sou · GMB3139 · 1999-01-01 00:00:00 — fick jag i uppdrag av regeringen att kartlägga och analysera frågan om bemötande av personer med funktionshinder. I den här rapporten fokuseras de särskilda problem som kan möta funktionshindrade personer med invandrarbakgrund. För att ge en bild av hur bemötandesituationen ser ut har jag tidigare presenterat ett delbetänkande och två rapporter. När åsikter blir handling – en kunskapsöversikt om bemötande av personer med funktionshinder (SOU 1998:16) tar upp forskning kring attityder och bemötande. Den första rapporten heter Kontrollerad och ifrågasatt – intervjuer med personer med funktionshinder (SOU 1998:48) och den beskriver bemötandet utifrån ett antal funktionshindrade personers upplevelser. Den andra rapporten har namnet Arbetsförhållanden och attityder – professionellas möten med personer med funktions- hinder (SOU 1998:121).Syftet med den rapporten är att försöka förstå vad som ligger bakom den kritik som personer med funktionshinder ofta uttalar gentemot samhällets representanter. Enligt mina direktiv skall jag särskilt belysa bemötandet av funktionshindrade personer med invandrarbakgrund. Det finns lite kunskap och få studier om livsvillkoren för människor som både har ett funktionshinder och en annan språklig och kulturell bakgrund än den svenska. I den här rapporten som bär titeln utsatthet – Om personer med funktionshinder från andra länder SOU 1998:139 har journalisten på utredningens uppdrag gjort en sammanställning och analys av den kunskap som finns på det här området . Rapporten visar på många och stora problem som möter människor med både funktionshinder och utländsk bakgrund, men också på de möjligheter som finns att komma tillrätta med dem. skriver i rapporten att många upplever en dubbel diskriminering, dels för att de är invandrare och dels för att de har ett funktionshinder. Därför blir det extra viktigt att samhällets stöd till och bemötande av personer med funktionshinder och Jag hoppas att rapporten skall användas i många olika sammanhang där dessa frågor behöver diskuteras och åtgärdas. En särskild utsatthet........................................................................ Fokus på flyktingar.................................................................... Hur många invandrare har funktionshinder?............................. Att invandra innebär kris ............................................................. Två kriser griper in i varandra................................................. Sjukskrivning och förtidspension............................................ Vad beror skillnaderna på?...................................................... Trauma ger psykiska skador ........................................................ Rätt till akut sjukvård .............................................................. Barn och ungdomar ................................................................. Projekt för stöd och rehabilitering........................................... De som avvisas........................................................................ Svenska för invandrare............................................................ Små Sfi-grupper för döva, synskadade och hörselskadade ..... Information på andra språk...................................................... Barn och ungdomar ....................................................................... Projekt för stöd till barn och föräldrar..................................... Att få bli vuxen........................................................................ Dilemma för döva ungdomar .................................................. Kulturkrockar och kulturmöten .................................................. Ett interkulturellt synsätt ......................................................... Individuell och miljörelaterad handikappsyn.......................... Oberoendet viktigt i .................................................... Imamen eller psykologen?....................................................... Lek och träning........................................................................ Personligt och privat................................................................ Gott bemötande kräver tid....................................................... Samtala genom tolk................................................................. Samarbete mellan myndigheter............................................... Är det likadant för svenskarna? Handikapp- och invandrarorganisationerna .............................. Nätverk för invandrare med funktionshinder .......................... Behov, men också resurser............................................................ När samhället brister i sitt sätt att bemöta människor med funk- tionshinder får det ofta ännu större konsekvenser för dem som är funktionshindrade och dessutom kommer från ett annat land. Organisationen försvårar arbetet för offentligt an- ställda som vill åstadkomma ett bra bemötande, och den som är invandrare har ännu svårare än andra att kompen- sera samhällets brister. När handläggningen av en fråga och samarbetet mellan myn- digheter inte fungerar är det mer sannolikt att ärendet faller mel- lan stolarna om det gäller en person som invandrat än om det gäller en infödd svensk. Människor tvingas bli samordnare, admi- nistratörer och budbärare mellan myndigheter. Många infödda svenskar klarar det, även om det oacceptabelt mycket tid och kraft, medan många invandrare inte klarar det. När informationen om en insats inte fungerar är invandrare med säkerhet sämst informerade, och när resurserna skärs ner är det stor risk att invandrare får sin hjälp beskuren, eftersom de inte kan tala för sin sak som många svenskar. Att inte behärska svenskan ordentligt och inte känna till hur samhället fungerar gör tillvaron besvärlig för många invandrare med funktionshinder och deras familjer. För att få det stöd man behöver krävs det ofta att man själv driver sitt ärende, vilket är mycket svårt att göra när man inte har grepp om hur samhället är organiserat och hur ansvaret är uppdelat mellan olika huvudmän och myndigheter. Man kan inte begära de insatser man behöver om man inte vet att de finns eller vart man ska vända sig. Det har blivit ett allt större problem när människor själva ska begära insatser, motivera sitt hjälpbehov och ofta överklaga ett första avslag. Det är fler invandrare än svenskar som inte känner till rätten att överklaga, eller rätten att få hjälp med sin överklagan av den myndighet som avslagit ansökan. Att människor från andra länder är mer utlämnade till samhäl- lets stöd och till tjänstemännens goda vilja än infödda svenskar innebär också att varje förbättring i handläggning och bemötande betyder särskilt mycket för dem. De flesta som möter invandrare med funktionshinder i sitt yrke har antingen specialkunskap om funktionshinder eller om kultur- möten och invandrares situation. Det är få som har den dubbla kompetensen. Det saknas också studier på området. Därför finns det inte mycket kunskap om livsvillkoren för människor som både har ett funktionshinder och en annan språklig och kulturell bakgrund än den svenska. Det finns inte heller mycket kunskap om hur mötet mellan myndigheter och invandrare med funktions- hinder fungerar, och hur de upplever att de blir bemötta. Kunskapskällor till rapporten är allmän statistik om invandrare och flyktingar, samt några skrifter och projektrapporter om kulturmöten och om livsvillkoren för flyktingar med funktions- hinder. Viktiga källor är också samtal med flyktingfamiljer och med personer som har yrkeserfarenhet av möten med flyktingar. Den här rapporten handlar framför allt om situationen för männi- skor med funktionshinder som har kommit till som asylsökande flyktingar , eller tillhör en familj som flytt hit. De flesta kommer ursprungligen från södra och östra , , eller . Rapporten fokuserar hur samhället bemöter dem som har ett funktionshinder när de kommer till , de som får ett funktionshinder sedan de kommit hit samt de familjer som har eller får ett barn med funk- tionshinder kom de flesta asylsökande från , cirka 130 000 personer. Från kom 35 000 personer, från 21 000 och från och 12 000 personer vardera för att söka asyl. Totalt sökte cirka 321.000 per- soner asyl i och under ungefär , 1985-1996, beviljades cirka 275 000 personer uppehållstillstånd. (Antalet asylsökande och antalet beviljade uppehållstillstånd är inte jäm- förbara. Bland dem som fått uppehållstillstånd ingår fler grupper än bland de asylsökande, bland annat anhöriga till asylsökande.) Det är inte bara människor från avlägsna länder som har invandrat till . För medborgare i de nordiska länderna är det helt fritt att flytta inom och att arbeta och studera var man vill. finns också ett avtal inom EU som innebär att medborgarna får uppehållstillstånd i det medlemsland de önskar, om de kan försörja sig. Det kan natur- ligtvis vara besvärligt att ha kontakt med svenska myndigheter om man exempelvis kommer från ett land i . Be- mötandet kan påverkas av att man inte kan svenska och inte kän- ner till ansvarsfördelningen mellan myndigheterna. Men om man kommer från ett land i den västliga kultursfären är det svenska samhället och den svenska kulturen inte helt främmande för en. Man förstår sig på den svenska handikappolitiken och det svenska stödet till personer med funktionshinder. Människor från de indu- strialiserade västländerna uppfattas inte heller som främmande och deras kultur är inte svårbegriplig för de tjänstemän de möter