sou · GMB330 · 1999-01-01 00:00:00 — Bedömningen av om en bestående nedsättning av arbetsförmågan föreligger görs sedan den medicinska rehabiliteringen avslutats och intill dess utgår alltså ersättningen i form av sjukpen- ning. Nedsättningen av arbetsförmågan måste dock uppgå till minst en femtondel och inkomst- förlusten för år räknat måste vara minst en fjärdedel av basbeloppet. Livräntans storlek kan kort- fattat sägas utgöra skillnaden mellan vad den försäkrade skulle ha haft i inkomst om skadan inte inträffat och den inkomst den försäkrade kan bedömas få trots skadan. Vid bedömningen av den försäkrades förmåga att skaffa inkomst skall man ta hänsyn till arbetsskadan, tidigare utbildning och verksamhet samt ålder, bosättningsförhållanden och andra sådana omständigheter. Livräntan knyts till basbeloppet och betalas normalt ut längst till den månad den skadade fyller . Vid ett dödsfall på grund av arbetsskada lämnas begravningshjälp som motsvarar av basbeloppet. Vidare utges livränta i form av barnlivränta till den försäkrades efterlevande barn och i form av omställningslivränta och särskild efterlevandelivränta till den försäkrades efterle- vande make. Livränta till efterlevande skall beräknas på grundval av den livränta den avlidne skulle ha haft rätt till. Barn till en avliden försäkrad har rätt till livränta för tid till och med den månad då barnet fyller eller då skolgången avslutas, dock längst till och med juni månad det år då barnet fyller . Livränta till ett efterlevande barn uppgår till av den livränta den avlidne skulle ha haft . Är flera barn berättigade till livränta efter den försäkrade, ökas det nämnda procentta- let med 20 för varje barn utöver det första och det sammanlagda livräntebeloppet fördelas lika mellan barnen. Omställningslivränta för efterlevande make utgår under samma förutsättningar som vad gäl- ler efterlevandepension i form av folkpension. Även särskild efterlevandelivränta kan utgå motsva- rande vad som gäller enligt reglerna om folkpension. Omställningslivränta liksom hel särskild efterlevandelivränta utges med belopp som, när den försäkrade även efterlämnar barn som har rätt till livränta efter honom enligt denna lag, för år räknat motsvarar 20 och i annat fall av vad den avlidne skulle ha haft i livränta. 8.4 Lagen om statligt personskadeskydd Kompletterande skyddsregler för vissa grupper finns i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. Lagen om statligt personskadeskydd tillämpas för vissa kategorier av personer som i allmän- het inte täcks av arbetsskadeförsäkringen, bland annat totalförsvarspliktiga, frivilliga brandmän samt personer som intagits på kriminalvårdsanstalt. Personskadeskyddet gäller under den s.k. skyddstiden, vilken inträder när färden till den skyd- dade verksamheten eller intagningen påbörjas tills färden från denna avslutas. gränsat i , , och utom och . Vid vistelse på annan plats gäller skyddet bara om staten anordnat eller bekostat resan. Personskadeskyddet gäller för skada som inträffat . En skada skall anses orsakad av olycksfall när övervägande skäl talar för det. I detta avseende gäller alltså samma bevis- krav som enligt lagen om arbetsskadeförsäkring. Skador som visar sig men som inte orsakats av olycksfall skall anses ha skett om det inte finns anledning att anta att skadan orsakats av annat än verksamheten och verksamheten inte heller väsentligt bidragit till skadan. I dessa fall gäller alltså ett lägre beviskrav än vid prövning enligt lagen om arbetsskade- försäkring. Om skadan visar sig efter skyddstiden skall skadan anses ha uppkommit under skydds- tiden om verksamheten skäligen kan antas ha väsentligt bidragit till skadan. Ersättning utgår vid sjukdom, bestående nedsättning av arbetsförmågan och dödsfall i huvud- sak enligt tillämpliga bestämmelser i lagen om arbetsskadeförsäkring. Dock gäller vissa undantag. Sjukpenning och livränta utgår exempelvis inte . Genom lagen (1997:1189) om ändring av lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd, som trädde i kraft , infördes bland annat särskilda förmåner för totalförsvarspliktiga som skadats under grundutbildning som är längre än . De lägsta nivåerna för beräkning av sjukpenning- och livränteunderlag höjdes och är fyra basbelopp för tid , fyra och ett halvt basbelopp och fem basbelopp från och med . Dess- utom fick dessa totalförsvarspliktiga efter skyddstidens utgång rätt till ersättning för nödvändiga kostnader för läkarvård, sjukvårdande behandling, sjukhusvård samt läkemedel under högst . I kostnad för vård inräknas dessutom nödvändiga kostnader för resor. Vid sidan av den ersättning som utgår genom de allmänna försäkringssystem som redovisas ovan kan ersättning utgå även på grund av kollektivavtal. För dem som är förtidspensionerade kan även viss ersättning utgå enligt det statliga pension- savtalet, PA -91. 8.5.1 Avtalet om ersättning vid personskada Vid en arbetsskada kan ersättning också lämnas på grundval av överenskommelser i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter. På det statliga området ges ersättning enligt avtalet om ersättning vid personskada Begreppet arbetsskada i personskadeavtalet är definierat på samma sätt som inom arbetsskadeförsäkringen, dvs. försäkringen omfattar olycksfall i arbete, färdolycksfall, arbetssjukdomar och skador som föranletts av våld eller misshandel som arbetstagare utsatts för på grund av sin anställning. Även regeln för bedömning av samband har samma utformning som i arbetsskadeförsäkringen. Under tjänstgöring i utlandet omfattar personskadeavtalet dock även skadefall som beror av sjukdom och olycksfall som kan antas ha sin orsak i miljöfaktorer som klart avviker från vad som förekommer i eller sådana speciella risker som den anställde på grund av sin utlandsvistelse rimligen inte kunnat undvika. Ersättning enligt personskadeavtalet utgår för inkomstförlust under akut sjukdom m.m., sveda och värk, sjukvårdskostnader och andra kostnader, lyte och annat bestående men, olägenheter i övrigt samt framtida kostnader. Den grundläggande principen är att ersättningen skall bestämmas enligt skadeståndsrättsliga principer. För inkomstförlust lämnas ersättning av inkomsten från och med den nittio- av sjukdomsperioden om inkomstförlusten uppgår till . Om förlus- ten efter att förlupit uppgår till utges ersättning av inkom- sten. Ersättning för sveda och värk utgår för en arbetsskada som förorsakat längre sjukledighet än för sveda och värk . Vid arbetssjukdom, särskild utlandsskada och hemarbete utges dock inte ersättning för tid före den nittioförsta dagen efter att skadan inträf- fade. Om svedan och värken på grund av skadans art varit särskilt svår kan dock ersättning utgå . Ersättning för sjukvårdskostnader och andra kostnader utgår om skadan förorsakat sjukledig- het i minst eller medfört rätt till ersättning för sveda och värk för att den varit särskilt svår. Ersättning utgår exempelvis för läkar- och sjukvårdskostnader, kostnader för skadade kläder, glasögon, hörapparater, proteser och liknande. Ersättning kan också utges för skäliga kostnader som en arbetstagare har i samband med rehabilitering. Ersättning för lyte och men utgår för sådant som kan förutses bli bestående och utges först när det akuta sjukdomstillståndet upphört. för beloppets storlek är dels den medicinska invaliditetsgraden, dels arbetstagarens ålder. Om det vid bestämmandet av den medicinska invaliditetsgraden inte tagits hänsyn till vissa särskilda följder, kan högre ersättning bestämmas. Sådana särskilda följder är exempelvis vanprydande ärr, amputationsdefekt, värk, förlust av sinnes- funktion samt tänder eller inre organ. Om en arbetsskada medfört bestående medicinsk invaliditet, kan ersättning för olägenheter i övrigt utges. Ersättning beräknas enligt skadeståndsrättsliga grunder men bestäms alltid till av ersättningen för lyte och men. Slutligen kan ersättning utgå för framtida kostnader. I princip gäller