sou · GMB380 · 1999-01-01 00:00:00 — Det innebär att sökanden efter föreläggande därom i första hand får visa att han har ansökt om medlemskap och när detta har skett. Till registret inkommer då besked om detta och därigenom vet man också när enmånadsfristen löper ut. Den återgivna bestämmelsen bör emellertid kompletteras med en regel som ger registret möjlighet att förelägga föreningen att visa att medlemskap har vägrats. Detta är alltså avsett för situationen att sökanden, antingen direkt när han ansöker om registrering eller efter föreläggande därom, visar att han har ansökt om medlemskap men att besked saknas om utgången i denna fråga. Föreningen bör få t.ex. på sig efter det att enmånadsfristen har gått ut att visa om medlemskap har vägrats inom enmånadsfristen eller medgetts. Utform- ningen av föreläggandet får således bestämmas efter vad som faktiskt har hänt. Föreläggandet bör utformas så att, om detta inte besvaras inom angiven tid, förvärvaren registreras som medlem. Utformningen gör att man alltid kan tvinga fram en prövning av medlemskapsfrågan. Normalfallet bör dock bli följande. Förvärvaren ansöker om medlemskap efter förvärvet och ser till att få ett bevis om detta. Man kan förvänta sig att t.ex. mäklare utformar en särskild rutin för det. Då vet föreningen att den måste pröva med- lemskapsfrågan inom enmånadsfristen. I annat fall riskerar den senare ett föreläggande och då måste den kunna visa att saken har prövats inom enmånadsfristen. I annat fall blir förvärvaren automatiskt medlem. Normalt torde därför förvärvaren vänta med att ansöka om registrering tills han har accepterats som medlem inom en månad. En förening som tycker att den har för dåligt underlag för en prövning får avslå ansökan. Förvärvaren kan därvid hänskjuta tvisten till hyresnämnden. Härigenom kan utslaget ändras. Men bör föreningen också ha rätt att ompröva sitt beslut. Omprövningen bör emellertid få göras endast om hänskjutande har gjorts eller sökanden har begärt omprövning. Det torde vara nödvändigt med viss fasthet i förfarandet eftersom en vägran har ingående konsekvenser. Ingen av de här diskuterade lösningarna innebär någon fullständig garanti för att medlemskapsfrågan är avgjord inom den aktuella månaden. Om föreningen nekar inträde och inte ändrar detta beslut, kanske förvärvaren begär prövning i hyresnämnden. I den alldeles över- vägande delen av fallen lär emellertid prövningen ske inom månaden. I den av oss förordade lösningen blir det ju också tidsutdräkter om för- värvaren inte har sökt medlemskap eller om föreningen inte lämnar svar inom månaden. Den förstnämnda olägenheten är dock Frågor om medlemskap 201 en sådan som det är upp till förvärvaren själv att förhindra. När det gäller de andra varianterna - där registret har en mer framträdande roll för gången i medlemskapsfrågan - blir det tidsutdräkter för att ansökan först skall göras till registret och därefter börjar olika frister att löpa. 7.3Konsekvenserna av vägrat medlemskap Vi föreslår att följden av vägrat medlemskap även i fortsättningen skall vara att en överlåtelse därigenom är ogiltig. Den av oss i det föregående avsnittet föreslagna ordningen att medlem- skapsfrågan normalt skall vara avgjord inom en månad, möjliggör i de flesta fall att de olika momenten vid en överlåtelse genomförs i så att säga rätt ordning. När så sker undviks i huvudsak de problem som påtalats med den nuvarande ordningen. Men som sagts är lösningen inte heltäckande. Från olika håll har dessutom anförts att man för att komma till rätta med de nuvarande missförhållandena bör ändra be- stämmelsen i 6 kap. 5 § BRL att vägrat medlemskap medför att överlåtelsen är ogiltig. Vi tar därför upp även detta alternativ till diskussion. Vägrat medlemskap innebär alltså enligt gällande rätt att överlåtelsen är ogiltig. Alternativet till ogiltighet är närmast vidareförsäljningsplikt. Det sistnämnda skulle alltså innebära - efter förebild från vissa andra förvärvsformer - att vägrat medlemskap