sou · GMB357 · 1999-01-01 00:00:00 — Datorbaserat IT-stöd för dialog Att använda datorbaserat IT-stöd för dialog/interaktion har också det varit vanligt inom kommunprojekten. I det här avseendet har man gjort samma erfarenheter som inom högskoleprojekten. Datorkonfe- renssystemet First Class och andra liknande, men web-baserade, till- lämpningar har fungerat bäst för kommunikation mellan lärare och (en) studerande. Eller för att sprida en och samma information från läraren till samtliga deltagare. Den individuella kommunikationen är också den del av IT-stödet som uppskattas mest allmänt, både av deltagarna och bland projekt- 74 Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten Den större möjligheten att få tag i sin lärare och den of- tast snabba responsen på frågor och insändningsuppgifter framhålls som klara fördelar med tekniken. Det är så stödet ofta har använts. Med IT-stöd går det fort och lätt för deltagaren att söka och få hjälp, studi- erna underlättas och går snabbare framåt, som läraren enkelt kan få tag i var och en av deltagarna, hålla sig informerad om deras framsteg och hjälpa till när någon kört fast. Det är bara i något enstaka projekt som deltagarna sägs ha varit missnöjda med den individuella kommunikationen. Det som då kritiseras är att den anting- en varit för långsam eller för kortfattad och opersonlig. Däremot har det datorbaserade IT-stödet bara i undantagsfall an- vänts och fungerat bra för gruppkommunikation. ...att First Class främst använts som distributionsväg och informationsbank snarare än som ett konferens- och diskussionsforum. I gemensamma datorbasera- de diskussionsfora har åtminstone den synliga aktiviteten för det mesta varit låg. Inte mycket har skrivits, däremot påpekas i flera projekt att deltagarna varit noga med att läsa andras inlägg. Det är dessutom inte bara den datorbaserade gruppkommunikatio- nen som förekommit sparsamt, överhuvudtaget tycks det ha varit mind- re vanligt att deltagarna använt IT-stödet för att prata med varandra. Den kommunikation som förekommit, har i princip ägt rum mellan (en) deltagare och läraren, eller inte alls. Att den IT-baserade gruppkommunikationen har varit sparsam, har noterats i de flesta projekt och deltagarna uppges i sina kursvärderingar ha efterlyst mer aktivitet från varandra. Däremot beskrivs den obefint- liga gruppkommunikationen sällan som ett särskilt allvarligt problem inom själva projekten. Detta har troligen att göra med att fokus i IT- användandet för det mesta placerats på annat håll. I de kursmodeller där i första hand struktur, självstudier och effektivitet betonats, har gruppkommunikationen inte tilldelats någon självklar roll och i de and- ra projekten – med mindre struktur, mer flexibilitet och större deltaga- ranpassning och med fokus på en kollektiv lärandeprocess – har grupp- kommunikationen kunnat äga rum när man träffats fysiskt. Dessutom beskrivs den nya informationstekniken även bland dessa projekt som individualiserande. Enskild kommunikation är vad som förväntas och därmed också vad som åstadkoms. Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten Tekniken har överträffat mina vildaste förväntningar I en del kommunprojekt har IT-stödet fungerat alldeles utmärkt och upplevts som ett pedagogiskt lyft för både lärare och kursdeltagare. Med hjälp av distansöverbryggande teknik har studiemöjligheter ska- pats där tanken på sådana tidigare knappast kunnat tänkas. I ett projekt förmedlades t.ex. kursinnehåll och skapades dialogmöjligheter via sa- tellit till fartygsanställda på resa uppe vid . Och tekniken har nått långt inom . En deltagare i ett annat projekt hade varken tillgång till elektricitet eller telefonlinje i sitt hem. Där skedde datorkommunikationen med hjälp av en bärbar dator med laddningsbara batterier, vilka laddades under de tider som man i fastig- heten körde ett dieseldrivet kraftaggregat. Telekommunikationen sked- de med hjälp av radiolänk. Och allt fungerade utan problem. Men för det mesta har teknikstödet krånglat