att framtida kostnader anses ersatta genom ersättningarna för lyte och men och olägenheter i övrigt. Dock kan ytterligare ersättning utges om större faktisk kostnad uppkommit eller kan förutses. Även vid dödsfall utges ersättning. Till efterlevande make, maka eller sambo utges två och ett halvt basbelopp och till barn lämnas ett kvarts basbelopp för varje helt år som återstår till dess barnet fyller . Utöver detta utgår ersättning för begravningskostnader enligt skadeståndsrättsliga principer. De anställda i utlandsstyrkan omfattas även av statens grupplivför- säkring. Grupplivförsäkringen ger ett skydd vid dödsfall. I sådant fall utbetalas ett grundbelopp om den avlidne efterlämnade make, sambo eller arvsberättigat barn. Med sambo avses en ogift man eller kvinna som sammanbor under äktenskapsliknande förhållanden med en ogift arbetstagare eller före detta arbetstagare av motsatt kön. För sambor som sammanbott under mindre än för dödsfallet gäller särskilda regler. Grundbeloppets storlek är beroende av den avlidnes ålder och arbetstid och regleras . Om den avlidne var och arbetade minst utgår medan beloppet vid en kortare arbetstid var . Vid högre ålder minskas beloppet för att eller mer vara vid arbete minst och annars . I vissa fall kan full ersättning även utgå efter att arbetstagaren fyllt men . Utöver grundbeloppet kan barnbelopp utgå om arbetstagaren efterlämnade arvsberättigat barn eller, om make eller sambo inte finns, arvsberättigat syskon under som inte har sina föräldrar i livet. Barnbeloppet uppgår om barnet var och den avlidne arbetade minst till och annars till . Beloppet sjunker sedan för att då barnet är eller mer vara lika stora som de lägsta nivåerna för grundbelopp. Grundbeloppet utgår helt till make. Om den avlidne efterlämnade både sambo och barn går hälften till sambon och hälften till barnen. Om enbart barn efterlämnades tar de hela beloppet. Barnbelopp går till ifrågavarande barn eller syskon. Utöver den ersättning som kan komma att utgå ur personskadeavtalet och enligt lagen om arbets- skadeförsäkring, lagen om allmän försäkring och lagen om sjuklön utgår särskild ersättning för anställda med inkomst som överstiger sju och ett halvt basbelopp enligt kollektivavtal. För de anställda i Försvarsmakten regleras detta i 6 kap. (). Regleringen inne- bär att arbetsgivaren ersätter för inkomstförluster vid sjukdom med den lön som överstiger sju och ett halvt basbelopp. Reglerna som är motsvarande dem som gäller på andra delar av arbetsmarkna- den innebär att den anställde vid sjukdom får av sin lön. 8.6 Övrig ersättning, m.m. Vad som angivits ovan är de viktigaste ersättningssystemen. Vid sidan av dem utgår som beskrivits ovan ersättning till de anställda i utlandsstyrkan enligt förordningen om förmåner till anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Denna särskilda ersättning utgörs av fri sjukvård, ersättning enligt statens riskgaranti samt särskild sjukpenning. Ideell ersättning till den som skadats eller blivit sjuk utomlands kan även utgå enligt för- ordningen (1986:259) om ersättning till följd av sjukdom eller skada som ådragits utom riket. Ersättning kan utgå enligt förordningen vid invaliditet eller dödsfall till följd av vissa sjukdomar som anges i särskild bilaga till förordningen eller vid personskada som har samband med naturkata- strof, krig, uppror, allmänt upplopp eller liknande händelse. Ersättning kan också utgå för skada som drabbar arbetstagares make om maken vistas utom riket på grund av arbetstagarens tjänstgö- ring. Eftersom avräkning sker gentemot annan ersättning är det egentligen bara vid invaliditet som ersättningen har någon betydelse. Om den anställde drabbas av full invaliditet utgår till make, till barn och till barn men ännu inte . Vid bestående nedsättning av arbetsförmågan som uppgår till betalas det mot- svarande lägre beloppet. Utöver det skydd som den anställde har genom olika bestämmelser och kollektivavtal kan privata