sou · GMB314 · 1999-01-01 00:00:00 — Det viktiga när det gäller datorlagrad information är emellertid, från tekniska utgångspunkter, inte varje enskilt fysiskt tillstånd eller icketillstånd eller dess lokalisering utan det inbördes sambandet mellan dessa tillstånd, det mönster av bits som de tillsammans bildar, och när det gäller kommunikation, den ordning i vilken de informationsbärande signalerna överförs eller sätts samman när de når fram. Den nu antydda objektkategorin som varken kan ses som uteslutande materiell eller uteslutande immateriell kan kallas kvasimateriell. Sådana företeelser kan alltså till skillnad från t.ex. sedlar individualiseras endast i form av unika bitmönster eller signalordningar men inte som unika saker. Denna karaktär utgör en grundläggande förutsättning för det flexibla sätt på vilket det är möjligt att i IT-miljön bearbeta och kommunicera information.33 31Eftersom elektricitet inte kan ses som något konkret, uppkommer motsvarande komplikationer vid olovlig kraftavledning. Det anses inte utgöra en besittnings- rubbning att avleda ström genom en otillåten inkoppling på elnätet, varför ingreppet inte kan föranleda ansvar för stöld eller egenmäktigt förfarande utan endast för olovlig kraftavledning (8 kap. 10 § ). Om en gärningsman däremot rubbar en innehavares besittning till själva den elektriska anläggningen, t. ex. genom att bryta den elektriska strömmen, kan ett egenmäktigt förfarande föreligga. Svårig- heten att dra en generell gräns mellan konkreta och abstrakta objekt är således inte unik för IT. 32Enligt svensk och internationell standard tar definitionen av data sikte på representation av information medan information definieras som innebörden i data. 33SOU 1992:110 s. 256 ff. 34 Traditionella betalningar och IT De beskrivna nya förutsättningarna medför att det i första hand är logiska skydd baserade på kryptografi som gör en övergång till e-pengar i vid mening möjlig. Med kryptografi menas principer, resurser och metoder för Traditionella betalningar och IT 35 att omvandla data i syfte att skydda mot ·olovlig insyn (confidentiality of content) ·förfalskning; dvs. mot sådana manipulationer att data inte i alla delar härrör från den som framstår som utställare (origin authentication och content integrity) ·att ursprunget förnekas (non-repudiation of origin) ·att mottagandet förnekas (non-repudiation of receipt). För att förstå dessa rutiner är det viktigt att skilja skyddet mot insyn från sådana skydd som endast syftar till att motverka förfalskningar och för- nekande av ursprung eller mottagande. I det första fallet är det fråga om kryptering; dvs. att omvandla data till en form som inte kan förstås (skydd mot insyn). Dessa rutiner behöver inte beskrivas närmare. Övriga skydd baseras på signering; dvs. att ett kontrolltal skapas på grundval av den datamängd som skall skyddas t.ex. data som represen- terar ett sedelnummer och en valör. Därvid används kryptografiska metoder och unika s.k. nycklar, så att det utifrån kontrolltalet skall kunna verifieras, dels att uppgiften om utställare är sann, dels att datamängden inte har manipulerats.35 Sådana s.k. signaturer , kan i huvudsak ersätta traditionella underskrifter, men det finns också betydelsefulla skillnader och signaturerna kan utöver att skydda e-pengar i vid mening användas för t.ex. signering av digitala dokument, tillträdeskontroll och verifiering av organisationer, befogenheter, enheter och processer. Till detta skall läggas behovet av vissa administrativa rutiner, som i anknytning till e-pengar huvudsakligen består av upp- och nedräkningar av saldon och s.k. tidsstämplingar. Vissa rutiner, s.k. symmetrisk kryptering, förutsätter att både den som signerar och den som verifierar signaturen har tillgång till samma hemliga nyckel, medan asymmetrisk kryptering innebär att två nycklar används; en hemlig och en publik nyckel. Dessa rutiner har beskrivits närmare av bl.a. i betänkandet Elektronisk dokumenthantering (SOU 1996:40 bilaga 2) och referensgrupp för 34Enligt en svensk standard definieras kryptering som omvandling av klartext till kryptotext medelst kryptosystem och aktuell kryptonyckel i syfte att förhindra obehörig åtkomst av konfidentiell information. 