på ett eller annat sätt. Precis som bland högskoleprojekten har inte tekniken fungerat helt problemfritt i något av kommunprojekten. De kanske mest omtalade och omdiskuterade problemen har i denna senare grupp att göra med bildkonferenstekniken. – problem med nätkapacitet och anslutning/uppkoppling Visst tekniskt krångel med bildkonferenstekniken avfärdas som mer eller mindre oväsentligt i de flesta projekt. Den ibland dåliga bildkva- liteten och sporadiska avbrott i ljud- eller bildöverföringen har stört, men för det mesta inte fått någon avgörande betydelse för genomföran- det av kursen eller utbildningen. Dokumentkameror som inte riktigt fungerat som de ska har irriterat, men inte heller spelat någon större roll. En reflexion som görs i ett projekt är att goda förberedelser, kurs- materialets kvalitet, lärarens pedagogiska förmåga och interaktionen inom studiegruppen visat sig viktigare än hög teknisk standard. Däremot har avgörande problem uppstått när överföringen mellan deltagare och lärare – eller olika deltagargrupper – brutits permanent eller ofta, när uppkopplingar inte fungerat och deltagarna gång på gång fått vara med om att tekniska problem avbrutit föreläsningar och dis- kussioner. Eller när kursen överhuvudtaget inte har kunnat komma igång. Denna sortens problem har många projekt som arbetat med bild- konferensteknik stött på. I flera av projekten har dessutom problem med bildkonferenstekniken antingen tvingat fram justeringar av syfte och ambitionsnivå – delar av de ursprungliga projektplanerna har fått 76 Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten strykas, teknikanvändningen har lagts på en lägre och mindre omfat- tande nivå än planerat – eller till att kursstarten fått skjutas upp. I ett par fall fördröjdes projekten . En orsak till att just den här sortens tekniska problem gärna lett till relativt stora och långvariga svårigheter, är att de för det mesta inte kunnat åtgärdas inom projekten. För att komma till rätta med kommu- nikationsnät som inte byggts ut i den hastighet som utlovats i olika re- gioner, med nät som inte har den överföringskapacitet som påståtts och med för svaga bryggor inom näten, krävdes för det mesta kommunala beslut och kommunala åtgärder, ibland även investeringar inom ramar- na för den kommunala budgeten. Dessutom var man beroende av att leverantörer levererade utrustning och programvara och av samar- bete med nätoperatören. I projekten har man brottats med oklarheter i den kommunala organisationen kring teknikansvar och beslutsman- dat , samarbetsproblem mellan lokal och regional förvaltning, försökt påverka stora nätoperatörer att agera och överhuvudtaget försökt hante- ra en problematik som ofta befunnit sig långt utanför enskilda projekts eller enskilda projektmedarbetares räckvidd. Datorbaserat IT-stöd – problem med uppkoppling och hopkoppling/kompatibilitet Andra vanliga tekniska problem har för det mesta gått att lösa med hjälp av den expertis som antingen funnits knuten till respektive pro- jekt eller som kunnat köpas in utifrån, eller med hjälp av kompetensut- veckling internt i projektet. Detta gäller för de flesta svårigheter som haft att göra med datorer och datorkommunikation. Vanligtvis har dessa problem inneburit att det har varit svårt att få igång den interna kommunikationen inom kur- sen. Uppkopplingen mot olika servrar och installationen av program- vara har skapat problem, företrädesvis i början av kurserna. De tekniska problem som uppstått kring datoranvändningen tycks lika ofta ha berott på deltagarnas och lärarnas bristande erfarenhet som på svagheter i tekniken. Alla var inte vana vid datorerna från början och även de erfarna datoranvändarna hade sällan provat på att själva genomföra tekniska installationer eller uppkopplingar. I ett projekt de- lade t.ex. flera personer på en och samma datorutrustning och situatio- nen blev riktigt komplicerad då några personer gjorde förändringar i program och kopplingar utan att informera de andra. Bristen på kunskap och