inte medförde ogiltighet utan att förvärvaren blev skyldig att vidareförsälja bostadsrätten , vid äventyr av att bostadsrätten tvångsförsäljs enligt 8 kap. BRL. En första fråga - om vidareförsäljningsplikt skall vara följden - är om förvärvaren alltid skall ha rätt att vidareförsälja bostadsrätten eller om en sådan rätt bör föreligga först sedan bostadsrättsföreningen har vägrat medlemskap. En andra fråga är om förvärvaren skall ha rätt att också på annat sätt utöva bostadsrätten innan medlemskapsfrågan har prövats. Enligt gällande rätt får den som efter en överlåtelse har förvärvat en bostadsrätt inte utöva den, med mindre denne är eller antas som medlem i föreningen, 6 kap. 1 § BRL. Rätten att sälja vidare En rätt att vidareförsälja utan att vara medlem skulle innebära att föreningen i rätt stor utsträckning tappade kontroll över bostadsrätts- havarna jämfört med hur det är . Det skulle vara möjligt att i flera led överlåta en bostadsrätt, utan någon inblandning från bostadsrättsföreningen. Möjligheterna till spekulation ökar härigenom. En sådan vid rätt att sälja vidare får anses innebära ett rätt drastiskt avlägsnande från den grundläggande föreningstanken. Egentligen skulle inte heller något starkt incitament finnas för förvärvaren att begära att bli medlem. En sådan ansökan skulle tvärtom kunna medföra att förvärvaren blir tvingad att sälja bostadsrätten, nämligen om han Vi anser därför att en så vidsträckt rätt är olämplig. Men rätten att vidareförsälja bostadsrätten kan i stället ges som skyldigheten inträder att göra detta, nämligen när medlemskap har vägrats. Hur skulle en sådan lösning närmare utformas? Ett giltigt köp sker, enligt vårt förslag, genom avtalet och härigenom uppnås också ett grundläggande sakrättsligt skydd. Om ogiltighet inte längre skall vara följden av vägrat medlemskap, är köpet så att säga inte längre villkorat av medlemskap. Man kan fråga sig vad som gäller för dödsbon och de som har förvärvat genom universalfång. Dödsboet efter en avliden bostadsrättshavare får utöva bostadsrätten trots att det inte är medlem. Föreningen kan uppmana boet att sälja vidare. Men kan dödsboet också göra detta på eget bevåg? När en icke medlem har förvärvat en bostadsrätt genom universalfång saknar denne rätt att utöva bostadsrätten så länge han inte är medlem. Föreningen kan uppmana honom att sälja, om han inte blir medlem. Men kan han göra det på eget bevåg? Och hur är det med den som har förvärvat bostadrätten exekutivt? Förvärvet blir ju inte ogiltigt men han saknar rätt att utöva bostadsrätten innan han blivit medlem. En möjlighet är alltså att det för frågan om förvärvaren har vidareförsäljningsrätt har betydelse huruvida förvärvaren har rätt att utöva bostadsrätten eller inte. Vid överlåtelser till icke medlem är förvärvet ogiltigt, om med- lemskap vägras. Och en ny förvärvare kan inte få bättre rätt. Han torde alltså inte kunna sälja vidare utan den nya överlåtelsen blir också ogiltig. Men när det gäller dödsbon, universalfång och exekutiv försäljning blir förvärvet inte ogiltigt vid vägrat medlemskap. Gör de olika följderna av vägrat medlemskap någon skillnad beträffande rätten att överlåta bostadsrätten innan medlemskapsfrågan har prövats? Vår uppfattning är att BRL förutsätter att överlåtaren är bostadrätts- havare. Och bostadsrättshavare är man normalt först efter det att man har blivit medlem. skulle förvärvaren med denna tolkning inte kunna överlåta bostadsrätten. Undantag gäller för de i BRL särskilt angivna fallen där bostadsrätten får utövas trots att innehavaren inte är medlem, se 6 kap. 1 § andra stycket samt 1 a § och 2 § BRL. Frågor om medlemskap 203 Rätten att utöva bostadsrätten Med denna tolkning är det enkelt att införa en reglering som innebär att vägrat medlemskap inte innebär ogiltighet utan vidareförsäljningsplikt och att förvärvaren saknar möjlighet att överlåta . Det följer av att han inte är bostadsrättshavare och kräver inte någon särskild bestämmelse. Nästa fråga är vilken