försäkringar föreligga. Dessa ger dock i stor utsträckning inte ersättning för skada som drabbat den som deltar i en fredsfrämjande insats. Detta gäller i vart fall hemförsäkringar och olycksfallsförsäkringar. Däremot kan livförsäkringar i vissa fall omfatta även dödsfall som inträffar under tjänstgöring i en fredsfrämjande insats. Det nu sagda gäller allmänt förekommande försäk- ringsvillkor. Det har upplysts att försäkringsbolag erbjuder särskilda försäkringar till de anställda i utlandsstyrkan. Med hänsyn till att det är frivilligt att teckna sådana, saknas det anledning att behandla dem här. Vid sidan av de ovan nämnda ersättningsformerna kan olägenheterna med skadan i viss mån även kompenseras genom andra delar av det offentliga trygghetssystemet. Detta gäller bland annat genom lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, lagen om assistansersättning, lagen om ersättning och ledighet vid närståendevård förordningen om bilstöd till handikappade samt socialtjänstlagen. Utöver vad som angivits kan ersättning också utgå i vissa särskilda skadesituationer ur trafikförsäkringen och enligt brottsskadelagen. Om en person eller sak skadats till följd av trafik här i landet med motordrivet fordon utgår enligt 8 § trafikskadelagen (1975:1410) trafikskadeersättning. Sådan ersättning utgår också vid trafik utomlands om motorfordonet var registrerat i eller tillhörde svenska staten och den som skadats var svensk medborgare eller hade hemvist här. För att täcka de kostnader som kan komma att utgå i trafikskadeersättning är ägaren till ett motordrivet fordon som är registrerat i bilregistret skyldig att ha trafikförsäkring för det. Denna skyldighet gäller dock inte om fordonet är avställt. Vid vissa typer av kreditköp är det istället innehavaren som skall hålla fordonet försäkrat. Staten är inte skyldig att ha sina fordon trafik- försäkrade. Försäkringsskyldigheten gäller inte heller fordon som med stöd av författning eller avtal innehas av Försvarsmakten. I fråga om fordon som ägs av staten och som inte är försäkrade beslutas ersättning av Kammarkollegiet. Ersättningen bestäms i samtliga fall enligt de bestämmelser som gäller för trafikförsäkringen, dvs. huvudsakligen enligt skadeståndsrättsliga principer. I brottsskadelagen (1978:413) finns bestämmelser om ersättning av statsmedel för skada till följd av brott. Lagen är primärt tillämplig vid brott som har begåtts i . Den kan dock tillämpas även vid brott som begåtts utomlands om det skett mot någon som har hemvist i . I så fall tilläm- pas den dock bara vid personskada och inte om det finns så liten anknytning till att det inte kan anses rimligt. Vad gäller de som tjänstgör i utlandsstyrkan torde anknytningen till vara sådan att brottsskadelagen i och för sig kan tillämpas på brott som har begåtts mot en anställd under tjänstgöringen utomlands. Brottsskadeersättning utgår i princip bara för personskada. Ersättningen skall bestämmas med ledning av skadeståndslagens regler om personskada. Normalt utbetalas ett kapitalbelopp. Om ersättningen är av väsentlig betydelse för den skadelidandes framtida vård eller försörjning skall den dock utgå som livränta. Från det belopp som räknas fram skall det skadestånd som beta- lats eller som kan förväntas bli betalt dras i från. Dessutom skall annan ersättning som utgått enligt lagen om allmän försäkring, lagen om arbetsskadeförsäkring, annan försäkringsersättning m.m. avräknas. Brottsskadeersättning med anledning av personskada som fastställs till ett engångsbelopp skall utgå med högst 20 basbelopp. Om livränta bestämts skall den vara som högst tre basbelopp. 