sou · GMB311 · 1999-01-01 00:00:00 — Dansutbildning erbjuds vid sex folkhögskolor, teater- och dramaut- bildningar samt dramapedagogutbildning vid 29 skolor och musikutbild- ning vid 45 folkhögskolor. Vid ett antal skolor anordnas flera av dessa utbildningar . Dessa utbildningars lokalisering framgår av bilaga 3. Inom folkhögskolorna bedrivs också andra utbildningar som kan jäm- föras med fristående kompletterande utbildningar på olika nivåer. Studieförbunden bedriver olika utbildningar som till innehåll och omfatt- ning kan anses motsvara utbildningar vid kompletterande skolor. Flera studieförbund är också huvudmän för kompletterande utbildnin gar. Många av de ovannämnda utbildningarna anses både av eleverna och anordnarna som högskoleförberedande. Delar av vissa utbildningar kan till sitt innehåll och sin nivå vara jämförbara med utbildningar inom högskolan. Det finns ett stort antal konstnärliga utbildningar inom högskolan. Det finns en yrkesexamen med inriktning mot konst och design, nämligen Konstnärlig högskoleexamen i konst och design. Utbildningar som leder till denna examen finns vid (Designprogrammet och Konsthantverksprogrammet) och vid (Design- utbildning) samt vid (), () och . När det gäller området dans/teater/ musik finns det tre yrkesexamina, nämligen Konstnärlig högskol eexamen i dans (vid ), Konstnärlig högskoleexamen i musik (vid sex högskolor) och Konstnärlig högskoleexamen i scen och medier (vid fem högskolor ). Det finns också åtskilliga konstnärliga utbildningar som leder till generella examina på olika nivåer, exempelvis utbildningarna i fri konst. Dessutom finns det ytterligare många utbildningar som har konstnärliga inslag, exempelvis bildlärar- och musiklärarutbildningarna . Inom reklam/marknadskommunikation/mode finns det ett stort utbud i högskolan. Utbildningarna är spridda på många universitet och hög- skolor. Några exempel på utbildningar inom området är Reklam- och kommunikationslinjen vid och reklamutbildning (IHR), och Modedesignutbild- ning vid . Området handel/ekonomi tangerar utbildningarna inom området re- klam/marknadskommunikation/mode och det går inte att dra en bestämd gräns dem emellan. Traditionell ekonomutbildning finns vid många universitet och högskolor och är en av de största enskilda utbildningarna inom högskolan. Det är vanligt att man inom ramen för en ekonomut- bildning kan specialisera sig åt olika håll: exempelvis Redovisning och finansiering, Nationalekonomi och internationell ekonomi och Marknads- föring . När det gäller området hantverk så finns vid . Det finns tekniska utbildningar av olika omfattning inom högskolan. Civilingenjörsutbildningen är den längsta och omfattar . Högsko- leingenjörsutbildningarna omfattar 2–och det finns också kortare tekniska utbildningar. Yrkesteknisk högskoleutbildning är en påbygg- nadsutbildning för yrkesutbildade med omfattande arbetslivserfarenhet. Inom området kost/hälsa/konsumentekonomi finns det bl.a. följande utbildningar: kostekonom, dietist och hushållslärare. I högskolan finns inom området Hälso- och friskvård sjuksköterske- utbildning, utbildning med inriktning mot omsorgsverksamhet, sjukgym- nastutbildning, arbetsterapeututbildning m.fl. Vid högskolan i finns det Friskvårdspedagogiska programmet. 3Utbildningarnas nivå och plats i utbildningssystemet Kompletterande skolor är enligt propositionen 1992/93:230, Valfrihet i skolan, fristående skolor som är över grundskolenivå men under hög- skolenivå. De skall ha utbildningar som utgör ett värdefullt komplement till gymnasieskolan. Antagningskraven varierar när det gäller utbildningar vid komplette- rande skolor som ställts under statlig tillsyn. Kraven kan variera från att den sökande skall ha en minimi ålder och avslutad grundskola till att den sökande skall ha treårig gymnasieutbildning med tre till yrkeserfarenhet. Dessa antagningskrav kan också gälla de kortare utbildningar som ställts under statlig tillsyn. Ett antal utbildningsanordnare har hos ansökt om att