sou · GMB36d1 · 1999-01-01 00:00:00 — var det mycket ovanligt att papporna vårdade små barn. Endast en procent av papporna matade, bytte, klädde av och på sina barn. En större andel fäder deltog när barnen blev något större, men 15 deltar hela 85 fortfarande var andelen mycket låg – . procent av fäderna i vården av barnen. En förklaring till att föräldrar ägnar mer tid till aktiv vård av sina barn kan, paradoxalt nog, vara utbyggnaden av den offentliga barnomsor- gen. Den kan ha inneburit att det ställs större krav på föräldrarnas kunskaper och insikter om barns utveckling och behov . Därtill kommer att samhället ställer stora krav på barn. För att barnen skall klara sig bra i livet måste de vara duktiga i skolan, vara aktiva, ha intressen, vara socialt kompetenta och de ska ha en inre tr ygghet.17 Att ge sina barn allt detta ställer i sin tur stora krav på föräldrarna. När ett barn föds innebär det inte bara att det krävs tid för barnet, utan barnets ankomst betyder också mer hushållsarbete. När barnet kommer ökar kvinnornas hushållsarbetstid med , medan mäns inte förändras alls. Totalt är småbarnsmödrar ensamma tillsammans med barnen och fäder , dvs. 15Nyberg, 1996b. 16SCB Tidsanvändningsundersökningen 1990/91, tabell 13. 17Persson, 1994. SOU 1998:6 Betänkande från barnsmödrarna står för av den tid som föräldrarna var och en för sig ägnar barnen och småbarnsfäderna för . Tiden tillsammans med barnen minskar kraftigt när barnen blir äldre för såväl mödrar som fäder. Fädernas andel av den totala tiden för barnen ökar något, man blir i denna bemärkelse mer jämställd. Men liksom i fallen med de högavlönade och heltidsarbetande kvinnornas hushållsar- bete ovan, beror detta inte på att fäderna ägnar mer tid åt barnen utan på att mödrarna ägnar mindre tid åt dem. Varför tar fäder inte ut föräldraledighet? Att bli förälder betyder skilda saker för kvinnor och män. Det är framför allt kvinnorna som anpassar sina liv till föräldraska- pet. De tar ut föräldraledighet, lönearbetar sedan ofta deltid och näst intill fördubblar tiden för hemarbete. Männens liv påverkas avsevärt mindre av att de får barn. Deras hus- hållsarbetstid påverkas t.ex. inte alls. Pappornas uttag av föräldraförsäk- ringen är blygsam, även om det har ökat. 1974, föräldraförsäkringens första år, tog fäderna ut av de ersatta dagarna. Det dröjde till innan andelen översteg . uppgick andelen till . Under en tredjedel () av fäderna fick föräldrapenning . I genomsnitt tog de ut 30–. Även vård av barn kan diskuteras utifrån teorier om ekonomisk ratio- nalitet, ekonomiska maktresurser och kulturella föreställningar. De kultu- rella föreställningarna är starkare kring moderskap och faderskap än kring hushållsarbete. Föreställningarna om vad som är en bra mamma är betydligt starkare än vad som är en bra pappa. Ekonomiska skäl är en vanlig förklaring till att fäder inte tar ut fler föräldrapenningdagar. Forskningsresultat tyder också på att männen för- lorar mer än kvinnor i löneutveckling om de tar ut föräldraledighet. 22 Till olika slag av frånvaro och dess effekter på löner återkommer vi längre fram i avsnittet om arbetsmarknaden. En annan vanlig förklaring är att männen möter negativa reaktioner från arbetsgivare och arbetskamrater. På den punkten finns motstridiga forskningsresultat. En studie visar att män som har tagit ut föräldraledig- 18Nyberg, SOU 1997:87, tabell 24. 19Ahrne & Roman, SOU 1997:139, kap. 3. 20Sundström & , SOU 1998:3. 21Ahrne & Roman, SOU 1997:139, s. 63. 22Albrecht m.fl., SOU 1997:136. het överlag möts av positiva reaktioner från chefer och arbetskamrater. 