35Om en nyckel för att dekryptera går förlorad kan det vara i det närmaste omöjligt att återföra data till läsbar form, medan en förlust av nyckeln för att verifiera vissa signaturer endast hindrar en äkthetsprövning. 36 Traditionella betalningar och IT krypteringsfrågor i en rapport , Kryptopolitik möjliga svenska handlingslinjer. Traditionella betalningar och IT 37 genomförs handel och transfereringar till betydande del med elektroniska instrument och elektronisk kommunikation. Dessa rutiner brukar likna vedertagna förfaranden och vara enkla att beskriva från en användares perspektiv. De tekniska lösningarna kan däremot utvärderas endast av den som har ingående kunskaper i IT och matematik. Dessutom berörs hela handelsmönster och det finns en tendens att variera och anpassa de nya rutinerna så att vedertagna gränser fördunklas eller rent av raderas ut.36 Den del som motsvarar en traditionell betalning kan därför vara svår att urskilja och uttrycket e-pengar används ofta lösligt i en vid mening (jfr avsnitt 2.1.1), med sikte på en rad olika mekanismer för betalningar. Det behöver därför klarläggas vad som menas med e-pengar. En sådan genomgång ¾ som bör omfatta såväl övergripande och principiella indelningar som mera detaljbetonade skillnader mellan olika koncept ¾ brukar delas in i olika abstraktionsnivåer, där de övergripande modellerna för betalning, dataflödena och mekanismerna för informations- säkerhet behandlas var för sig. 37 Visserligen ligger en utgångspunkt från valet av övergripande modell närmast till hands för rättsliga överväganden, men även vissa detaljer som rör dataflöden och säkerhetsmekanismer är av betydelse från rättsliga utgångspunkter; t.ex. tekniska detaljer som blir 36Detta är typiskt för IT-området. Se t.ex. hur de tidigare så tydliga skillnaderna mellan tal, text och bild kommit att flyta samman i IT-miljön till s.k. multimedia. 37Medan redogörelsen för modellen tar sikte på att inordna de nya rutinerna under redan kända former för betalning och anknytande mönster för handel och administration rör dataflödet de krav som ställs vid lagring, kommunikation och verifiering av data. Mekanismerna för informationssäkerhet avser de metoder varigenom erforderlig säkerhet nås för lagrade och kommunicerade data; i huvud- sak val mellan olika former och kombinationer av hårdvaror och kryptografiska rutiner. avgörande för om anonymitet föreligger eller hur länge det är möjligt att korrigera eller återkalla en transaktion. Jag har därför valt en klassificering utifrån följande tekniska, finansiella och juridiska aspekter på e-pengar i Konto- eller kontantbaserade system Anonyma eller spårbara transaktioner Öppna eller slutna system Små eller stora transaktioner Kort eller nätbaserade rutiner Konto- eller kontantbaserade system En grundläggande indelning brukar göras mellan medel på konto och digitala värdeenheter som fungerar som kontanter. När medlen inte är registrerade på ett individualiserat konto hanteras de som värdeenheter, som finns i ett elektroniskt förvar hos den som innehar medlen. 38 Beskrivningar av medel som finns hos innehavaren brukar, med användning av metaforer som elektronisk börs och elektronisk plånbok, ta sikte på vissa hårdvaror, t.ex. ett kort eller en hårddisk där innehavaren förvarar de symboler som bär betalkraften; de digitala värdeenheterna. Dessa elektroniska förvar för digitala värdeenheter kan vara utformade som ackumulerade saldon. Rutinerna för betalning påminner då ofta om traditionell överföring av bokpengar mellan konton, med den skillnaden att själva kontoföringen sker hos betalaren (t.ex. på ett kort) och hos betalningsmottagaren, vanligtvis i en särskilt skyddad terminal. I de fall där transaktionerna dessutom blir registrerade på s.k. skuggkonton