett samhällsinriktat och individuellt perspektiv, inte minst bland olika professionella grupper inom hälso- och sjukvården. Vidare betonas betydelsen av en förvaltningsstruktur som kan samordna genomförandet och uppföljningen av Hfa-strategin på nationell nivå samt att folkhälsopolitiken måste vara demokratiskt förankrad och b ygga på en bred och aktiv medverkan från en mängd institutioner och grupper såväl inom offentlig sektor och näringsliv som frivilliga organisationer. De periodiska uppföljningar och utvärderingar som görs av Hfa-strate- gin är erfarenhetsmässigt av betydelse såväl i de länder som utformat specifika mål som i de länder där denna typ av explicita folkhälsomål helt eller delvis saknas. /–97 genomfördes en utvärdering inom Europaregionen utifrån de 38 mål som uppställts för hälsoutvecklingen och folkhälsoarbetet. Den svenska uppföljningsrapporten till WHO, "Folkhälsoarbetets utveckling i " (Ds 1997:62), ger en relativt ingående bild av i vilken utsträckning de angivna målen kommer att kunna uppfyllas. Inga eller mycket små framsteg har enligt denna uppföljning gjorts bl.a. när det gäller att minska de sociala skillnaderna i ohälsa och för- bättra livskvaliteten. Vidare konstateras att mycket små framsteg gjorts vad avser att uppnå minskad alkoholkonsumtion. Den dominerande trenden för svensk del är dock – med dessa viktiga undantag – att goda framsteg gjorts med att förverkliga de olika Hfa-målen. SOU 1998:43 (¤LSOPOLITISKA M¥L OCH STRATEGIER N¥GRA INTERNATIONELLA EXEMPEL 119 Hälsopolitiska frågor blev i och med ett av EU:s formella samarbetsområden. Fördraget betonar att det hälsopolitiska samarbetet inom artikel 129 skall fungera som ett komplement till medlemsländernas politik. Stora delar av EU:s politik och verksamhet är av betydelse ur ett folkhälsoperspektiv. I "Strategi för EG-arbete i frågor som gäller folkhälsa och hälso- och sjukvård" (Ds 1997:4) konstateras t.ex. att "utformningen av direktiv som rör den inre marknaden kan ha bety- delse för hälsan. EU har befogenhet att utfärda direktiv om t.ex. punkt- skattebestämmelser för alkohol och tobak, förbud mot reklam och reg- lering kring arbetsmiljö och trafiksäkerhet". "Inom andra politikområ- den kan t.ex. jordbruksstödet och strukturfonderna ha betydelse för häl- soutvecklingen. Inom forskningsområdet finns möjligheter att stödja forskning och utveckling som kan ha betydelse för hälsan." I praktiken måste givetvis hälsoaspekter ofta vägas mot andra mål och intressen. EU:s hälsopolitik får därigenom både positiva och nega- tiva effekter på folkhälsan. Ett aktuellt exempel på en målkonflikt ur ett hälsopolitiskt perspektiv är EU:s mycket omfattande subventioner (ca ) till tobaksodling. bedrivs inom EU ett arbete för att minska tobakskonsumtionen och tobakens skadeverk- ningar, bl.a. i anslutning till det speciella programmet för att föreb ygga cancer och genom beslut att förbjuda tobaksreklam. Liknande målkon- flikter finns när det gäller pris och tillgänglighet vad avser alkohol, subventionering av feta mejeriprodukter samt en politik vad gäller frukt och grönsaker som kraftigt höjer konsumentpriset på dessa produkter. EU har inte några samlade explicita hälsopolitiska mål uttryckta i termer av förbättrad hälsa eller minskade hälsorisker. Huvudlinjen är snarare att beslut och insatser inte skall ha negativa effekter ur ett häl- soperspektiv. Denna hälsoskyddslinje återspeglas också i den årliga rapport från kommissionen som belyser hur hälsoaspekter integrerats i olika politikområden. Enligt den svenska policy som lagt fram bör denna samlade beskrivning av EU:s verksamhet ur ett folkhälsopers- pektiv utvecklas till en framtidsinriktad strategi för bättre folkhälsa inom gemenskapen. Ett inslag i arbetet med det nya ramverket bör en- ligt den svenska synen på EU:s folkhälsopolitik vara att beskriva de europeiska sambanden mellan t.ex. hälsa och ekonomi med hänsyn ta- gen till jämställdhet och jämlikhet i hälsa. Vidare betonas betydelsen av att EU – liksom i WHO:s hälsopolitiska strategi för – 120 (¤LSOPOLITISKA M¥L OCH STRATEGIER N¥GRA INTERNATIONELLA EXEMPEL fastställer vissa övergripande folkhälsomål för sin verksamhet. "Genom en ny inriktning för EU:s folkhälsoarbete skulle ... ett framåtsyftande helhetsperspektiv på EU:s folkhälsofrämjande insatser inom alla politikområden kunna erhållas.." "Vidare kan målkonflikter i unionens politiska beslutsprocess tydliggöras och de ömsesidiga samband som gäller mellan t.ex. ekonomisk tillväxt, förändringar i välfärdspolitiken och folkhälsa klargöras." Inom ramen för denna samlade folkhälsopolitik betonas speciellt i den svenska strategin betydelsen av ett samlat agerande för att minska tobakskonsumtionen, alkoholens skadeverkningar och