sou · GMB351d1 · 1999-01-01 00:00:00 — bör individens rätt att välja mel- lan olika utbildningsanordnare lyftas fram. En annan infrastrukturfråga som måste ha en stark förankring på lokal nivå var enligt kommitténs bedömning uppföljning, utvärde- ring och kvalitetskontroll i kunskapslyft och livslångt lärande. Sammanfattningsvis kan man säga att syftet med den övergripan- de strategin för kunskapslyft och livslångt lärande var att ska utvecklas till ett kunskapssamhälle där alla får reella möjligheter att delta i kunskapsutvecklingen. Sammantaget ska statens och kommu- nernas insatser garantera rättvisan i systemet och se till att det blir en välavvägd och sammanhängande helhet. Ekonomisk tillväxt och ef- fektivitet befrämjas bäst om de går hand i hand med en rättvis och demokratisk utveckling. Enligt kommitténs mening borde livslångt lärande och kunskapslyft kunna leda till en effektivisering och väx- ande volym när det gäller utbildningsaktiviteter som de fördelningspolitiska inslagen får en tydligare profil. Mot denna bak- grund ansåg kommittén att man borde dels formulera mer heltäckande mål än när det gäller utbild- ning av vuxna dels vidga medborgarnas rätt till vuxenutbildning dels förstärka den nödvändiga infrastrukturen för utbildning av vux- na. Mål för kunskapslyft och livslångt lärande Kommitténs mer specifika mål för kunskapslyft och infrastruktur För områdena kunskapslyft och infrastruktur preciserade sig kom- mittén på följande sätt. Kommittén ansåg att det är nödvändigt att individernas rätt till vux- enutbildning utsträcks till att inte bara omfatta utbildning på grund- skolenivå utan även på gymnasienivå. Kommittén föreslog att man definierar de vuxnas rätt till utbild- ning på gymnasienivå utifrån ett krav på en individuell studieplan och en rättighet att inom planens ram tillägna sig kunskaper via kur- ser i gymnasieskolans kärnämnen och karaktärsämnen eller motsva- rande där en tänkbar nivå skulle kunna vara utbildning motsvarande fyra terminer/1 500 gymnasiepoäng. I detta kvantitativa mått ingår självfallet ämnesövergripande kun- skaper och kvalitativa egenskaper som självtillit, social kompetens, problemlösningsförmåga, kreativitet, förmåga att lära nytt, inhämta och värdera information, omställningsförmåga, flexibilitet och ett kritiskt och reflekterande förhållningssätt. Möjligheterna till den garanterade vuxenutbildningen på gymna- sial nivå ska vara likvärdiga över hela landet. De grupper ska erbjudas utbildning i kunskapslyft som saknar grundskola och den angivna gymnasienivån. Utbildningen ska genomföras inom ramen för en individuell studieplan. Detsam- ma gäller de grupper som kan komma att adderas till nu- varande grupper med brister i grundläggande utbildning exempelvis nyanlända invandrare, ungdomar som lämnar skolan utan den nöd- vändiga basutbildningen, grupper utan eller med svag anknytning till arbetsmarknaden. Speciella hänsyn kan behöva tas när kommitténs allmänna mål ska omsättas i praktiken och anpassas exempelvis till grupper som utvecklingsstörda och andra funktionshindrade. All utbildning som kommittén föreslog för kunskapslyft är av över- bryggande karaktär och bör ha hög prioritet. Kommittén ansåg att man inom utbildning för kunskapslyft vid behov skulle kunna göra följande rangordning 1.Utbildning på grundskolenivå. 2.Utbildning på gymnasienivå som syftar till att stärka individernas 34 Mål för kunskapslyft och livslångt lärande delaktighet i samhället och ställning på arbetsmarknaden och där- igenom minska risken för utslagning. Övrig utbildning på gymnasienivå för vidare studier och arbete. Möjligheterna att lyckas med utbildning för kunskapslyft beror på samspelet mellan olika aktörer – individerna, utbildningsplanerarna och utbildningsanordnarna. Individens motivation och lust att studera beror bl.a. på hur starkt behovet av utbildning är och tidigare erfarenheter av lärande i sko- lan, vardagslivet och arbetslivet. Individens behov ska vara utgångs- punkten för den individuella