sou · GMB3111 · 1999-01-01 00:00:00 — I fråga om skrifter görs skillnad mellan skrift som avses i 1 kap. 5 § tryckfrihetsförordningen, TF, och annan skrift. Skrift som avses i 1 kap 5 § TF är skrift som framställts i tryckpress samt skrift, som mångfaldi- gats genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande, om utgivningsbevis gäller för skriften eller skriften är försedd med be- teckning, som utvisar att den är mångfaldigad, samt i anslutning därtill tydliga uppgifter om vem som har mångfaldigat skriften och om ort och år för mångfaldigandet. Av skrift som avses i 1 kap. 5 § TF och som har framställts och utgi- vits här i landet skall som regel sju pliktexemplar lämnas (5 §). Även av sådan skrift som har framställts utomlands skall sju pliktexemplar läm- nas, om skriften är sådan periodisk skrift för vilken utgivningsbevis finns eller skall finnas, eller om skriften inte är periodisk och har lämnats ut för spridning här i landet inte bara i enstaka exemplar och rör svenska förhållanden (6 §). I 7–9 §§ anges vissa undantag från de nämnda bestämmelserna. I 7 § stadgas således bl.a. att endast två pliktexemplar behöver lämnas av en skrift som har samma innehåll och utförande som en tidigare framställd skrift under vissa förhållanden. I 8 § ges vissa särbestämmelser för dagstidningar och i 9 § undantas enklare tryck som visitkort, etiketter, blanketter och liknande, samt protokoll och liknande interna skrifter som framställts hos en myndighet. Av andra skrifter än sådana som avses i 1 kap. 5 § TF behandlar la- gen skrift som utgör dokument för elektronisk återgivning och skrift i mikroform. Enligt 10 § skall normalt sju pliktexemplar lämnas, dels om skriften har framställts här i landet i minst 50 exemplar och har gjorts tillgänglig för allmänheten här, dels om skriften har framställts utom- lands och gjorts tillgänglig för allmänheten här i landet i minst 50 ex- emplar och skriften rör svenska förhållanden. Även här gäller vissa un- dantag. Enligt 11 § behöver således under vissa förutsättningar bara två pliktexemplar lämnas, om en skrift har samma innehåll som viss annan skrift. Av film och videogram som har gjorts tillgängligt för allmänheten här i landet (i fråga om videogram i minst fem exemplar) skall med vissa undantag ett pliktexemplar lämnas (12 §). Ett pliktexemplar skall lämnas även av film eller videogram som har granskats av och därvid inte godkänts för visning. Av fonogram som har framställts i minst 50 exemplar och har gjorts tillgängligt för allmänheten skall normalt ett pliktexemplar lämnas (14 §). I fråga om fonogram som har framställts utomlands förutsätts att fonogrammet rör svenska förhållanden. Vad som sålunda gäller fono- gram gäller också dokument för elektronisk återgivning som är av annat slag än sådan i 10 § angiven skrift som utgör dokument för elektronisk återgivning och som inte är videogram eller fonogram. Skillnaden i för- hållande till de dokument som avses i 10 § är att dessa bara lagrar text eller fast bild eller båda, medan det utmärkande för de här aktuella do- kumenten är att de lagrar text, ljud, fasta och rörliga bilder i olika kom- binationer utan att vara videogram eller fonogram. De kan alltså i vissa fall vara att betrakta som multimedier (prop. s. 42). I 16 och 17 §§ ges regler om kombinerat material. Härmed förstås material, som innehåller dels en eller flera skrifter, dels ett eller flera dokument som utgörs av film, videogram, fonogram eller dokument för elektronisk återgivning som avses i 14 §. Av kombinerat material skall som regel sju pliktexemplar lämnas. Slutligen finns i 18 § bestämmelser om ljudradio- och televisionspro- gram. Enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfri- hetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden skall den som sänder radioprogram (ljudradio och televisionsprogram) till allmänheten ombesörja att varje program spelas in. Av sådana inspelningar skall ett pliktexemplar lämnas. Vidare skall ett pliktexemplar