sou · GMB3115d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Några entydiga svar gavs inte och det var heller inte väntat med tanke på deltagarnas skiftande bakgrunder och utgångspunkter. &R¥GOR F¶R SAMTALET ·Varför ökar gruppen egenanställda och lösare förbindelser på arbetsmarknaden? Beror det på en tillfällig konjunktursvängning eller är det fråga om en bestående makro- strukturell förändring, ett paradigmskifte från industrisamhället till ett kunskapssamhälle som kräver andra arbets-, organisations- och anställningsformer? Behöver dessa i så fall regleras i ett nytt rättsligt institut eller kan de härbärgeras inom befintliga regler? ·Är gruppen homogen? Är det så att en del egenanställda valt att bli fria aktörer därför att de ser och kan tillgodogöra sig ekonomiska och andra fördelar med detta, medan andra valt egenanställning som det enda alternativet till arbetslöshet och då i sämsta fall får en roll som liknar daglönarens? ·Är en utveckling mot allt fler egenanställda generellt önskvärd för arbetsgivaren? Har arbetsgivaren alltid ekonomiska och andra fördelar av att ha färre tillsvidareanställda och fler egenanställda, eller är det i vissa fall och på vissa positioner till nackdel med egenanställda? ·Om det från en strikt formell utgångspunkt inte är nödvändigt med en egen rättsfigur för egenanställda och distansarbetare, kan en sådan ändå av praktiska orsaker vara önskvärd? Vilka rättsområden berörs? Och hur skall i så fall de olika intressena vägas mot varandra, om det visar sig att det både från arbetstagarnas och arbetsgivarnas perspektiv finns såväl för- som nackdelar? Deltagarna i samtalet hade skiftande fokus och olika värderingar när det gäller nya anställningsformer i arbetslivet eller lösare förbindelser – och pekade i samtalet sna- rare på ett antal möjliga kartbilder, än på möjligheten att rita en gemensam enhetlig karta. Denna sammanfattning – iordningställd av arbetsgruppen – speglar detta genom att under ett antal frågor återge de ibland motstridiga lägesbeskrivningar och synpunkter som kom fram i inledningar och vid samtalet. Varför blir det fler lösare förbindelser? R DET EN KONJUNKTURFR¥GA ELLER EN STRUKTURFR¥GA ATT ANTALET OCH ANDELEN TIDSBEGR¤NSADE ANST¤LLNINGAR HAR ¶KAT KRAFTIGT UNDER TALET Det finns ett samband med den höga arbetslösheten – det är lättare att acceptera tidsbe- gränsade arbeten än inget arbete alls. Likaså kan det finnas ett inslag av dold prov- anställning i denna utveckling. Bland olika drivkrafter och faktorer som talar för att utvecklingen skulle utgöra en mer långsiktig och strukturell förändring utpekades flera som alla handlar om att det blir ekonomiskt och praktiskt lättare att samordna verksamheter i andra former än inom det stora företagets ram: ·Tekniken blir alltmer standardiserad. ·Kunskapsinnehållet ökar i vikt och volym, vilket innebär att det blir billigare att transportera mellan enheter geografiskt. ·Det är allt lättare att kommunicera. ·ISO 9000 gör det enklare att underhålla kontrakt eftersom det går snabbare att hitta fel – och slå fast vem som är ansvarig. När kravet på specialistkunskap ökar kan personer som har djupa specialkunskaper arbeta för flera uppdragsgivare, i stället för att vara inlåsta i en företagsstruktur. Det senare kan vara positivt både för dessa individer och för näringslivets utveckling. För arbetsgivaren kan det vara en ekonomisk fördel att man bara behöver anlita arbets- kraft precis när man behöver den. Arbetsgivaren tar då också en mindre risk, jämfört med en anställning. Lösare förbindelser kan å ena sidan möjliggöra att flera saker blir gjorda, som annars inte skulle ha blivit gjorda. Men å andra sidan kan lösare förbindelser underlätta för många verksamheter att hålla en lägre grundbemanning (mager produktion är ett av orden för dagen). Vilka hamnar i lösare förbindelser och hur går det till? Det finns två typer av egenanställda, var och en med olika behov: de som fritt har valt det och de som varit tvungna