sou · GMB3113 · 1999-01-01 00:00:00 — Genom tips och hänvisningar vidarebefordras information om de personer som visat sig ha förmåga och kunskap nog att klara denna typ av samtal. Det är alltså snarare individer än institutioner i sig, som besitter de erfarenheter utredningen har sökt. Arbetet har dock tagit sin utgångspunkt i kontakter med organisationer och personer Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 163 inom samfunden som med sannolikhet kan ha blivit uppsökta för denna typ av stöd. Det gäller stöd- och hjälporganisationer som driver telefon- rådgivning eller annan form av mottagning för människor med psykiska eller sociala problem, öppna verksamhet och rådgivningsverksamhet samt vissa frikyrkosamfund. Underlaget till rapporten har främst samlats in genom telefoninter- vjuer, men även genom intervjuer vid personliga möten med upp- giftslämnare. Ett fåtal intervjuer (fyra) har även gjorts med avhoppare och anhöriga till avhoppare från några av de kommersiella företag som också berörs av utredningen. Genomgående har enskilda individers personliga data eller igenkän- ningstecken utelämnats redan vid intervjusituationen, eftersom syftet har varit att finna återkommande mönster, som ger en bredare bild av de effekter av vissa metoder som några nyandliga rörelser har. Sammantaget har kyrkor och föreningar intervjuats enligt följande: och andra samfund: -Präster och diakoner i församlingsverksamheten -Sjukhuspräster och diakoner i sjukhuskyrkan -Pastorer inom Pingstkyrkan Antal intervjuade inom kyrkor och samfund: 16 personer. Med anled- ning av utredningen har en del intervjupersoner samlat erfarenheter och synpunkter från kolleger, som vidarebefordrats till utredningen. Därför tillkommer ytterligare cirka 20 personer. Föreningar och organisationer: -Föreningen () samt föreningen (): An- höriga och före detta medlemmar i religiösa rörelser och avhoppare från kommersiella företag. -Svenska Röda Korset: Jourhavande medmänniska, Jourhavande kompis, -Mental Hälsa (RSMH) -åt Läkemedelsmissbrukare (RFHL) -Barnens Rätt i Samhället (): , . 164 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser -, ungdomar och vuxna (FUB) -: Barn i , och ungdomar i kris -(på ekumenisk grund). Antal intervjuade inom föreningar och organisationer (samt BO): 22 personer. Med anledning av utredningen har en del intervjupersoner samlat erfarenheter och synpunkter från kolleger, som vidarebefordrats till ut- redningen. Tillkommer därav ytterligare cirka tio personer. Förutom vid dessa intervjuer har information inhämtats vid den hea- ring som utredningskansliet arrangerade med företrädare för ett antal organisationer samt enskilda behandlare m.fl. i . 4.4.2Existerande former av stöd från kyrkor och Stödorganisationer för före detta medlemmar och anhöriga till medlemmar i auktoritära rörelser FRI (Föreningen ) är en ideell förening som bildades för att ge stöd till avhoppare från religiösa grupper och till anhö- riga till medlemmar i dessa grupper. FRI framhåller att det är de mani- pulativa inslagen som ingår i viss religionsutövning de kritiserar, inte människors tro. har FRI:s verksamhet på ett markant sätt utvidgats till att omfatta även före detta deltagare och anställda i vissa kommersiella företag. Verksamheten bygger helt och hållet på frivilliga krafter. Ur FRI har senare föreningen , som är aktiv i sydvästra och SESAM, som är en förening enbart för avhoppare, bildats. Föreningarna fungerar som en sorts länkrörelser och arbetar med stödgrupper och självhjälpsgrupper. De har även telefonmottagning och rådgivning per telefon. Vissa andra punktinsatser förekommer t.ex. att leta upp personer som själva är avhoppare som kan fungera som stöd och samtalspartner till någon som lämnat samma grupp och Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 165 drabbats av allvarligare problem. Sådana insatser har även förekommit i samarbete med personalen om personen i fråga varit intagen på sjukhus. FRI har även arrangerat ett par