hos ett finansiellt institut blir likheten med traditionell kontoföring särskilt påtaglig. Pengar som betalnings medel ställs i förgrunden utan 38Angående begreppet förvar i IT-miljö, se betänkande (SOU 1997:39) Integritet Offentlighet Informationsteknik, s. 482 ff., 500 ff., 508 ff. och 604 ff. omvägar via symboler som, liksom mynt och sedlar, avses utgöra instrument för betalningar, och det som sker i kort och kortterminaler är, vid saldobaserade rutiner, inte att betalningsmottagaren erhåller en sedel eller en check i digital form. Istället ändras saldon på kort och kortterminal. De digitala värdeenheterna kan också hanteras som fasta valörer, och hybridsystem förekommer där en viss digital sedel kan delas upp i flera med mindre valörer. 39 Sådana objekt kan förenklat beskrivas genom en jämförelse med traditionella sedlar och urkunder. Istället för ett papper med visst tryck etc. signerar utställaren data som representerar sedelnummer, valör, giltighetstid etc. I princip sker betalningen genom att betalningsmottagaren erhåller de digitalt signerade värdesymbolerna. Han tillgodogör sig dem därefter genom inlösen eller, i vissa system, genom att återanvända dem för egna betalningar. Även dessa rutiner kan ha likheter med kontoföring eftersom viss registrering och avstämning behövs för att skydda mot manipulationer. I vart fall sker vanligtvis en avräkning mot en dator där uppgifter förs om vilka digitala värdeenheter som har använts, och det beror då på utformningen av kringliggande rutiner vilka uppgifter om transaktionen som kan tas fram. När uttrycket e-pengar i vid mening används i anknytning till individualiserade konton hos finansiella institut tar beskrivningarna sikte endast på vissa inledande moment; rutinerna för att initiera en betalning. Transaktioner inom och mellan finansiella institut brukar inte ses som baserade på e-pengar i vid mening, trots att själva kontohållningen och kommunikationen inom och mellan instituten sköts elektroniskt. När kort skall laddas eller anskaffas och när digitala värdeenheter som förvaras på innehavarens hårddisk skall förvärvas från utgivaren brukar en koppling till ett individualiserat konto dock finnas, även för de mest kontantliknande e-penningsystemen. Olika tillämpningar av e-pengar i vid mening erbjuder alltså en glidande skala från kontobaserade till kontantliknande rutiner där betalkraft kan hanteras som digitala värdeenheter, utformade antingen som saldon som räknas upp eller ned eller som fasta valörer som betalaren tillför betalningsmottagaren. Det talas härvid om olika grader av moneyness. 39En alternativ lösning bygger på att betalningsmottagaren lämnar (digitala) växel- pengar. I det följande används begreppet värdeenhet som beteckning på digital representation av betalningsmedel oberoende av teknisk lösning ¾ dvs. oavsett om de är utformade som ackumulerade saldon, fasta odelbara valörer eller hybridsystem 40 ¾ förutsatt att enheterna inte är knutna till ett individualiserat konto utan finns på annat sätt som digitala symboler för betalkraft hos betalare, betalningsmottagare och finansiella institut; se vidare den definition som föreslås, avsnitt 3.7.1.2. Från rättsliga utgångspunkter synes skillnaden mellan digitala värdeenheter som registreras som saldon och sådana som utfärdas som fasta odelbara värden vara av begränsat intresse. Kontoliknande registreringar kan aktualiseras även vid användning av sedelliknande instrument och för båda dessa varianter behövs skydd mot bl.a. dubbelspendering ar. Anonyma eller spårbara e-pengar Transaktioner via individualiserade konton är vanligtvis fullt spårbara medan överföringar av digitala värdeenheter mellan elektroniska förvar kan göras mer eller mindre anonyma. Graden av spårbarhet beror på utformningen av och ansvaret för ·de administrativa rutinerna, och ·det kryptografiska skyddet. Även digitala värdeenheter som registreras som saldon ¾ inte som fasta valörer ¾ och som är spårbara via skuggkonton kan tekniskt och administrativt