23 Andra visar dock att män möts av negativa reaktioner i högre grad än kvinnor.24 Skillnaden i resultat kan möjligen bero på att de sistnämnda studierna är något äldre och att attityderna har förändrats däremellan. En tredje populär förklaring är att när männen vill vara hemma med barnen så släpper inte kvinnorna dem ifrån sig. Pappornas ringa andel av föräldraförsäkringen skulle alltså vara en följd av maktutövning från kvinnornas sida. Vissa resultat i Ahrnes och Romans studie ger stöd för denna teori. Kvinnorna uttrycker en stark vilja att vara hemma med barnen . Men det faktum att kvinnor i allmänhet finner sig väl tillrätta med att vara hemma med sina barn är inte detsam- ma som att de inte vill att papporna ska vara det. Enligt en SIFO- undersökning menade en stor majoritet – av kvinnorna och av männen – att det är en fördel för barnen om även pappan tar föräldraledigt och är hemma med dom . I de intervjuer som och genomförde var det typiska att kvinnorna gärna ser att männen är hemma med barnen . Nästan alla blivande mödrar poängterar att de tycker att det är viktigt att mannen tar ut någon föräldraledighet. Men det är bara en fjärdedel av mödrarna som önskar att mannen hade tagit ut fler dagar, medan av männen svarar att de önskar att de hade tagit ut fler dagar. Maktresursteorin förefaller här relevant eftersom fadern oftare tar ut föräldraledighet då modern har högre inkomst, högre utbildning och/eller om hon besitter en unik kompetens på sin arbetsplats. 27 Ur familjens synpunkt är det också i de flesta fall ekonomiskt rationellt att det är kvinnan som tar ut föräldraledighet eftersom mannen ofta har högre lön än kvinnan. Olika premisser för förhandlingar Fäder har på ett helt annat sätt än mödrar möjlighet att avstå från föräldraledighet – att välja sitt föräldraskap. En av de intervjuade männen i Ahrnes och Romans studie kan illustrera detta. Han ville inte vara hemma med sitt andra och tredje barn eftersom han trodde att det inte 23Tyrkkö, 1997 i , SOU 1997:139, s. 70 f. 24Näsman, 1992, , 1992, i , SOU 1998:3. 25SIFO, Arbetsmiljöfonden, 1991, Tabellrapport, fråga 7. 26Ahrne & Roman, SOU 1997:139, s. 65 f. 27Näsman, 1992, , 1992, Hoem, 1995 i , SOU 1998:3. SOU 1998:6 Betänkande från skulle ge så mycket. Han är inte ensam om detta. Andelen män som tar ut föräldraledighet minskar för varje barn de får. Den citerade mannens hustru trivdes emellertid inte heller särskilt bra med att vara hemma med barnen. Hon saknade lönearbetet och vuxen- kontakterna. När han inte ville ta föräldraledigt blev hon lite sur, men några öppna konflikter var det inte fråga om. Jag tycker så här att om ett par får barn, säger vi, så tycker jag att om båda vill och båda har jobb, då tycker jag mannen ska ha möjlighet att vara hemma. Men om han inte vill så ska han inte vara det, förstår du, bara med lagar och sådant tjafs. (Om hon inte vill heller då?) Då ska man ju inte skaffa barn. Det skulle aldrig falla mig in att tvinga honom, aldrig, för det måste ju komma inifrån och sedan behöver ju inte han älska sina barn mindre för det (, SOU 1997:139, s. 69). Makarnas förhandlingar om föräldraledighetens fördelning sker på mycket olika premisser: han ska ha möjlighet att ta ut föräldrapenningda- gar, men vill han inte så slipper han – om hon inte vill så blir det inga barn. Påpekas kan att pappan i exemplet ovan tänkte ta ut pappamånaden istället för semester. Aktiva föräldrar, men inte aktiva hushållsarbetare Jämställdhet är norm – men vad lägger människor in i begreppet? I en norsk undersökning intervjuades föräldrapar där mannen hade tagit ut relativt lång föräldraledighet och där paren sade sig vilja ha ett jämställt föräldraskap. Det visade sig att mödrar och fäder hade olika uppfattning om vad det är. De hade därför också olika jämställdhetsprojekt. Brandth och Kvande (1991) talar om mors stora och fars lilla jämställdhetsprojekt. I mors stora projekt ingår delad föräldraledighet som ett av flera steg på den långa vägen mot jämställdhet. Mors projekt är omfattande och inkluderar omsorg om barn och hushållsarbete. Fars projekt är mer avgränsat – han vill ta hand om barnet. Hans projekt omfattar inte hushållsarbetet. Att mor och far menar olika saker med det jämställda föräldraskapet är de dock inte medvetna om. Föräldraskapet ser också olika ut för fäder och mödrar. Fäder tycks i högre