lämnas av varje sändning av ljudradio- och televisionsprogram som svenskt programfö- retag får sända med stöd av tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket ra- dio- och TV-lagen (1996:844). Av andra ljudradio- och televisionspro- gram skall ett pliktexemplar lämnas av varje sändning som ägt rum un- der högst fyra på förhand bestämda veckor . Vem som skall lämna pliktexemplar Pliktexemplar av skrift som avses i 1 kap. 5 § TF och av skrift i mikro- form, framställda här i landet, skall lämnas av framställaren (19 och 21 §§). För periodiska skrifter som framställts utomlands är den svenske utgivaren leveransskyldig. För andra skrifter som framställts utomlands är i första hand den svenske förläggaren leveransskyldig, i andra hand den som låtit lämna ut skriften för spridning (19 §). För filmer och dokument för elektronisk återgivning är det den som har gjort filmerna och dokumenten tillgängliga för allmänheten som är leveranspliktig (20 §). Pliktexemplar av kombinerat material som har framställts här i landet skall lämnas av i första hand den som har beställt framställningen och i andra hand den som har låtit göra materialet tillgängligt för allmänheten (22 §). I fråga om material som helt eller delvis har framställts utom- lands åvilar leveransskyldigheten i första hand den svenske förläggaren och i andra hand den som har låtit göra materialet tillgängligt för all- mänheten. När det slutligen gäller ljudradio- och televisionsprogram skall plik- texemplar lämnas av den som enligt lagen med föreskrifter på tryck- frihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden skall om- besörja att programmet spelas in (23 §). Vem som pliktexemplar skall lämnas till Av pliktexemplar av skrift eller kombinerat material som skall lämnas i två eller tre exemplar skall ett eller två exemplar lämnas till Kungl. bib- lioteket, KB, och ett exemplar till Lunds universitetsbibliotek. Av plik- texemplar av sådana dokument som skall lämnas i sju exemplar skall ett lämnas till vart och ett av KB och , , , , och universitetsbi bliotek (24 §). Pliktexemplar av film, videogram, fonogram samt av annat dokument för elektronisk återgivning än sådant som avses i 10 § eller av upptag- ning av ljudradio- och televisionsprogram skall lämnas till Arkivet för ljud och bild, (25 §). I 27–30 §§ ges bestämmelser om tid då pliktexemplar skall lämnas. Den som åsidosätter skyldigheten att lämna pliktexemplar kan enligt 34 § föreläggas att vid vite fullgöra skyldigheten. Enligt 36 § får regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer för visst fall medge undantag från skyldigheten att lämna plik- texemplar. I förordningen (1993:1439) om pliktexemplar av dokument återfinns föreskrifter rörande bevarande och tillhandahållande av material som omfattas av pliktexemplarslagen. Av förordningen framgår att KB, Lunds universitetsbibliotek och är skyldiga att bevara de dokument som lämnats som pliktexemplar. Skyldigheten gäller inte sådana pliktex- emplar som bedöms vara dubblettexemplar eller oförändrade nya utgå- vor. Övriga universitetsbibliotek, som mottagit pliktexemplar, har inte någon skyldighet att bevara dessa för framtiden. Det material som inkommit med stöd av pliktexemplarslagen får till- handahållas i den utsträckning som KB eller de berörda universiteten bestämmer. Lunds UB måste dock samråda med KB innan föreskrifter om tillhandahållandet meddelas. För gäller att dokumenten får tillhandahållas i de egna lokaler- na, i den utsträckning som bestämmer. Dokumenten får också till- handahållas vid annan institution efter särskild prövning. Varken eller någon annan institution får låna ut sådana dokument som inkommit som pliktexemplar till . I stället sker tillhandahållandet i form av utlåning av kopior, som framställs med stöd av 16 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Dessa kopior är till- gängliga endast för forskare. Lagstiftningen om pliktexemplar har ändrats de se- naste årtiondena. Reformerna har betingats av