sou · GMB366d2 · 1999-01-01 00:00:00 — I mycket handlar skillnaderna i syn på vilka behov den enskilde har och naturligtvis assistentens förmåga att möta behoven i undervisningssituationen. Skolan är en pedagogisk miljö med pedagogiska mål. Kommittén menar därför att det är viktigt att de assistenter som verkar inom Den kommunala skolan 141 skolan står under pedagogisk ledning. Från denna princip bör, i enlighet med beslut, göras ytterst få undantag. Det är viktigt att elevassistentens stöd utformas utifrån elevens individuella behov och i samråd med eleven och elevens vårdnads- havare. I vissa fall är det befogat att eleven och elevens vårdnads- havare ges inflytande över valet av elevassistent. Det gäller främst elev som har behov av en egen elevassistent och som har behov av hjälp av mycket personlig karaktär av det slag som kan motivera personlig assistans. Kommittén menar att det är kommunens uppgift att tydligt klar- göra uppdraget för den enskilde elevassistenten. Om det är knutet till en enskild elev bör behovet av assistans klargöras i elevens åtgärdsprogram. Kommittén vill också understryka att uppdraget att vara elev- assistent till en eller flera elever med funktionshinder är en an- svarsfull uppgift. Det kräver kunskaper både om funktionshindret i sig, den egna rollen och insikter om hur elevassistenten bör förhålla sig till såväl elev som dennes familj. För elevassistenter som arbetar med elever med funktionshinder krävs således en ändamålsenlig utbildning och kompetensutveckling. Kommittén vill slutligen peka på risken för att på ett slentrian- mässigt sätt lösa problem i skolan med elevassistent. Läraren är pedagogiskt ansvarig. Elevassistenten är ett extra stöd till undervisningsgruppen och i vissa fall till en enskild elev. Elev- assistenten får inte ta över ett pedagogiskt ansvar från läraren. 5.8Åtgärdsprogram och individuella studieplaner ·föreslår att kravet på åtgärdsprogramskall gälla för samtliga skolformer inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom jämte motsvarande fristående skolor, ·föreslår att det av regleringen framgår att –berörd personal skall utarbeta ett åtgärdsprogram för elev i behov av särskilt stöd, –åtgärdsprogrammet skall kunna initieras av eleven eller elevens vårdnadshavare samt att –programmet skall utarbetas i samverkan med eleven och i samråd med elevens vårdnadshavare och övriga berörda, 142 Den kommunala skolan ·menar att begreppet individuell studieplan bör användas för planer som avser en planering av utbildningens innehåll. Både inom förskolan och skolan är det viktigt att det finns någon form av plan för de åtgärder som kan krävas för barn och ungdomar med funktionshinder. Det finns olika sådana dokument . I skolan förekommer åt- gärdsprogram, individuella undervisningsplaner, individuella mål- program och individuella studieplaner. För vissa elever finns dess- utom habiliteringsplaner enligt hälso- och sjukvårdslagen och individuella planer enligt LSS. För och specialskolan finns krav på att åtgärdsprogram skall upprättas för en elev i behov av särskilt stöd. Enligt berörda förordningar gäller83: Om en elev behöver särskilda stödåtgärder, skall ett åtgärdspro- gram utarbetas av berörd skolpersonal. Vid utarbetandet av pro- grammet bör skolpersonalen samråda med eleven och elevens vårdnadshavare. Intentionerna bakom åtgärdsprogrammet formulerades av Utred- ningen om skolans inre arbete () . underströk att arbetet med åtgärdsprogrammet skulle vara en pro- cess i vilken eleven själv gavs en aktiv roll vid analysen av skolsvårigheterna samt vid utformningen och genomförandet av programmet. Betydelsen av föräldramedverkan poängterades också. Krav på åtgärdsprogram infördes första gången i Lgr 80. Pro- grammet skulle omfatta både individuella insatser och en allmän organisationsutveckling. Svårigheter skulle angripas inte bara genom åtgärder begränsade till undervisningen utan också genom åtgärder riktade mot elevens hela skolsituation. Syftet var att skapa gynnsamma