anonymiseras så att deras funktion motsvarar betalningar med mynt och sedlar. När t.ex. kort med e-pengar säljs över disk, utan 40Följande beskrivning av hur e-pengar representeras tekniskt ges i rapporten of electronic money från för for International Settlements (BIS). The electronic record of "value" stored on a device can be designed in one of several basic ways. Devices can store and manipulate a numeric ledger, with transactions performed as debits or credits to a balance (hereafter referred to as "balance-based" products). Alternatively, devices can store electronic "notes" (sometimes called coins or tokens) that are uniquely identified by a serial number and are associated with a fixed, unchangeable denomination. In the latter "note-based" model, transactions are performed by transferring notes from one device to another, and the balance of funds stored on a device is thus the sum of the denominations of all notes on the device. A third possible approach, which can be thought of as a hybrid of the previous two, is also possible by using what can be thought of as electronic "cheques" that are uniquely identified electronic certificates in combination with a balance. Most products use a balance-based design. kontroll och registrering av köparens identitet, blir betalningarna anonyma. Visserligen brukar en teknisk identifiering ske av det kort med vilket en viss transaktion har genomförts, men transaktionen kan inte knytas till individ. Den försöksverksamhet som pågår i med aktiva kort för e- pengar är baserad på att korthavaren identifieras och att transaktionerna blir registrerade på skuggkonton. Betalningarna sker emellertid utan några identitetskontroller. Därför kan det vara någon annan än köparen av kortet som använder det för betalningar t.ex. en familjemedlem eller någon som har hittat kortet. Beträffande e-pengar som innehavaren förvarar och som inte är knutna till ett kort eller någon liknande hårdvara används istället kryptografiska rutiner för anonymitet. Dessa rutiner kan dock användas även i anknytning till kortpengar. Det är därmed möjligt att mer eller mindre oberoende av tekniska lösningar skapa rutiner på en glidande skala ända från fullständig anonymitet till fullständig registrering och identifiering. En distinktion kan alltså göras mellan betalsystem som ger anonymitet och de som kräver att parterna identifierar sig vid varje betalning. Utöver individanonymitet kan man tala om transaktionsanonymitet, dvs. att utgivaren inte har möjlighet att spåra vilket kort som använts var och med vilka belopp. Om ett elektroniskt betalsystem helt skall motsvara dagens kontanter får inte information om betalarens identitet finnas med på den digitala värdeenheten. En annan sak är vilken spårbarhet som är önskvärd från rättspolitiska utgångs punkter. Öppna eller slutna system, transfererbarhet och små eller stora transaktioner Beskrivningar av öppna respektive slutna system kan ta sikte på ·huruvida överföringen av betaldata sker via Internet och liknande allmänt tillgängliga nät eller via skyddade nät inom den finansiella sektorn, och ·i vilken omfattning varor och tjänster kan betalas med korten samt antalet berörda aktörer. 41 En anknytande fråga är skillnaden mellan öppna och slutna specifikationer; dvs. specifikationer som det är fritt för vem som helst att använda för att utveckla egna rutiner en standard respektive specifikationer som får användas endast av den som har utarbetat dem eller förvärvat rätten att använda dem. En fråga är härvid vem som står som utgivare av betalningsmedlen; , affärsbankerna, något annat finansiellt institut eller kanske en detaljhandelskedja. Av betydelse är vidare vilka andra finansiella institut, detaljhandelsföretag och nätoperatörer som hanterar betalningsmedlen samt kretsen av betalare (jfr uttrycket the public i banksamordnings- direktiven). Frågan om antalet aktörer och i vilken omfattning betalningar kan ske med en viss tillämpning av e-pengar är av avgörande betydelse