sou · GMB3113 · 1999-01-01 00:00:00 — Be- straffning, handgripliga tillrättavisningar eller annat våld, som medför kroppsskada eller smärta straffas som misshandel enligt de ovan- nämnda reglerna i BrB 3:5 och 6. Att gärningen förövats mot barn är en försvårande omständighet. Förbud mot kroppslig bestraffning eller an- nan kränkande behandling finns också i skollagen (SFS 1962:319). När förbudet mot aga och annan kränkande behandling infördes i FB, så var 330 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv det främst ett förtydligande av en redan gällande straffrättslig bestäm- melse. Det gick dock längre och väckte uppmärksamhet även utom- lands. Lagändringen var betydelsefull på minst två sätt. För det första har det därigenom klart sagts ifrån, att handgripliga tillrättavisningar, som är straffbara enligt BrB, inte blir tillåtna därför att de utförs av vårdnadshavare mot barn. För det andra går förbudet längre eftersom det avser inte bara direkt våld utan även annan kränkande behandling. Föräldrar och andra måste förstå, att inga former av våld eller förned- ring får vara medel i uppfostran av barn. Naturligtvis innebär inte detta, att man aldrig får ingripa fysiskt. Sådana ingripanden är ofta nödvän- diga, särskilt när det gäller små barn. Det kan t.ex. vara att lyfta bort eller på annat sätt hindra ett barn från att skada sig eller annan. Me- ningen med lagen är att få bort allt användande av våld som bestraff- ning. Förbudet mot annan kränkande behandling riktar sig mot psykisk misshandel. Det kan vara inlåsning eller tal och uppträdande som berö- var barnet dess självkänsla. Den som inte kan respektera dessa prin- ciper kan bli fråntagen vårdnaden om barnet förutom risken att i till- lämpliga fall bli dömd och straffad. Behandlingen av denna fråga har blivit förhållandevis utförlig, eftersom, vilket redan antytts, många har svårt att rätt förstå saken. Det kan noteras att i många länder, där man först ställde sig oförstående till det svenska förbudet mot aga, införan- det av ett sådant numera övervägs. Vid skilsmässa och i fall då fortsatt gemensam vårdnad inte är möj- lig blir frågan om vem som skall ha vårdnaden om barnen ibland tvis- tig. Sådan tvist skall avgöras med hänsyn till vad som är bäst för bar- net. Faderns och moderns rätt och önskemål får i svensk rätt träda till- baka för barnets bästa. Om ingen av dem anses lämplig utses särskild vårdnadshavare. I sådana sammanhang liksom i andra, där barns ve och väl ligger i vågskålen, kan vårdnadsutredare, barn- och ungdomspsykiatrins experter liksom domstolarna tvingas ta ställning till betydelsen av en förälders engagemang i en viss rörelse. I ett prejudikat , som alltjämt äger giltighet, meddelade HD följande dom: "Genom utredningen i målet är ådagalagt, att bägge makarna äga goda förutsättningar för handhavande av vårdnaden om dottern. Under dessa förhållanden och i beaktande av att barnet ännu är i späd ålder har kunnat ligga närmast, att vårdnaden anförtroddes åt modern. Vid bedömandet av denna fråga kan emellertid icke bortses från anslutning till sekten vittnen och hennes starkt betonade nitälskan för dess religionsövning. Avgörande blir härvid icke denna rörelses ställning till kristna trosläror. Hur oklar och osammanhängande sektens förkunnelse än är, står dock fast, att dess Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 331 anhängare i ett viktigt avseende omfatta och även i handling tillämpa en åskådning som kommer i strid med gällande lag. Genom ett egenartat, ofta stötande framställningssätt har denna trosriktning visat sig ägnad att väcka undran och ovilja i kretsar vilka med den komma i beröring. Uppenbart är, att det omedelbara inflytandet från en fostrare som av sin övertygelse drives att taga verksam del i en sådan gemenskap och propaganda kan innebära allvarlig fara för ett barns karaktärsutveckling och sinneslugn, liksom ock att en ound- viklig motsättning till omgivningen kan lända barnet till