grad än mödrar framhäva vikten av att barnen blir självständiga och 28 , SOU 1998:3. oberoende och det gäller både flickor och pojkar. Många fäder menar att mödrarna överbeskyddar barnen. De föräldralediga fäderna tycker också att de gör tillräckligt mycket för barnen, att de är bra fäder, medan mödrarna ofta har dåligt samvete för att de inte är tillräckligt goda mödrar. De män som väljer att vara föräldralediga gör det av många olika skäl. Arbetarklassmän nämner ofta möjligheten att komma bort från ett tungt och tråkigt jobb, medan de med intellektuella och/eller fria yrken hellre ser föräldraledigheten som en möjlighet att prova den kvinnliga omsorgsrollen.29 Det sistnämnda överensstämmer med en studie av och (1993). De finner en ny sorts faderskap som de kallar karriärutvidgaren. Dessa fäder vill fördjupa relationerna till sina barn med motiveringen att samvaron utvecklar deras sociala kompetens. I den ingår förmåga att hantera konflikter, vara flexibel, lyssna och kompro- missa vilket uppfattas som betydelsefullt i arbetslivet och anses gynna karriärutvecklingen. För dessa män är faderskapet attraktivt – men inte tvätten. Hon vill inte släppa barnen ifrån sig Ett resultat av karriärutvidgarens faderskapsstil kan tänkas vara att det aktiverar det motstånd hos modern som brukar uttryckas som att hon vill inte släppa ifrån sig barnen. Sociologen har kommenterat resultaten med: Männen vill bli aktiva fäder – men inte aktiva hushållsarbetare. Ändå förväntas kvinnan glatt släppa ifrån sig den givande samvaron med barnen och bli ensam kvar med de tråkiga och tunga lågstatusuppgif- terna; disken, städningen, maten, tvätten och omsorgen om de gamla föräldrarna, medan han är ute med barnen i lekparken. Det är inte un- derligt att kvinnorna gör motstånd, de upplever sig ju som förlorare i förhandlingen om hemarbetet. ( , 1995, nr 2, s. 53) I vården av barn är skillnaden – liksom i hushållsarbetet – störst mellan kvinnor och män när det gäller de små uppgifterna. Mödrar och fäder delar mer jämställt på att lämna och hämta barn på dagis än på ansvaret att barnen får med sig vad de behöver till dagis. Planerings- och koordinationsarbetet i samband med barn vilar nästan uteslutande på kvinnan.30 29Åström, 1990 i , 1996. 30Johansson, V., SOU 1997:114. SOU 1998:6 Betänkande från Ovanstående kan förstås antingen som mäns försök att skapa ett nytt faderskap, eller som att män tar de roliga delarna av föräldraskapet och lämnar de tråkiga till mödrarna. Utifrån ett ekonomiskt perspektiv skulle man kunna uttrycka det så att fäderna investerar i barnen. En svensk studie visar att män tenderar att ägna mindre tid till lönearbete ju högre de bedömer att risken för skilsmässa är. Det kan tolkas så att de vid en skilsmässa vill ha en så nära relation som möjligt till barnen eftersom det ökar deras chanser att få vårdnaden om dem vid en eventuell vård- nadstvist.31 Mycket tyder också på att föräldraledigt faderskap inte är detsamma som föräldraledigt moderskap. Kvinnorna ägnar sig åt barnen och hushållsarbetet, medan männen i högre grad tar med sig barnen ut i världen och exkluderar hushållsarbetet. Mödrars förväntningar verkar ofta vara att fäderna skall gå in i mors stora jämställdhetsprojekt. de inte gör det blir mödrarna besvikna, men fäderna är nöjda. De fäder som är barnlediga på mödrars vis är inte nöjda – men det är deras hustrur.32 Liksom i hushållsarbetet kan män i högre grad än kvinnor välja i vilken utsträckning de skall ta del av föräldraskapet. När det gäller vård av barn är det ofta inte möjligt för kvinnorna att aktivt förhålla sig passiva genom att vänta ut mannen och att hålla i sig för att inte ta över för mycket av arbetet. Tas inte barnen om hand far de illa. På det sättet försvagar barn kvinnors förhandlingsposition gentemot mannen. Kvinnors lönearbete anpassas till familjens behov När föräldraledigheten är slut lönearbetar många mödrar deltid. Av mödrarna i Ahrnes och Romans studie med barn var en stor majoritet föräldralediga och arbetade heltid. Andelen som arbetar heltid ökar sedan vartefter barnen blir större. Bland mödrar med relativt stora barn (13–) lönearbetar en knapp majoritet heltid. 