utvecklingsbetingelser för eleven. Enligt Lgr 80 borde åtgärdsprogrammet utgå från elevens behov. Det skulle framgå vad man ville söka åstadkomma samt med vilka medel och metoder man ville arbeta. Det underströks att det är 83 5 kap 1 § grundskoleförordningen Den kommunala skolan 143 viktigt att stärka elevens självuppfattning och självtillit genom att utgå från elevens starka sidor. regleras kravet på åtgärdsprogram i grundskoleför- ordningen. Åtgärdsprogrammet skall fortfarande se ut och användas som det tidigare beskrivits i Lgr 80. För särskolanfinns inte krav på åtgärdsprogram. Däremot tillämpas ofta två olika dokument – individuella undervisningsplaner (IUP) och/eller individuella målprogram (IMP). Det individuella målprogrammet (IMP) syftar, liksom åtgärdspro- grammet, till att underlätta arbetet med att lösa enskilda individers problem i skolan och/eller tillgodose de individuella behoven hos enskilda elever. I det individuella målprogrammet skall hänsyn tas till elevens hela skolsituation, åtgärderna kan gälla eleven själv, skolmiljön eller hemmiljön. För gymnasieskolan saknas åtgärdsprogram helt. Enligt kommitténs uppfattning finns behov av samma förhållnings- sätt för alla barn och ungdomar i behov av särskilt stöd. Kommittén föreslår därför att kravet på åtgärdsprogram skall gälla för samtliga skolformer inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom jämte för motsvarande fristående skolor. För gymnasieskolan motiveras detta av att alla ungdomar skall kunna gå vidare från till gymnasieskolan. Elever med funktionshinder har då samma behov av en anpassad studiemiljö i gymnasieskolan som tidigare i . För särskolan är den individuella anpassningen visserligen en viktig utgångspunkt i arbetet och olika former av individuella planer används frekvent. Utöver utvecklingsstörning har dock många elever i särskolan andra funktionshinder, vilket kan göra skolsitua- tionen komplicerad. Bland annat för dessa finns behov av en plane- ring av hela skolsituationen, motsvarande ett åtgärdsprogram. Det begrepp som i många fall används inom särskolan för denna planering är individuellt målprogram. Det är också kommitténs uppfattning att arbetet med åtgärdspro- gram bör utvecklas och intensifieras. Detta då kommittén har iaktta- git att det fortfarande finns vissa brister. För det första har åtgärdsprogram inte gjorts i tillräcklig utsträck- ning. För det andra fokuserar åtgärdsprogrammen fortfarande i alltför hög grad problem hos individen och i för liten utsträckning möjliga åtgärder i elevens hela skolsituation. Dessutom saknas ofta processtänkandet. 144 Den kommunala skolan Kommittén är inte ensam om dessa iakttagelser. har i flera sammanhang84 uppmärksammat brister i åtgärder, kontinuitet och uppföljning. Planeringen av stödinsatser dokumenteras alltför sparsamt. Man menar att arbetet med åtgärdsprogram ofta är bristfälligt eller obefintligt, vilket får till följd att inte heller uppföljning och utvärdering av vidtagna stödåtgärder kan genomföras. I många fall där har riktat kritik mot kommuner med anledning av tillsynsärenden, aktualiserade av anmälningar, fram- går att åtgärdsprogram saknats eller varit bristfälliga. såväl kartläggning av tillsynsbeslut, 1992 t o m , som kommitténs genomgång av tillsynsbeslut efter . Även Läs- och skrivkommittén redovisar i sitt slutbetänkande (SOU 1997:108) att de har funnit att åtgärdsprogram förekommer alltför sällan. De menar också att individperspektivet dominerar i de åtgärdsprogram som studerats samt att klassrums- och undervis- ningsperspektivet har en mindre framträdande roll. Vad gäller förekomsten av åtgärdsprogram har iakttagits en bety- dande förbättring . Detta redovisar i sin beskrivning av tillståndet i skolan 1997. Kommittén föreslår att dagens precisering av berörd skolpersonal ersätts av berörd personal. Berörd skolpersonal är en alldeles för begränsande formulering. Huvudansvaret för att ett åtgärdsprogram kommer till stånd skall självklart vara skolans. I det