skada och lidande. Ej heller kan lämnas obeaktat att – såsom omständigheterna i målet nogsamt bestyrka – upptagande i sekten kommer att leda till söndring i förhållandet till hennes fader och fädernefränder. Jag (Just.R. , som dikterade HD enhälliga dom) finner fördenskull, att av hänsyn till barnets bästa vårdnaden bör uppdragas åt , och fastställer alltså det slut vartill Hov.R:n kommit. (Ur NJA 1951:96)." Detta snart gamla rättsfall står alltjämt upptaget i lageditionen, som hjälp vid tolkningen av FB 6:5 om vårdnadstvister. Det innebär inte att det skall läsas som i alla avseenden återspeglande dagens rättsläge. Så t.ex. har samhället för länge sedan godtagit att fasta anhängare till Jehovas Vittnen slipper göra vapentjänst som värnpliktiga. Däremot bör det ses som gällande rätt, att barn skall skyddas från rörelser med skrämmande budskap och propagandametoder, liksom gemenskaper som avskärmar och fjärmar från familj och andra som naturligt ingår i omgivningen och det normala samhällslivet. 7.5.3Myndighetsåldrar, förvaltarskap och förordnande av god man Myndighetsåldern är i . Fr.o.m. 18-årsdagen har den unga människan full rättslig handlingsförmåga och står ej längre under föräldrars eller annans vårdnad, se FB 9:1. Men redan före uppnådd myndighetsålder finns det många åldersgränser, som markerar det växande barnets undan för undan växande ansvar och handlingsfrihet. Men även den vuxne kan av olika skäl vara hindrad att ta fullt ansvar och behöva skydd mot att bli utnyttjad framför allt ekonomiskt. En så- dan vuxen kan då få skydd och stöd genom förvaltarskap eller få en god man förordnad för sig. I samband med skyddet av minderåriga eller begränsat ansvariga vuxna gentemot t.ex. manipulation och exploa- 332 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv tering borde dessa åldersgränser och myndighetsregler vara av bety- delse. De skall helt kort gås igenom här. Barn får som ovan sagts enligt kvacksalverilagen över huvud taget inte behandlas av annan än legitimerad medicinsk personal. Åldern återkommer i flera sammanhang. I det tidigare nämnda förslaget till ny lag om trossamfund krävs samtycke av barn som fyllt för att träda in i eller ut ur samfund. Föräldrar och vårdnads- havare får då ej rätt att ensidigt besluta eller på något sätt framtvinga sådant. 12-årsåldern innebär också viss bestämmanderätt i fråga om medborgarskap, se Lag om svenskt medborgarskap (1950:382) §§ 1 a och 10 a. Den som fyllt får inte heller adopteras utan att ha sam- tyckt till det, FB 4:5. Man tar stor hänsyn till barnets vilja i vård- nadstvister, när barnet har nått viss utveckling och mognad. Har barnet fyllt får nämligen verkställighet av dom eller beslut i fråga om vårdnad eller umgängesrätt inte ske mot barnets vilja, om inte länsrätt finner det nödvändigt med hänsyn till barnets bästa, FB 21:5. Detta skall även gälla om barnet visserligen inte fyllt men ändå nått sådan mognad att dess vilja bör beaktas. Om ett barn som nått denna ålder och mognad skulle finnas hos en förälder eller fosterförälder, som inte enligt dom har rätt till vårdnad eller umgänge, så kommer varken polis, socialarbetare eller annan myndighet att ge någon handräckning för att tvinga det barnet därifrån och hem till den laglige vårdnadshavaren, om inte länsrätt fattat beslut därom. I och för sig så kan den eller de två, som har vårdnaden om ett barn enligt , göra den rätten gällande mot utomstående, om barnet finns hos sådana. Skulle någon utan stöd av lag undanhålla barnet, kan alltså vårdnadshavare påkalla hjälp av tingsrätt eller länsrätt för att återfå det. Det är dock inte tillåtet att själv ta sin rätt och även polisens eller handräckning förutsätter laga dom eller beslut. Om ett barn eller en ungdom mellan finns hos någon sammanslutning och inte vill lämna den, kommer en avvägning att ske av den unges vilja mot den förmodade skadan av fortsatt vistelse där. Den s.k. straffmyndigheten eller straffbarhetsåldern inträder