studieplanen. En viktig aspekt för att skapa motivation är utåtriktad information, orienteringsaktiviteter och erbjudanden om pröva-på-kurser för att nå ut till de aktuella individerna. Dåliga erfarenheter från skoltiden och rutinartade arbetsuppgifter kan resultera i vad som kallats inlärd hjälplöshet, något det kan vara svårt att ta sig ur av egen kraft. Till detta kommer de studiesociala frågorna. För utbildningsanordnarna gäller det att anpassa arbetsorganisa- tion och pedagogik till de studerandes behov och den tekniska och samhälleliga utvecklingen. Precis som för annan verksamhet måste arbetsorganisation och kompetensutveckling gå hand i hand även i skolan och i vuxenutbildningen. Individens behov av kunskapslyft måste stå i centrum, liksom be- hov av utbildning för att kvalificera sig för arbetsmarknaden och för att kunna hantera de utmaningar i övrigt som ett föränderligt samhäl- le medför. Ett efterfrågestyrt system bör eftersträvas med ett brett ut- bud av allmän utbildning, yrkesutbildning och folkbildning som sva- rar mot individuella behov. Det är också viktigt att få till stånd en utbyggnad av möjligheterna att få kunskaper och kompetens värderad och dokumenterad obero- ende av var kunskapen inhämtats. Till att börja med gäller det valide- ring i relation till existerande betyg, omdömen och utbildningsbevis. I ett längre perspektiv skulle det enligt kommitténs mening kunna bli aktuellt med validering av ett vidare spektrum av arbetslivskompe- tens. Mål för kunskapslyft och livslångt lärande 3.2Regeringens mål för projektet Redan innan lade sitt första betänkande om målen för kunskapslyft och livslångt lärande , hade regeringen beslutat sig för att genomföra en bred satsning på ut- bildning och kompetensutveckling. I den så kallade tillväxtproposi- tionen angavs att de konjunkturellt motiverade utbild- ningssatsningarna som då pågick skulle ersättas av en permanent ut- bildningssatsning (Prop. 1995/96:25). Omfattningen av satsningen tydliggjordes i den ekonomiska vårpropositionen 1996 (Prop. 1995/96:150). delbetänkande och de remissmöten där detta behandlades utgjorde sedan en del av bakgrunden till regering- ens bedömning av hur den särskilda satsningen skulle utformas. preciserade regeringen sina avsikter när det gäller Kunskaps- lyftet i den så kallade sysselsättningspropositionen, och i samband med denna fattade också beslut om att genomföra satsning- en (Prop. 1995/96:222, bet. 1995/96:FiU15, rskr. 1995/96:307). Se- nare lades närmare förslag kring det studiestöd som förknippas med och förslag om en utökning av antalet platser (Prop. 1996/97:1, bet. 1996/97:FiU11, rskr. 1996/97:101 respektive Prop. 1996/97:150, bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284). När startade fanns 110 000 nya ut- bildningsplatser för i första hand arbetslösa vuxna att tillgå. Av dessa utbildningsplatser var drygt 5 000 platser på eftergymnasial nivå inom så kallad Kvalificerad yrkesutbildning (KY). Vidare tilldela- des folkhögskolorna 10 000 platser för utbildning på grundläggande och gymnasial nivå. Resterande platser tilldelades landets kommu- ner, med fördelningen cirka 90 000 platser gymnasial nivå och 5 000 platser på grundskolenivå. Kommunerna uppmuntrades att inte ar- rangera all utbildning på gymnasial nivå i egen regi, utan att också upphandla utbildning från folkbildningens aktörer och andra utbild- ningsanordnare. Kommunerna fick tydliga signaler om att den utbildning de ansvarar för inom ska präglas av nytänkande och flexibilitet samt anpassas till de studerandes intres- sen och behov. kommer att pågå . kom- mer antalet extra utbildningsplatser att utökas 2000 uppgå till 140 000 platser. Till är knutet en ny studiefinan- sieringsform, Särskilt utbildningsbidrag. Med Särskilt utbildnings- bidrag kan lågutbildade arbetslösa, och till viss del även lågutbildade anställda, studera på grundläggande eller gymnasial nivå med ett bi- 36 Mål för kunskapslyft och livslångt lärande drag som motsvarar individens arbetslöshetsersättning. Regeringens mål med är flera. nomiska planet är syftet att sänka arbetslösheten och att öka tillväx- ten på ett sätt som är fördelningspolitiskt gynnsamt. ska , som innehåller ett stort inslag av nytänkande, stimu- lera det befintliga vuxenutbildningssystemet till förändring. Dessa båda huvudmål utvecklas i avsnitten nedan. 