sou · GMB377 · 1999-01-01 00:00:00 — Om systemet inkluderar arbetsgivaravsättningar förutsätter det att avtalet mellan arbetsgivaren och den anställde reglerar hur inflytandet över kontot ska fördelas mellan arbetsgivaren och den anställde. Uttagen från kontot beskattas inte då de används för de avsedda ändamålen. Om medlen däremot används till annat än godkända kostnader, ska de beskattas och skattebortfallet som åstadkommits genom avdragsrätten kompenseras. Detsamma gäller om avsatta medel inte används inom givna tidsramar. Någon form av skattekreditavgift bör kunna tas ut när sparade men oanvända medel återgår till beskattning. inkluderar arbetsgivaravsättningar bör arbetsgivaravgiften inlevereras till staten och eventuella ytterligare avsättningar beskattas i företaget. Det kan vara svårt att på det individuella planet dra gränser för vad som ska räknas som kostnader i samband med kompetensutveckling. För den enskildes del kommer det främst att handla om avgifter för olika kurser och utbildningar. Sparade medel bör även få användas för de direkta kringkostnader som tillkommer i samband med dessa, t.ex. resor, läromedel. Det är viktiga att systemet konstrueras så att det verkligen stimulerar kompetensutveckling. De regler och den kontroll som blir oundviklig måste bli så enkla och tillåtande att syftet uppnås. I ett system med arbetsgivarbidrag kan företaget och den anställde avtala om vilken typ av utbildning som kontot får användas för. I företag med få anställda, där en person sällan kan undvaras för längre studieperioder, är det viktigt att arbetsgivaren och den anställde kommer överens om vilka utbildningar eller andra kompetenssatsningar som behövs, hur de ska tidsplaneras och hur kostnaderna bör bäras. Om det är i båda parters intresse att medlen används kontinuerligt snarare än att den anställde är studieledig , bör detta kunna ingå i avtalet. då kompetenskonton byggs upp, minskar intäkterna för staten genom bortfallet av inkomstskatt. Om arbetsgivare gör löne- relaterade avsättningar bortfaller de sociala avgifterna. Företagets respektive individens kostnader utgörs av den skattebefriade avsätt- ningen. De positiva effekterna av systemet visar sig för samhället i form av bättre och mer modernt utbildad arbetskraft som är bättre anpassad till vad arbetsmarknaden efterfrågar. Skatteintäkterna ökar, eftersom produktiviteten i företagen ökar. Det är rimligt att anta att lönerna ökar för dem som har deltagit i utbildningar. Systemet leder till ökad efter- frågan på kompetensinsatser. Aktiviteterna i utbildningssektorn ökar och skapar ett bredare underlag för beskattning. Efterfrågan på arbets- marknadsutbildningar och kostnaderna för arbetsmarknadsinsatser minskar genom att människors arbetslöshetsperioder försvinner eller förkortas. För företaget ökar vinsten och minskar kostnaderna för friställningar och nyrekrytering. Om en anställd går ur produktionen , kan företaget sysselsätta en vikarie, som därmed tillfälligt lämnar kön för arbetssökande. Fördelen för den enskilde består i högre lön, bättre chanser på arbetsmarknaden och minskad risk för arbetslöshet. Redan ett system som enbart omfattar individers avsättningar till kompetenskonton innebär att stora belopp kommer att ackumuleras. Om man antar att det till varje konto i systemet får avsättas och att halva arbetskraften (ca 2 miljoner personer) utnyttjar möjligheten, betalas in i systemet. Den uteblivna skatteintäkten för staten är (marginalskatt) . Med ackumulerat sparande kommer kompetenskontona att innehålla , räntan oräknad. Om företagen betalar in belopp motsvarande arbetsgivar- avgifterna (), ökar avsättningarna till . Summan av skattebortfallet och uteblivna avgifter är . ackumuleras i systemet. När medlen används för kompetensinsatser får staten intäkter från beskattningen av utbildningsföretagen och kompetensgivarna samt moms på konsumtionen av kurser, utbildningsmaterial m.m. – skatteintäkter som utan kompetenssparandet skulle ha kommit