när behovet av reglering skall bedömas. Detta återspeglas bl.a. av den indelning i olika typer av kort som förekommer i det internationella arbetet; single-purpose, limited-purpose och multi-purpose prepaid cards. En annan viktig fråga är i vilken omfattning e-pengar kan transfereras; dvs. om de kan cirkulera fritt mellan användarna på i princip samma sätt som sedlar och mynt (transfererbart; i det internationella arbetet kallat multi-loop eller open loop) eller om de bara kan användas en gång och i en riktning, från betalare till säljställe, för att sedan lösas in av utfärdaren (ej transfererbart; s.k. single-loop, "closed loop" eller "deposit type"). Vissa tillämpningar innebär alltså att betalning kan ske endast från kund till säljställe för inlösen medan andra innebär att privatpersoner kan betala direkt till varandra. Uppenbarligen är utgivarens möjligheter till kontroll bättre i system för direkt inlösen och där betalningar endast kan göras i en riktning; dvs. från kund till säljföretag. Från rättsliga utgångspunkter kan härvid en indelning göras i ·vanliga förskottsbetalningar för varor och tjänster, ·en vidare användning av förbetalda medel inom en mindre krets ·rutiner avsedda att generellt användas som ersättare för kontanter. Det finns vidare betydande skillnader mellan system avsedda för små respektive stora transaktioner. Generellt kan sägas att rutiner för stora belopp baseras på mera kostsamma och tidskrävande förfaranden, där identifiering och registrering sker av såväl betalare som betalningsmot- tagare, medan nya kontantliknande rutiner för e-pengar, utan identifiering av betalare m.m., vanligtvis är ämnade för belopp som är större än mikro- betalningar men mindre än sedvanliga kontokortstransaktioner. 42 Se vidare avsnitt 3.2.3 om interna och externa kort. Det är alltså främst öppna system som är av intresse när behovet av reglering skall bedömas. De nya rutinerna har dock vanligtvis begränsats såväl beträffande kretsen av användare som transfererbarhet. Avveckling, ränta, float, hantering av valutor och återbetalning När betalning sker genom att sedlar och mynt överlämnas sker en omedelbar avveckling. Betalaren kan inte återkalla transaktionen eftersom den redan är avslutad och betalningsmottagaren kan disponera över medlen och får skydd mot tredje mans anspråk. Det är visserligen möjligt att skapa on-linerutiner för e-pengar där alla led i transaktionen genomförs . Så sker emellertid inte. Rutinerna knyts ofta till den vanliga clearingen mellan de finansiella instituten, men även andra rutiner förekommer. I den mån utgivningen av e-pengar i vid mening leder till en minskad efterfrågan på kontanter sker en omfördelning av ränteinkomster mellan utgivare, och . Eftersom syftet med e-pengar brukar vara att ersätta kontanter, inte medel på konton, sker dock vanligtvis inte någon sådan omfördelning mellan konsumenter och finansiella institut. De finansiella instituten kan emellertid tillgodogöra sig den s.k. floaten; dvs. ränteinkomster som uppkommer till följd av tidsglapp när medel ännu inte har bokförts på mottagarens konto. E-pengar i vid mening kan också tillhandahållas i olika valutor och växling kan ske mellan valutor. Dessutom förekommer låtsasvalutor, t.ex. CyberBucks. E-pengar brukar också vara återbetalbara, dvs. förenade med en rätt för innehavaren att erhålla lagliga betalningsmedel på motsvarande belopp. Den närmare utformningen av dessa rutiner kan vara av betydelse för bl.a. vissa sakrättsliga och konsumenträttsliga frågor. Rutiner för e-pengar som inte är knutna till individualiserade konton bygger vanligtvis på kontokortsliknande plastkort försedda med chip många fall är sådana kort aktiva och kan inte bara lagra data utan kortets egen dator kan också utföra vissa operationer och beräkningar som har säkerhetsmässig betydelse. Chipet i ett aktivt kort kan sägas ha vissa likheter med en PC men fungerar aldrig självständigt utan som en del av ett system, oftast med speciella betalterminaler. Kortet