3.2.1Ökad sysselsättning, tillväxt och fördelningspolitiska mål Regeringen har som mål att halvera den öppna arbetslösheten . Som ett led i denna strävan genomförs bland annat två stora utbildningssatsningar. Högskolan byggs ut med 63 000 platser som kommer att utöka vuxenutbild- ningen med 140 000 platser . Just Kunskaplyftssatsningen har en mycket tydlig fördelningspolitisk profil. De som har fått minst av samhällets utbildningsresurser ska nu få mest. I Kun- skapslyftet prioriteras genomgående rekrytering av personer som har lägst utbildning och en besvärlig arbetsmarknadssituation. Reger- ingen vill därmed förhindra att dessa personer permanent slås ut från arbetsmarknaden och ge dem möjlighet till ett rikare liv med bättre självförtroende och större möjligheter att påverka sin livssituation (Prop. 1995/96:207, Prop. 1995/96:222 och Prop. 1996/97:150). Regeringen har dessutom avsikten att ska utgöra en chans för människor att genomföra en omställningsutbildning som ger dem förutsättningar att söka sig till en bransch som är på uppåtgående. Detta ska bidra till förnyelse och omställning i arbets- livet och bryta könsmässiga snedfördelningar på arbetsmarknaden (Prop. 1995/96:222 och Prop. 1996/97:1). Genom att föra över ar- betskraft till yrkeskategorier där efterfrågan på arbetskraft är stor kan man motverka tendenser till ökad lönespridning (Prop. 1995/96:207). Det är en internationell trend att människor med låg utbildning får det allt svårare på arbetsmarknaden i takt med att enkla arbeten för- svinner. Den vill inte acceptera en utveckling där de lågutbildade förblir utan arbete och vill inte heller sänka arbets- lösheten genom låga löner. I stället ska de lågutbildades kunskaper och därmed produktivitet öka, så att individerna blir anställningsbara till rimliga löner och trygga anställningsförhållanden (Prop. 1995/96:150 och Prop. 1995/96:207). Regeringen anser att den statliga satsningen på vuxenutbildning Mål för kunskapslyft och livslångt lärande ger möjlighet att snabbt åstadkomma en ökning av kunskaperna hos en stor del av befolkningen. Motsvarande kunskapshöjning skulle ta mycket att genomföra om man endast skulle lita till kommu- nernas ansträngningar eftersom många av dem har en trängd ekono- mi (Prop. 1995/96:222). ska således, i kombination med andra åtgärder, relativt snabbt ge större möjlighet för den en- skilde och för landet i stort att konkurrera med kompetens. Detta ska i sin tur öka sysselsättningen och tillväxten i landet. Vid sidan av tillväxt- och sysselsättningsmålen är regeringens ambi- tion att ska bidra till en förnyelse av vuxenutbild- ningen (Prop. 1996/97:1). De Kunskapslyftsprojekt som kommuner- na har ansvar för att bedriva ska huvudsakligen genomföras inom ra- men för de allmänna regelverken för den kommunala vuxenutbild- ningen och folkhögskolorna. Regeringen eftersträvar dock en mer efterfrågestyrd vuxenutbildning där individen och individens behov står i centrum. Dessutom har regeringen som ambition att förändra vuxenutbildningen för att klara av att rekrytera och behålla nya grup- per av studerande som traditionellt inte sökt sig till utbildning. Detta gör det angeläget att inom rådande regelverk verka för att utveckla både organisationsformerna för utbildning och de pedagogiska me- toderna. Regeringen tydliggjorde i sysselsättningspropositionen (Prop. 1995/96:222) några olika förhållanden som kommunerna ska eller bör beakta i de lokala Kunskapslyftsprojekten. Bland annat ska kom- munerna ansvara för att den lokala arbetsmarknadens utbildnings- och kompetensbehov inventeras och att kommuninvånarnas utbild- ningsnivå och önskemål kartläggs. Denna