praktiska arbetet är det dock viktigt att ta med de olika kompetenser som motiveras av det enskilda fallet. Beroende på vilka elevens svårigheter är kan flera olika personalgrupper vara berörda – med pedagogisk men också medicinsk, psykologisk eller social kompetens. Det kan i vissa fall finnas skäl att ta med personal från barn- och ungdomshabilitering, pedagogiska hörselvård eller barn- och ung- domspsykiatrin i arbetet. Läs- och skrivkommittén har föreslagit att det skall regleras att rektor skall tillse att åtgärdsprogram utarbetas. Kommittén delar inte denna uppfattning. Kommittén menar att det redan är rektors ansvar att tillse detta i och med att han eller hon är pedagogisk 84 Skolsituationen för elever med behov av särskilt stöd; nr 37, Skolsituationen för elever med fysiska handikapp ; nr 38, Åtgärdsprogram - ett viktigt verktyg i planeringen av stödinsatser (1997) 85 Skyddar reglerna i skolan eleverna med dolda funktionsnedsättningar? Den kommunala skolan 145 ledare och chef för hela skolans verksamhet. Att särskilt precisera rektors ansvar för enskilda uppgifter skapar därför en risk för att andra uppgifter uppfattas som mindre viktiga. Vidare menar kommittén att det riskerar att skapa en oklarhet vad gäller kommunens ansvar. Det skulle också bli oklart till vem skall rikta eventuell kritik i samband med tillsyn. Kommittén menar att skolan vid behov är skyldig att initiera arbete med åtgärdsprogram. Det finns dock skäl att stärka elevens och elevens vårdnadshavares ställning i detta arbete. Kommittén före- slår därför att eleven och elevens vårdnadshavare skall ges möjlig- het att initiera arbete med eller omprövning av ett åtgärdsprogram. Detta förslag bör bland annat ses mot bakgrund av att kritik i samband med tillsynsärenden avseende elever i behov av särskilt stöd till stor del handlar om bristen på dokumentation. Kommittén föreslår vidare att åtgärdsprogrammet skall utarbetas i samarbete med eleven och i samråd med elevens vårdnadshavare och övriga berörda. För att elevens och elevens vårdnadshavares ställning skall stär- kas i praktiken måste de känna till det verktyg som åtgärdspro- grammet erbjuder. Skolan bör därför tidigt informera föräldrar om åtgärdsprogrammet och dess syfte. Kommittén vill slutligen understryka att det är viktigt för den enskilde att åtgärdsprogrammet respektive eventuella individuella planer enligt LSS eller habiliteringsplaner enligt hälso- och sjukvårdslagen inte står i konflikt med varandra. De olika planerna bör därför base- ras på en tydlig ansvarsfördelning, men också på samverkan. I de fall det finns skäl att beröra skolan i en individuell plan enligt LSS eller i en habiliteringsplan enligt hälso- och sjukvårdslagen bör planeringen ske i samråd med skolan. Det är i dessa fall naturligt att se skolans åtgärdsprogram som en del av ett större sammanhang. Åtgärdsprogram bör användas som begrepp även inom förskolan. Vid sidan om åtgärdsprogram/motsvarande, således program som omfattar elevens hela skolsituation, finns även andra individuella planer inom skolan. För de frivilliga skolformerna anges läroplan (Lpf 94) att rektor, inom givna ramar, har ett särskilt ansvar för att varje elev 146 Den kommunala skolan i dialog med skolan gör upp en individuell studieplan och reviderar den vid olika tillfällen under utbildningen. Planen motiveras av den relativa frihet som elever i gymnasieskolan har vid valet av ämnen och är begränsad till planeringen av själva utbildningen. Den individuella studieplanen tar däremot inte, som åtgärdsprogrammet, särskild utgångspunkt i elevernas behov av särskilt stöd och omfat- tar inte i första hand åtgärder riktade mot elevens hela skolsituation. De individuella undervisningsplanerna (IUP) i särskolan har på motsvarande sätt i första hand till uppgift att målstyra pedagogiska insatser för enskilda elever i relation till kursplaner och läroplaner. Kommittén anser att begreppet individuell studieplan bör användas för dokument som enbart avser planeringen av utbildningens inne- håll. Det är viktigt att skilja den individuella studieplanen från åt- gärdsprogrammet som har en vidare innebörd. Behovet av en individuell studieplan kan uppstå av andra skäl än att en elev är i behov av särskilt stöd. Eleven kan t ex ha bytt skola och därför kommit i otakt i sina studier, eller av andra skäl kommit efter undervisningen . Om en elev har både en individuell studieplan och ett åt- gärdsprogram bör dessa samordnas. 