utvecklingen av nya me- dier, men också i viss mån av den högre utbildningens expansion i Sveri- ge. utredningar har avlämnat följande betänkanden: Bevara ljud och bild Dagspress på mikrofilm av skrift Ljud och bild till eftervärlden Översyn av lagen om pliktexemplar Pliktleverans , som avlämnade det sistnämnda betänkan- det, gjorde en samlad översyn av reglerna för bevarande av skrifter och ljud- och bildupptagningar m.m. Nuvarande lag är baserad på de förslag som lades fram i utredningens betänkande Pliktleverans (SOU 1992:92). Där lämnas också en utförlig beskrivning av tidigare utredningars arbe- ten och förslag, varför detta inte repeteras här, med undantag för de för- slag som rör elektroniska dokument. Regeringen tillkallade 1988 en särskild utredare med uppgift att se över bestämmelserna om pliktleverans till bibliotek och anpassa dem till då gällande tekniska förutsättningar. Utredaren, som kallade utredningen , konstaterade i betänkandet Översyn av lagen om pliktexemplar (SOU 1989:89) att det var klart otillfredsstäl- lande att bevarandet av information i elektronisk form inte var reglerat i lag. Han föreslog därför att leveransplikt skulle införas för sådan elek- tronisk information som fixerats i någon form av upptagning, avsedd för allmän spridning. Han avvisade däremot tanken på leveransplikt för da- tabaser tillgängliga online, eftersom en sådan ansågs såväl principiellt diskutabel som svår att lösa rent praktiskt. En leveransplikt av online- databaser skulle dessutom medföra krav på betydande resursinsatser. De flesta remissinstanser tillstyrkte utredningens förslag beträffande elektroniska dokument. En par instanser menade dock att leveransplikt för online-databaser borde övervägas. Utredningens förslag ledde inte till några lagstiftningsåtgärder. Regeringen tillkallade 1991 en särskild utredare med uppgift att göra en samlad översyn av reglerna för leverans, bevarande och tillhandahållan- de av skrifter och ljud- och bildupptagningar m.m. Utredningen antog namnet . Utredningens förslag redovisas i be- tänkandet Pliktleverans (SOU 1992:92), vilket avlämnades . I betänkandet konstaterade utredaren inledningsvis att det är väsent- ligt att vi för eftervärlden kan bevara och tillhandahålla yttringar av svenskt liv, svenskt samhälle och svensk kultur. Ett sådant bevarande kan, menade utredaren, visa vår egenart och förstärka vår identitet i det nya . Insamlandet och bevarandet motiveras alltså med starka humanistiska argument. Det är också väsentligt för medborgarna att kunna få tillgång till dessa dokument för att bl.a. kunna få insyn i hur samhället fungerar. Utredaren jämförde biblioteken och arkivinstitutio- nerna och menade att det finns stora likheter mellan dem, eftersom det i båda fallen handlar om institutioner med uppgift att bevara och t illhan- dahålla material åt medborgarna till deras och samhällets gagn. Ett ut- vidgat samarbete mellan KB, och på bevarandeområ- det föreslogs. Utredaren ville inte göra någon åtskillnad mellan text-, ljud- eller bilddokument, eftersom ingen kategori kan anses mer värd att bevara än Några kvalitetskriterier går heller inte att uppställa, eftersom det dåliga belyser vårt samhälle lika väl som det goda. Strävan måste i stäl- let vara att behålla så mycket som möjligt av det material som innehåller mycken och unik information (sid 85). Beträffande tillhandahållandet ville utredaren inte dra några skarpa gränser mellan forskning, utredning och studier, utan framhöll medbor- garens rätt till information och kunskap och betonade att det är en förut- sättning för en fungerande demokrati att medborgaren har kunskap om sitt samhälle. För att uppnå detta mål har såväl forskning, utrednings- verksamhet som studier behov av ett omfattande material. Pliktleveran- serna bidrar till att detta behov kan fyllas. Någon skillnad i tillhanda- hållandet av detta material borde inte göras, oavsett om materialet an- vänds som förberedelse för en doktorsavhandling eller för en