information ska vara väg- ledande för de utbildningar som erbjuds, och den enskilde individens intresse och förutsättningar ska så långt det är möjligt styra utbild- ningarnas inriktning och uppläggning. För att kunna hantera den ökade volymen och tillgodose de stude- randes skiftande önskemål ska kommunerna anlita olika utbildnings- anordnare. Folkbildningen bör ha en viktig roll att spela inom ramen för den satsning som kommunerna har ansvaret för att organisera, men möjlighet finns också att utnyttja andra utbildningsanordnare. En viktig sida av mångsidigheten är att ge vuxna större möjlighe- ter att komplettera sina yrkeskunskaper på gymnasial nivå. Rege- ringen har som målsättning att andelen yrkeskurser som tillhanda- hålls inom den kommunala vuxenutbildningen ska öka betydligt i samband med . Dessutom bör kommunerna beakta 38 Mål för kunskapslyft och livslångt lärande möjligheterna att utveckla lokala lärcentra, tillhandahålla distansut- bildning samt erbjuda lärlingsutbildning och arbetsplatsförlagd ut- bildning för de vuxenstuderande. Det är kommunens ansvar att informera och söka upp målgrup- perna för för att motivera till studier och alla som ef- terfrågar utbildning ska erbjudas individuell studievägledning. För att ytterligare motivera och hjälpa de studerande till en utbildning som passar dem finns möjlighet för kommunerna att erbjuda inle- dande orienteringskurser/pröva-på-kurser inom ra- mar. Vidare ska kommunen se till att individuella studieplaner upp- rättas och kontinuerligt revideras i dialog mellan skolan och indivi- derna. För dem som är arbetslösa bör kommunerna sträva efter att låta studieplanerna bli en del av de handlingsplaner som upprättas av arbetsförmedlingen. Slutligen kan nämnas att det är kommunens ansvar att se till att den lokala utbildningssatsningen följs upp och utvärderas. Avsikten är inte att kommunerna själva ska genomföra allt som de ansvarar för. Det är istället av största vikt att kommunerna strävar ef- ter att etablera ett samarbete med arbetsförmedlingen och arbets- marknadens parter. Detta är nödvändigt för att det ska vara möjligt att nå dem som prioriteras inom satsningen. 1995/96:222) Regeringens och mål att utveckla vuxenutbildningen har i huvudsak förmedlats till kommunerna av Delegationen för kun- skapslyftet. Delegationen har kontinuerligt fört en dialog om dessa mål med kommunerna och i sina förslag till anslagsfördelning pre- mierat kommuner med tydliga ambitioner att uppnå dem. ska inte vara en separat satsning som i sig innehål- ler många nya inslag och stor flexibilitet. Meningen är istället att ska integreras i den kommunala vuxenutbildningen så att utveckling sker inom hela den vuxenutbildning som kommu- nerna ansvarar för. Dessutom ska de lärdomar som kan dras från ligga till grund för en reformering av vuxenut- bildningssystemet i stort. 3.3Utgångspunkter för den fortsatta analysen och diskussionen I denna rapport analyseras och diskuteras utgångsläge och utveck- lingstendenser inom vuxenutbildning och livslångt lärande såsom de ter sig . Det sker i tillägg till kommitténs tidigare kartlägg- ningar (SOU 1996:27; SOU 1996:164; SOU 196:188; SOU 1997:120) och utgör ytterligare en etapp på vägen mot kommitténs Mål för kunskapslyft och livslångt lärande Av naturliga skäl domineras beskrivningarna av ut- vecklingen och effekterna av den femåriga satsningen på vuxenut- bildning som regering och riksdag beslutat om och som går under beteckningen . Huvudsyftet med denna rapport är emellertid att lägga grunden för kommitténs övergripande slutbetänkande om förutsättningar för utbildning, lärande och kompetensutveckling för vuxna. Att därvid notera är att när ursprungligen diskuterade mål, prioriteringar och målgrupper för kunskapslyft var de något an- norlunda definierade än regeringens och mål och mål- grupper för statsbidrag i den femåriga satsningen . målgrupper var delvis vidare än regering- ens. Kommittén hade inte sin utgångspunkt i arbetslöshetsproblema- tiken utan diskuterade