rehabiliteringsläger för avhoppare. Därutöver försöker föreningarna verka förebyggande genom att infor- mera t.ex. i skolor och vid konfirmandundervisning. Man framsäller en del studiematerial och informationshäften. Ytterligare några mindre föreningar, som delvis har karaktären av egen församling, arbetar för att stödja avhoppare från olika rörelser. i , för personer som lämnat Jehovas Vittnen och i , som utgör ett slags alterna- tiv till Livets Ord. Stödsamtal med barn går oftast till så att stödpersonen lyssnar aktivt och bekräftar barnets berättelse och upplevelser. Man försöker i sam- talet stärka barnet i att det har rätt till sina egna tankar; att barn har rätt att tycka något annat än sina föräldrar. Man försöker också hjälpa barnen att tänka ut någon vuxen person utanför hemmet och församlingen som de kan vända sig till. Ofta är skolsköterskan en sådan person. menar att skolskö- terskorna har ett stort förtroende hos skolbarn. Det är också odramatiskt att söka upp henne i den meningen att man inte inför kamraterna avslöjar att man har något stort problem, vilket däremot besök hos skolkurator eller psykolog kan betyda. framhåller att det ofta är ett mycket stort steg för barnet att över huvudtaget ringa upp hjälptelefonen. Man uppmanar också barnen att ringa igen om de inte hittar någon lösning. Jourhavande medmänniska (Röda Korset, riksnummer) har fått en- staka samtal där det uttryckts att problemet är upplevelser i någon auk- toritär religiös rörelse. Deras erfarenhet är att de hjälpsökande haft ett mycket stort behov av samtal och att de också varit fyllda av aggressi- vitet mot den berörda rörelsen. Jourhavande medmänniska hänvisar personerna vidare till FRI. Samtalen till Jourhavande präst, i fråga om problem i auktoritära rö- relser, har karaktären av själavårdssamtal och rör sig främst om tros- frågor. Omkring en fjärdedel av de mottagande prästerna hade erfarenhet av denna typ av samtal, men de är även här sporadiskt förekommande. Jourtelefonen är knuten till respektive stift. Om den uppringande behöver mer än detta samtal rekommenderar man dem att vända sig till 166 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser den församling de bor i, för samtalskontakt med en församlingspräst. Jourhavande präst hänvisar också till FRI. Detta avsnitt är en sammanställning av vad som återgivits till utred- ningen från sjukhuspräster, studentpräster och de kyrkliga församling- arnas mottagningsverksamhet. De situationer de möter är i stora drag likartade, liksom deras arbetsmetoder. De personer som vänder sig till eller annat samfund tar av naturliga skäl i högre grad upp frågor om tro och livsåskådning, än de som vänt sig till exempelvis en social stödorganisation. Alla berättar dock inte spontant att de varit med i någon av de här behandlade rörelserna. Den informationen kan komma på en uttrycklig förfrågan, efter ett eller flera långa samtal eller av en ren tillfällighet. Sannolikt förs många samtal om svårigheter, som kan ha sin rot i upp- levelser inom en auktoritär rörelse, utan att detta över huvud taget kommer fram. Många hjälpsökande som vänt sig till stödorganisationerna har be- rättat att de tidigare tagit kontakt med kyrkan, men av skuld- och skam- känslor, eller för att minnena varit för svåruthärdliga, inte nämnt denna bakgrund. Detsamma gäller för övrigt kontakter med och hälso- och sjukvården. Förhållandet bekräftas också av de präster som ställer frågan om re- ligiös bakgrund, när de känner igen vissa drag i den hjälpsökandes historia från tidigare kontakter av samma karaktär. Det kan förklara det faktum att vissa präster återkommande får denna typ av samtal medan andra, även inom samma församling, aldrig säger sig har mött proble- met. En skillnad är att sjukhuspräster på psykiatrisk klinik kommer i kontakt med de gränsdragningsproblem som kan finnas mellan psykiat- riska symtom och den tudelning av tillvaron i gott och ont, som är grundläggande för medlemmar i dessa rörelser. Detsamma gäller den skuldproblematik de kan ge uttryck för. Det förekommer att sjukhusprästen har ett nära samarbete med den psykiatriska personalen och att de kompletterar varandras kompetens. Men en ömsesidigt avvaktande inställning är vanlig, vilket leder till att man arbetar utan nämnvärd kontakt med varandra. Studentprästerna blir i större utsträckning än andra uppsökta av per- soner med bakgrund i , eftersom denna rörelse ut- tryckligen vänder sig till studerande ungdomar. Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 167 Samtalen har sin tyngdpunkt i frågor om trosuppfattning och bibel- tolkning, även om de flesta av de problem som redovisats för utred- ningen framkommer även här. Den som lämnat en kristet baserad rörelse är i allmänhet mycket väl insatt i vissa delar av texter. Viktiga beslut, ställningstaganden och förhållningssätt har sin förankring i särskilda bibelställen, som mo- tiverar ens livsföring vilka man citerar och hänvisar till. Anledningen till att de söker kontakt för samtal är inte sällan att bibeltexten, tillämpad som konkreta levnadsregler, skapat svåra problem för dem. De präster och diakoner som blir uppsökta för stödsamtal får ofta anledning att diskutera tolkning av . Enskilda texter kan tolkas på olika sätt, andra texter pekar på alternativa synsätt. Enligt samtliga intervjuade är dock den stora stötestenen – och egentligen kärnan i pro- blemet – att alternativa tolkningar till en början är otänkbara för den hjälpsökande. I allmänhet har de en fundamentalistisk bokstavstolkning av texten, anbefallen av ledningen i den rörelse de tillhört. En själv- ständig, personlig tolkning är dem främmande. Att kontakten är tagen är ändå uttryck för en vilja att bättre förstå textens innebörd och leder ibland till en öppnare attityd och kanske fortsatta samtal. Flera präster och diakoner framhåller vikten av att de själva har kunskap om den rörelse det gäller. För att kunna ge personen i fråga stöd måste man känna till de grundläggande tankarna och dess konsek- venser i teori och praktik och även förstå den terminologi som används. Sporadiskt förekommer samtal i grupp för avhoppare liksom studie- grupper som diskuterar olika religiösa rörelser i samhället. Personer som bedöms ha behov av kontakter i en stödgrupp hänvi- sas till FRI. Enstaka präster håller ett betydande antal lektioner och föredrag på begäran från exempelvis gymnasier och vårdskolor. Det gäller präster som haft omfattande kontakt med avhoppare och även med de rörelser som dessa har lämnat. I informationen tas de auktoritära rörelsernas arbetsmetoder upp liksom frågor om deras psykosociala roll och om psykologisk påverkan. På gymnasienivå ingår lektionerna i ämnena religionskunskap eller samhällskunskap och i vårdutbildning under ämnet etik. På de orter där man inlett ett sådant samarbete med präster sägs efterfrågan vara mycket stor, såväl från skolledningens som ele- vernas sida. Att döma av den information utredningen fått är det mycket ovanligt att före detta medlemmar i de österländskt inspirerade religionerna vänder sig till de kristna församlingarna. FRI har haft ett tiotal kontakter sammanlagt med före detta Hare Krishna-anhängare. Sporadiska uppgifter säger att vissa söker sig vidare inom olika yttringar av "New " och alternativa terapiformer. 168 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser medlemmar av Scientologikyrkan har stora problem att hitta någon att anförtro sig åt. Scientologerna pekar ut både FRI, präster i allmänhet och framför allt psykiatrin som företrädare för allt det som scientologerna förkastar. Trots att det är liktydigt med att vända sig till fienden för att få hjälp, förekommer det att även avhoppade scientologer tar denna kontakt. är ett förbund bestående av 30 lokala föreningar spridda över landet, som var och en har mottagning med psykologer och psykotera- peuter. Förbundet arbetar på ekumenisk grund och har terapeu- ter från en rad skilda kristna samfund verksamma vid mottagningarna. är konfessionellt obundet, vilket