därtill. En liknande uppdelning sett från företagens synpunkt är de två typer av rörelser, där verksamheter förs ut ur de traditionella företagen. Dessa rörelser är styrda av två helt olika slags logik, fast det handlar om upplösning av anställningsförhållandet i bägge fallen: ·Företagen försöker att knyta närmare kontakter med strategiska grupper – och just dessa nyckelpersoner kan genom att bli egna företagare utnyttja företagens starka beroende av dem till att skaffa sig ett bättre läge. ·Företagen strävar i många fall att flytta ut (genom s.k. outsourcing) verksamheter där beroendet är mindre, som service, städning, vissa ekonomifunktioner. På så sätt tvingas vissa delar av arbetskraften ut i lösare förbindelser. I kan 30–av arbetarna i ett företag vara anställda via ett rekryteringsföretag. Bland LO-medlemmar blir en del egenanställda som ett alternativ till att bli arbetslösa. Men ofta finns det i det fallet en mycket liten eller ingen koppling till informations- teknik: det handlar om t.ex. frisörer, byggnadsarbetare, skogsarbetare. Vilka vinner och vilka förlorar på lösare förbindelser? Bland fördelarna med lösare förbindelser återfinns t.ex. att fler människor kan bo där de vill, även på landsbygden där det finns få fasta jobb, om de kan arbeta på distans för flera uppdragsgivare, och i samverkan med andra individer, hopkopplade i nätverk (den egenanställde behöver inte vara fullt så ensam som det först kan se ut). En av inledarna sa i sin inledning: Det handlar om att få utforma sin egen verklighet där man befinner sig. Tillfälliga jobb kan också vara en väg till ett fast jobb. Vissa studier tyder på att de nya jobben för resursstarka, välutbildade människor, i vissa branscher och i vissa slags jobb, kan ge en stor valfrihet och stora utvecklingsmöjligheter, medan de för andra människor i andra slags jobb kan innebära sämre jobb med hårdare ekonomiska villkor. Det är viktigt att betänka att alla inte är skapade att bli egenföretagare och att man inte får glömma att många som startar företag blir djupt besvikna när det inte går så bra som man hade tänkt. Särskilt startskedet kan vara svårt för arbetslösa tjänstemän som blir egenanställda. Bland nackdelarna pekades på att egenanställning kan innebära att lönekraven pressas ner när antalet heltidsanställda minskar. Därtill kommer att egenanställda gör mer är ett jobb per dag – därav en del obetalt jobb. Risken kan öka för social dump- ning, när kostnader (t.ex. för försäkringar) som har burits av arbetsgivaren skall bäras av den enskilde. organiserar de flesta fackföreningar inom LO och TCO inte frilansare och egenanställda, trots att man som ensam uppdragstagare ofta är lika svag gentemot sin motpart som en ensam anställd. Det förekommer inte heller några riktiga, rättsligt bindande kollektivavtal för frilansare. Historiskt sett har gemenskapen på arbetsplatsen efterträtt den tidigare by- och släktgemenskapen. Om arbetet nu för allt fler övergår till lösare förbindelser, bör man tänka på vad som händer med sådana grundläggande saker som mänsklig gemenskap, individens identitet och samhällsväven. Det är viktigt att vara medveten om problemet med kompetensutveckling. Vem tar hand om den, om inte de egenanställda själva är förutseende nog att göra detta. Vad bromsar utvecklingen? Under den förra stora omvandlingen från jordbrukssamhälle till industrisamhälle, fick många av de dåvarande institutionerna – som ståndsriksdagen och skråväsendet – abdikera från sina positioner. Det är en möjlig konsekvens för aktörer på dagens sam- hällsnivå. Dessa kan därmed utgöra tänkbara bromsare. Nuvarande rättspraxis och att facket har ett veto mot att anlita en entreprenör kan också utgöra en bromsande faktor mot lösare förbindelser. Vem bör göra vad? De fackliga organisationerna kan stödja sina medlemmar som tar steget till att bli egen- anställda genom att hjälpa till i de snårigheter som har att göra med bokföring, skatte- frågor och myndighetskontakter. Den