5.9Kontakten mellan skola och hem ·föreslår att kravet på utvecklingssamtal skall gälla även i gymna- sieskolan. Samarbetet mellan hem och skola behandlas under ett särskilt avsnitt i Lpo 94. Där konstateras att skolans och vårdnadshavarnas gemensamma ansvar för elevernas skolgång skall skapa de bästa möjliga förutsättningar för barns och ungdomars utveckling och lärande. I riktlinjerna ger läroplanen alla som arbetar i skolan ett ansvar för samarbetet med vårdnadshavarna när det gäller utvecklingen av skolans innehåll och verksamhet. Lärarna skall samverka med elevernas vårdnadshavare och fortlöpande informera dem om elevernas skolsituation och kunskapsutveckling. De skall också med respekt för elevens integritet, hålla sig informerade om den enskilde elevens personliga situation. Den kommunala skolan 147 Det handlar således inte om en ensidig information till vårdnads- havarna, utan om en dialog, ett möte mellan lärare och föräldrar, där båda parter har ett ansvar för samarbetet med elevernas bästa för ögonen. Skolans samarbete med föräldrarna måste bygga på frivilliga åtaganden från föräldrarnas sida. Att vara förälder till ett barn med funktionshinder ställer stora krav. Föräldern, eller vårdnadshavaren, är ofta sitt barns ombudsman i kontakt med många olika företrädare för skola och vård. Det är naturligt av flera skäl. Föräldrarna har en unik kunskap om sitt barn. De har därför kontakt med andra berörda än skolan, t ex barn- och ungdomshabiliteringen, den pedagogiska hörselvården eller barn- och ungdomspsykiatrin. Den kunskap om eleven och den centrala roll föräldern eller vårdnadshavaren har är viktig att ta till vara i skolan. Kontakten med elevens vårdnadshavare är därför särskilt betydelsefull när det gäller en elev med funktionshinder. Ingen annan kan som föräldern se hela barnet. Genom föräldern kan skolan få förklaringar till förhållanden som påverkar elevens skolsituation, men som har direkt koppling till skolan. Inför skolstart och inför vissa årskursbyten och byten av lärare är det självklart att skolan skall samarbeta nära med elevens vård- nadshavare. Det finns dock ofta skäl att ha mer frekventa kontakter även i övrigt. Många barn och ungdomar med funktionshinder är känsliga för alla förändringar i sin skolsituation. Det kan därför vara viktigt att skolan tidigt informerar om planerade förändringar så att elevens vårdnadshavare får möjlighet att ta del av och påverka dem samt förbereda eleven på förändringarna. Utformningen av det stöd som eleven kan behöva till följd av sitt funktionshinder bör ske i samråd med eleven och elevens vård- nadshavare. Om eleven har behov av egen elevassistent är det t ex viktigt att eleven och elevens vårdnadshavare görs delaktiga i valet av person. I vissa fall kan stödet till elever med funktionshinder behöva sträcka sig längre än vad som allmänt gäller som skolans ansvar. Det gäller t ex för elever som inte kan få det stöd hemma som de har behov av i samband med läxläsning etc. Utan att lägga förslag om någon formell reglering vill kommittén understryka betydelsen av att elever med svåra funktionshinder och deras vårdnadshavare erbjuds en mer varaktig kontakt i skolan, med någon som har ett samordningsansvar och som helst följer 148 Den kommunala skolan eleven genom hela skoltiden. Kommittén ser detta som en naturlig roll för en specialpedagog. Förutom att skapa en kontinuitet i kontakten mellan skolan och hemmet bör en sådan lösning förhindra att kunskap om eleven förloras i skolans organisation. finns exempel på brister i