narkotikabruket. Inom EU finns bl.a. följande specifika folkhälsoprogram: #ANCERPROGRAMMET med en femårsbudget (1996–2000) på 64 miljo- ner ECU och som omfattar insatser som bl.a. inriktas mot information, forskning, hälsoupplysning samt tidig upptäckt. svensk kontaktpunkt för cancerprogrammet. !IDS OCH VISSA ANDRA SMITTSAMMA SJUKDOMAR Europe Against Aids startade och utvidgades detta program till att omfatta även vissa andra smittsamma sjukdomar. Femårsbudgeten är på 49,6 miljoner ECU och insatserna inriktas bl.a. mot övervakning och kon- troll av smittsamma sjukdomar, smittskyddsåtgärder, information, un- dervisning och utbildning samt stöd till hiv-smittade och aidssjuka. är svensk kontaktpunkt för detta program. 0ROGRAM F¶R H¤LSOFR¤MJANDE INSATSER INFORMATION OCH UTBILDNING. Målet för detta program är att bidra till att säkerställa en hög hälso- skyddsnivå genom insatser för att bl.a. främja hälsoupplysning, multi- sektoriella folkhälsoinsatser samt erfarenhetsutbyte. Budgeten för pro- grammets femårsperiod (1996–2000) omfattar 35 miljoner ECU. hälsoinstitutet är svensk kontaktpunkt för detta program. .ARKOTIKAPREVENTIONSPROGRAMMET som antogs syftar bl.a. till att öka kunskapen om problem och konsekvenser som är förknip- pade med narkotikaberoende samt bidra till att förbättra information och utbildning för att förebygga bruk av narkotika. Svensk kontakt- punkt för detta program är . Inom EU:s biomedicinska forskningsprogram är ett av åtta delområ- den folkhälsoforskning inkl. vårdforskning med en tvåårsbudget (1995/96 – 96/97) på . Utöver den svenska representationen i dessa folkhälsoprogram finns även svensk medver- kan i ett antal andra hälsoinriktade arbetsgrupper och kommittéer t.ex. när det gäller insatser för att förebygga skador och utveckla hälso- SOU 1998:43 (¤LSOPOLITISKA M¥L OCH STRATEGIER N¥GRA INTERNATIONELLA EXEMPEL 121 främjande skolor samt i den verksamhet som bedrivs vid det europeiska narkotikaobservatoriet. Vid i omarbetades artikel 129 om folkhälsa. Ett intryck är att artikeln genom omarbetningen både skärps och utökas. Inledningsvis sägs "att en hög nivå till skydd för människors hälsa skall säkerställas både till innebörd och genomförande av all policy och samtliga insatser från den europeiska gemenskapens sida". I den omarbetade fördragstexten ställs också krav på medlemsländerna att tillsammans med samordna sina policies och program som rör olika förebyggande insatser. Utvidgningen av artikeln har i hög grad en biologisk inrikt- ning. Den handlar bl.a. om standardisering av blodprodukter och insat- ser för att stärka det veterinärmedicinska skyddet. Den omarbetade ar- tikeln träder i kraft efter det att den ratificerats av alla medlemsländer, vilket troligen inte blir förrän /99. 5.3Nationella folkhälsomål och strategier i några länder är ett av de länder som utvecklat sin hälsopolitik utifrån de mål och riktlinjer som anges i WHO:s hälsopolitiska strategi för . Ett viktigt dokument i detta utvecklingsarbete är Folkhälsorapport som omfattar dels en beskrivning och analys av hälsoutvecklingen i ett historiskt perspektiv, dels en del inriktad mot framtiden, multisektoriella insatser och deras betydelse ur ett folkhälsoperspektiv. Den finska Folkhälsorapporten bildar en bas för formulering och be- slut om den finska folkhälsopolitiken. I rapporten ges även vissa för- slag vad avser folkhälsopolicy inom t.ex. WHO och EU. Be- träffande EU:s hälsopolitik betonas bl.a. vikten av en samlad strategi inriktad mot hälsans bestämningsfaktorer snarare än sjukdomsspecifika program. Vidare betonas vikten av att prioritera insatser för att minska de sociala skillnaderna i ohälsa och utveckla metoder för hälsokon- sekvensbedömningar av t.ex. ekonomiska och strukturella förändringar. En central utgångspunkt för denna finska folkhälsostrategi är en re- dovisning av samband mellan samhällsutveckling och folkhälsa (med 122 (¤LSOPOLITISKA M¥L OCH STRATEGIER N¥GRA INTERNATIONELLA EXEMPEL fokus bl.a. på arbetslöshet och förändringar i välfärds- och transfere- ringssystemen) samt en redovisning av olika departements hälsopoli- tiska roll och ansvar. Genom denna redovisning tydliggörs hur folkhäl- sofrågorna förutsätter ett aktivt engagemang från nära nog alla depar- tement och därmed också behovet av en samlad nationell folkhälsopo- litik. Utöver denna redovisning lyfts ett antal speciella tvärsektoriella folkhälsoprogram fram dels i ett riskperspektiv (tobak, alkohol, narko- tika), dels i ett sjukdomsperspektiv (bl.a. psykisk ohälsa, sexuell hälsa och skador). Vidare redovisas de positiva erfarenheterna av de senaste 15 årens tvärsektoriella samarbete för att främja ur hälsosynpunkt goda matvanor. Speciell uppmärksamhet ägnas de sociala skillnaderna i ohälsa.