fackliga tillhörigheten ger också de egenanställda en professionell, yrkesmässig anknytning. Man måste även se över vad som krävs (t.ex. ändrade skatteregler) för att individer ska ta risken att först starta eget och sen expandera. Ett exempel på vad som sker är inrättandet av ett paraplyföretag, som underlättar för tjänstemän på väg ut i egenan- ställning att pendla mellan a-kassa och uppdragsverksamhet. De nya personaluthyrningsföretagen kan vara ett sätt att kombinera tryggheten i en fast anställning – hos personaluthyraren – med en garanterad lön och en förhållandevis hygglig täckning av jobb, med behovet av flexibilitet av arbetskraft hos andra arbets- givare, som behöver låna in personal tillfälligt. Behövs en nytt rättsligt institut? Rent juridiskt behövs inte ett nytt rättslig . Denna grupp kan härbärgeras inom befintligt regelsystem, som enskild näringsidkare eller aktiebolag med sig själv som enda aktieägare. Det skulle kunna räcka med att underlätta genom lag- ändringar, när det gäller skatter, och begränsade, konkreta åtgärder – som t.ex. att för- länga avstämningstider för bokslut, så att uppdragstagare får disponera sina inkomster på ett bättre sätt. kan det vara en psykologisk poäng, om man vill stimulera utvecklingen mot fler egenanställda, att upprätta ett nytt rättsinstitut, egenanställd, till vilket man kan knyta regler i socialt, civilrättsligt, arbetsrättsligt och skattemässigt hän- seende. Det gäller att hitta en form som passar det småskaliga, det individuella arbets- avtalet. Det avgörande är inte själva anställningsformen, utan att det skapas förutsättningar för icke-exploatering, det vill säga anständiga villkor för dem som arbetar: lön, social trygghet och möjlighet att överblicka sin ekonomi. konvention (nr 177) om hemarbete rekommendation (nr 184) om hemarbete ),/ S KONVENTION NR OM HEMARBETE Internationella arbetsorganisationens allmänna konferens, som har sammankallats till av styrelsen för och samlats där till sitt åttiotredje möte, erinrar om att många och ILO-rekommendationer som fastställer normer angående arbetsvillkor med generell tillämpning är tillämpliga också på hem- arbetande, konstaterar att de särskilda villkor som kännetecknar hemarbete gör det önskvärt att förbättra tillämpningen av dessa konventioner och rekommendationer på hemarbe- tande och komplettera dem med normer som tar hänsyn till hemarbetets speciella karaktär, har beslutat att anta vissa förslag angående hemarbete, en fråga som utgör den fjärde punkten på mötets dagordning, har fastställt att dessa förslag skall ta formen av en internationell konvention, och antar denna den tjugonde dagen nittonhundranittiosex följande konvention, som kan kallas konvention om hemarbete. a)avses med uttrycket hemarbete arbete som utförs av en person som benämns hemarbetande, i)i hans eller hennes hem eller efter eget val i annan lokal än arbetsgivarens arbetsplats, ii)mot lön, iii)som resulterar i en av arbetsgivaren specificerad produkt eller tjänst, oavsett vem som tillhandahåller den utrustning, de material eller andra insatsvaror som används, om inte denna person har den grad av självständighet och ekonomiskt oberoende som behövs för att anses som egenföretagare enligt nationella lagar, föreskrifter eller domstolsbeslut, b)blir personer med ställning som anställda inte hemarbetande enligt denna kon- vention endast genom att tillfälligt utföra sitt arbete som anställda i hemmet, snarare än på sin vanliga arbetsplats, c)avser uttrycket arbetsgivare en fysisk eller juridisk person som, antingen direkt eller genom en mellanman, oavsett om den nationella lagstiftningen innehåller bestämmelser om mellanmän eller ej, lämnar ut hemarbete som ett led i sin affärs- verksamhet. Denna konvention äger tillämpning på alla personer som utför hemarbete enligt artikel 1. Varje medlemsstat som har ratificerat denna konvention skall anta, genomföra och regelbundet se över ett nationellt program angående hemarbete som syftar till att förbättra de hemarbetandes situation, i samråd med de mest representativa arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna och, där sådana förekommer, med organisationer för hemarbetande och för arbetsgivare som anlitar hemarbetande. 