som kompletterande skola få ställas under statlig tillsyn. har i sina yttranden uttalat att en del av dessa utbildningar kan anses ligga på en nivå motsvarande högskolans, varför utbildningarna inte kan anses som komplement till gymnasieskolan. har regeringen fattat beslut om att tillsynen av dessa ut- bildningar skall utövas av . Det gäller utbildningar som av regeringen i besluten angivits utgöra ett led i det allmännas utbild- ningsinsatser utan att vara ett komplement till gymnasieskolan. En del av dessa utbildningar utgör en påbyggnad på akademisk grundutbil dning. Antagningskraven till de olika utbildningarna ger bara i viss utsträckning besked om utbildningarnas nivåer. Många utbildningar har inte krav på gymnasiekompetens eller motsvarande som det stora flertalet elever som tas in vid en kompletterande skola har en gymnasieutbildning eller till och med högskoleutbildning. Vid konstskolorna förekommer det att eleverna under går från en skola till en annan med utbild- ning på samma nivå. De kompletterande konstskolorna gör antagningar efter bedömning av arbetsprover. De har inga krav på gymnasieutbildning. Skolor med dans, teater och musik har varierande antagningskrav. Dansutbildningarna har minimiålder och antagningsprov. skolscen kräver gymna- sieutbildning för den kompletterande utbildningen. För musikutbildning- ar är det ingen åldersgräns. Antagning sker genom antagningsprover och intervjuer. Övriga estetiska utbildningar har också arbetsprover och intervjuer som antagningsinstrument. Skolor inom området reklam, marknadskommunikation och mode kräver i flera fall treårig gymnasieutbildning. I några fall är kravet beklädnadsteknisk gymnasielinje eller motsvarande och sömnadsvana. Till utbildningar vid kompletterande skolor med inriktning mot handel och ekonomi krävs i ett par fall allmän behörighet till högskolan. Några utbildningar har krav på treårig gymnasieutbildning eller lägst tvåårig gymnasielinje. En utbildning kräver inte gymnasieutbildning. De kompletterande skolorna inom hantverksområdet gör antagning efter arbetsprover och några har krav på praktik. Två skolor med slöjd- utbildningar kräver gymnasieutbildning eller motsvarande. Två teknik- och industriutbildningar förutsätter treårig gymnasieut- bildning. En utbildning har gymnasieutbildning som krav men erbjuder också en förberedande termin för den som inte har gymnasieutbildning. En skola ger den fackteoretiska delen av lärlingsutbildning med inrikt- ning mot VVS-området. En kompletterande skola med bl.a. elektronik- och datorteknikutbildningar på distans har grundskola och kunskaper i svenska som antagningskrav. De kompletterande skolorna med kost/hälsa/konsumentekonomi krä- ver i allmänhet gymnasieskola eller motsvarande kunskaper. De utbildningar med inriktning mot hälso- och friskvård som ställts under statlig tillsyn har olika antagningskrav. En kräver allmän behörig- het till högskola och en har inga specifika krav. Ytterligare en har en minimiålder på . Antagningskraven till utbildningarna i gruppen övriga är mycket olika. Av bilaga 6 framgår namnen på de kompletterande skolorna samt antagningskraven. I och med de nya tillträdesreglerna till högskolan ersattes begreppet allmän behörighet med grundläggande behörighet. Det är vanligt att utbildningarna beskrivs i termer som på högskole-nivå , av högskolekaraktär, högskolemässiga eller på något annat sätt relateras till högskoleutbildning. Enligt högskolelagen skall utbildning inom SOU 1998:11 Kapitel 3 39 högskolan vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Det skall finnas ett nära samband mellan forskning och utbildning. gör en prövning av högskolemässighet och examens- rättigheter. har beslutanderätt när det gäller examensrätt för statliga högskolor och yttrar sig till regeringen i fråga om examens- rätt för enskilda utbildningsanordnare. Prövningarna syftar till att bedö- ma om utbildningarna håller tillräckligt hög kvalitet. Prövningarna görs av externa sakkunniga. När