en helhetsbild med både grupper i och utanför arbetskraften som aktuella för kunskapslyft. De statsbidrag som i går till vuxenutbildning är att se som ett komplement till kommunernas och folkbildningens ordinarie verksamhet. Total- resultatet beror på effekterna i båda systemen. Om man ändå jämför kommitténs målgrupper för kunskapslyft och målgrupperna i det statsbidragsfinansierade kan följande skillnader no- teras. *Kommittén diskuterade både grupper i och utanför arbetskraften som aktuella för kunskapslyft. *Kommittén prioriterade grundskolenivå före gymnasienivå. *Kommittén aktualiserade en rätt till utbildning för vuxna på gym- nasienivå inom ramen för en individuell studieplan motsvarande fyra terminer/1 500 gymnasiepoäng. I synen på nödvändiga förutsättningar för en tillfredsställande ut- veckling av kunskapslyft och livslångt lärande finns en stor sam- stämmighet mellan kommitténs utgångspunkter och de riktlinjer som gäller för . Mycket av det som i Kunskapslyfts- kommitténs första delbetänkande (SOU 1996:27) återfinns under be- teckningen infrastruktur har förts vidare i riktlinjerna för Kun- skapslyftet. Exempel är betoningen av: –information, rådgivning, uppsökande verksamhet och individuella studieplaner –system för validering av kunskaper och kompetens oberoende av var de erhållits –uppföljning och utvärdering. 40 Mål för kunskapslyft och livslångt lärande Kommittén framhöll också att ett smidigt samarbete mellan kommu- nala och statliga organ var nödvändigt. Det gällde inte minst kom- munala organ och arbetsförmedlingen, arbetsmarknadsinstituten men även . Vidare förespråkades regional och in- terkommunal samverkan för att utbildningsresurserna skulle kunna användas på ett effektivt sätt och svara mot individernas efterfrågan på utbildning. Till den del kommunerna stod för planeringen av ut- bildningsutbudet borde de fritt kunna upphandla kunskapslyftsut- bildning från olika anordnare. I alla dessa avseenden har kommittén naturligtvis ett stort intresse av erfarenheterna inom och kan dra nytta av utvärde- ringarna av . Kommittén är emellertid fortfarande in- för sitt slutbetänkande intresserad av att studera hållbarheten och lämpligheten i sina ursprungliga och mer övergripande målformule- ringar för kunskapslyft och livslångt lärande. Här måste man således göra en boskillnad mellan utvärderingarna av , som naturligtvis måste göras mot de mål som gäller för , och den typ av reflexioner som kommittén avslutar detta betänkande med och som baserar sig på kommitténs helhetsperspektiv och ur- sprungliga målformuleringar. De senare leder till vissa förslag och åtgärder som enligt kommitténs bedömning bör vidtas möj- ligt men också till en planering av studier som kommittén kan behö- va komplettera utvärderingarna av med. Syftet med dessa studier skulle vara att belysa effekterna av olika typer av mål- uppsättningar för de lösningsförslag som kommittén slutligen har att presentera på frågorna kring kunskapslyft och livslångt lärande. Målfomuleringarna blir naturligtvis av avgörande betydelse när kommittén kommer till fram till diskussionerna om finansiering och ansvarsfördelning för kunskapslyft och livslångt lärande. 4Internationella utvecklingstendenser – utgångsläge I kommitténs första delbetänkande, SOU 1996:27, En strategi för kunskapslyft och livslångt lärande , fanns en bakgrundsteckning av de globala utvecklingstendenserna och utgångsläge vad av- ser såväl samhällsutveckling och näringsliv som befolkningens ut- bildning och kompetens. I SOU 1996:164, Livslångt lärande i ar- betslivet – steg på vägen mot ett kunskapssamhälle diskuterades svenska och internationella forskningsresultat beträffande produkti- vitetseffekter av utbildning och lärande i arbetslivet. Intresset för denna typ av frågor har varit mycket stort både i och utomlands varför det finns anledning att uppdatera och något utvidga faktaredovisningen på dessa områden. En dylik redovisning kan bli en viktig utgångspunkt och inspira- tionskälla för