1.Det nationella programmet angående hemarbete skall så långt möjligt främja lika- behandling mellan hemarbetande och andra löntagare, med hänsyn till hemarbetets speciella karaktär och, där det är lämpligt, de villkor som gäller för samma eller lik- nande typ av arbete som utförs inom ett företag. 2.Likabehandling skall främjas särskilt i fråga om a)de hemarbetandes rätt att bilda eller ansluta sig till organisationer efter eget val och att delta i sådana organisationers verksamhet, b)skydd mot diskriminering i anställning och yrkesutövning, c)skydd i fråga om säkerhet och hälsa på arbetsplatsen, d)lön, e)lagstadgad social trygghet, f)tillgång till utbildning, g)minimiålder för tillträde till anställning eller arbete, samt h)skydd vid havandeskap och barnsbörd. Det nationella programmet angående hemarbete skall genomföras genom lagar och föreskrifter, kollektivavtal, skiljedomsbeslut eller på annat lämpligt sätt i överens- stämmelse med nationell praxis. Lämpliga åtgärder skall vidtas så att arbetsmarknadsstatistiken i möjligaste mån inne- fattar hemarbete. Nationella lagar och föreskrifter angående säkerhet och hälsa i arbetet skall gälla hem- arbete, med beaktande av dess speciella karaktär, och skall fastställa på vilka villkor vissa slags arbeten och användningen av vissa ämnen kan förbjudas i hemarbete av säkerhets- och hälsoskäl. I de fall det är tillåtet att använda mellanmän, skall arbetsgivares och mellanmäns respektive ansvar bestämmas genom lagar och föreskrifter eller genom domstols- beslut, i enlighet med nationell praxis. 1.Ett tillsynssystem förenligt med nationell lagstiftning och praxis skall säkerställa att de lagar och föreskrifter som är tillämpliga på hemarbete iakttas. 2.Lämpliga åtgärder, inklusive straff om så är lämpligt, skall införas och tillämpas effektivt för den händelse att dessa lagar och föreskrifter överträds. Denna konvention påverkar inte mer gynnsamma bestämmelser tillämpliga på hemar- betande enligt andra . Ratifikationsinstrument avseende denna konvention skall sändas till Internationella arbetsbyråns generaldirektör för registrering. 1.Denna konvention skall vara bindande endast för de medlemmar av Internationella arbetsorganisationen vilkas ratifikationer har registrerats hos Internationella arbets- byråns generaldirektör. 2.Den träder i kraft efter den dag då ratifikationer från två medlems- stater har registrerats hos generaldirektören. 3.Därefter träder konventionen i kraft för varje annan medlemsstat efter den dag då dess ratifikation har registrerats. 1.En medlemsstat som har ratificerat denna konvention kan, har förflutit från den dag då konventionen först träder i kraft, säga upp den genom en skrivelse som sänds till Internationella arbetsbyråns generaldirektör för registrering. Sådan uppsägning får inte verkan förrän efter den dag då den har registrerats. 2.Varje medlemsstat, som har ratificerat denna konvention och som inte som följer på utgången av den i föregående punkt nämnda tioårsperioden gör bruk av sin uppsägningsrätt enligt denna artikel, kommer att vara bunden för ytterligare en period av och kan därefter säga upp konventionen vid utgången av varje tioårsperiod på de villkor som föreskrivs i denna artikel. 1.Internationella arbetsbyråns generaldirektör skall underrätta samtliga medlemmar av Internationella arbetsorganisationen om registreringen av alla ratifikationer och upp- sägningar som generaldirektören har tagit emot från organisationens medlemmar. 