31Bolin, SOU 1997:138. 32Brandth & Kvande, 1991. 33Ott, 1995. Tabell 6 Yngsta barnets ålder och mödrarnas arbetstider, alla, procent. mellan ett och två år mellan två och sju år mellan sju och tretton år mellan tretton och sexton Källa: , SOU 1997:139, tabell 12. Deltidsarbete är en anpassning till familjeförhållandena. Ofta anger mödrarna som skäl till att de arbetar deltid att det är svårt att förena föräldraskap med ett heltidsjobb och att de inte vill att deras barn ska vara borta alltför många timmar från hemmet. bör dock tilläggas att av kvinnorna uppger att svårigheter att få heltidsarbete har inverkat på deras beslut att arbeta deltid. I familjer där kvinnan arbetar deltid är de patriarkala och konventio- nella typerna av arbetsfördelning mest utbredda. Från jämställd till patriarkal fördelning Många kvinnor i Ahrnes och Romans studie menar att arbetsdelningen i familjen är rättvis, men många är också missnöjda särskilt i de familjer som kategoriserats som patriarkala. Att samma familj kan gå från jämställd till patriarkal fördelning av hemarbetet kan illustreras med berättelse. Hon är skild . Hon och hennes före detta man har tre barn tillsammans, alla i skolåldern. När och hennes man skildes motsvarade fördelningen av hushållsuppgifter i deras familj den patriarkala familjetypen. skötte allt som hade med hem och barn att göra. Men det hade inte alltid varit på det sättet. Så länge och hennes man inte hade barn delade de lika på hushållsarbetet. Vi diskade och vi lagade mat och vi tvättade och vi städade och vi strök tillsam- mans, erinrar sig . När barnen kom utvecklades dock en ny ordning. Det blev som tog ut föräldraledigheten för alla tre barnen och för varje barn som kom så gjorde han mindre och mindre. Till slut hade ensam ansvaret för både barnen och hushållet. Hon var inte alls tillfreds med situationen. Därför försökte hon att få en 34 , SOU 1997:139, s. 37. SOU 1998:6 Betänkande från förändring till stånd. pratade med och tjatade på sin man för att få honom att ta ett större ansvar för barn och hushållsarbete, men: han vart bara arg och struntade i det demonstrativt. Riktigt demon- strerade. Så gick han och duschade, så kunde han ju slänga strumpor och kalsonger på golvet, och där kunde de ju ligga i tills han flyttade dem, bara för att jag bad honom. Lägg dem i tvättkorgen, lyft på locket! Då la han dem i köket på golvet. (, SOU 1997:139, s. 132) Hushållsarbetet blev ett konfliktfyllt område, och utvecklades till en arena för maktkamp mellan och hennes man. tvingades emellertid att inse att tjatet inte gav önskat resultat. Hon gjorde som många andra kvinnor i samma situation uppenbarligen gör – hon slutade be sin man om hjälp. Vi var (från början) överens om att dela på allting. Vi skulle göra pre- cis lika mycket. Men han kunde gå ifrån matbordet och låta smör och mjölk och disk och allting stå kvar en hel dag. För det kunde man ta sedan, han skulle bara ta fem (minuters vila) så att säga. Och det där vart mer och mer. Jag tröttnade på det. Istället för att gå och tjata på honom. Men herregud, ta undan din tallrik, du kan ju duka av bordet, du sa att du skulle duka av bordet, gör det nu // Då orkade jag inte längre, då gjorde jag det själv. Det här med att städa, eftersom det ena barnet visade sig vara väldigt allergiskt, och blev det mer och mer, så gick jag ju och städade i princip för att hålla det dammfritt och rent hemma. Det var ju mycket med tvätt och städning, mycket extra. Det gjorde ju aldrig han. Jag låg på sjukhuset med poj- ken en gång och hade då den andra flickan med mig för att han inte klarade av att vara hemma och ta hand om henne. När jag kom hem från BB med tredje flickan då stod frukosten kvar på bordet och tvätten låg i högar utanför tvättmaskinen, han hade inte ens orkat