ställning förvärvaren bör ha . Vid andra typer av förvärv förekommer både att förvärvaren har rätt att utöva bostadsrätten och att denne saknar sådan rätt. En juridisk person som har panträtt i en bostadsrätt och förvärvar denna vid en exekutiv försäljning eller tvångsförsäljning enligt 8 kap. BRL har rätt att utöva bostadsrätten från förvärvet men kan sedan anmanas sälja bostadsrätten inom vissa tider. På motsvarande sätt får ett dödsbo efter en avliden bostadsrättshavare utöva bostadsrätten. När en bostadsrätt har förvärvats genom bodelning, arv, testamente, bolagsskifte eller liknande förvärv och medlemskap vägras, blir konsekvensen inte ogiltighet utan förvärvaren har vidareförsäljningsrätt. Bostadsrättens ekonomiska värde tillkommer således förvärvaren. Men denne har inte rätt att på något annat sätt utöva bostadsrätten. Ger man förvärvaren rätt att vid överlåtelse utöva bostadsrätten framstår det som en rimlig följd att detta blir tillåtet även vid universalfång och exekutiva förvärv. Liksom när det gäller en oinskränkt vidareförsäljningsrätt medför en rätt att utöva bostadsrätten att förvärvarens incitament att ansöka om medlemskap minskar. En sådan rätt skulle därför antagligen behöva kombineras med en skyldighet för förvärvaren att ansöka om medlemskap. Alternativet är att inte tillåta utövande av bostadsrätten innan förvär- varen har antagits som medlem. Då kvarstår i och för sig risken för att förvärvaren kanske tillträder trots att han inte har rätt till det. Men även den skadan blir mindre för de inblandade. Den där fullständiga "rockaden" som egentligen skall ske krävs ju inte. Det är förvärvaren som skall sälja vidare. En ändring av den nuvarande ordningen med ogiltighetspåföljd till vid- areförsäljningsplikt är inte helt problemfri. Vi har särskilda betänklig- heter mot en ordning där förvärvaren har möjligheter att sälja och utöva bostadsrätten redan innan medlemskapsfrågan har prövats. Å andra sidan förefaller alternativen med mindre ingripande förändringar vid ett byte av ogiltighetspåföljden mot vidareförsäljningsplikt ha mindre verkan när det gäller att lösa de nuvarande problemen. När man överväger ett införande av en vidareförsäljningsplikt, måste man också ta ställning till om man anser att den nya riskfördelning mellan säljare och köpare som blir följden, är rimlig. Dessutom skulle det bli aktuellt med nya regler om skyldighet för förvärvaren att ansöka om medlem- skap inom . Vi menar att man kan förväntas komma till rätta med en hel del av de nuvarande problemen genom vårt förslag beträffande prövningen av medlemskapet. Vi förordar därför att man avvaktar resultatet av detta förslag. Först om denna lösning visar sig otillräcklig, bör ett införande av bestämmelser om vidareförsäljningsplikt övervägas. Den personliga integriteten 211 8 Den personliga integriteten Vissa grundläggande bestämmelser om den personliga integriteten finns i regeringsformen och tryckfrihetsförordningen. Det finns en särskild datalag. Den som gäller är datalagen (1973:289). antogs och rådets direktiv /46/EG om skyddet för enskilda personer med avseende på behandlingen av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (EG-direkti- vet). beslutade regeringen att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppgift att lägga fram förslag till en ny lag om skydd för personuppgifter och förslag till ändringar i tryck- frihetsförordningens bestämmelser i 2 kap. om allmänna handlingars offentlighet. Kommittén antog namnet (Ju 1995:08). Den presenterade sina förslag i betänkandet In- tegritet Offentlighet Informationsteknik (SOU 1997:39). Efter beredning av förslagen lade regeringen fram ett förslag till en personuppgiftslag som skall ersätta datalagen (prop. 1997/98:44). har antagit förslaget. Personuppgiftslagen (1998:204) träder i kraft . När det gäller Data- lagskommitténs förslag om en anpassning av 2 kap. tryckfrihetsför- ordningen ansåg regeringen att ytterligare överväganden krävs. Avsikten är att