2.När generaldirektören underrättar organisationens medlemmar om registreringen av den andra ratifikationen, skall han fästa medlemmarnas uppmärksamhet på den dag då konventionen träder i kraft. Internationella arbetsbyråns generaldirektör skall, för registrering enligt artikel 102 i stadga, lämna generalsekreterare fullständiga upplysningar om samtliga ratifikationer och uppsägningar som har registrerats hos generaldirektören i enlighet med bestämmelserna i föregående artiklar. När Internationella arbetsbyråns styrelse anser det behövligt, skall den lämna Interna- arbetsorganisationens allmänna konferens en redogörelse för denna konven- tions tillämpning och undersöka om det finns anledning att föra upp på konferensens dagordning frågan om revidering, helt eller delvis, av konventionen. 1.Om konferensen antar en ny konvention, varigenom denna konvention helt eller delvis revideras och den nya konventionen inte föreskriver annat, skall a)en medlemsstats ratifikation av den nya reviderade konventionen anses i sig innebära omedelbar uppsägning av denna konvention, utan hinder av bestämmelserna i artikel 13 ovan, om och när den nya konventionen har trätt i kraft, b)från den dag då den nya reviderade konventionen träder i kraft, denna konvention upphöra att vara öppen för ratifikation av medlemsstaterna. 2.Denna konvention skall likväl förbli gällande till form och innehåll för de med- lemsstater som har ratificerat den men inte den nya reviderade konventionen. De engelska och franska versionerna av denna konventionstext har lika giltighet. ),/ S REKOMMENDATION NR OM HEMARBETE Internationella arbetsorganisationens allmänna konferens, som har sammankallats till av styrelsen för och samlats där till sitt åttiotredje möte, erinrar om att många och ILO-rekommendationer som fastställer normer angående arbetsvillkor med generell tillämpning är tillämpliga också på hem- arbetande, konstaterar att de särskilda villkor som kännetecknar hemarbete gör det önskvärt att förbättra tillämpningen av dessa konventioner och rekommendationer på hemarbetande och komplettera dem med normer, som tar hänsyn till hemarbetets speciella karaktär, har beslutat att anta vissa förslag angående hemarbete, en fråga som utgör den fjärde punkten på mötets dagordning, har fastställt att dessa förslag skall ta formen av en rekommendation, som komplette- rar konvention om hemarbete, och antar denna den tjugonde dagen nittonhundranittiosex följande rekommendation, som kan kallas rekommendation om hemarbete. a)avses med uttrycket hemarbete arbete som utförs av en person som benämns hemarbetande, i)i hans eller hennes hem eller efter eget val i annan lokal än arbetsgivarens arbetsplats, ii)mot lön, iii)som resulterar i en av arbetsgivaren specificerad produkt eller tjänst, oavsett vem som tillhandahåller den utrustning, de material eller andra insatsvaror som används, om inte denna person har den grad av självständighet och ekonomiskt oberoende som behövs för att anses som egenföretagare enligt nationella lagar, föreskrifter eller domstolsbeslut. b)blir personer med ställning som anställda inte hemarbetande enligt denna rekommendation endast genom att tillfälligt utföra sitt arbete som anställda i hemmet, snarare än på sin vanliga arbetsplats, c)avser uttrycket arbetsgivare en fysisk eller juridisk person som, antingen direkt eller genom en mellanman, oavsett om den nationella lagstiftningen innehåller bestäm- melser om mellanmän eller ej, lämnar ut hemarbete som ett led i sin affärsverksamhet. 2.Denna rekommendation äger tillämpning på alla som utför hemarbete enligt punkt 1. 1) Varje medlemsstat bör, i enlighet med nationell lagstiftning och praxis, utse en eller flera myndigheter med uppdrag att utforma och genomföra det nationella program angående hemarbete som avses i artikel 3 i konventionen. 2)Så långt som möjligt bör trepartiska organ eller arbetsgivar- och arbetstagar- organisationer utnyttjas vid utformningen och genomförandet av det nationella pro- grammet. 