från andra håll där pengarna används. För den del av medlen som "fryser inne", dvs. inte används för kompetensändamål, får samhället skatteintäkter som vanligt. Det kan vara rimligt att påföra någon avgift för den skattekredit som har erhållits. Om man antar att hälften av de sparade medlen kommer att användas för kompetensändamål, dvs. , halveras skatte- och avgiftsbortfallet till , vilket således är storleken på den offentliga subventionen i systemet. Utfallet blir givetvis annorlunda om det konstrueras enligt en annan princip. Om arbetsgivaren utöver inbetalningen av arbetsgivaravgiften, avsätter samma belopp som den enskilde, dvs. onor , ökar det ackumulerade beloppet till . Skattebortfallet blir totalt (företagsskatt) innan systemet är i kontinuerlig drift. När systemet är utbyggt genereras skatteintäkter på samma sätt som visats. Med samma antaganden om utnyttjande av sparade medel, kan subventionen i detta fall beräknas till ca . Exemplet bygger på enkla antaganden men avser att antyda hur systemet skulle verka. Administrationen av systemet bör huvudsakligen kunna skötas av de berörda parterna själva och av medelsförvaltare på marknaden. Det kan tänkas att skatteförvaltningen kan behöva något resurstillskott för den kontroll som systemet troligen fordrar. om hur förvaltningen av stora fonderade belopp bäst kan ordnas bör övervägas i samband med att systemet utreds närmare. I ett förslag om kompetensförsäkring som tagits fram av försäk- ringsbolaget visas att alla parter, såväl företagen som den enskilde och staten, långsiktigt tjänar på systemet. Vinsten är störst för staten, därnäst för den enskilde och minst för företaget. I förslaget diskuteras en spartid för en studietid . Förslaget bygger också på att medlen beskattas när de utnyttjas för kompetens- insatser. Det är rimligt när som i detta fall spartiden ger långvarig skattekredit. Med sparande som vi har föreslagit, bedömer vi att skattekrediten inte är tillräcklig för att stimulera till avsättningar i lika stor utsträckning. Det är inte meningsfullt att referera närmare till bedömningar, eftersom de naturligtvis bygger på ett antal bestämda förutsättningar som måste vara kända. Det är för övrigt alltid svårt att beräkna ekonomiska utfall av ett system som i sig bl.a. är avsett att påverka människors och företags beteenden och beslut. Analysen av effekterna av vårt förslag måste givetvis också bygga på en mer detaljerad utformning av systemet än den som finns . ·Ett individuellt sparande för kompetensutveckling har fördelar för både den enskilde, näringslivet och den offentliga sektorn. I små- företag som ofta har kortare ekonomiskt perspektiv än stora företag, är kostnader för de anställdas långsiktiga utveckling särskilt svåra att hantera. Därför skulle i synnerhet småföretagen gynnas av den avlastning det skulle innebära om anställda tog ett större ansvar för sin egen kompetensutveckling. Dessutom är det i många fall särskilt småföretag som behöver bättre möjligheter att höja utbildnings nivån. ·Alla individer har inte möjlighet att spara av sin lön. Detta torde kanske framför allt gälla låginkomsttagare som kanske är de som bäst behöver kompetensutveckling. Systemförslaget här utesluter dock inte dem som befinner sig utanför arbetsmarknaden. En effekt av systemet kan vara att insatser som "Kompetenslyftet" och liknande arbetsmarknadssatsningar kan koncentreras till dem som är i allra störst behov av dem. 19 : Hur mottogs förslaget till kompetensförsäkring? ·Småföretagsdelegationen har övervägt ett system med individuellt sparande för en framtida företagsstart. I en utredning bör övervägas om det är möjligt eller eftersträvansvärt att sammanföra dessa spar- former. ·Företagares egna spontana reaktioner till systemförslaget har varit allmänt positiva. Ett system med ett konto per anställd kan komma att bli mycket omfattande. Det är svårt att bedöma hur många av de anställda som skulle komma att utnyttja systemet. Småföretagsdelegationen föreslår