den dag då den unge fyller . Det innebär, att den skyldige inte får dömas till påföljd för brott, som begåtts före den dagen, BrB 1:6. Det betyder ju inte, att samhället inte alls reagerar. Åklagaren väcker visserligen inte något åtal, men polisen utreder i regel ändå brottet och det kan leda till att ärendet överlämnas till de sociala myndigheterna. Har brottet begåtts av någon som fyllt men inte , kan åklagare eller – efter väckt åtal – domstol i vissa fall i stället för straff välja att över- lämna den unge till för vård eller annan åtgärd enligt so- cialtjänstlagen, SoL (1980:620) eller lagen med särskilda bestämmelser Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 333 om vård av unga, LVU (1990:52). Barn bör höras under sådan utred- ning, om det inte kan antas skada barnet. För inträde eller utträde ur krävs samtycke av den som fyllt enligt nu gäl- lande religionsfrihetslag (1951:680). För att barn skall kunna träffa avtal om anställning eller annat arbete krävs samtycke av vårdnadshavaren. Barnet får själv säga upp avtalet och om det fyllt och träffa nytt avtal om liknade arbete. Både barn och vårdnadshavare får säga upp avtal med omedelbar verkan, om det behövs med hänsyn till utveckling, hälsa eller skolgång. Är det vårdnadshavaren, som sagt upp avtalet på sådan grund, får barnet inte träffa nytt liknande avtal, även om det fyllt , FB 6:12, 1 och 2 st. Egendom, som den underårige genom eget arbete förvärvat efter fyllda får han själv råda över, FB9:3, 1 st. Sammanfattningsvis bör en vårdnadshavare ha betydande möjlig- heter att till barns skydd ingripa mot anslutning till en rörelse, som inte är bra för barnet. Detta gäller särskilt om barnet bundits genom anställ- ningsavtal eller liknade. En person kan, trots att han eller hon inte är omyndig ändå behöva hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person. Det kan bero på sjukdom, försvagat hälsotillstånd, psykisk störning eller liknade förhållande. Här kan man tänka sig fall, där nå- gon, som är i förvirrat sinnestillstånd, har bristande eller felaktig verk- lighetsuppfattning eller helt saknar motståndskraft mot pockande på- verkan, blir utnyttjad som arbetskraft eller barskrapad på sina till- gångar. I sådana situationer kan rätten förordna en god man att utföra eller bevaka det som huvudmannen inte klarar av. Ett sådant beslut enligt FB 11:4 kräver samtycke av den det gäller, såvitt inte tillståndet är så allvarligt, att vederbörandes mening alls inte kan inhämtas. Det sistnämnda måste då i praktiken vara styrkt genom läkares intyg. Det räcker således inte, att t.ex. de anhöriga reagerar mot att någon enligt deras uppfattning skänker alldeles för mycket pengar till en organisa- tion vilkens lära de uppfattar som vidskeplig eller grumlig. Myndiga personer har rätt att stödja alla möjliga verksamheter och ändamål oav- sett vad andra må tycka därom åtminstone så länge de fullgör sin för- sörjningsplikt. För att man mot någons vilja skall förordna god man krävs verkligen övertygande utredning om att den personen inte klarar av att sköta sina angelägenheter och att detta – i vårt exempel – äger direkt samband med eventuellt utnyttjande. Om någon mera varaktigt befinner sig i sådant tillstånd av otillräck- lighet, som angivits härovan, kan rätten förordna om förvaltarskap, FB 11:7. Förvaltaruppdraget skall anpassas till det speciella behovet i varje enskilt fall. Det är alltså ett smidigare institut än den gamla omyndig- förklaringen och ersatte denna . 