betyder att förbundet inte är knutet till någon speciell kyrka. Terapeuterna avkrävs inte själva en bekännelse, men däremot respekt för och kunskap om andliga krafters betydelse. Arbetet vid mottagningarna utgör huvudverksamheten, men förbun- det har även en femårig utbildning till legitimerad psykoterapeut. Där- utöver ger man kortare kurser och har föredragsverksamhet. De största mottagningarna finns i , och Upp- sala. har fått kontakt med personer som lämnat auktoritära andliga rörelser och sökt hjälp av terapeut. Men man fram- håller att de är få i förhållande till det totala antalet sökande vid mot- tagningarna. Man har dock samlat erfarenhet och kunskap i bemötande av människor med denna bakgrund. Problembilden hos dessa skiljer sig framför allt med avseende på deras upplevelser av ett totalitärt system med utvecklade manipulativa metoder. Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 169 4.4.3Behov av ytterligare stödåtgärder. från företrädare för kyrkor och föreningar Flera intervjuade pekar på att vissa förhållanden i de auktoritära reli- giösa rörelserna ställer frågorna om barns rätt kontra vuxenrätt och fri religionsutövning på sin spets. Ett antal förslag har framförts till utred- ningen för att kartlägga barnens villkor och säkra deras rättigheter. i framför att det behövs en särskild studie som beskriver barns situation inom de religiösa auktoritära rörel- serna. Dessa bör därvid granskas ur barnperspektiv. Barnombudsman- nen föreslår en kartläggning av rörelsernas syn på barn och barnupp- fostran, vilket bl.a. kan innebära en genomgång av deras egna skrifter och dokument. framhåller också att barn själva bör få komma till tals i en sådan studie. Myndigheten BO efterlyser ett klarläggande av möj- ligheter att omhänderta barn enligt LVU i situationer när föräldrarna vill skicka dem till institutioner utomlands, som drivs av den religiösa rörelse de är anslutna till. Fenomenet är inte förutsett i lagtexten, men bör höra hemma under föreskrifterna för varaktig vård och fostran utanför hemmet. efterlyser en enkel informationsfolder som vänder sig till barn och som exempelvis kunde finnas tillgänglig hos skolsköterskorna. Foldern skulle förslagsvis berätta om innehållet i och innehålla uppgifter om vart man kan vända sig om man själv eller en kamrat har problem. Övrig skolpersonal bör också vara informerad om att skolsköter- skorna kan vara en resurs i dessa frågor. Men detta medför även ett behov av att ge personalen inom skolhälsovården beredskap och stöd för att möta sådana problem. Dels krävs kunskap om aktuella rörelser för att rätt förstå de upplevelser som ligger bakom barnens reaktioner, dels behövs kunskap i samtalsmetodik. föreslår inrättandet av en central krisstödsenhet för denna typ av problembearbetning. Denna skulle erbjuda terapeutiskt stöd för människor som råkat illa ut. Förekomsten av en sådan krisstödsenhet skulle, förutom att ge hjälp till enskilda personer, blott genom sin exis- tens ge berättigad uppmärksamhet åt de problem som religiösa samfund kan åsamka. Finansieringen skulle kunna ske genom inrättandet av en skadefond – analogt med Trafikskadefonden, m.fl. – där alla samfund skulle stå för finansieringen genom inbetalning till en sådan fond. Det skulle då inte finnas ekonomiska hinder för att få hjälp när man farit illa. menar att eventuella skador inte 170 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser tillfogas medlemmar avsiktligt, men det finns ingen kyrka eller samfund som kan svära sig fri från att sådant ändå händer. Därför är det rimligt att man bidrar till rehabiliteringen av de människor som kommer till skada. FRI framhåller att skolsköterskan skall kunna komplettera föräld- rarna och uppmuntra barnet till egna visioner för framtiden, utan att grumla barnets tillit till sina föräldrar. Barnet måste ges styrka att leva i sin dubbla värld utan att bli en kluven människa. Barnkompetensen behöver stärkas i alla instanser som kommer i kontakt med de auktoritära