att en informa- tionsbank byggs upp omfattande referensgivare till företag som erbjuder kompetenstjänster med olika specialisering. Banken ska innehålla namn på företagare som kan ge referenser. Dessa ska kunna användas i samband med att företagarna köper kompetenstjänster. Småföretagarna köper sällan utbildnings- och konsulttjänster och saknar därför ofta rutin på att genomföra upphandlingar. Erfarenheter från EU- programmet Växtkraft Mål 4 visar t.ex. att företagarna i många fall stöter på problem. De har t.ex. dålig kunskap om hur man praktiskt bör gå tillväga i upphandlingen, vilka konsulter som man bör vända sig till med offertförfrågan och vilket pris på tjänster som är rimligt. Den hjälp som torde finnas närmast till hands är andra företagare i det naturliga nätverket. Detta är dock inte alltid tillräckligt. Med ett system som gynnar ett ökat sparande och investeringar i kompetensutvecklande tjänster tillhandahållna av ett privat utbud kan det finnas behov av vägledning och råd i upphandlingsprocessen. Staten bör arbeta för att skapa effektiva kommunikationsvägar mellan upp- handlande företag så att dessa på ett enkelt sätt kan utbyta erfarenheter Ett sätt att göra detta på vore att bygga upp en referensbank av småföretagare med erfarenheter av privata tjänstegivare. Den företagare som funderar på att upphandla kompetenstjänster skulle förslagsvis kunna ringa in till en informationscentral på ett 020-nummer och beställa en lista på tidigare kunder till tänkta konsulter på kompetensområdet, alternativt söka informationen på Internet. Företagarna skulle på detta sätt kunna komma i kontakt med andra företag som har erfarenheter av just de konsulter som de funderar på att anlita. Denna kontaktmöjlighet fyller dels en kontrollfunktion men innebär även en möjlighet att diskutera den egna problemsituationen med andra företagare. På så sätt kan företagaren få en bättre uppfattning om vad en upphandling konkret skulle kunna ge. Det bör givetvis vara frivilligt att ingå i referensbanken och att ge referenser. 5 IT och småföretagen För kollektiva nyttigheter som kräver stora samlade investeringar har präglats uttrycket infrastruktur, varmed avses hamnar, järnvägar, vägar, flygplatser, teleförbindelser m.m. När många lär sig använda ett system som Internet och individuellt har gjort investeringarna i den utrustning som krävs, då innebär det samlade nätverket på motsvarande sätt en kollektiv nyttighet. Investeringens annorlunda karaktär har fått motivera begreppet ultrastruktur.20 När ett sådant nätverk – och det gäller även telenätet för telefon- och telefaxförbindelserna – nått en kritisk massa är det dyrare att stå utanför än att vara ansluten. Förutsättningen är dock att man har råd och kom- petens att utnyttja den nya möjligheten. Det praktiska steget att fullt ut använda en enkel persondatorutrustning ansluten till telenätet och där- med till Internet, är större än vad gäller den "självförklarande" telefonen eller telefaxen. Det större företaget möter inga problem att skaffa och installera programvara och att få ansluten apparatur att fungera pro- blemfritt, inte heller att lära sig hur man sedan utnyttjar nya program, informationsbanker, elektronisk post eller Internet. För det lilla företaget finns här däremot en barriär, en tröskel att kliva över. Det är den kollektiva nyttan och det stora värdet med IT och Internet som kan motivera ett offentligt stött program för att på bred front hjälpa småföretagen att införa IT. Utom att hela företagsamheten tjänar på detta, gör uppenbarligen IT-branschen också det, genom att marknaden för programvara, information och tjänster växer. En spinoff- effekt är ännu fler nya företag etableras inom branschen in- formationstjänster. 