334 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv Om den ena makens anslutning till en speciell rörelse medför stora uppoffringar och utgifter leder detta som man lätt inser ofta till svåra spänningar. En klar uppfattning om och ett rätt bruk av de regler, som gäller egendomsförhållandena i äktenskapet kan vara till hjälp och minska spänningen åtminstone i vissa lägen. En gift persons egendom är antingen giftorättsgods, i vilket den andre maken har giftorätt, eller enskild egendom, som den andre maken inte har någon rätt i. All egendom, som en make för med sig in i boet eller därefter förvärvar blir giftorättsgods, om den inte genom särskild rättshandling blivit enskild. Sådan rättshandling kan vara äktenskaps- förord, som bara kan ingås av de blivande makarna före giftermålet eller föreskrift av givare eller testator i gåvobrev eller testamente vari- genom egendomen tillfallit den maken. Praktiskt innebär detta, att det alltid kan vara klokt att överväga ett äktenskapsförord innan man gifter sig samt att en förälder eller vem det nu är som vill skänka eller testa- mentera värdefull egendom också skall tänka över om det finns skäl att skydda den egendomen från mottagarens makes dispositioner, opålit- lighet eller bristande omdöme. Det finns också en möjlighet för gifta att genomföra en bodelning precis som vid dödsfall eller skilsmässa, men med den skillnaden att det äktenskapliga samlivet fortsätter. Det är bara den gemensamma egendomen som separerats. Även om det rör sig om giftorättsgods får make inte utan den andras tillstånd hyra ut, inteckna eller sälja makarnas gemensamma bostad och över huvud taget inte någon fastighet, ÄktB 7:5. Att egendom är giftorättsgods har betydelse vid bodelning. Det in- nebär att ägaren på vanligt sätt förfogar över sin egendom. Detta avsnitt skall ge en överblick över andra viktiga källor till barns rätt än den som finns inom familjerätten, som behandlats i förra av- snittet. FN:s konvention om barnets rättigheter antogs av dess Generalförsam- ling (GA/RES/44/25). Den konventionen är ännu inte helt införlivad med svensk rätt, även om starka krafter verkar Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 335 för att den skall bli det. Den har ändå en stark ställning och skall tillämpas och framför allt åberopas i alla tveksamma situationer. Några av de viktigaste artiklarna med bäring på ämnet för denna framställning skall här kort summeras. Barn skall skyddas mot alla former av diskriminering och bestraff- ning på grund av föräldrars, vårdnadshavares, eller familjemedlemmars ställning, verksamhet, uttryckta åsikter eller tro, enligt art. 2.2. Vid alla beslut och åtgärder, som rör barn, skall barnets bästa komma i första rummet, enligt art. 3. Staterna skall göra sitt yttersta för att säkra barns överlevnad och ut- veckling, enligt art. 6.2. Barn har rätt att behålla sin identitet, medborgarskap, namn och släktförhållanden, enligt art. 8. Barn skall ha rätt att bli hörda och lyssnade till i allt som rör dem och få sina åsikter respekterade i förhållande till mognad. Barn skall också ha åsikts- och yttrandefrihet, tanke-, samvets- och religionsfrihet, föreningsfrihet och rätt till fredliga sammankomster samt frihet att ta emot och sprida åsikter och upplysningar och allt detta utan andra in- skränkningar, än de som gäller för alla människor, dvs. med hänsyn till andras rättigheter och anseende osv., enligt art. 12-15. Barn har rätt till lagens skydd mot olagliga angrepp på sitt privat- och sitt familjeliv, sitt hem, sin korrespondens, sin heder och sitt anse- ende, enligt art. 16. Barn skall skyddas mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, övergrepp eller utnyttjande innefattande sexuella övergrepp, enligt art. 19.1. Skoldisciplin skall upprätthållas på ett sätt som är förenligt med barnets mänskliga värdighet och konventionen, enligt art. 28.2. Utbildningens syfte skall vara att utveckla barnets fulla möjligheter, samt bl.a. respekt för mänskliga rättigheter samt att förbereda barnet för ett ansvarsfullt liv i ett fritt samhälle i en anda av förståelse, fred, tolerans, jämlikhet mellan könen och vänskap mellan alla folk, etniska, nationella och religiösa grupper, enligt art. 29. Barn har rätt till fritid och vila och att ta del av konst och kultur, se art. 31. Art. 32-34 handlar om skydd mot ekonomiskt och sexuellt utnytt- jande samt mot narkotika. Art. 36 är en reservbestämmelse. "Konventionsstaterna skall skydda barnet mot alla andra former av utnyttjande, som kan skada barnet i något avseende." 