det gäller de enskilda utbildningsanordnarna kan två typer av prövningar ske: dels examensrätts-prövning, dels pröv- ning av högskolemässighet. Prövning av högskolemässighet görs när ansökan inte gäller examensrätt utan rätt till studiemedel och/eller stats- bidrag. Själva prövningsförfarandet är dock detsamma, nämligen en prövning av utbildningens kvalitet utifrån nedanstående kriterier: –lärarkompetens, kompetensutveckling –behörighet och antagning –utbildningens organisation och omfattning –ämnesdjup och ämnesbredd –lokaler och utrustning –bibliotek och litteraturförsörjning –övergångsmöjligheter till forskarutbildning –utvärdering och kvalitetssäkring –kritisk och kreativ miljö –stabilitet i verksamheten. 3.4Utbildningarnas nivå och plats i utbildningsväsendet Det är önskvärt att det finns flexibla möjligheter att skaffa sig utbil d- ning. Den som vill skaffa sig en utbildning samt avnämarna, dvs. andra mottagande utbildningar och arbetsgivare, måste kunna bedöma utbild- ningens värde. Elever som satsar resurser måste veta att utbildningen har en kvalitet som leder till både personlig utveckling och möjlighet till arbete eller vidare studier. Det är därför viktigt att det ställs krav på de utbildningar som har statlig tillsyn med eller utan rätt till studiestöd och statsbidrag. Det finns behov av att klarlägga vilken nivå och plats fristående u t- bildningar har i utbildningsväsendet. Detta är viktigt såväl för den som söker till en utbildning som för avnämarna både i nationella och intern a- sammanhang. I översyn av de kompletterande skolorna gjordes en struktur för indelning av nivåerna för estetiska utbildningar. Nivåerna för respektive skola har dock inte fastlagts. De fristående utbildningarna inom olika områden är av varierande karaktär och spänner över flera utbildningsnivåer. Det måste därför ankomma på huvudmännen för utbildningarna att definiera om en u t- bildning är gymnasial eller eftergymnasial eller av högskolekaraktär på grundläggande eller högre nivå. Detta måste göras med utgångspunkt i den utbildning som erbjuds och beskrivas så att sådan information finns tillgänglig för sökande, avnämare, beslutsmyndighet och andra intre s- senter. Om en myndighet skulle göra en formell fastställelse av en utbild- nings nivå skulle detta kunna motverka den variation och flexibilitet som utmärker de fristående utbildningarna . Huvudmannen måste definiera och beskriva nivån för respektive utbildning och dess plats i utbildningssystemet. 4 Mervärdesskatt på utbildning I detta kapitel beskrivs bakgrunden till och konsekvenserna av att riks- dagen beslutade om nya regler för mervärdesskatt inom utbildningsområdet. Reglerna är en anpassning till gällande EG-direktiv. Förslag till kriterier för statlig tillsyn enligt gr upp 1 har sin grund i propositionen Mervärdesskatt inom kultur, utbildnings- och idrottsområ- det (prop. 1996/97:10), utskottens uttalanden och beslut med anledning av propositionen. De fristående utbildningar som kommer att ställas under statlig tillsyn genom beslut enligt dessa kriterier har inte rätt till studiestöd eller statsbidrag men kan som en följd av beslutet undantas från skatteplikt. Samtliga medlemsländer inom EU har mervärdesskatt. Det sjätte mer- värdesskattedirektivet 2 innehåller de gemensamma mervärdesskattereg- lerna. Bestämmelserna är till sin innebörd bindande anvisningar för hur medlemsländernas mervärdesskattelagstiftning skall vara utformad. Direktivet bygger på principen om generell skatteplikt, dvs. att yrkes- mässig omsättning av varor och tjänster beskattas om inte ett särskilt undantag anges. Vad gäller mervärdesskatt på omsättning av utbildningstjänster un- dantas genom artikel 13.A 1 i, utbildning och fostran av barn och ung- domar, skolundervisning, universitetsutbildning, yrkesutbildning och fortbildning. Utbildningen skall, för att kunna undantas från beskattning, tillhandahållas av ett offentligrättsligt subjekt (det allmänna) med denna undervisning som mål eller av andra organisationer definierade av med- lemsstaten såsom organ med liknande syften. 