på svenska myndigheter och i svensk sjukvård. Rapporten kom- mer därför inte att ta upp dessa invandrarsituationer. Rapporten handlar inte heller om de personer som flyttade till under arbetskraftsinvandringen . De kom huvudsakligen från och och kan de flesta svenska och har eller har haft yrkesarbete. När det gäller hälsan är det dock stor skillnad på dem och infödda svenskar, vil- ket jag kommer att beröra. Rapporten kommer alltså främst att handla om flyktingar med funktionshinder som har en kulturbakgrund som skiljer sig mycket från den svenska. Hur många invandrare har funktionshinder? Det finns ingen säker uppgift om antalet invandrare med funk- tionshinder. Däremot visar olika studier att invandrares hälsa ge- nerellt är sämre än födda svenskars. Det gäller också skador och sjukdomar som ger funktionshinder. Samarbetsorgan för invandrarorganisationer i , SIOS, och i skolan, , uppskattar att det kan röra sig om 80 000 – 90 000 personer (SIOS och 1998). Beräkningen utgår från att fem, av befolkningen har funktionshin- der och att drygt en och en halv miljon personer har invandrar- bakgrund. Man har då räknat in både personer som är födda utomlands och personer som är födda i och vars ena eller båda föräldrar är födda utomlands. habilite- ring i gjorde 1994 en kartläggning som visade att av barnen hade invandrarbakgrund. har gjort några studier av kommuner- nas stöd till personer med funktionshinder och utländsk bakgrund. En av studierna är en enkät till 85 kommuner, som bland annat fick frågan om de kartlagt hur många personer med funktionshin- der och utländsk bakgrund som bor i kommunen. I stort sett ingen av kommunerna har gjort någon kartläggning, vare sig social- tjänsten eller LSS-handläggningen. Ett fåtal kommuner har kart- lagt grupper från enskilda länder. I en kommun har LSS- verksamheten till exempel kartlagt flyktingar från Bosnien- och , och i en annan personer från , och . Någon kommun har kartlagt personer med så kallat posttraumatiskt stressyndrom. Människor med funktionshinder från andra länder har mycket olika bakgrund och skilda förutsättningar. Vuxna som kommer till och redan har ett funktionshinder har erfarenhet av att leva i ett land där människor med funktionshinder generellt har dåliga livsvillkor. Det är sällsynt att någon har fått specialunder- visning, habilitering eller rehabilitering. Många har påverkats av en negativ syn på funktionshinder. Det gäller mest dem som har ett funktionshinder från barndomen, och särskilt kvinnor. Kvinnor med funktionshinder har det generellt mycket svårt i de flesta av världens fattiga länder. I en del länder möter män med krigsska- dor en positiv attityd, men rent praktiskt är deras liv lika besvär- ligt som andras, utan anpassning och hjälpmedel. De som får ett funktionshinder som vuxna när de kommit till kan ha lättare att få tillgång till rehabilitering och annat stöd, särskilt om de bott här och hunnit bli bekanta med det svenska samhället. På många sätt är deras situation ändå svårare än för personer som är födda i och får ett funktionshinder. Det- samma gäller familjer som får ett barn med funktionshinder sedan de kommit till . För många är myndighetskontakterna det första riktiga mötet med det svenska, den första insikten hur mycket det är som skiljer deras bakgrund från den svenska. Bland de så kallade kvotflyktingar som kommer till i samarbete med FN:s flyktingkommissarie, fanns det tidigare ett bestämt antal personer med funktionshinder . Den bestäm- melsen finns . Enligt uppgift från prö- vas personer med funktionshinder på samma sätt som andra när verket på plats, i regel i något internationellt flyktingläger, väljer ut de personer som ska få uppehållstillstånd i . Ett fysiskt funktionshinder ska inte vara något hinder för uppehållstillstånd, däremot kan en allvarlig psykisk sjukdom vara det. Invandrarver- ket gör också tillfälliga insatser för människor som skadats i krig och får komma till för operationer och behandling som de inte kan få där de befinner sig. De får inte uppehållstillstånd, utan återvänder efter rehabiliteringen. Att invandra innebär kris Att flytta till ett annat land innebär en kris. De flesta människor upplever en sådan migrationskris även om de flyttar frivilligt, till exempel för att få bättre materiella livsvillkor. Ge- mensamt för alla som byter land är att man lämnar en känd miljö där man har relationer med många människor. I den miljön har man en identitet i familjen, i släkten, på arbetet, bland grannarna osv. Omgivningen känner till ens bakgrund och personlighet, ens kunskaper och kompetens. (Söderlindh, E, 1990). När man flyttar från sitt land lämnar man ett sammanhang med gemensamma vanor och handlingsmönster, och framför allt ett gemensamt språk, sådant som bidrar till att ge