336 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv Aga, sexuellt och annat utnyttjande är klart förbjudna i barnkonven- tionen liksom förnedrande disciplinära åtgärder, förkunnandet av skrämmande dogmer eller vägran till avkoppling och fritid. Om barn föds in i, växer upp eller hamnar i sådana situationer och föräldrarna inte råder bot på det därför att de inte vill eller inte kan, bör det vara samhällets skyldighet att ingripa. Om det handlar nästa avsnitt. 7.6.2Sociallagstiftning och skydd för barn och unga Socialtjänstlagen, SoL, lägger på varje kommun det yttersta ansvaret för att alla, som vistas där får den hjälp och det stöd, som de behöver. skall verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden samt särsk ilt följa utvecklingen hos barn och ungdom, som har visat tecken till en ogynnsam utveckling. Nämn- den skall vidare i nära samarbete med hemmen sörja för att sådana ungdomar får det skydd och det stöd, som de behöver samt ordna vård och fostran utanför det egna hemmet, om det motiveras med hänsyn till det barnets eller ungdomens bästa. Detta stadgande ställer knappast krav på något aktivt och förebyg- gande handlingssätt hos . Först när ungdomar utåt visar tydliga tecken på att vara i farozonen, skall utvecklingen särskilt följas. Det är vidare klart, att symtom som asocialitet, skolk, missbruk och brott har större förutsättningar att dra uppmärksamhet till sig än svår- fångade ting som andliga kriser, relationsproblem eller social isolering. Ett exempel kan vara att det är ett nyandligt engagemang av skadligt slag som hotar barnet. Om föräldrarna eller vårdnadshavaren å ena si- dan och å den andra båda bedömmer att det finns risk för skada, så bör man kunna samarbeta väl med stöd av den anförda lagbe- stämmelsen. Men om det är föräldrarna eller en av dem, som fört bar- net in i engagemanget, blir saken mycket svårare. Svårigheter att över huvud taget se problemen, bristande engagemang och kunskap om ma- nipulativa rörelser och de metoder, som vi här kallar otillbörlig påver- kan och en förklarlig obenägenhet att arbeta mot föräldrar, som inte företer den vanliga sociala problematiken, erbjuder tillsammans eller var för sig tänkbara förklaringar till den tvekan och passivitet som finns från sida. Eftersom det rör sig om nya företeelser som är ovan vid, drar man sig för att gripa in. Däremot finns det i anslutning till SoL 71 §, om uppmaning till all- mänheten och skyldighet för myndigheter att anmäla om en underårig behöver skydd, ett resonemang kring vad som kan innebära fara för barnet (s. 469-470). Här nämns förutom misshandel annan mer Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 337 svårbedömd olämplig behandling, exempelvis fara på grund av psykisk sjukdom hos vårdnadshavaren, undernäring hos barnet, uppfostran ge- nom s.k. andlig terror, utnyttjande av barnet sexuellt eller på annat sätt, vanvård eller underlåtenhet att ge barnet känslomässig tr ygghet och stimulans. Frågan huruvida ett barn eller en ungdom är i fara skall prö- vas mot dessa och liknande kriterier. Finns det fara, så finns skyldighet att ingripa. Åtgärderna kan bestå av stöd, skydd och samtal med hemmet, samarbetssamtal med sakkunnig eller familjerådgivning, SoL 12 och 12 a §. Det krävs tillstånd av underårig skall få tas emot för vård och fostran i annat hem än förälders eller vårdnads- havares, 25 §. Det kan ske i samband med ett nämndbeslut att bereda den unge vård i familjehem jämlikt 22 §. och länsstyrelse har tillsyn över såväl enskilda som privata institutioner, som tar emot barn och unga och kan om regler och anvisningar inte följs helt förbjuda verksamheten. Slutligen finns möjligheten att bereda barn och ungdomar vård och vid behov omhänderta dem, om det på grund av förhållandena i hemmet finns en påtaglig risk, att den unges hälsa eller utveckling skadas. Om detta handlar Lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, (LVU, 1990:52). 