2 Rådets sjätte direktiv /388/EEG av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt; enhetlig beräkningsgrund (EGT nr L 145, , s. 1). En medlemsstat får vidare uppställa vissa v illkor för att icke offent- ligrättsliga subjekt skall få skattebefrielse. medlemskap i har ställt krav på anpassning av den svenska mervärdesbeskattningen till . 4.1.2Svenska mervärdesskatteregler fram /97 I den svenska mervärdesskattelagen undantogs omsättning av utbild- ningstjänster generellt från skatteplikt t.o.m. . Den utbildning som de kompletterande skolorna och andra jämförliga skolor tillhandahöll var till följd av denna generella reglering undantagen från mervärdesskatteplikt. 4.1.3Regeringens proposition 1996/97:10 Enligt propositionen (1996/97:10) Mervärdesskatt inom kultur-, utbild- nings- och idrottsområdet ansåg regeringen att enbart grundskole-, gymnasieskole- och högskoleutbildning, som anordnas av det allmänna eller en av det allmänna för utbildningen erkänd utbildningsanordnare, samt utbildning som berättigar eleven till studiestöd skulle undantas från skatteplikt. För att undantag skulle kunna medges från skatteplikt för viss utbild- ning angavs i propositionen att utbildningen måste vara anordnad på ett sådant sätt att det klart framgår att den företas i det allmännas regi eller med det allmännas stöd. Regeringen uttalade särskilt (s. 50) att de kompletterande skolorna tillhörde den kategori utbildningar som avsågs att undantas genom lagstiftningen. Motsvarande omsättning av utbildningstjänster som anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer (fristående skolor) och som regleras i skollagen kommer också att bli skattebefriade. Den typ av fristående skolor som benämns kompletterande skolor regleras i förordningen (1993:884) om offentligt stöd t ill fristående skolor. Någon anledning att behandla fristående skolor och kompletterande skolor olika i mervärdesskattehänseende finns inte.... Skattefriheten är knuten till vilken typ av utbildning som anordnas. Undantaget från skatteplikt för utbildningsanordnarna gäller därför endast för den utbildning som de på detta sätt blivit av det allmänna godkända att anordna. Under utskottsbehandlingen (bet. 1996/97:SkU6) framfördes att rege- ringsförslaget kunde medföra vissa icke önskvärda effekter, främst i fråga om yrkesutbildning hos vissa fristående skolor som inte var kompletterande skolor och där utbildningskostnaderna finansierades av eleverna själva. Det befarades att elevavgifterna skulle höjas kraftigt när mervärdesskatt infördes och att detta skulle kunna ha en negativ inver- kan på elevens ekonomiska möjligheter att genomföra utbildningen. biträdde därför ett förslag från utbildningsutskottet (bet. 1996/97:UbU4y) att den av regeringen aviserade utredningen om kompletterande skolor skulle få ett utvidgat uppdrag. Utredningen skulle även ta upp frågan om de fristående skolornas ställning som komplette- rande skolor i ljuset av den nya mervärdesskattelagstiftningen samt vilka kriterier som borde tillmätas betydelse vid bedömningen av om en skola skall ges denna ställning. Ändringarna i mervärdesskattelagen trädde i kraft (SFS 1996:1327). 4.2Effekter av de ändrade mervärdesskattereglerna Genom att beslutet att ställas under statlig tillsyn såsom kompletterande skola fr.o.m. får t ill följd att utbildningen undantas från mervärdesskatteplikt har beslutet blivit betydelsefullt för många utbildningar. De ekonomiska förutsättningarna för att bedriva viss typ av utbildning kan på ett annat sätt än påverkas av om utbildning- en erkänns såsom kompletterande skola eller inte eftersom mervärdes- skatteundantaget medför att utbildningsanordnarna i regel kan ta ut en lägre avgift av eleven. Det torde ur konkurrenshänseende vara av särskilt stor betydelse om en utbildning ställs under statlig tillsyn såsom komp- letterande skola medan en annan utbildning med