människan hennes identitet. Man kommer till en miljö som är främmande, förlorar tryggheten och kontinuiteten som finns i det kända och har inte några bra verktyg för det sociala samspelet på det nya stället. Otryggheten uppstår bland annat därför att man själv är känd som den man är. Ingen vet vem man var där hemma. Man förlorar de flesta av sina identiteter och betraktas bara som in- vandrare eller asylsökande av de flesta man möter. En person som har invandrat hamnar gång på gång i situationer där han känner sig förbarnsligad. Han förstår inte vad människor säger och kan inte själv uttrycka sig på den språkliga och intellektuella nivå han kan på sitt eget språk. Han förstår inte all- tid det som händer i omgivningens samspel därför att han inte kan de svenska sociala koderna. Han blir beroende, och behöver hjälp med sådant som vuxna brukar klara på egen hand. Medan de som kommit till vårt land letar efter normer och ideal som är gångbara i det nya samhället utsätts deras dittills- varande normer för en kraftig påverkan, ofta nedvärderande, skri- ver i boken vara stöpt i samma form (Özmen, D m.fl., 1997) och fortsätter: Den kultur de har tyckt vara den enda naturliga upplever de nu som otidsenlig och inte passande i mönstret. De söker därför efter en ny mellanidentitet där de kan känna sig som en del av samhället, accepterade och trygga, som de försöker behålla kontakten med och respekten för sina egna traditioner utan att stämplas som annorlunda. Två kriser griper in i varandra Att ha lämnat sitt land och kanske ha svåra upplevelser bakom sig i hemlandet kan innebära en kris som aldrig riktigt går över. Att få ett funktionshinder eller att få ett barn med funktionshinder sedan man kommit till det nya landet innebär ännu en kris som kan försvåra och fördjupa migrationskrisen. Två kriser griper in i varandra. Om båda händelserna inträffar nära varandra kan det bli en mycket stor påfrestning. Människor som utvandrat eller flytt från sitt land lever ofta med hoppet att kunna återvända. Om man själv eller någon i familjen får ett funktionshinder ändras omständigheterna. Man måste kanske acceptera att man inte kan flytta tillbaka därför att det är för svårt att leva med ett funktions- hinder i hemlandet. I mötet med människor i denna situation är det alltså nödvän- digt att vara medveten om att tidigare svåra händelser kan på- verka upplevelsen av både funktionshindret, vården och behandlingen. När människor från andra länder inte beter sig och reagerar som förväntat handlar det ofta om skillnader i kultur och tradition (mer om det längre fram), men det kan också handla om upplevelser i samband med utvandringen och invandringen. Per- sonal som möter invandrare med funktionshinder och deras fa- miljer är inte alltid medvetna om denna migrationskris. Bristande kunskap är en orsak. För det flesta infödda svenskar är det helt okända erfarenheter, vi har svårt att leva oss in i hur sådana upp- levelser kan påverka människor. Det är vanligt att personal som möter flyktingar som har trau- matiska upplevelser bakom sig är rädda att göra ännu mer skada genom att tala om upplevelserna och ställa frågor. Experter på området är dock eniga om att den oron oftast är obefogad. Många som arbetar med att ge stöd och service till personer med funk- tionshinder skulle troligen ha lättare att nå ett gott samarbete med invandrare om de hade bättre kännedom om de psykologiska kon- sekvenserna av att byta land. Bland människor som är födda i andra länder finns det fler som är sjuka och har funktionshinder än bland dem som är födda i Sve- rige1. Störst är skillnaden om man jämför infödda svenskar med personer som kommer från länder utanför . Det är åtta pro- cent fler bland de utomeuropeiska invandrarna som tycker att de har ett dåligt allmäntillstånd jämfört med samma åldersgrupp i hela befolkningen. fler uppger att de har en långvarig sjukdom. fler uppger att de har en höggradigt nedsatt arbetsförmåga jämfört med samma åldersgrupp i hela befolk- ningen. fler invandrare från länder utanför bedömer att de har ett rörelsehinder. Nedsatt hörsel har däremot färre än hela befolkningen. Det är större skillnad i hälsa mellan kvinnor som är födda utomlands och kvinnor i hela befolkningen än mellan männen. Bland invandrarna blir skillnaderna mellan könen också tydligare än i hela befolkningen. Av kvinnorna från andra länder uppger att de har någon sjukdom i rörelseorganen, jämfört av männen. hade infödda svenskar i genomsnitt 24,9 sjukpenningda- gar jämfört med invandrare som hade . Personer från inklusive hade flest sjukpenningdagar, särskilt kvinnorna, som hade . Skillnaderna berodde mest på långtidssjukskrivning. När man jämförde personer som hade ingen eller bara några få dagars sjukskrivning var skillnaderna betydligt