7.6.3Skola och fristående skola Skolan har många uppdrag. Förutom undervisning finns ansvaret att förmedla försvaret för alla människors lika värde och därmed allas lika rätt att bli bemötta med respekt för detta värde och bli lyssnade till. Detta framgår med all önskvärd tydlighet i Skollagen (1985:1100), lä- roplanerna och i alla offentliga deklarationer. Händelser har visat en avsevärd handfallenhet och brist på ideologisk bered- skap inom skolan, i förhållande till rasism i dess olika former och gra- der. En fortsatt diskussion om hur skolans värdeinnehåll skall kunna fö- ras upp i paritet med kunskapsutbudet är mycket viktig, se En värde- grundad skola (Ds 1997:57). Alla vill emellertid inte låta sina barn gå i de kommunala skolorna. Frågor rörande s.k. friskolor har ofta varit politiskt tvistiga och juridiskt svårlösta. I ett tilläggsprotokoll 1952 till den tidigare nämnda Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna etc. står i art. 2. "Ingen må förvägras rätten till undervisning." 338 Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv Vid utövandet av den verksamhet staten kan påtaga sig i fråga om uppfostran och undervisning skall staten respektera föräldrarnas rätt att tillförsäkra sina barn en uppfostran och en undervisning som står i överensstämmelse med föräldrarnas religiösa och filosofiska överty- gelse. Tolkningen av denna artikel har varit föremål för flera avgöranden av den Europeiska kommissionen och den Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter (s. 258-262; , , s. 464-470). Det finns en principiell rätt att inrätta privata skolor liksom att ordna annan privatundervisning. Samhället kan dock ställa krav på undervisningens innehåll och standard för att den skall ges meritvärde eller behörighet. Klart är vidare att staterna inte, enligt den Europeiska konventionen, är skyldiga att finansiera eller på annat sätt stödja privata skolor. Hänsynen till föräldrarnas religiösa eller filosofiska åskådning har inte ansetts hindra, att undervisningen förmedlar objektiv, kritisk och pluralistisk kunskap i religion och filosofi och därtill hörande ämnen. Vad staten inte får, är att tillåta indoktrinering mot föräldrarnas religiösa övertygelse. Dessa principer formulerades strax efter mitten av . Barn- konventionen, som kom till i dess slut, synes flytta tyngdpunkten från föräldrarnas övertygelse till barnets egna åsikter och rättigheter. För del finner vi svaret på dessa frågor i Skollagens 10:4, som lyder: "Ett skolpliktigt barn skall medges att fullgöra skolplikten på annat sätt än som anges i denna lag, om det framstår som ett fullgott alternativ till den utbildning som annars står barnet till buds enligt lagens före- skrifter. Behov av insyn i verksamheten skall kunna tillgodoses. Medgivande kan lämnas för upp till i sänder. Under dess gil- tighetstid skall prövas hur verksamheten utfaller. Medgivande skall återkallas med omedelbar verkan, om nödvändig insyn i verksamheten inte ges eller om det av annat skäl inte kan antas att förutsättningar för godkännande fortfarande föreligger." Lagrummet uppställer höga krav på insyn och aktiv tillsyn. Det är inte tillsynsmyndigheten i kommunen som har bevisbördan för att verksamheten fungerar väl. Det ligger på den som bedriver den alter- skolverksamheten att visa, att det inte finns några missförhållan- den och att det inte: " av annat skäl inte kan antas att förutsättningar för godkännande föreligger". har i rapporten presente- rat en undersökning om fristående skolor ger sina elever sämre förut- sättningar än andra skolor att studera vidare och i övrigt bli väl integre- Religionsfriheten och dess gränser - ett juridiskt perspektiv 339 Det följande b ygger på pr essmeddelande i saken . Där sägs bl.a. att de föräldrar, som valt de kristna skolorna, önskade att skolan skulle bevara och förstärka en per- sonlig religiositet hos barnen.