rörelserna. Utredare, stödpersoner och be- handlare måste i större utsträckning uppmärksamma barnens situation. Att föräldrar får hjälp, för inte automatiskt med sig att barnens behov blir tillgodosedda. Ett fenomen som flera konstaterar är att när barn utsätts för vanvård, bristande omsorg eller misshandel, som normalt skulle resultera i ingri- pande från , finns en tendens att överse med detta när det sker inom en religiös rörelse. Det finns en risk att personal med ansvar för barns villkor åsidosätter sin skyldighet att ta upp missförhållanden av rädsla att kränka religionsfriheten. Bristande stöd, kunskap och oklara riktlinjer bidrar till osäkerhet i dessa uppenbart svåra och käns- liga frågor. Större uppmärksamhet och kritisk blick krävs av lärare och skolled- ning i den kommunala skolan när det gäller gästande informatörer i skolan, studiebesök och val av praktikplatser för elevernas PRAO-peri- oder. Flera föreningar som arbetar med barnfrågor nämner att vissa reli- giösa grupper samarbetar med den vanliga skolan i sitt eget värvnings- arbete. Den rörelse som oftast nämns är Hare , men andra före- kommer. Företrädare för Hare bjuds ibland in till religionsundervis- ningen på högstadiet med tanken att de skall presentera hinduismen. Detta ifrågasätts av flera skäl. Dels är hinduismen inte en enhetlig religion, utan flera, ofta oeniga och mycket olika. Det som presenteras för eleverna blir alltså Hare Krishna-rörelsens speciella version. Dels sker informationen, på grund av arrangörernas bristande kunskap, oftast utan förberedelser, debatt eller kompletterande diskussion. På samma sätt erbjuds skolan studiebesök på rörelsens an- läggningar. Praktikplatser för elever förmedlas till exempelvis Hare vegetariska restauranger. Skolan måste vara medveten om att dessa kontakter används av rörelsen för att värva nya medlemmar. Stödföreningarna och stödpersoner inom anser att information om värvningsteknik och manipulativa inslag i de auktori- tära gruppernas verksamhet skall förmedlas i skolans undervisning. Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 171 Informationen skall knytas till ämnet samhällskunskap, inte till reli- gionsundervisningen. Flertalet intervjuade framhåller att det krävs betydligt bättre tillsyn från sida av de fristående skolor som finns inom de reli- giösa rörelserna. De menar att det krävs en översyn av tillsynsreglerna och att man inför oanmälda inspektioner i friskolorna. Man anser bl.a. att det är uppenbart att skolor och hemundervisning inte följer skolpla- nen, exempelvis vad det gäller uppgiften demokratisk fostran och un- dervisning i ämnena samhällskunskap och religionskunskap. Utredningen har vävt in dessa synpunkter i sina ställningstaganden om krisstöd, vilket framgår av förslaget om inrättandet av ett kunskaps- center. I övrigt när det gäller barns situation i de nyandliga rörelserna hänvisas till kap. 5 samt vad gäller de de fristående skolorna till kap. 6. Som framgår av tidigare avsnitt är det vanligt att många vårdgivare hänvisar till FRI. De bedömer möjligheten att träffa andra individer eller en stödgrupp av personer med liknande erfarenheter som en vik- tig, ibland avgörande del av rehabiliteringen för människor som farit illa inom en auktoritär grupp. FRI:s verksamhet bygger dock helt och hållet på ideella insatser och har inga bidrag eller anslag, sånär som ett produktionsbidrag för fram- ställning av studiematerial. Medlemsavgifter och intäkter från informa- tions- och studiematerial bekostar utgifter för lokalhyra, framställning av informationsmaterial, porto, etc. Allt arbete är obetalt. FRI uppger att de skulle behöva minst en anställd, med egen erfa- renhet av religiösa rörelser, på kansliet som bl.a. skulle bemanna hjälptelefon och ansvara för information. Det skulle också innebära att stödföreningarna aktivt skulle kunna informera om att de existerar som hjälpmöjlighet. De har även behov av ekonomiskt stöd för att genom- föra denna information. Trycket är stort på föreningen från avhoppare. Det de upplever som tyngst är det ansvar de ofrånkomligen får för människor som befinner sig i kris. Situationen har både en praktisk och psykologisk sida. Även privattelefonen kan tendera att bli en jourlinje. Det förekommer att medlemmar i föreningarna i perioder upplåter sina hem för personer med mer eller mindre svår ångest. Det gäller såväl avhoppare som an- höriga. 