överförandet av kunskap som kan leda till att mindre lyckade strate- gier väljs återigen. En självklar kontakt mellan skolan och hemmet är utvecklingssam- talet. Inom den obligatoriska skolan skall86 läraren fortlöpande informera eleven och elevens vårdnadshavare om elevens skol- gång. Minst en gång varje termin skall läraren, eleven och elevens vårdnadshavare i utvecklingssamtal samtala om hur elevens kun- skapsutveckling och sociala utveckling bäst kan stödjas. På begäran av elevens vårdnadshavare skall läraren som ett komplement till utvecklingssamtalet lämna skriftlig information om elevens skolgång. Sådan information får dock inte ha karaktären av betyg. För och specialskolan regleras att utvecklingssamtal skall i vissa fall resultera i ett åtgärdsprogram. Kommittén finner denna formulering något oklar och menar därför att formuleringen ändras tillskall i vissa fall resultera i att arbetet med ett åtgärdspro- gram initieras. Ett skäl för detta är att ett åtgärdsprogram avser elevens hela skolsituation, inte endast elevens kunskapsutveckling och sociala utveckling, vilket är vad utvecklingssamtalet främst är inriktat på. Det är också ett sätt att markera att arbetet med åt- gärdsprogrammet är en kontinuerlig process, som kan kräva att flera kompetenser tas med. Att elevens och vårdnadshavarens ställning bör stärkas i arbetet med åtgärdsprogrammet har redan slagits fast. Med tanke på att kommittén har föreslagit att kravet på åt- gärdsprogram skall gälla alla skolformer inom det offentliga skolvä- sendet för barn och ungdom jämte motsvarande fristående skolor bör kopplingen mellan utvecklingssamtal och åtgärdsprogram gälla även för den obligatoriska särskolan. De frivilliga skolformerna saknar krav på utvecklingssamtal i den form som finns för de obligatoriska. Däremot framgår av läroplanen för de frivilliga skolformerna att läraren fortlöpande skall informera om elevens utvecklingsbehov och framgångar i studierna. Detta gäller i förhållande till eleven själv. Just för elever med svåra funk- tionshinder kan det dock vara viktigt med en nära kontakt mellan 86 7 kap 2 § grundskoleförordningen Den kommunala skolan 149 skola och hem även för elever i gymnasieskolan, dock utan att i onödan begränsa elevens integritet. Kommittén har funnit att regelverket är otydligt vad gäller formerna för informationen mellan skolan och eleven i gymnasieskolan. Kommittén föreslår att kravet på utvecklingssamtal skall gälla även i gymnasieskolan, i första hand mellan lärare och elev. För en elev under bör det dock vara möjligt för vårdnadshavaren att delta. Kopplingen från utvecklingssamtalet till åtgärdsprogrammet bör således gälla även för gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Vad som allmänt benämns elevvård byggs upp av såväl medicinsk, psykologisk, social som pedagogisk kompetens och består av skolhälsovården och den icke-medicinska elevvården. Skolhälsovårdensuppgifter är reglerade i skollagen. Av 14 kap 2 § skollagen framgår följande: Skolhälsovården har till ändamål att följa elevernas utveckling, be- vara och förbättra deras själsliga och kroppsliga hälsa och verka för sunda levnadsvanor hos dem. Skolhälsovården skall främst vara förebyggande. Den skall omfatta hälsokontroller och enkla sjukvårdsinsatser. För elever i särskolan och specialskolan skall i skolhälsovården också ingå särskilda undersökningar som föranleds av deras funktionshinder. För skolhälsovården skall finnas skolläkare och skolsköterska. Genom sitt förebyggande arbete är skolhälsovården en del av samhällets folkhälsoarbete och utgör också en fortsättning på den hälsovård som påbörjats inom barnhälsovården. Den icke-medicinska elevvården är inte reglerad i skollagen på motsvarande sätt som skolhälsovården. Enligt Barnpsykiatrikom- mittén (SOU 1998:31) ingår psykologisk, social och pedagogisk kompetens i den icke-medicinska elevvården. De menar vidare att all personal har ansvar för elevvården, i synnerhet rektor och klassföreståndare/mentorer. Den särskilda