liknande inriktning, omfattning och innehåll inte blir det. För det fall en utländsk utbildningsanordnare skulle erkännas som kompletterande skola torde undantaget från skatteplikt även gälla för denna utbildning om utbildningen utförs i . Behovet av att få ett positivt beslut gäller både utbildningar som är ställda under statlig tillsyn och andra som tidigare saknat anledning att vilja bli ställda under statlig tillsyn. Huvudmän för kompletterande skolor som inte haft statlig tillsyn kan nu i vissa fall antas ansöka om statlig tillsyn i huvudsak för att deras utbildningar skall bli befriade från mervärdesskatteplikt. Detta torde innebära att antalet ansökningar kommer att vara större jämfört . 4.3Bakgrund till förslaget till kriterier har uttalat (bet. 1996/97:SkU6 s. 21) att flera skolor borde kunna ställas under statlig tillsyn och på sådant sätt undantas från beskattning. Exakt vad som krävs i olika avseenden för att ett undantag från skatteplikt inte skall anses strida mot reglerna i det sjätte mervärdes- skattedirektivet torde vara omöjligt att säga med säkerhet. Vissa änd- ringar bör dock kunna göras av kriterierna för statlig tillsyn utan att det därmed förknippade undantaget från mervärdesskatt kan anses strida mot EG-reglerna. En ändring som kan göras, och som i praktiken redan har börjat till- lämpas, är att beslut om statlig tillsyn inte som tidigare med automatik skall medföra att utbildningen berättigar eleven till studiestöd. En sådan förändring innebär att likvärdiga utbildningar kan ställas under statlig tillsyn oavsett vilka medel som finns avsatta för studiestöd till denna typ av utbildning. En utbildning bör således inte, såsom varit fallet, kunna nekas statlig tillsyn enbart av den anledningen att det saknas medel för att bevilja dess elever studiestöd. Vidare bör en viss minskning av det antal timmar utbildningarna måste omfatta för att ställas under statlig tillsyn kunna göras. I förslaget till kriterier för gr upp 1 ingår att statlig t illsyn utan rätt till studiestöd och statsbidrag skall kunna ges utbildningar som omfattar minst under högst . Förutom att kravet på utbildningens omfattning minskas (tidigare effektiv undervisning, under minst ) förlängs således även perioden under vilken timantalet skall uppnås. Från att tidigare ha varit en termin föreslås att timantalet skall uppfyllas . Detta medför att även utbildningar som uppgår t ill men som bedrivs i ett lägre tempo (deltidsutbildningar) kan ställas under statlig tillsyn. Genom förslaget att utbildningarna kan ställas under tillsyn utan att utbildningen berättigar eleverna till studiestöd samt att kravet på utbildningens omfattning och intensitet reduceras, kommer sannolikt flera utbildningar att ställas under statlig tillsyn. Förutom nämnda förändringar är det olämpligt att på något avgöran- de sätt sänka kraven. Reella krav på utbildningsanordnaren avseende t.ex. huvudmannaskap, organisation och lärarkompetens och på utbild- ningen avseende t.ex. omfattning, inriktning och kvalitet måste således finnas i någon form. Det viktigaste ur mervärdesskattesynpunkt torde egentligen inte vara exakt vilken nivå på kriterierna som väljs i olika avseenden Oavsett var gränsen läggs kommer sannolikt vissa utbildningar inte att uppfylla givna krav varför utbildningsanordnaren kan komma att känna sig ofördelaktigt behandlad. Det är därför viktigt att de rekvisit som skall gälla för besluten är så klara, rättvisa och förutsägbara att utbildningar som är likvärdiga i möjligaste mån behandlas på samma sätt. Detta är särskilt viktigt till följd av den konkurrensfördel ett beslut om statlig tillsyn kan utgöra mellan olika utbildningar. Rekvisitens klara utformning är även mycket viktiga för att utbildningsanordnaren skall kunna anpassa sin organisa- tion och utbildningens inriktning efter de krav som uppställs. Ansökningsförfarandet bör vidare vara enklare för de utbildningar som i huvudsak ansöker om statlig tillsyn för att komma i åtnjutande av