mindre. finns det inte några uppgifter om 1 Uppgifterna i detta avsnitt är främst hämtade från Invandrares hälsa och sociala förhållanden , 1996, , Hannelotte Invandrarna i social- försäkringen , 1996, och Mångfald och ursprung , 1997. sjukskrivning uppdelat på födelseland eller medborgarskap. Sjuk- skrivningarna har också minskat kraftigt på grund av att arbetslösheten har ökat, mest bland människor från andra län- der, och på grund av att sjukskrivningsreglerna har ändrats. Många som varit långtidssjukskrivna har blivit förtidspensione- rade. Statistiken gäller människor som har arbete och alltså är sjukpenningförsäkrade. Då var av de infödda svenska medborgarna sjukpenningförsäkrade, men bara 65 pro- cent av dem som kommit från och av dem som kommit från . var av förtidspensionärerna födda utomlands. Bland invandrare från de nordiska länderna och finns det procentuellt sett mycket fler förtidspension- ärer än bland infödda svenskar, men bland människor från andra länder finns det betydligt färre. Vad beror skillnaderna på? Anledningen till att det är vanligare med sjukskrivning och för- tidspension bland invandrare är bland annat att de har övertagit de mest riskfyllda arbetena. Arbetsvillkoren och arbetsmiljön är vik- tiga för hälsan, och det är stor skillnad mellan svenskar och ut- länningar när det gäller detta, och ännu större skillnad mellan olika invandrargrupper. Män från västasiatiska länder som och , och kvinnor från har de mest riskfyllda job- ben. arbetade exempelvis av kvin- norna från i industrin mot av de svenska kvinnorna. Svenska män och svenska kvinnor som lever i parförhållanden har båda lägre sjukfrånvaro än ensamstående. Så är det inte bland de flesta invandrargrupper. Medan svenska kvinnor med familj har lägre sjukfrånvaro och mer sällan är förtidspensionerade än både ensamstående och frånskilda, så har gifta invandrarkvinnor högre sjukfrånvaro än ensamstående. För de svenska kvinnorna är förklaringen troligen att många arbetar deltid när familjen kräver mer tid. Så tycks det inte vara i invandrarfamiljer. Kanske har in- vandrare som lever i parrelationer andra livsmål. Om de drömmer om att flytta tillbaka till hemlandet vill de kanske spara så mycket pengar som möjligt, och det kan ge framför allt kvinnan en för stor arbetsbörda (Invandrares hälsa och sociala förhållanden. Det finns fler tänkbara skäl till att det är vanligare med sjuk- dom och funktionshinder bland invandrare. Att invandrare särbe- handlas och diskrimineras i arbetslivet är ett skäl. Det är inte heller givet att invandrare får samma stöd som infödda svenskar för att få ett arbete och kunna behålla det om de får ett funktions- hinder. En studie visar exempelvis att långtidssjuk- skrivna utländska medborgare från , och får betydligt mindre yrkesinriktad rehabilitering än andra lång- tidssjukskrivna personer. Om de har stora problem med att tala svenska är det svårt för dem att få del av arbetsförmedlingens och åtgärder för arbetssökande. De asylsö- kande personer som har skador när de kommer till har i stort sett aldrig fått någon rehabilitering i sitt hemland och får det inte heller när de väntar på uppehållstillstånd. Själva invandrings- situationen och stressen att anpassa sig till den svenska kulturen bidrar också till sämre hälsa, liksom bostadssegregering och trångboddhet. Främlingsfientligheten i , framför allt mot flyktingar från , påverkar människors trygghet och därmed också deras hälsa. Det förekommer diskriminering både mot personer med funktionshinder och mot personer från andra länder. Diskrimineringen mot de två grupperna tar sig delvis olika uttryck, men den grundar sig i båda fallen på avståndstagande från det som är främmande. Det finns ingen kunskap om hur dis- krimineringen och avståndstagandet yttrar sig mot människor som har både funktionshinder och invandrarbakgrund. Trauma ger psykiska skador Jag går baklänges in i , med blicken på mitt hemland. kommer jag alltid tillbaka dit. Så beskriver en person sina känslor efter att ha flytt från sitt land. Många flyktingar har traumatiska upplevelser bakom sig när de kommer till . Om de får sakkunnig psykologisk och psykiatrisk hjälp från början kan många av dem slippa framtida psykiska funktionshinder, men långt ifrån alla får den hjälp de behöver. En stor del av de läkare som är aktiva saknar ut- bildning på området. Det finns flera studier som visar att det är vanligt att flyktingar har så kallat posttraumatiskt stressyndrom, PTSD. En studie vid en psykiatrisk öppenvårdsmottagning i ett invandrartätt område i visade att det gällde av invandrarpatien- terna. I en studie som gjorts vid och trauma- skadade i hade av patienterna . Diagnosen är vanligare hos män än hos kvinnor. (nr 13 1998). Tortyr är den viktigaste orsaken till PTSD.