erfarenhet visade sig i några projekt även i den överdrivna tilltro som man visade tekniken, och i de felaktiga val som gjordes. Utan att med säkerhet känna till teknikens kapacitet eller begränsningar, och ibland påhejade av leverantörers, operatörers och Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten andra mer externa intressenters beskrivningar och utfästelser, planera- des kursmodeller och tekniska lösningar som i efterhand visade sig va- ra orealistiska och omöjliga att genomföra. Exempelvis när det gäller problem med anslutningar till internet tycks orsakerna ofta ha funnits i valet av tekniska förutsättningar. I ett antal projekt har tillgången till internet begränsats antingen av att datorerna haft otillräcklig kapacitet, programvaran varit föråldrad eller den valda servern varit överbelastad. Valet av hårdvara, mjukvara och server visade sig komplicerat även i andra avseenden. I någon kurs kunde t.ex. de e-postsystem som an- vändes inte alltid hantera bifogade filer, och i ett par andra kurser gav olika webläsare olika åtkomst till kursmaterial och kursinformation som placerats på internet. Överhuvudtaget visade det sig inte sällan be- svärligt att få olika (standard)komponenter att fungera ihop. Datorer, mjukvara och servrar som var och en för sig fungerat alldeles utmärkt i andra sammanhang, har i flera projekt bildat instabila system då de kombinerats. Som en slutsats av detta menar man i ett projekt att: När ett IT- baserat utvecklingsarbete startar bör den tekniska infrastrukturens begränsningar kartläggas och en fungerande teknisk plattform som kvalitetssäkras i alla led användas. Men dessa problem har som sagt i regel varit möjliga att hantera in- om projekten, med hjälp av antingen teknisk expertis eller intern fort- bildning. I de allra flesta projekt betonas i synnerhet behovet av teknisk support. Utan tillgång till sådan kan även smärre tekniska problem eller missöden få allvarliga konsekvenser för en kurs. Problemen med datorerna och datoranvändningen tycks generellt sett ha påverkat förutsättningarna för projektgenomförandet mindre än vad den krånglande bildkonferenstekniken gjort. En orsak till detta är troligen just att datorproblemen har kunnat åtgärdas inom projekten. Ett annat skäl kan vara de olika roller som tekniken getts kurserna. Bildkonferenserna har oftast gjorts mer oundgängliga än datorkommu- nikationen. Kurserna med bildkonferensteknik har i princip byggts upp med lärarens ljud- och bildförmedlade undervisning som stomme. Da- torkommunikationen har sällan givits en sådan central roll. Denna har för det mesta funnits med som ett komplement i kursen, som ett stöd för undervisning och självstudier. När datorerna inte har fungerat har problemen kunnat kringgås eller kompenseras på olika sätt, t.ex. genom att den elektroniska kommunikationen ersatts med brev, telefonsamtal eller fax eller helt enkelt hoppats över. 78 Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten 4.6Deltagarnas tillgång till utrustning och nätanslutning Deltagarna har fått låna den tekniska utrustningen För det mesta har inte kommunprojektens deltagare själva behövt stå för kursens IT-stöd. I de projekt som förlagts till olika arbetsplatser har den tekniska utrustningen varit i huvudsak arbetsgivarens ansvar och i de projekt där man arbetat med en lokal studieorganisation som bas – med lokala studiecentra – har deltagarna nyttjat den utrustning som funnits i dessa. I flera av dessa projekt har utrustningsfrågan tenderat att bli problematisk, och därför central: I de flesta studiecentra har bildkonferensteknik funnits tillgänglig, i åtminstone fysisk mening. Problemen med denna – svårigheterna att få till stånd fungerande bild- och ljudöverföring – har som sagt varit både vanliga och ibland även allvarliga. Eftersom man inom projekten har varit beroende av att tekniken fungerat för att de olika kurserna över- huvudtaget ska ha varit möjliga att genomföra, har detta skapat en osä- ker situation för både kursdeltagare och