172 Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser FRI anser att ett stort ansvar ligger på ideella krafter och att sam- hället måste avlasta stödföreningarna och ta huvudansvaret för behand- ling av de skador som uppstått. De personer som intervjuats för utredningen är i stort eniga om vilka resurser som saknas i samhället för att möta problemen. Deras förslag innebär att några sjukhus i landet med psykiatrisk kli- nik får den kunskap som krävs för att rehabilitera människor med symtom från upplevelser i auktoritära grupper. Dels finns behov av akut omhändertagande, t.ex. mer långsiktig rehabilitering. Ett förslag som förts fram är instiftande av "säkra" vårdavdelningar för avhoppare från de aktuella rörelserna. Det innebär avdelningar där personalens lojaliteter och trosuppfattning är kontrollerad, med hänsyn till patienternas specifika problem. Stödföreningarna föreslår att ett rehabiliteringshem öppnas, där man erbjuder terapi och stödgrupper, bland annat. Här skulle även möjlig- heten att förmedla utbildning i form av intensivkurser för personal fin- nas. En förebild man för fram för rehabiliteringen är Wellspring Retreat and Resource Center i , . Den verksamhet som pekas ut av präster och diakoner i såväl som frikyrkorna som möjlig grund för att utveckla ett svenskt resurscentrum, är förbundet . Även företrädare för framför att förbundet har kompetens och lämpliga förutsätt- ningar för att bli ett centrum för sådan verksamhet. Korta kurser och seminarier att anmäla sig till efter behov efterlyses av många som utredningen intervjuat. Detta vore en lämplig uppgift för ett centralt resurscentrum som innehar samlad kompetens på detta om- råde. Anhörigas behov måste uppmärksammas. I deras fall är det ofta fråga om att närstående är kvar i rörelsen. Men de kan även behöva stöd efter att familjemedlemmen hoppat av, för att b ygga upp kontakt och ömsesidigt förtroende igen och för att bearbeta de upplevelser som de har haft. Anhöriga kan vara i behov av såväl hjälp av psykolog som det stöd en självhjälpsgrupp kan ge, där deltagarna delar varandras er- farenhet. Det kan handla om att hitta ett rimligt och realistiskt förhållningssätt till rörelsen för att inte helt förlora kontakten med familjemedlemmen och att lära sig möjliga konstruktiva sätt att umgås med sin familje- medlem utan att själv provocera eller bli utnyttjad eller bortstött. Krisstöd för personer som lämnat nyandliga rörelser 173 kan det gälla att bearbeta separationen och förlusten av en anhö- rig. 4.5Undersökning inom psykiatri och socialtjänst angående omfattning och behov för personer som lämnat nyandliga rörelser Ambitionen med undersökningarna inom psykiatri och socialtjänst var att finna indikationer på problemets omfattning och att få en bild av kunskaper, kompetens, kliniska tillämpningar respektive socialt arbete, nuvarande och behövliga resurser samt modeller för bättre utbildning och krisstöd åt avhoppare. Indikationer har kommit fram men kvantifieringarna är osäkra. Denna rapport redovisar resultaten. Knappt 300 avhoppare i psykisk eller social kris redovisas i undersökningarna, en enkät- och en intervjuunder- sökning. Nyandliga rörelser och avhopparproblematik blir i undersökning- arna sedda från ett offer- och skadeperspektiv och ger en sammantaget svart bild av nyandliga rörelsers verksamhet vad gäller metoder, inre arbetssätt och psykiska samt sociala konsekvenser för avhoppare. Det kan bildlikt jämföras med att placera en kamera vid utgången till ett stängt hus och inte ta bilder i landskapet utanför, vid ingången eller inuti det mystiskt stängda huset.