8.6.3 Stöd och service till vissa funktionshindrade Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade innehåller bestämmelser om insatser för särskilt stöd och särskild service åt personer med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd, med betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder efter hjärnskada i vuxen ålder föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom eller med andra varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder som uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora och förorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och där- med ett omfattande behov av stöd eller service. Målet med verksamheten är enligt 5 § att främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet för funktionshindrade. Enligt 6 § skall verksamheten bedrivas i samarbete med an- dra berörda samhällsorgan och myndigheter. Verksamheten skall vara grundad på respekt för den enskildes självbestämmanderätt och integritet. Den enskilde skall i största möjliga utsträckning ges inflytande och medbestämmande över insatser som ges. För verksamheten enligt denna lag skall det finnas den personal som behövs för att ett gott stöd och en god service och omvårdnad skall kunna ges. De funktionshindrade har enligt 7 § endast rätt till stöd och service om de behöver sådan hjälp i sin livsföring och om deras behov inte tillgodoses på annat sätt. Den enskilde skall genom insatserna tillförsäkras goda levnadsvillkor. Insatserna skall vara varaktiga och samordnade. De skall anpassas till mottagarens individuella behov samt utformas så att de är lätt tillgängliga för de personer som behöver dem och stärker deras förmåga att leva ett självständigt liv. Enligt 8 § skall insatser enligt lagen bara ges den enskilde om han eller hon begär det. Om den enskilde är eller uppenbart saknar förmåga att på egen hand ta ställning i frågan kan vårdnadshavare, god man, förmyndare eller förvaltare begära insatser för den enskilde. Insatserna för särskilt stöd och service är enligt 9 § 1.rådgivning och annat personligt stöd som ställer krav på särskild kunskap om problem och livs- betingelser för människor med stora och varaktiga funktionshinder, 2.biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans, till den del behovet av ekonomiskt stöd inte täcks av assistansersättning enligt lagen (1993:389) om assistansersättning, 4.biträde av kontaktperson, 5.avlösarservice i hemmet, 6.korttidsvistelse utanför det egna hemmet, 7.korttidstillsyn för skolungdom utanför det egna hemmet i anslutning till skoldagen samt under lov, 8.boende i familjehem eller bostad med särskild service för barn eller ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet, 9.bostad med särskild service för vuxna eller annan särskilt anpassad bostad för vuxna, 10.daglig verksamhet för personer som saknar förvärvsarbete och inte utbil- Med personlig assistans avses enligt 9 § 2 personligt utformat stöd som ges av ett begränsat antal personer åt den som på grund av stora och varaktiga funktionshinder behöver hjälp med sin personliga hygien, måltider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra eller annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade (grundläggande behov). Den som har behov av personlig assistans för sina behov har även rätt till insatser för andra personliga behov om behoven inte tillgodoses på annat sätt. Som kostnad för personlig assistans anses inte i något fall ersättning som den enskilde själv lämnar till någon som han eller hon lever i hushållsgemenskap med, eller till en personlig assistent för arbete som utförts på arbetstid som överstiger den tid som anges i 2-4 §§ lagen (1970:943) om arbetstid m.m. i husligt arbete. Personlig assistans lämnas inte för tid efter det att den enskilde fyllt . I insatserna enligt 9 § 5-8 och 10 samt i insatsen bostad med särskild service för vuxna ingår enligt 9 b § också omvårdnad. I insatserna bostad med särskild service för barn och ungdomar samt bostad med särskild service för vuxna ingår också fritidsverksamhet och kulturella aktiviteter. Avgift för personlig assistans får enligt 18 § tas ut inom ramen för beviljad assistansersättning. I övrigt får skäliga avgifter för bostad, fritidsverksamhet och kulturella aktiviteter tas ut. Lagen om assistansersättning innehåller