projektorganisation. Vid ett flertal tillfällen har tekniska problem som sagt lett till att projekt förse- nats eller projektplaner reviderats. har kursdeltagarna även kunnat disponera eller låna hem da- torer och mjukvara från sitt lokala studiecentrum och få hjälp med tek- nisk support därifrån. Detta uppges ha fungerat bra. I ett enda sådant projekt fungerade inte supporten. I en annan grupp projekt har deltagarnas arbetsgivare varit ansvariga för den teknik som ingått. Det har handlat om fort- och vidareutbild- ningar, ibland förlagda till själva arbetsplatsen. Den här lösningen på utrustningsfrågan har även den inneburit en del problem. Det har t.ex. visat sig att arbetsgivaren inte alltid i praktiken kunnat ställa upp med den utrustning, programvara och support som utlovats från början. Det har i några projekt även varit svårt att få till stånd en anslutning till ar- betsplatsens interna kommunikationsnät. Av främst säkerhetsskäl har arbetsgivaren inte velat riskera att obehöriga ska få tillgång till infor- mation som finns där. I en kurs som gavs på en kriminalvårdsanstalt tilläts inte distansundervisning via modem och nät. I vissa kursprojekt har utbildningsanordnaren stått för IT-stödet. Låna eller själv stå för utrustning – en fråga om tillgänglighet och ekonomi Inom kommunprojekten har man för det mesta valt en annan lösning på utrustningsfrågan än inom högskoleprojekten. I de förstnämnda er- Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten bjöds deltagarna för det mesta att låna eller på annat sätt disponera ut- rustning, medan det inom högskoleprojekten var upp till deltagarna själva skaffa sig tillgång till det IT-stöd som ingick i kursen. Utifrån de erfarenheter som gjorts i projekten, är det svårt att påstå att en modell fungerat bättre än den andra. Om det krävs att deltagarna själva ska ansvara för den tekniska ut- rustningen riskerar man att stänga ute vissa grupper från studierna och det kan hända att deltagarna kommer med sinsemellan olika utrustning till kursen – med kommunikationsproblem som följd eller med svårig- heter för vissa att fullt ut tillgodogöra sig det digitala kursmaterialet. leder dessa olikheter till att några deltagare måste kompenseras, att den digitala informationen t.ex. måste kompletteras med skriftlig, och dubbelarbete uppstår för kursledningen. Om å andra sidan utbildningsanordnaren erbjuder sig att låna ut ut- rustning eller på annat sätt göra den tillgänglig, ställer detta krav på relativt stora investeringar för att tekniken ska räcka till alla, fungera i olika sorters utbildningssammanhang och för att den ska vara uppdaterad. Detta uppfattas i praktiken som omöjligt att sätta i system för andra än utbildningsanordnare med ett relativt brett och utbud av distanskurser eller annan verksamhet med IT-stöd, t.ex. uni- versitet och högskolor, större kommunala studiecentra eller större ar- betsgivare. Andra har inte råd – inte som läget är , när tekniken är jämförelsevis dyr, när teknikutvecklingen innebär krav på kontinuerliga nyinvesteringar och när de flesta utbildningsanordnare lever och verkar med snäva ekonomiska ramar. Det som projekten däremot ganska entydigt har visat, är att det kan visa sig vanskligt att lita på att en tredje part, någon annan än deltaga- ren eller utbildningsanordnaren, ska ansvara för kursens IT-stöd. Dels för att ansvarsproblematiken då kompliceras ytterligare, dels för att en mer utomstående intressent inte alltid kan antas känna något större en- gagemang för just denna kurs eller ha tillräcklig kunskap om kursen för att se till att rätt och tillräcklig utrustning görs tillgänglig. 4.7IT-kompetens och teknisk support – deltagarnas och lärarnas Deltagarnas datormognad och behov av teknisk support Att ha deltagit i ett av DUKOMs kommunprojekt verkar allmänt ha uppfattats som en mer eller mindre arbetsam kamp mot trilskande tek- nik, under för övrigt ganska behagliga pedagogiska förutsättningar. Det är ungefär så deltagarnas reaktioner beskrivs i slutrapporterna. 