mervärdesskattebefrielsen. Det bör vara möjligt att handlägga dessa ansökningar mer skyndsamt än ansökningar som även avser statsbidrag eller att berättiga eleverna till studiestöd. Ansökningarna bör även kunna behandlas året runt. Det är viktigt att i detta sammanhang poängtera att ett beslut om statlig tillsyn inte är ett beslut om undantag från mervärdesskatteplikt. Beslutet är enbart ett beslut inom utbildningsområdet och innebär att utbildningen ställs under statlig tillsyn och att huvudmannen vid genom- förandet av denna utbildning är en av det allmänna erkänd utbildnings- anordnare. Genom att utbildningen på detta sätt erkänns av det allmänna medför detta dock enligt nuvarande mervärdesskatteregler att utbildningen undantas från mervärdesskatt. 5Fristående utbildningar med statlig tillsyn – ny definition Fristående utbildningar med statlig tillsyninom olika områden Förslag på områden i bokstavsordning (områdesgrupperingen skall göras av den beslutande myndigheten): dans, teater, musik design, mode ekonomi, konsumentekonomi hantverk hälso- och friskvård, miljö kommunikation och media språk Beteckningen på en utbildning kommer att bli t.ex. Fristående bildkonstutbildning med statlig tillsyn Definitionen avseende kompletterande skolor tillkom i samband med propositionen 1992/93:230, Valfrihet i skolan, och begreppet omfattar utbildningar som utgör ett komplement till gymnasieskolan. Utvecklingen har varit sådan att utbildningarna vid de kompletterande skolorna inte kompletterar gymnasieutbildningar utan snarare är att betrakta som eftergymnasiala. Bl.a. har ju flera kompletterande skolor genomgången gymnasieutbildning eller motsvarande som inträdeskrav. En del utbildningar är högskoleförberedande och en del närmar sig högskolenivå. De kompletterande skolorna genomför utbildningar som komp- letterar utbudet av utbildningar både på gymnasial nivå och eftergymna- sial nivå. Vissa utbildningar har av regeringen ställts under tillsyn då de inte är att anse som kompletterande skolor enligt gällande förordning. Utredaren föreslår att även dessa utbildningar skall kunna ställas under statlig tillsyn som fristående utbildningar inom Begreppet kompletterande bör utgå eftersom det förknip- pas med utbildningar på gymnasienivå. finns vid en del kompletterande skolor också utbildningar som inte står under statlig tillsyn. Det är därför mera adekvat att använda ordet utbildning än skola samt att ange inom vilket område utbildningen ges. Det blir då lättare att identifiera de utbildningar hos en utbildnings- anordnare som står under statlig tillsyn och får statligt stöd än vad fallet är då begreppet är kompletterande skola. Definitionen blir unik för varje utbildning beroende på vilken grupp, se kapitel 6, utbildningen kommer att tillhöra och inom vilket område utbildningen kommer att finnas. Gemensamt för utbildningarna är att samtliga skall stå under statlig tillsyn. Beteckningar på utbildningarna blir då exempelvis, Fristående dansutbildning med statlig tillsyn (grupp 1) Fristående mediautbildning med statlig tillsyn och som berättigar till studiestöd (grupp 2) och Fristående hantverksutbildning med statlig tillsyn, statsbidrag och som berättigar till studiestöd (grupp 3). En utbildningsanordnare kan således bedriva flera slags utbildningar, dels utbildningar utan statlig tillsyn, dels med statlig tillsyn enligt någon av grupperna 1–3. Det torde också kunna förekomma att nå gon utbild- ning hos samma utbildningsanordnare motsvarar utbildningar inom det offentliga utbildningsväsendet, t.ex. gymnasieutbildning eller utbildning på högskolenivå. 6Kriterier för statligt stöd till fristående utbildningar inom olika områden En utbildning skall kunna erkännas som en fristående utbildning med statlig tillsyn inom ett visst område om den uppfyller kriterierna för en av tre föreslagna grupper . Grupp 1 Fristående utbildningar med statlig tillsyn Grupp 2 Fristående utbildningar med statlig tillsyn och som berä ttigar till studiestöd