regler om ersättning av allmänna medel till vissa funktions- hindrade för kostnader för personlig assistans (assistansersättning). Den som omfattas av 1 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade har rätt att få assistansersättning för sin dagliga livsföring. Detta gäller dock inte dem som har fyllt , vårdas på en institution som tillhör staten, en kommun eller ett landsting, vårdas på en institu- tion som drivs med bidrag från staten, en kommun eller ett landsting, bor i en gruppbostad, eller vistas i eller deltar i barnomsorg, skola eller daglig verksamhet enligt 9 § 10 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Om särskilda skäl föreligger, kan assistansersättning lämnas även för tid då den funktionshindrade vårdas på sjukhus eller liknande. För att rätt till assistansersättning skall föreligga krävs dessutom att den enskilde har behov av person- lig assistans för sina grundläggande behov under i genomsnitt . Assistans- ersättning får inte lämnas för sjukvårdande insatser enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Assistansersättning får inte lämnas tillbaka än före den månad då ansökan eller anmälan gjorts. Assistansersättning skall beviljas för ett visst antal timmar , månad eller , dock längst , då den enskilde har behov av personlig assistans för sin dagliga livsföring (beviljade assistanstimmar). Rätt till assistansersättning för den som er- håller sådan ersättning skall omprövas förflutit från det att frågan om rätt till ersätt- ning senast prövades och vid väsentligt ändrade förhållanden. Ändring av assistansersättning vid väsentligt ändrade förhållanden skall gälla från och med den månad då anledning till ändringen uppkom. Assistansersättning utbetalas med f.n. för det antal beviljade assistans- timmar som assistans lämnats. Om det föreligger särskilda skäl kan ersättning utgå med högre belopp. Som kostnad för personlig assistans anses inte i något fall ersättning som den enskilde själv lämnar till någon som han lever i hushållsgemenskap med eller till en personlig assistent för arbete som utförts på arbetstid som överstiger den tid som anges i 24 §§ lagen (1970:943) om arbetstid m. m. i husligt arbete. 8.6.5 Bilstöd till handikappade Ett funktionshinder innebär ofta att den drabbade blir mer beroende av bil för att kunna transpor- tera sig. Funktionshindret kan göra att han eller hon inte kan utnyttja allmänna kommunikations- medel på samma sätt som . Möjlighet att få stöd vid anskaffande eller anpassning av en bil finns enligt förordningen (1988:890) om bilstöd till handikappade. Med handikappad avses den som på grund av varaktigt funktionshinder har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att anlita allmänna kommunikationer. Bidrag kan lämnas för anskaffande av personbil, motorcykel eller moped, för handikappan- passning av ett befintligt fordon och för körkortsutbildning. Stöd får lämnas till handikappad som är och som är beroende av ett fordon för att kunna försörja sig genom arbete eller genomgå yrkesinriktad utbildning eller rehabilitering. Vidare får bidrag lämnas till den som är och har beviljats sjukbidrag eller förtidspension samt även annars till handikappad som är men ännu inte . Bidrag får dessutom lämnas till handikappad förälder med barn och till förälder till handikappat barn. Bidrag till körkortsutbildning får lämnas till den som är eller riskerar att bli arbetslös och som med ett körkort har möjlighet att få ett stadigvarande arbete. 8.6.6 Vård av närstående Lag (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård kom till som en del i en reform för att stärka de äldres situation. Den som vårdas skall vara så svårt sjuk att det finns ett påtagligt hot mot hans eller hennes liv. Detta hot behöver inte vara överhängande utan kan vara sannolikt som vid elakartad cancer. Det finns ingen begränsning till att den sjuke måste vara äldre, även om den nu beskrivna situatio- nen oftast uppkommer i fråga om äldre.