fungerar därvid som hjälpmedel för att hålla reda på bl.a. mängden (kvarvarande) värdeenheter och slag av valuta (t.ex. SEK). Det fysiska innehavet av mynt och sedlar i en börs ersätts alltså av kortet med därpå lagrade värdeenheter i form av fasta valörer eller saldon som räknas upp och ned. Ett skäl för att använda kort med chip och särskilda kortterminaler är behovet av fysiska skydd för databehandlingen. En säker miljö för digitala värdeenheter är betydelsefull vid bl.a. lagring och behandling av lösenord, krypteringsnycklar och uppgifter om saldon m.m. Ett annat skäl för att använda aktiva kort är den legitimations- och kontrollfunktion de fyller, inte bara vid hanteringen av digitala värdeenheter (se avsnitt 3.2.4) utan också i sådana sammanhang där innehavaren skall identifieras elektroniskt eller t.ex. förse en betal- transaktion med digital signatur. De terminaler som används vid betalningar med kort är också av betydelse från säkerhetssynpunkt. De kan precis som korten vara baserade antingen på saldon som räknas upp eller ned eller på instrument som representerar fasta värden; jfr t.ex. sedlar och checkar. I vissa fall är dessa rutiner sammankopplade med konton hos finansiella institut så att värdeenheter som förvaras i en terminal kan 43Enligt en standardiserad definition är chip en bärare av en integrerad krets som på fotografisk väg framställts på ett underlag. Chipet kan rymma t.ex. minne och datorprogram. knytas till förändringar på vissa konton. I andra fall förvaras instrumenten bara i terminalen. Olika typer av kort Olika typer av kort har beskrivits av i slutbetänkandet Betaltjänster (SOU 1995:69). Där framgår bl.a. följande. Med kontokort menas ett kort som ger tillgång till ett eller flera konton så att varje transaktion kan kopplas ihop med ett individualiserat konto. av kortet ger en presumtion för att innehavaren har dispositionsrätt till kontot. Vanligtvis krävs dock även att betalaren, vid rutiner, företer ett identitetskort eller, vid elektroniska rutiner, anger ett lösenord. Betalaren skall normalt också underteckna en pappers- baserad köpnota respektive ge något slags klartecken. De olika funktioner kortet kan vara förenat med gör det till ett ·debetkort (= nyttja tillgodohavande)44, ·kreditkort (= belasta kreditutrymme)45, ·betalkort (= belasta kreditutrymme)46, eller ·uttagskort (= kontanter från terminal) 47. Kontokorten används alltså i vissa fall för att förfoga över redan inbetalade medel, i andra som kreditmedel, och graden av betalningsanstånd eller avsaknaden av sådant anstånd fungerar som huvudsaklig indelningsgrund. När det finansiella institutets kreditgivning har begränsats till vad som krävs för debiterings- och betalningsrutinerna talar man om betalkort, annars om kreditkort. Dessa korttyper brukar i övrigt huvudsakligen följa 44Ett kontokort för betalningar, som kan användas för att belasta ett tillgodohavande på ett konto. Synonymt används även begreppet bankkort, en term som dock endast torde omfatta kort utgivna av banker, och som lätt kan missförstås eftersom banker också ger ut kort som ger tillgång till en kredit. (Beträffande denna och följande definitioner, se SOU 1995:69 s. 15 f.). 45Ett kontokort för betalningar, som kan användas för att belasta ett kreditkonto. Utnyttjad kredit får regleras genom uppdelade betalningar. 46Ett kontokort för betalningar, som kan användas för att belasta ett kreditkonto. Utnyttjad kredit skall regleras i ett sammanhang inom , normalt 30- . 47Ett kontokort som kan användas enbart för kontantuttag från en elektronisk terminal. Kortets uttagsmöjligheter är oftast av debetkaraktär. samma regler och ett kort kan fylla två eller flera av dessa funktioner.48 har också behandlat s.k. förbetalda kort , en beskrivning som tar sikte på ·kortets egenskaper; det skall kunna hantera information om att ett visst värde har reserverats för användning av kortet, och ·var det reserverade värdet förvaras; värdet får inte finnas på ett individualiserat konto.49