kommitténs fortsatta reflexioner kring uppläggningen av politiken beträffande kunskapslyft och livslångt lärande i . Den globala utvecklingen påverkar i lika hög grad som an- dra länder och vi har ett intresse av att följa hur andra länder anpassar sig och hur vi själva ligger till i den internationella konkurrensen. Inledningsvis diskuteras strukturella utvecklingstendenser i ar- betslivet i ett globalt perspektiv och relaterat till utbildningens bety- delse och omfattning i olika länder. Några svenska prognoser beträf- fande framtida strukturutveckling och utbildningsbehov berörs ock- så. En huvudfrågan i detta sammanhang är vilken utbildning och kompetens som kan behövas i . Presentationen av de strukturella utvecklingstendenserna kom- pletteras i avsnitt 4.2 med en redovisning av internationella och svenska studier beträffande effekter av utbildning och lönsamheten i utbildningssatsningar. Hur ser incitamenten att investera i utbild- ning ut för olika aktörer – för individer, arbetsgivare och samhället totalt sett? Resultat av den typen kan också ge underlag för diskus- sioner om finansiering och ansvarsfördelning när det gäller satsning- ar på utbildning och kompetensutveckling. 4.1Global bakgrund – utbildning, lärande och strukturutveckling i och i 4.1.1Globala utvecklingstendenser och strukturförändringar i arbetslivet Att utvecklingen tycks gå mot en ökad betydelse för utbildning och livslångt lärande råder det knappast något tvivel om. Till drivkrafter- na hör kunskapstillväxt, teknisk utveckling och ökad konkurrens i en värld där avstånden krymper. I allmänhet beskrivs också denna ut- veckling mot ett kunskapssamhälle i tämligen ljusa färger. Fler län- der, regioner och individer skulle kunna bli delaktiga i produktivi- tetstillväxten. Kunskap är ingen uttömlig naturtillgång (jfr. t.ex. EG- kommissionen, 1997). Även om det skapas förutsättningar för ekonomisk utveckling och ökat välstånd i alla länder måste naturligtvis utmaningarna antas för att de i ett givet land ska ge positiva resultat inte bara i ekonomiska utan även i sociala, kulturella och demokratiska dimensioner och för att negativa konsekvenser ska kunna bemästras. Livslångt lärande för fred, frihet och samhällsutveckling till Learning: The Treasure Within ser utbildning som ett viktigt insatsområde inte bara för att utveckla samhället ekonomiskt och politiskt utan också för att förverkliga ideal som fred, frihet och social rättvisa. Den inriktningen återfinns också i den svenska utbildningspoliti- ken som syftar till en utveckling av människor som hela människor, till bildning, kulturell förståelse och socialt ansvar. En bred huma- nistisk utbildningsansats förespråkas även för ökad ekonomisk ut- veckling av organisationer som , och . För mo- derna samhällen finns inte något alternativ till omfattande satsningar på utbildning. Det är inte frågan om utbildning lönar sig eller inte utan om hur mycket mer utbildning man ska satsa på och vilken typ av utbildning (NOU 1997:25). Slutdokumenten från om vuxenut- bildning i återspeglar också detta breda humanistiska perspektiv. Till de viktigare punkterna i den deklaration som antogs vid konferensen hör sammanfattningsvis följande: –Endast ett samhälle som bygger på delaktighet och respekt för de mänskliga rättigheterna leder till en hållbar och rättvis utveckling. –Vuxenutbildning är mer än en rättighet; vuxenutbildning är nyckeln till det tjugonde århundradet. Vuxenutbildning är både en konsekvens av ett aktivt medborgarskap och en förutsättning för full delaktighet i samhället. –Vuxenutbildning är ett kraftfullt verktyg för att skapa en ekolo- giskt hållbar utveckling, för att främja demokrati, rättvisa och jämställdhet samt en rationell, social och ekonomisk utveckling, en värld där konflikter och våld ersätts med dialog och en freds- älskande rättvisekultur. –Staten förblir den huvudsakliga aktören då det gäller att förverk- liga rätten till utbildning för alla, särskilt för de mest sårbara grup- perna i samhället.