80 Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten att arbeta på i kurserna har för det mesta uppskattats. På samma sätt här som inom högskoleprojekten tycks deltagarna uppfatta tydliga riktlinjer och en klar arbetsgång som stöd i studiearbetet. Och tekniken har för det mesta krånglat, åtminstone i början, men för det mesta även senare till och från. Men för flera av kursernas målgrupper tycks inte problemen med IT-stödet ha spelat någon större roll. En välmotiverad deltagare, en per- son som själv är tekniskt kunnig, en högutbildad person som deltar i en kurs som han eller hon önskar och som erbjuds rimliga förutsättningar att kombinera arbete och studier, klarar av att hantera IT-stödet även om det inte alltid fungerar som det ska. Detta framgår av projektens slutrapporter. Även den som studerar under något sämre förutsättningar, som är utan studievana och kanske inte lika välmotiverad, som har svårt att få tiden att räcka till och som inte är van vid den nya informationstekni- ken, kan tillgodogöra sig distansutbildning med IT-stöd. Det sägs också i projektrapporterna, men då måste ett fungerande stöd tillföras kurser- na – både ett socialt, pedagogiskt och ett tekniskt stöd. passas studietakten, inrättas lokala studiegrupper och utvecklas hand- ledarrollen för att skapa bättre förutsättningar för svagare deltagar- grupper. Och tekniskt stöd har erbjudits. Tillgången till teknisk support har ofta visat sig avgörande för deltagarnas möjligheter att genomföra sina studier. I ett projekt startade man dock en kurs utan att ha planerat in någon tid alls för teknikintroduktion. Deltagarna kunde inte hantera IT- stödet och resultatet blev att istället fick tas från undervis- ningstiden, vilket i sin tur ledde till att hela kursen fördröjdes och till att deltagarna inte hann komma igång med studierna innan det var dags att göra sommaruppehåll. Kursen fick startas om (då med teknikintroduktionen inplanerad redan från början). Var den tekniska supporten ska tas från, och hur den ska utformas, har visat sig vara en mer öppen fråga. Inom kommunerna finns inte alltid särskilda tekniska stödcentra inrättade, i stället har teknisk kom- petens fått letas lite överallt i den kommunala organisationen. Till lo- kala studiecentra fanns alltid minst en ansvarig stödperson kopplad, men även om den tekniska utrustningen ingått i dennes ansvarsområde har inte alltid han eller hon haft någon teknisk specialkompetens. Och den lokale handledaren som ansvarat för de lokala studiegruppernas arbete har ofta tilldelats en mer pedagogisk än tekniskt stödjande funk- tion. Hos berörda arbetsgivare fanns heller inte alltid tillräcklig teknisk kompetens. En hel del har dock gått att åstadkomma inom projekten. Framför allt framhålls vikten av att IT-stödet introduceras ordentligt i början av Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten Tydliga instruktioner underlättar också och om läraren själv är tekniskt kunnig och kan förmedla sin kunskap till kursdeltagarna, är förstås detta bra. I slutrapporterna framhålls hur viktigt det är att fram- för allt inte underskatta deltagarnas behov av stöd. Inom projekten har man även förvånats av deltagarnas sinsemellan så skiftande datormog- nad. Lärarnas IT-kompetens och arbete Lärarna inom kommunprojekten har oftare haft tidigare erfarenhet av IT-stödet än av själva distansformen. Det betyder dock inte alltid att man provat på att undervisa via datorer eller bildkonferens, eller att man tidigare utvecklat informationstekniska hjälpmedel. För det mesta har man inte det. Men man har använt tekniken i annan verksamhet. Det är en förklaring till varför lärarna generellt sett även i dessa projekt upplevt färre och mer kortvariga problem med tekniken än deltagarna. Tekniken är för det mesta vald utifrån lärarnas förförståelse, inte i första hand utifrån deltagarnas. Med vanligtvis liten erfarenhet av både distansformen och av att an- vända IT-stödet i ett pedagogiskt sammanhang, tycks de flesta lärare i kommunprojekten ha valt en