tidningsar- tikel; det borde också anses som likgiltigt om materialet efterfrågas av en privatperson eller av någon som är knuten till en institution. Utredaren prövade vidare frågan om antalet pliktexemplar och fann att systemet med leverans till nationalinstitutionerna KB och och till universitetsbiblioteken borde behållas. Som främsta skäl för att låta de sistnämnda erhålla pliktexemplar framhåller utredaren att man där- med erhåller svåråtkomligt material, som inte finns i handeln. Ett alter- nativt förvärvssätt skulle med säkerhet dra högre kostnader för universi- tetsbiblioteken. Beträffande elektroniska dokument fastslog utredaren att det går en skiljelinje mellan å ena sidan fixerade sådana, som alltså framställs i ett eller flera fysiska exemplar och därmed kan levereras som avgränsade föremål, och å andra sidan sådan elektronisk information som inte fixe- ras utan i stället distribueras via direktkoppling till databaser eller via elektroniska nätverk. Som exempel på det senare nämnde utredaren on- line-databaser, videotex och elektronisk post. avvisade, liksom sin , tanken på leverans av online-databaser. Utreda- ren anförde att materialet visserligen är viktigt att omhänderta om man skall uppfylla målen för pliktleveranser, nämligen att bevara en bild av som helst, men de praktiska problemen, lik- som kraven på betydande resursinsatser, ansågs tala emot ett införli- vande av dessa databaser i lagstiftningen. Leverans av online-databaser skulle kräva att producenten vid ett gi- vet tillfälle fixerar informationen i databasen i någon form (papper, cd- rom, magnetband). Utredaren menade att framställandet av ett sådant exemplar skulle strida mot en av de bärande idéerna bakom plikt- exemplarslagen, nämligen att de dokument som är föremål för leverans skall ha gjorts tillgängliga för allmänheten. Det exemplar av databasen som skulle framställas enkom för att uppfylla leveransskyldigheten har ju aldrig varit tillgängligt för allmänheten i denna form. Dessa konstlade dokument skulle sannolikt inte heller komma att efterfrågas av allmän- heten i någon större utsträckning. Utredaren medgav att när det gäller radio- och tv-program gällde redan det omvända: där framställdes särskilda exemplar, som ju aldrig varit avsedda för allmänheten, enbart för att uppfylla leve- ransplikten. Där fungerade systemet bra och utredaren såg ingen anled- ning att ändra på det, men anförde att stor restriktivitet borde iakttas när det gällde att införa ytterligare krav på sådan exemplarframställning. Utredaren ansåg att det inte heller var praktiskt möjligt att på ett en- kelt och hållbart sätt skilja mellan dynamiska databaser, dvs. sådana som uppdateras löpande, och statiska databaser, vars innehåll är tänkt att vara fixerat. Gränserna mellan dessa två typer av databaser ansågs vara alltför flytande. Utredaren prövade också, i enlighet med den norska lagstiftningen, tanken på att utforma lagen på ett så allmänt sätt att den täcker såväl online-överföring som andra eventuella kommande former för informa- tionsöverföring. Utredaren fann inte en sådan modell tillfredsställande, eftersom leveransplikten i så fall skulle behöva förenas med antingen en rekvisitionsrätt eller vida dispensmöjligheter. Bestämmanderätten skulle i alltför stor utsträckning komma att överlåtas till bibliotek och arkiv. Le- veransplikten skulle heller inte bli tillräckligt förutsebar och ett selektivt rekvisitions- eller dispensförfarande kunde komma att uppfattas som orättvist. Ytterligare några slag av elektroniska dokument behandlades av ut- redningen. ·Programvaror (operativsystem, ordbehandlingsprogram, m.m.) Här redovisas uppfattningen att dessa dokument inte innehåller informa- tion utan snarare är ett redskap för att behandla information. Något konkret förslag lämnas inte av utredningen. ·Elektroniska dokument som utgjort underlag för framställning på andra medier. Tanken på att införa pliktleverans av sådana elektro- niska förlagor avvisas, eftersom det skulle strida