dessa frågor skall beredas vidare. I det följande redovisas först regeringsformens bestämmelser beträf- fande skyddet för den personliga integriteten. Därefter ges en orientering om EG-direktivet och personuppgiftslagen. Slutligen presenteras kort den övriga internationella regleringen; datskyddskonvention och Organisationens för ekonomiskt samarbete och utveckling () riktlinjer. Redovisningen avser endast bestämmelser som är av intresse när utformningen av bostadsrätts- registret övervägs. Det grundläggande skyddet för den personliga integriteten finns i regeringsformen. Det allmänna skall, enligt 1 kap. 2 § regeringsformen, bl.a. värna den enskildes privatliv. En särskild bestämmelse om den personliga integriteten och automatisk databehandling finns i 2 kap. 3 § regeringsformen. Där anges att varje medborgare skall i den utsträck- ning som närmare anges i lag skyddas mot att hans personliga integritet kränks genom att uppgifter om honom registreras med hjälp av automatisk databehandling. Medlemsstaterna är skyldiga att från det att EG-direktivet antogs införa den nationella författningsreglering som är nödvändig för att detta skall kunna följas. EG-direktivet har antagits under beaktande av 72 punkter som redovisas före de 34 artiklar som direktivet innehåller. Enligt artikel 1 finns två syften med direktivet. Det ena syftet är att skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter, särskilt rätten till privatliv, i samband med behandling av personuppgifter. Det andra är att skapa förutsättningar för ett fritt flöde av personuppgifter mellan medlemsstaterna. Personuppgifter ges en vid definition. Härmed avses varje upplys- ning som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person. Identifierbar är en person som kan identifieras direkt eller indirekt, framför allt genom hänvisning till ett identifikationsnummer eller till en eller flera faktorer som är specifika för hans fysiska, fysiologiska, psykiska, ekonomiska, kulturella eller sociala identitet. I direktivet används inte i första hand ett registerbegrepp. I stället talas det om behandling av personuppgifter för bestämda ändamål. Med behandling avses varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas beträffande personuppgifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte, t.ex. insamling, registrering, organisering, lagring, bearbetning eller ändring, återvinning, inhämtande, användning, utlämnande genom översän- dande, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, sam- manställning eller samkörning, blockering, utplåning eller förstöring (artikel 2 b)). Registerbegreppet används i EG-direktivet beträffande be- handling av personuppgifter. Huvudregeln är att direktivet gäller endast för sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg. Men direktivet gäller också för annan behandling av personuppgifter än automatisk, om uppgifterna ingår i eller kommer att ingå i ett register. Registeransvarig är enligt direktivets huvudregel den fysiska eller juridiska person, den myndighet, den institution eller det andra organ som ensamt eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen och medlen för behandlingen av personuppgifter. Den personliga integriteten 213 medlen för behandlingen bestäms av nationella lagar eller andra författningar eller av gemenskapsrätten kan emellertid den registeran- svarige, eller de särskilda kriterierna för att utse denne, anges i nationell rätt eller i gemenskapsrätten. I artikel 6 ges principer för hur behandling av personuppgifter skall ske. Ändamål är därvid ett centralt begrepp. Personuppgifter skall behandlas på ett korrekt och lagligt sätt. De skall samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. behandling får inte ske på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål. Om den senare behandlingen sker för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål, ställer sig saken dock annorlunda. Sådan senare behandling skall inte anses oförenlig med det ursprungliga