lärarroll som de känt till . Det talas betydligt mer sällan i dessa rapporter än i högskoleprojektens, om att en ny lärarroll utvecklats som ett resultat av IT-stöd och peda- gogisk modell. I bara några få rapporter omtalas den nya hand- ledarrollen , eller talas om en övergång till handledning, vägledning och ökad lyhördhet i undervisningen. Av beskrivningarna att döma har lärargärningen inom DUKOM-projekten sällan uppfattats som funda- mentalt ny. Många tycks ha gjort mer eller mindre som man alltid har gjort, fast den här gången på distans och med IT-stöd. Till sådana resultat finns minst två rimliga förklaringar: För det första eftersträvades i ett flertal projekt inte en öppen eller flexibel lärare. Tonvikten på struktur och kunskapsförmedling i under- visningssituationen var ganska genomgående. Det som därmed återska- pades via tekniska medier, var en ganska traditionell undervisningssitu- ation, med lärare som ledde och lärde ut och elever som lyssnade och lärde in. För en lärare som kommit till en av de mer strukturerade DUKOM-kurserna från traditionell undervisning har därmed ingen an- ledning givits att ändra lärarbeteende. Detta är dessutom en lärarroll som kan motiveras av både IT-mediet och distansformen i sig. I några projekt ansågs exempelvis bildkonfe- renstekniken kräva noggrann struktur och lämna litet utrymme för spontana improvisationer, och i andra talades om hur distansformen och den ensamhet som den distansstuderande är utlämnad till, leder till 82 Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten att även små problem kan stoppa studierna. Då anses en tydlig och klar vägledning vara nödvändig – raka besked behövs för att inte göra en tung studieform onödigt krävande. För det andra, förekommer troligen redan handledarrollen inom flera av de utbildningskulturer som finns representerade bland DUKOM-projekten. I flera projekt beskrivs hur en uttalat vuxenpeda- gogisk tradition dominerar den egna utbildningsmiljön, hur idéer om reflexion, deltagarstyrning, individuell anpassning och erfarenhets- anknytning vägleder verksamheten. Man är van att arbeta med vuxna, vet hur vuxna lär och hur utbildning för vuxna bör utformas. Inom folkbildningen finns denna kultur och ett antal universitetsinstitutioner, kommunala bolag och komvuxenheter säger sig tillämpa den. Och vuxenpedagogisk teori sammanfaller i stora delar med handledarrollen, som denna beskrivits bland projekten. När en vuxenpedagogiskt skolad lärare sedan upprepar sin undervisning i ett distansprojekt av den här typen, upplevs inte arbetet som särskilt nytt eller annorlunda. IT-stödet och distansformen kan vara tidskrävande. De stora kraven på planering och förberedelser, samt den skriftliga kommunikationen och individualiseringen, har gjort att mycket lärartid gått åt. Dessutom har den egna kompetensutvecklingen tagit tid för den oerfarne läraren, för den som arbetat med internetbaserat undervisningsmaterial har det tagit tid att t.ex. kontrollera och uppdatera länkar och den som undervi- sat via bildkonferens har varit tvungen att satsa en del extra arbete på administration – bokning av lokaler och sändningstider, kontroll av dessa och inte sällan ombokningar av lokaler och sändningstider. Men att distansundervisning med hjälp av IT-stöd per definition skulle vara mer tidskrävande än annan utbildning, är ingen slutsats som dras generellt bland kommunprojekten. anses den istället innebära att mindre lärartid går åt. När IT-stödet och distansformen gör att kurserna tar än vanligt att genomföra, när distansformen ersätter vanlig klassrumsundervisning med långt driven individualise- ring eller decentraliserade utbildningar som kräver att läraren reser ut i landet för att undervisa, sparas tid istället in. Tidsåtgången bestäms av den pedagogiska form som väljs och eventuella besparingar beror på vilken pedagogisk form som ersätts. Pedagogik och IT-stöd inom kommunprojekten Externt samarbete49 har förekommit i de flesta av kommunprojekten, i ungefär tre fjärdedelar av dem.