få den i tvättkorgen. (, SOU 1997:139, s. 132). berättelse är ett exempel på att konflikter inte alltid visar sig i öppen oenighet eller gräl. Hon undvek mer och mer att ta upp fördelning- en till diskussion eftersom hon trodde sig veta att hennes man skulle reagera negativt. Jag orkade inte bråka med honom. För husfridens skull, för då hade vi ju fått barn och jag tycker inte barn ska se en mamma och pappa gapa och skrika eller höra det, för även om de sover så vaknar de ju. Sedan var det liksom lugnast. (, SOU 1997:139, s. 133). orkade till slut inte bråka. Därmed kom hennes önskemål och intressen att underordnas mannens. I den meningen gick han segrande ur kampen om hemarbetets fördelning (fast bestämde sig istället för att hon ville skiljas). Men det betydde som sagt inte att konflikterna hade försvunnit. De hade istället förvandlats till dolda, latenta konflikthärdar. Hennes och hans äktenskap I en del tidigare studier har man funnit att olikheterna mellan makars sätt att se på sin relation är så stora att det finns skäl att tala om ett hennes och ett hans äktenskap. 35 Även Ahrnes och Romans resultat tyder på att så är fallet. Kvinnorna i de jämställda och semijämställda familjerna är de som är mest nöjda med relationen i allmänhet. Kvinnorna i de patriarkala är mest missnöjda. Bland männen är det tvärtom. I de patriarkala familjerna är bara var tionde man likgiltig (ingen uppger att han är missnöjd). I de jämställda familjerna är av männen missnöjda med eller likgiltiga inför relationen. Vad gäller sexuallivet så är tendensen densamma. Kvinnor i jämställda familjer är mest nöjda och kvinnor i patriarkala minst. Bland männen är det tvärtom. Tabell 7 Andel missnöjda eller indifferenta med relationen i allmänhet och med sexlivet. * Dessa skillnader är inte statistiskt signifikanta. Källa: , SOU 1997:139, tabell 35. Att kvinna och man upplever situationen i familjen på olika sätt blir tydligt i Ahrnes och Romans intervjuer med familjerådgivare. Enligt dessa är kvinnorna inte sällan dödsmissnöjda med hushållsarbetets fördelning. Männen däremot ställer sig väldigt frågande. 35 , 1972, , 1985 i , SOU 1997:139, s. 136. SOU 1998:6 Betänkande från sett eller förstått att hustrun varit missnöjd förrän den dag då hon talar om för honom att hon vill skiljas. Detta bekräftas av skilda eller separerade män. När fördelningen av hushållsarbetet i det före detta äktenskapet varit traditionell, har männen varit nöjda och motiverar fördelningen med att den var både rättvis och rationell. Så länge äktenskapet varade trodde de i allmänhet att också deras hustru var nöjd med sättet att fördela arbetsuppgifterna. Kontrollen och fördelningen av pengar Vi vet att kvinnorna i genomsnitt bidrar med av familjeinkomsten. Men vad händer sedan med pengarna? Hur ordnar familjerna sin ekonomi? Delar man rätt av eller har man varsin portmon- nä? Lagen slår fast att om en kvinna och en man är gifta så har de rätt att leva på samma standard. De ska sinsemellan fördela utgifterna och efter förmåga bidra till att deras gemensamma och personliga behov blir tillgodosedda. I praktiken betyder detta att den make som tjänar mest också är skyldig att betala mer. Att vara jämställd inom äktenskapet betyder alltså inte att makarna betalar lika mycket om han tjänar mycket och hon lite.36 Denna ekonomiska jämställdhet innebär dock inte att kvinnan och mannen automatiskt äger allt tillsammans. Var och en äger sina tillgångar och svarar för sina skulder. Det betyder i princip att den som betalar för en vara också blir dess ägare. Undantagna denna så kallade förfoganderätt är parets gemensamma bostad och bohag. För de många par som lever tillsammans utan att vara gifta gäller delvis andra regler. Det finns t.ex. inget i sambolagen som säger att de sammanboende är skyldiga att ansvara för varandras försörjning. Lagen föreskriver med andra ord inte att de ska leva på samma standard. Olika sätt att organisera familjeekonomin Det finns många sätt att ordna hushållsekonomin och gränserna mellan dem kan vara flytande. Här skiljer vi på fem olika sätt: Kvinnan ensam förvaltar och kontrolle- rar hushållets pengar. Även manligt förvaltningssystem förekommer, men det är mycket ovanligt i och lämnas därför därhän. 