elevvårdspersonalen skall komplettera och stötta lärarna i skolan och bidra med kunska- per som är nödvändiga i arbetet med elever i svårigheter. Enligt Lpo 94 ingår i rektors ansvar att tillse att eleverna får det särskilda stöd och den särskilda hjälp de behöver. Även om elevvårdens uppgifter inte har reglerats föreskrivs dock i förordningar för samtliga skolformer att det skall finnas en elev- 150 Den kommunala skolan vårdskonferens för behandling av elevvårdsfrågor. Som ledamöter skall ingå rektor, företrädare för elevvården och berörd klassföre- ståndare eller motsvarande och annan berörd personal. har i två skrivelser 87 till regeringen ifrågasatt formerna för hur elevvårdskonferensen är reglerad. Kommittén ut- går från att detta kommer att tas upp i anslutning till Utbildnings- departementets översyn av skollagstiftningen. Kommittén anser att elevvården kan ha en viktig roll för elever med funktionshinder. Det är betydelsefullt att det finns ett nära samarbete mellan elevvårdspersonalen och skolans pedagogiska personal. Elevvården och formerna för samarbete bör dock kunna utformas med hänsyn till att kommuner och skolor har sinsemellan olika förutsättningar. Det går därför inte att föreskriva en fast organisation för elevvården. Det är emellertid viktigt att elever, föräldrar och skolans personal ges information om elevvården och dess uppgifter och organisation. För barn och ungdomar med medicinska funktionshinder har skolhälsovården ett särskilt ansvar. Den bör informera berörda i skolan om elevens tillstånd, initiera och bevaka att åtgärder sätts in, stödja eleven och skolpersonalen samt vid behov vara länk mellan skola och sjukvård. Skolhälsovårdens samtliga insatser får ske först efter medgivande från eleven och elevens vårdnadshavare. Regeringen avser att tillsätta en utredning om skolhäl- sovården. Kommittén välkomnar detta initiativ och utgår från att hela elevvården kommer att omfattas av uppdraget. Kommittén har bl a erfarit att barn- och ungdomshabiliteringarna rapporterar en ökning av antalet besök och utredningsuppdrag. 5.11Kommunernas styrning av skolan för sitt skolväsende skall88 varje kommun utse en eller flera nämnder. För ledningen av utbildningen i skolorna skall det finnas rektorer. En mål- och resultatstyrning ställer krav på tydliga instrument för planering, resursfördelning, uppföljning och utvärdering samt för återföring. Detta är särskilt viktigt i förhållande till små elevgrupper med omfattande behov. 87Senast upprepat i skrivelse ; dnr KF 1997/2086, dnr U97/3670/S Den kommunala skolan 151 ·vill understryka att skolplanerna skall omfatta frågeställningar om elever i behov av särskilt stöd, t ex till följd av funktionshinder. Av 2 kap 8 § skollagen framgår följande: I alla kommuner skall det finnas en av kommunfullmäktige antagen skolplan som visar hur kommunens skolväsende skall gestaltas och utvecklas. Av skolplanen skall särskilt framgå de åtgärder som kommunen avser vidta för att uppnå de nationella målen för skolan. Kommunen skall kontinuerligt följa upp samt utvärdera skolpla- nen. Kravet på skolplaner, som infördes 89 i skollagen , skall ses som ett led i arbetet att utveckla mål- och resultatstyr- ningen av skolan. Tankarna om ett samlat, lättläst och lätt tillgängligt måldokument för hela skolverksamheten hade formulerats i en departementspromemoria (Ds 1987:1). Genom införandet av kommunala skolplaner skulle det finnas mål- och inriktningsdokument på tre nivåer inom skolväsendet – på nationell nivå, lokal nivå och på skolnivå. Krav på lokala arbetspla- ner i varje skola hade införts läroplan. Skol- planerna skulle också ge en bättre grund för den kommunala utvärderingen av skolan. I regeringens proposition (prop 1990/91:18) Ansvaret i skolan utvecklades sedan syftet med de kommunala skolplanerna vidare. I propositionen preciserades att de kommunala skolplanerna skall: ·antas av kommunfullmäktige, ·innehålla de mer övergripande överväganden som kommunen gör beträffande skolväsendet,