ändamålet även om detta var ett annat. Dock skall lämpliga skyddsåtgärder beslutas. Artikel 6 innebär också att personuppgifter skall vara adekvata och relevanta och att de inte får omfatta mer än vad som är nödvändigt med hänsyn till det aktuella ändamålet. Artikel 6 behandlar vidare bevarande av personuppgifter. De skall förvaras på ett sätt som förhindrar identifiering av den registrerade än vad som är nödvändigt för ändamålet. Direktivet är uppbyggt så att behandling av personuppgifter är tillåten endast under vissa angivna förutsättningar. De generella bestämmelserna om detta finns i artikel 7, medan artikel 8 innehåller bestämmelser för s.k. känsliga personuppgifter. Enligt artikel 7 är behandling tillåten, om den registrerade otvetydigt har lämnat sitt samtycke. Vidare anges en del fall när behandlingen är nödvändig för att fullgöra ett avtal eller en rättslig förpliktelse eller för att skydda intressen som är av grundläggande betydelse för den registrerade. Behandling kan slutligen under vissa andra förutsättningar vara tillåten i allmän respektive privat verksamhet. Såvitt gäller allmän verksamhet är behandling tillåten, om denna är nödvändig för att utföra en arbets- uppgift av allmänt intresse eller om den är ett led i myndighetsutövning som utförs av den registeransvarige eller tredje man till vilken uppgifterna har lämnats ut. Möjligheterna till behandling av s.k. känsliga personuppgifter, t.ex. uppgifter som rör politiska åsikter, hälsa eller sexualliv, är snävare (artikel 8). Bestämmelser om information till den registrerade finns i artiklarna 10 och 11. Artikel 10 gäller när uppgifterna har samlats in från den registrerade medan den andra artikeln avser situationen att uppgifterna inte har samlats in från den registrerade. Den sistnämnda artikeln innebär att den registeransvarige eller hans företrädare enligt huvud- regeln skall lämna viss information till den registrerade. Detta skall ske vid registreringen av uppgifterna eller, om utlämnande till tredje man kan förutses, senast när uppgifterna lämnas ut. Slutligen bör nämnas att bestämmelser finns om rättelse och skadestånd. Mera härom i avsnitt 14.1.1. Som tidigare nämnts skall personuppgiftslagen (1998:204) träda i kraft (prop. 1997/98:44). Den ersätter då datalagen och är avsedd att genomföra EG-direktivet. Liksom den nuvarande datalagen skall personuppgiftslagen ha generell räckvidd men särbestämmelser i registerförfattningar gälla framför personuppgiftsla- gen. Lagen följer i huvudsak EG-direktivets disposition och text. På samma sätt som EG-direktivet gäller personuppgiftslagen auto- matiserad behandling av personuppgifter och - om uppgifterna ingår i ett register - även behandling. Behandling av personuppgifter är enligt personuppgiftslagen tillåten endast i de fall och på de villkor som anges i lagen. Den som bestäm- mer ändamålen med och medlen för behandlingen av personuppgifter benämns personuppgiftsansvarig. Denne ansvarar bl.a. för att de grundläggande krav på behandling av personuppgifter som ställs upp i lagen följs. Personuppgifter skall behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed. På samma sätt som i EG-direktivet innebär de grundläggande kraven bl.a. att preciserade ändamål för insamling av personuppgifter skall finnas och att en senare behandling inte får vara oförenlig med de ursprungliga ändamålen. Behandling av personupp- gifter för historiska, vetenskapliga eller statistiska ändamål skall aldrig anses oförenlig med de ursprungliga ändamålen. Personuppgiftslagen innehåller bestämmelser om den personupp- giftsansvariges skyldighet att informera den registrerade om behandling som rör honom. En särskild bestämmelse finns om rättelse. På begäran av den registrerade skall den personuppgiftsansvarige rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som inte har behandlats i enlighet med personuppgiftslagen eller föreskrifter som har utfärdats med stöd av lagen. Den personuppgiftsansvarige skall ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling i strid med personuppgiftslagen har orsakat. Jämkning kan dock ske, om den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på denne. Den personliga integriteten 215 antog konventionen om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (SÖ 1982:50), (dataskyddskonvention). Den trädde 1985. Ett antal länder, bl.a. , har anslutit sig till konventionen. Syftet med konventionen är, enligt artikel 1, att säkerställa respekten för grundläggande fri- och rättigheter. Särskilt gäller detta skyddet för den personliga integriteten i samband med automatisk databehandling av personuppgifter. Konventionens tillämpningsområde är enligt huvudregeln automatiserade personregister och automatisk databehan- dling av personuppgifter i allmän eller enskild verksamhet (artikel 3). Med personuppgifter avses all information som kan hänföras till en bestämd eller bestämbar person (artikel 2 a.). Automatisk databehan- dling definieras som lagring av uppgifter, utförande av logisk eller aritmetisk behandling avseende dessa uppgifter samt ändring, utplåning, återvinning eller spridning av uppgifterna. Artiklarna 4 - 11 innehåller grundläggande principer för dataskydd. De innebär bl.a. följande. Personuppgifter som undergår automatisk databehandling skall lagras för särskilda och lagliga ändamål samt inte användas på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål. S.k. känsliga personuppgifter - härmed avses uppgifter som avslöjar t.ex. politiska åsikter, hälsa eller sexualliv - får inte undergå automatisk databehandling utan att den nationella lagstiftningen ger ett än- damålsenligt skydd. En expertgrupp har inom ramen för och utveckling () utarbetat vissa riktlinjer avseende skyddet för den personliga integriteten och flödet av persondata över gränserna (Guidelines on the Protection of Privacy and Transborder Flows of ). Riktlinjerna antogs av tillsammans med en rekommendation till medlemsländerna att beakta riktlinjerna i nationell lagstiftning. Samtliga länder, däribland , har godtagit rekommendationen. Riktlinjerna kan, i de avseenden som här är av intresse, sägas över lag ställa upp lägre krav än reglerna i EG-direktivet. Exempelvis anges endast att information skall ges och samtycke inhämtas när det är skäligt. Bara ett fåtal bestämmelser skall därför uppmärksammas. I en särskild avdelning behandlas åtta grundläggande principer angående skyddet för den personliga integriteten. Där anges bl.a. att de ändamål som en insamling av personuppgifter har skall vara preciserade senast vid insamlingen. Den efterföljande användningen skall vara begränsad till att uppfylla dessa ändamål eller sådana ändamål som är förenliga med ursprungsändamålen och som preciseras vid varje förändring. Personuppgifter får inte röjas, göras tillgängliga eller på annat sätt användas för andra ändamål än de preciserade, om det inte sker med den registrerades samtycke eller med stöd av lagstiftning. Den personliga integriteten 217 Anpassning av förslaget till... 9Anpassning av förslaget till person- uppgiftslagen 9.1Förslaget är anpassat till personuppgiftslagen Inom datarätten är det en brytningstid. Datalagen (1973:289) är föråldrad. Personuppgiftslagen (1998:204) skall ersätta datalagen . Personuppgiftslagen ansluter nära till EG-direktivet. Vårt förslag till lag om bostadsrättsregistret är anpassat efter personupp- giftslagen. Den sistnämnda lagen utgör den så att säga grundläggande miljön. Den föreslagna personuppgiftslagen är nämligen, liksom datalagen, generellt tillämplig men särregler i andra författningar gäller framför personuppgiftslagen (prop. 1997/98:44 s. 40 f.). Det innebär alltså att bestämmelser i vårt förslag till lag om bostadsrättsregister kommer att gälla framför personuppgiftslagen, men att personuppgifts- lagen, på områden där vi inte föreslår bestämmelser, kommer att gälla även för bostadsrättsregistret. Vi föreslår att registerbegreppet används beträffande bostadsrätts- registret.