20 , : Myter om IT , Teldok rapport 94, 1995. Småföretagsdelegationen föreslåratt ett nation- ellt projekt genomförs med hjälp av datakun- niga ungdomar för att öka de små företagens IT-kunskaper. IT-kompetens tenderar att bli en faktor som delar upp både individer och företag i dem som kan informera sig och dra nytta av det moderna samhällets möjligheter och dem som inte kan det. Utan tillgång till IT som verktyg för information och kommunikation blir det allt svårare att arbeta rationellt. Många små företag har ingen användning för datorn i sin produktion och använder kanske datorn enbart för administrativa uppgifter i verksamheten. I vissa kategorier av småföretag saknar de flesta tillgång till Internet. Om IT ska vara intressant för företagarna måste de kunna se att de har direkt nytta av den i företaget. Via Internet finns många praktiska, ekonomiska och nyttiga administrativa tjänster för småföretagare, exempelvis bank på Internet och möjlighet att hämta hem blanketter från myndigheter. Information kan tas fram just när man behöver den. Många av dagens ungdomar och studerande har goda kunskaper inom området Internet och data, varför vi ser dessa grupper som väl lämpade att förmedla information och kunskaper om IT till företagen. Dessutom är de relativt billiga att anlita. Kontakten mellan högskola och näringsliv skulle öka och arbetslösa skulle komma i kontakt med företagen. För alla informatörer gäller att de måste ha goda kunskaper om småföretagens verksamhetsvillkor. bör bedrivas som ett nationellt projekt i samarbete med företagarnas organisationer, arbetsförmedlingen, kommuner och nä- ringsliv. Landets teleoperatörer och andra aktörer på IT-området bör engageras i projektet. Vårt förslag går ut på att ett stort antal data- kunniga studenter och arbetslösa besöker småföretagare som önskar få introduktion och instruktioner om hur de kan utnyttja datateknikens möjligheter. Tonvikten bör läggas på Internet-kunskap. Det är naturligtvis önskvärt att få med ett stort antal företag i projektet. Ett riktmärke bör vara att minst 10 000 företag ska kunna besökas i en första etapp. Det är osannolikt att alla småföretag vill eller behöver ta del av kampanjen. En rimlig uppskattning kan vara att målgruppen skulle utgöras av högst 200 000 av landets småföretag, som alltså vart och ett skulle kunna få ett introduktionsbesök som kampanjen pågår. Besöken bör ske under heldagar, t.ex. per företag, men även tidsomfattningen bör anpassas till respektive företags möjligheter och behov. I samband med och efter besöken bör en help-desk-funktion finnas tillgänglig för den företagare som önskar få svar på uppkomna problem. Det är viktigt att företagaren kan få fortsatt hjälp, eftersom erfarenheterna visar att många annars ger upp när de stöter på problem. Genom att erbjuda detta kan användningen och intresset öka. Det finns exempel från kommuner i landet där man, bl.a. med EU-stöd, har startat IT-projekt som går ut på att visa företagen vilken nytta de kan ha av IT för att stärka sin effektivitet och konkurrenskraft. Dels bistår man företagen i deras analys av IT-behovet i företaget, dels servar man dem med praktiska arrangemang, t.ex. en IT-verkstad där företagaren kan pröva datorn för olika funktioner. Verkstaden kan också fungera som help-desk dit företagarna kan vända sig med frågor sedan de har investerat i egen utrustning och program. Exempel på insatser liknande den vi har föreslagit ovan, finns hos bl.a. Smelink i och Student i (se bilaga 2). Eftersom idén med utbildningsinsatser med studenter har flera likheter med hur genomförs, bör man undersöka om det kan ge positiva effekter att samordna de båda projekten. första etapp omfattande 10 000 företagsbesök beräknas kosta ca , dvs. Om den första etappen utfaller väl och hela kampanjen genomförs, blir kostnaden ca . Finansieringsansvaret bör delas mellan staten och näringslivet genom IT-branschen och småföretagen. Förslaget är att småföretagarna själva betalar instruktörsbesöken och att IT-företagen står för utbildningen och handledningen av instruktörerna. Ersättning till instruktörerna bör täckas av småföretagarnas avgifter samt med arbetsmarknadspolitiska medel när det är arbetslösa ungdomar som deltar. Kostnaderna