36 , SOU 1997:139, s. 88 ff. Ingen av makarna har tillgång till alla (eller merparten av) hushållets pengar. Man delar på gemensamma utgifter (eller svarar för olika utgifter), men håller i övrigt sina pengar åtskilda. Alla pengar läggs i samma hög, kvinnan och mannen har full tillgång till kassan och förvaltar den gemensamt. Delvis gemensam pott. En del av pengarna läggs i en gemensam pott, resten behåller var och för sig själv. Mannen ger sin hustru en summa pengar som ska räcka till vissa hushållsutgifter. Resten av pengarna förvaltar och kontrollerar han själv. Gemensam pott är det vanligaste systemet. Därefter kommer delvis gemensam pott och separata ekonomier, medan kvinnlig förvaltning och hushållskassa är mycket ovanligt. Tabell 8 Familjestadium och allokeringssystem, kvinnors svar, procent. Unga = båda under . Äldre = någon av makarna . Källa: , SOU 1997:139, tabell 17. Tabellen visar att olika familjer organiserar familjeekonomin på olika sätt. Hos unga par utan barn är det vanligt med mer eller mindre separata ekonomier. När de unga paren får barn blir ekonomin vanligen mer gemensam. Det består när barnen blivit äldre eller har flyttat hemifrån. Att övergå till gemensam pott i samband med att barnen kommer har en praktisk sida, man har helt enkelt mer gemensamma kostnader; men det finns också en symbolisk sida: Jag tror att det inte bara är praktiskt utan det ligger något mer bakom också, att det verkligen är våra så att säga, att det inte är mitt och ditt utan våra . Så att det är inte bara det att det inte är pra k- tiskt att hålla på att räkna emellan utan det är nog lite djupare också, att vi verkligen är tillsammans. Jag har en känslomässig del i det också. Det är inte bara ett praktiskt 37 , SOU 1997:139, s. 91 f. SOU 1998:6 Betänkande från arrangemang utan det är ett sätt att riskera, att investera (Man, i , SOU 1997:139, s. 97). Så nu känner jag inte att det är mina pengar så där utan om det är nå- gonting som vi inte klarar av ekonomiskt då tar jag självklart av mina pengar, eller om han behöver någonting. Det är självklart! Eller om det är nånting som barnen behöver eller så. känner jag att det är famil- jens pengar. Och det har också att göra med att jag känner oss mycket mer som en familj nu när vi har varit gifta så pass länge och har två barn och allt sånt där. Men jag vet att vi inom en överskådlig framtid inte kommer att skiljas och så där. Så det är liksom familjens pengar. (Kvinna, i , SOU 1997:138, s. 141–142). Synen på pengar, som egna pengar eller familjens, förändras när barnen kommer och kanske också i takt med att man börjar känna sig säker på att förhållandet skall bestå. Kvinnan i det senare citatet hade egna tillgångar, ett arv, med in i äktenskapet. Det innebar en ekonomisk risk att investera arvet i en ny familj, men ju säkrare hon kände sig desto villigare var hon att göra det. Andra tycker dock att det är viktigt att ha egna pengar. Par med sepa- rata eller delvis separata ekonomier motiverar det med att det ger större oberoende och självständighet. Bara drygt hälften i den gruppen anser dock att båda makarna spenderar lika mycket. I familjer med gemensam pott anser nära tre fjärdedelar att de spenderar lika. Separata ekonomier är det som uppfattas som mest orättvist. Alla pengar betraktas inte heller på samma sätt utan en del pengar har en speciell innebörd eller speciella användningsområden. Pengar som den ena parten t.ex. fått i arv, eller som gåva, eller hade på banken innan man blev ett par uppfattas i högre grad som egna pengar än vad lönein- komster gör. Låga inkomster – kvinnligt ansvar Studier från andra länder visar att hur familjen organiserar sin ekonomi varierar med samhällsklass och inkomster.