mot den grundlägg- ande tanken att dokumenten skall levereras i den form de gjorts till- gängliga för allmänheten. ·Videotex, en förhållandevis vanlig teknik, som innebar att man via telenätet och vanliga tv-apparater kunde komma åt textbaserad information, exempelvis tidtabeller och börsnyheter. Systemet medgav också viss interaktivitet. Enskilda kunde exempelvis beställa biljetter via videotex. Utredaren menar att videotex å ena si- dan kan ses som ett kommunikationssystem, och därför inte borde le- vereras, som det å andra sidan kan hävdas att det är ett sätt att tillhandahålla databaser och att videotex-materialet följaktligen borde behandlas som online-databaser. Utredaren intar dock inte nå- gon bestämd uppfattning i frågan och lägger heller inget förslag angå- ende videotex. Här lutar utredaren åt uppfattningen att dessa mer är att anse som ett slags tidsfördriv eller leksaker snarare än dokument som lagrar information. skulle också utreda förutsättningar för en sammanslagning av . Utredaren föreslog dock att dessa även i fortsättningen skall verka som två från varandra oberoende insti- tutioner. Utredningens betänkande remissbehandlades. Förslagen väckte över- lag bifall hos remissinstanserna, även om invändningar och synpunkter framfördes beträffande enskilda detaljer. Beträffande de förslag som framfördes angående elektroniska dokument kan påpekas att flera in- stanser anslöt sig till tankarna på att ett fördjupat samarbete är nödvän- digt mellan de institutioner som har till uppgift att bevara kulturarvet. Med något undantag instämde remissinstanserna i utredningens förslag om att KB och även i fortsättningen bör fungera som två från var- andra fristående institutioner. De flesta remissinstanserna delade också utredarens förslag om att avstå från att föreskriva leverans av online-databaser. uppgav sig sakna en diskussion om det om- fattande konverteringsarbete som skulle bli nödvändigt till följd av den föreslagna nya lagen och uttalade farhågor för att nya material kan orsa- ka beständighetsproblem . I regeringens proposition 1993/94:10 om pliktexemplar av dokument bekräftades de övergripande mål och syften som framfördes av Pliktleve- ransutredningen. Enligt föredragande statsrådet skall således pliktleve- rans ske för att bevara och tillhandahålla yttringar av svenskt liv, svenskt samhälle och svensk kultur för forskning och studier. I fråga om leverans av online-databaser uttalade föredraganden (s. 20): Jag delar utredarens bedömning att information som görs tillgänglig i direktkopplade databaser, s.k. on-lineförbindelse, undantas från leve- Inte heller datorprogram, såsom operativsystem, kompilato- rer, textbehandlingsprogram och administrativa program omfattas av leveransplikten. Sådana datorprogram kan inte definieras som ett doku- ment som innehåller information av det slag som är av intresse i denna lag, nämligen för senare läsning, avlyssning eller visning. De måste i stället ses som redskap, med vars hjälp man utnyttjar datorn eller be- Ett datorprogram är egentligen en logisk följd av instruktioner som talar om för datorn hur den ska behandla inmatat ma- terial. 5.3Insamling, bevarande och tillhandahållande av pliktexemplar Samtliga uppgifter i detta avsnitt avser . (KB) är . Huvuduppgiften är att samla, beskriva, bevara och tillhandahålla allt svenskt tryck. KB svarar också exempelvis för drift och förvaltning av det nationella bibli- oteksdatasystemet Libris, samt för samordning och utveckling av landets forskningsbiblioteksväsen genom Bibsam. KB mottar svenskt tryck i form av plikt- exemplar, varav utgörs av dagstidningar. Av det mottagna materialet katalogiserades och/eller registrerades ca 57 000 enheter. Det rör sig om m onografier, serier (inklusive tidskrifts- häften, vilka enbart registreras), årsböcker, musiktryck och kartor. Där- utöver tillkom drygt 170 000 dokument som inte katalogiserats. Exempel på sådana dokumenttyper är affärstryck, affischer och vykort. Totalt mottogs sålunda