för att starta och administrera kampanjen kan uppskattas till högst . Om 500 instruktörer deltar kan kampanjen genomföras . Det är viktigt att en insats som till en del finansieras med statliga medel inte konkurrerar med ett befintligt utbud på marknaden. Projektet är tänkt som en massiv kampanj och vår uppfattning är att det bör stimulera en efterfrågan och därmed ett ökat utbud. Det är viktigt att besöken inte blir några omfattande konsultinsatser utan grundläggande kunskapsöverföring med syfte att visa teknikens och Internets möjlig- heter och skapa ett intresse hos företagarna. De stora IT-företagen i landet, framför allt teleoperatörerna, torde ha ett intresse av att allt fler företag använder den nya informationstekniken och i synnerhet Internet. Den framtida intäktsökning som kan genereras av ett stort antal nya Internet–användare bör kunna utgöra incitament för dem att exempelvis erbjuda företagen gratis uppkopplingar mot Internet eller utbilda ett stort antal personer för en uppsökande verksamhet. Statliga och privata intressen bör således gå samman för att bygga denna plattform i de mindre företagen. Småföretagsdelegationen föreslår att en försöksverksamhet med ett virtuellt utbildningscentrum, VUC, startar. VUC:s uppgift ska vara att med I T-stöd söka utbildningskunder i bl.a. småföretag och att med utgångspunkt från deras behov och önskemål söka utbildningar och olika slag av andra kunskapskällor. Utbildningsmaterialet sammanställs till skräddarsydda paket som kan förmedlas till företagen som istansutbildningar. Nya verktyg och arbetsformer för utbildning Distansutbildningar i olika former förekommer för dem som inte bor där skolan finns. Studierna bedrivs vanligen enskilt på hemorten men med gemensamma genomgångar, seminarier och prov hos kursanordnaren. För yrkesverksamma och ortsbundna personer är resor- na till kursorten ofta ett avgörande hinder. Utbildningar behöver därför i ännu högre grad än anpassas till individers villkor om det livs- långa lärandet ska fungera i praktiken. Under har olika former av distansöverbryggande tekniker prövats för att underlätta studier utanför högskoleorterna. IT erbjuder numera helt nya möjligheter. Tekniken kan användas för att skapa virtuella utbildningsmiljöer med hög interaktivitet mellan lärare och student och studenter emellan. Utbildningar kan förmedlas oberoende av tid och rum. Detta är speciellt viktigt för företagare och yrkesverk- samma. Utvecklingen av bredbandsnät, digital TV och användarvänliga IT- programvaror möjliggör distansutbildningar till helt nya målgr upper. Individer och företag kan erbjudas kompetenshöjning på tid och plats som passar dem, på arbetsplatsen, i bostaden och vid ett studiecenter på hemorten. Trots den snabba teknikutvecklingen är distansutbild- ningsutbudet fortfarande relativt begränsat. forskning och utveckling inom distansmetodik och pedagogik för att anpassa form och utbildningsinnehåll till tekniken. Splittrat utbud, många aktörer Flertalet anordnare av distansutbildning hör till det ordinarie utbild- ningsväsendet. De flesta utbildningar som erbjuds är distansversioner av ordinarie program eller kurser och följer fasta kursplaner. Det är framför allt universitet och högskolor som erbjuder traditionella distanskurser. På gymnasial nivå har Statens skola för vuxna i (SSVH) ett brett utbud. I planeras ett centrum för utveckling av IT- stödda distansläromedel för högskolan, gymnasieskolan och folk- bildningen. Under har en omfattande verksamhet byggts upp för att ta emot distansutbudet. Kommunala studiecentra/lärcentra erbjuder lokala arenor för distansstuderande. Undervisning kan ske med hjälp av telebildkonferenser, PC-baserade videokonferenser, FirstClass, Webteknik, fax och telefon men den tekniska potentialen utnyttjas ofta dåligt genom att utbildningarna är otillräckligt anpassade till denna. Distansutbildningar är ofta utbudsstyrda och tar liten hänsyn till faktiska behov av lärande hos individer och