3)I avsaknad av organisationer för hemarbetande eller organisationer för arbetsgivare som anlitar hemarbetande bör den eller de myndigheter som avses i 1) vidta lämpliga åtgärder för att tillåta dessa arbetstagare och arbetsgivare att uttrycka sina åsikter om det nationella programmet och om de åtgärder som vidtas för att genomföra det. 4.Detaljerad information, innefattande uppgifter uppdelade efter kön, om hemarbetets omfattning och särdrag bör insamlas och hållas aktuell för att utgöra en grundval för det nationella programmet angående hemarbete och för de åtgärder som vidtas för att genomföra det. Dessa uppgifter bör publiceras och vara tillgängliga för allmänheten. 5.1) En hemarbetande bör hållas skriftligen informerad om sina specifika arbetsvillkor eller på annat lämpligt sätt som är i överensstämmelse med nationell lagstiftning och praxis. 2)Denna information bör särskilt innefatta a)arbetsgivarens och, i förekommande fall, mellanmannens namn och adress, b)löneskala eller lönenivå och beräkningsgrunder för den, samt c)vilket slags arbete som skall utföras. 6.Den behöriga myndigheten på nationell nivå och, där så är lämpligt, på regional, bransch- eller lokal nivå bör vidta åtgärder för registrering av arbetsgivare som anlitar hemarbetande och av mellanmän som anlitas av sådana arbetsgivare. För detta ändamål bör myndigheten närmare ange vilken information som arbetsgivare skall lämna eller hålla tillgänglig för myndigheten. 7.1) Arbetsgivare bör åläggas att meddela den behöriga myndigheten när de lämnar ut hemarbete . 2)Arbetsgivare bör föra ett register, uppdelat efter kön, över alla hemarbetande till vilka de ger arbete. 3)Arbetsgivare bör även föra en arbetsjournal för en hemarbetande som visar a)tidsåtgång, b)lönenivå, c)eventuella kostnader för den hemarbetande och det belopp som utbetalats för att täcka dessa kostnader, d)eventuella avdrag som gjorts i enlighet med nationella lagar och föreskrifter, och e)innestående bruttolön och utbetald nettolön samt betalningsdag. 4)Den hemarbetande bör få en kopia av den journal som avses i 3). 8.I den mån det är förenligt med nationell lagstiftning och praxis angående respekt för privatlivet, bör yrkesinspektörer eller andra tjänstemän med uppdrag att utöva tillsyn över bestämmelser tillämpliga på hemarbete tillåtas att komma in i de delar av hemmet eller i annan privat lokal där arbetet utförs. Vid allvarliga eller upprepade överträdelser av de lagar och föreskrifter som gäller för hemarbete bör lämpliga åtgärder vidtas, innefattande eventuellt förbud att lämna ut hemarbete, i enlighet med nationell lagstiftning och praxis. Nationella lagar och föreskrifter angående minimiålder för tillträde till anställning eller arbete bör tillämpas på hemarbete. V. RÄTT ATT ORGANISERA SIG OCH ATT FÖRHANDLA KOLLEKTIVT 11.Lagstiftnings- eller administrativa restriktioner eller andra hinder för a)hemarbetande att utöva sin rätt att bilda egna organisationer eller att ansluta sig till arbetstagarorganisationer efter eget val och att delta i verksamheter som sådana organi- sationer bedriver, och b)hemarbetandes organisationer att utöva sin rätt att ansluta sig till fackförbund eller fackliga organisationer, bör identifieras och undanröjas. 12.Åtgärder bör vidtas för att främja kollektivavtalsförhandlingar som en metod att fastställa hemarbetandes arbetsvillkor och arbetsförhållanden. 13.Minimilöner bör fastställas för hemarbete i enlighet med nationell lagstiftning och praxis. 14.1) Lönenivåer för hemarbetande bör företrädesvis fastställas genom kollektivavtals- förhandlingar eller, då sådana inte förekommer, genom a)beslut av den behöriga myndigheten efter samråd med de mest representativa arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna samt organisationer för hemarbetande och för arbetsgivare som anlitar hemarbetande eller, då de senare organisationerna inte finns, företrädare för hemarbetande och för arbetsgivare som anlitar hemarbetande, eller b)annan lämplig metod för att fastställa löner på nationell, bransch- eller lokal nivå. 2) Om lönenivåer inte fastställs med en av de metoder som nämns i 1) ovan, bör de fastställas genom överenskommelse mellan den hemarbetande och arbetsgivaren.