ca 230 000 dokument7. När det gäller elektroniska dokument i fixerad form tog KB emot 106 cd-rom och 65 disketter. Dessutom mottogs 79 fonogram och 17 video- gram. Det inströmmade materialet resulterade i närmare 22 000 poster i den bibliografiska databasen . Av dessa utgjordes 19 590 av monogra- fier, 1 340 av seriella publikationer och 1 053 av kartor och musiktryck. KB har utarbetat omfattande urvalsprinciper för att avgöra vilket material som skall katalogiseras respektive behandlas på annat sätt. I korthet innebär urvalsprinciperna att förlagsutgivet material går till ka- talogisering. Därutöver går institutions- eller organisationsutgivet tryck i huvudsak till katalogisering, om det är rikstäckande eller allmänt till sin 7 På grund av KB:s om- och tillbyggnad återstår ca 70 000 dokument att packa upp. Detsamma gäller för behandlingen av tidskrifter, vilket exem- pelvis medför att lokala medlemsblad inte katalogiseras. KB:s svenska material är tillgängligt för läsning endast i KB:s läse- salar. Tillhandahållandet av elektroniska dokument i fixerad form sker ännu så länge i obetydlig utsträckning. förekom endast något en- staka lokalt utlån av cd-rom. Enligt pliktexemplarsförordningen utgör dokument, som inkommer till Lunds UB i form av pliktexemplar, nationella reservexemplar. Lunds UB är därmed ålagt att bevara allt svenskt tryck som inströmmar och har således inte, till skillnad från övriga universitetsbibliotek, rätt att gallra ut dokument som man inte önskar införliva med sina samlingar. Verksamheten finansieras från Lunds universitets ordinarie anslag, vilket enligt företrädare för Lunds UB är problematiskt. Kostnaderna för Lunds UB:s hantering av pliktexemplar har beräknats till ca /år. Till Lunds UB inströmmar svenskt tryck i form av pliktexemplar8. Antalet mottagna och katalogiserade monografi- er uppgår t ill närmare 13 000. Därutöver mottas ca 11 000 rapporter och serier, 39 000 tidskriftshäften och i form av oka- talogiserat tryck. De dokument som inkommit med stöd av pliktexemplarslagen tillhan- dahålls dels lokalt, med endast några smärre restriktioner, dels i form av fjärrutlån till andra bibliotek i och i utlandet. De lokala restrik- tionerna avser exempelvis att svensk skönlitteratur inte får lånas hem. Inte heller tidskriftsbilagor i form av cd-rom är tillgängliga för hemlån. Till skillnad från KB tillhandahålls materialet också för fjärrutlån till andra bibliotek, i likhet med vad som gäller vid övriga universitetsbib- liotek. Eftersom Lunds UB behåller allt svenskt tryck, innebär detta i princip att hela den svenska produktionen av böcker, tidskrifter, tidning- ar och annat tryck är tillgänglig för varje svensk medborgare via fjärrlå- nesystemet. De elektroniska dokument i fixerad form som inkommer med stöd av pliktexemplarslagen tillhandahålls enligt samma principer som tryckt material. utlånas därför exempelvis det exemplar av en cd-rom som inkommit som pliktexemplar, vilket i sin tur innebär risk för såväl förslitning som svinn. 8 I statistiska sammanhang förekommer ett lägre tal, vilket kan förklaras av olika mätmetoder. tas här som exempel för att illustrera verksamheten vid de pliktleveransbibliotek som inte har lagstadgad skyl- dighet att bevara allt material som inkommer. Dessa är, förutom UB, universitetsbiblioteken i , , och . Det kan antas att de mängduppgifter som nedan lämnas för UB också ungefärligen gäller för dessa andra mottagare, med undantag för att gallringen vid UB är mindre omfattande än vid de övriga biblioteken. UB mottar svenskt tryck. Att mängden emottaget material är så pass liten i jämförelse med KB och Lunds UB förklaras av att UB inte erhåller pliktexemplar av dagstidningar. Av detta behölls närmare , vil- ket innebär att av det mottagna materialet gallras bort. Därut- över mottas svenska mikrofilmade dagstidningar, som levereras i stället för tryck. Samtliga dessa mikrofilmer införlivas med samlingar. Huvuddelen av det material som UB behåller registreras i Libris.