företag, t.ex. utifrån de krav arbetet ställer. Utbildningsbehoven kan variera starkt och det är ofta svårt att finna relevanta utbildningar. Det finns enstaka exempel på distansutbildningar riktade till företag, t.ex. fortbildningar i hantverks- yrken. () driver tillsammans med och utbildningskonsulter ett intressant projekt som syftar till att utveckla utbildningsprogram och metodik för s.k. mikroföretag. Utformning av en försöksverksamhet Huvuduppgiften för ett virtuellt utbildningscentrum, VUC, enligt Små- företagsdelegationens förslag, är att fånga in individers och gruppers utbildningsbehov, söka, skräddarsy och förmedla utbildningspaket till dessa. VUC ska kunna arbeta med utbildare och studerande var dessa än befinner sig och centret kan därför fungera utan geografiska be- gränsningar. VUC kan samla och förstärka "små" utbildningskunders röster runt om i landet. Efterfrågefokusering och förmåga att finna, paketera och förmedla kvalitetsutbildningar enligt beställning ska ge VUC dess speciella profil som nod i ett utbildningsnätverk för företagens lärande i arbetet. Verksamhetsidén för VUC är således att inventera/sammanställa ut- bildningsbehov på alla nivåer, söka utbildningsproducenter nationellt och internationellt, inklusive kunskaps- och informationskällor utanför den ordinarie utbildningsorganisationen. Centret ska vidare sammanställa och förmedla utbildningspaket samt välja/utveckla och pröva instrument för behovsinventering, distanspedagogik och teknik efter inventerade behov. Det ska även bidra till att bygga upp kunskap om distans- utbildning och ge råd till distansutbildare. Distansutbildningar och program sammanförs utifrån inventerade be- hov. Hela eller delar av kurser ur det ordinarie kursutbudet men också skräddarsydda kombinationer av kurser, seminarier, informations- material m.m. enligt beställares önskemål läggs samman till utbildnings- paket. Material ska t.ex. kunna sökas hos myndigheter och företag och omföras till inslag i distansutbildningar. Kunskapsmaterialet överförs huvudsakligen med IT-stöd till deltagarna. Målgr upperna utgörs av ortsbundna, yrkesverksamma, företag, organisationer och enskilda per- soner oberoende av lokalisering. VUC ska komplettera de distansutbildningsprojekt som pågår på många håll i landet genom att svara för "kund- och leverantörssökning, förpackning och spedition" med avancerat IT-stöd. VUC ska dra nytta av den expertis som redan finns på olika relevanta områden, t.ex. forsknings- och utvecklingsprojekt om distanslärandets metoder och teknik samt intresseorganisationer, utbildningsarrangörer m.fl. som kan göra behovsanalyser och ta fram utbildningspaketens innehåll. En viktig uppgift för VUC är att utveckla instrument för att anpassa utbild- ningspaket till identifierade behov. Vi föreslår att VUC inrättas för en treårig försöksperiod och förläggs till en ort som är väletablerad på landets distansutbildningskarta och som har en näringslivsstruktur som passar för att göra praktiska försök med att ta fram och förmedla utbildnings- och kunskapspaket till företag. En försöksverksamhet med ett virtuellt centrum för företagens lärande kostar totalt uppskattningsvis . Småföretags- delegationens förslag är att statliga medel för särskilda närings- och regionalpolitiska insatser används för att finansiera verksamheten. Vi föreslår också att , som har utmärkta praktiska förutsättningar och har ett väl genomarbetat koncept för VUC, får bli lokaliseringsort för försöksverksamheten. 5.4Rådgivning till småföretagare via elektronisk post Småföretagsdelegationen föreslår att en databas bestående av frivilliga småföretagsrådgivare med olika specialistkunskaper byggs upp och läggs ut på Internet. Den undersökning som Småföretagsdelegationen låtit göra visar att det finns ett behov hos företagarna av att få snabba svar på uppkomna frågor. Ett mindre företag har naturligen en begränsad egen kompetensmassa, vilket gör att företagaren kan behöva söka extern rådgivning och hjälp.