sou · GMB357 · 1999-01-01 00:00:00 — Även om det är gruppen, gruppinteraktionen och det kollektiva lä- randet som betonas i de flesta folkbildningsprojekt, tycks deltagarna inte ha haft några problem med att bli individuellt handledda. Tvärtom, åtminstone när det gäller den medieburna interaktionen i kursen, är den individuella kontakten med läraren det kursinslag som deltagarna ver- kar ha uppskattat mest allmänt. Den individuella datorkommunikationen ska dessutom vara tät och snabb. Deltagarna har i regel reagerat starkt på försenade svar eller allt- för kortfattad feedback och detta har sannolikt berott på att läraren ofta 102 Pedagogik och IT-stöd inom folkbildningsprojekten har varit den enda person som enskilda deltagare haft någon varaktig kontakt med under stora delar av studierna – vid sidan av eventuella fysiska möten. Läraren har varit den person som brutit isoleringen i studiesituationen. När jag såg datorn i rummet visste jag att jag inte var ensam i världen. Troligen har den enskilde deltagaren därför ibland känt sig beroende av lärarens uppmärksamhet och stöd – i form av snabba och personliga svar på gjorda inlägg i datorkonferenser och andra elektroniska fora. kursledarcentrerad i ett projekt. IT-stödet som redskap i närundervisning och som brygga mellan olika inslag av närundervisning Det är svårt att ange några entydiga gränser för när en undervisnings- situation övergår från att vara närundervisning till att bli undervisning på distans . Några exakta kriterier har inte heller använts i det här sam- manhanget. I princip har en skiljelinje dragits mellan undervisning där lärare och deltagare befinner sig i ett och samma rum, och en undervisningssituation där läraren befinner sig på annat håll än delta- garna (enskilda eller grupper av deltagare). Det är en jämförelsevis vid definition och eventuella gränsdragningsproblem är inte behandlade. Det är inte heller nödvändigt. Avgränsningen har som enda syfte att tydliggöra skillnaderna mellan två i grunden olika sätt att använda tek- niska hjälpmedel i en utbildning och den har aktualiserats inom främst folkbildningsprojekten. Det handlar om att använda tekniken som en integrerad del, eller som ett komplement i utbildningen,50 om att tek- nikstödet görs till en oundgänglig del av en kurs och därmed påverkar och påverkas av den kursmodell som väljs, eller om tekniken så att sä- ga fogas till en i övrigt redan fungerande modell. Bland folkbildnings- projekten har båda vägarna valts, med någon övervikt mot den . De kursmodeller som arbetats fram inom folkbildningsprojekten har för det mesta innehållit jämförelsevis många och långa fysiska träffar. Inslagen av i princip helt vanlig närundervisning har därmed kommit att bli betydande i flertalet kurser, i alla fall har det varit mycket mer framträdande här än bland högskole- och kommunprojekten. Delta- garna har träffats tillsammans med en handledare för att antingen delta i en studiecirkel eller läsa en folkhögskolekurs och träffarna har varvats med perioder av enskilda studier. Inslagen av närundervisning har hållits isär från distansundervisningen: Viktigt att definiera vad som 50 Dessa olika användningssätt har också visats bland högskole- och kommunprojekten, men skillnaden i användning har varit mest tydlig bland folkbildningsprojekten och diskuteras därför här. Pedagogik och IT-stöd inom folkbildningsprojekten 103 är distans- och vad som är närundervisning, och vad distansdelen ska innehålla. I denna sortens kursmodeller har IT-stödet getts två principiellt oli- ka funktioner, båda dock med en relativt underordnad betydelse för kursen i sin helhet. Det har antingen använts som ett redskap att använ- da i närundervisningen, eller för att överbr ygga avståndet mellan olika närstuderande grupper eller mellan en studiegrupp och aktörer utanför denna. Teknikstödet har i det första fallet använts främst för att leta infor- mation på internet, för att komplettera det skriftliga studiematerialet. Detta är ett sätt att använda tekniken som för det mesta uppskattats av deltagarna. Inställningen till internet som bibliotek och faktabas har blivit tydlig och positiv för nästan alla deltagare. Om bara datorn fun- gerat, och med de pedagogiska förutsättningar som givits, har det för det mesta ansetts vara roligt – kravlöst, prestigelöst, stimulerande – att leta information på internet. Studierna eller studieresultaten har vanli- gen inte varit beroende av att dessa sökningar genomförts, de har varit möjliga att avstå från eller i alla fall att begränsa i omfattning. Informationsvärdet har ibland varit lite tveksamt men det har varit ett värdefullt avbrott att besöka en hemsida eller söka efter viss informa- tion i dom olika grupperna. Om inte annat, så har deltagarna i alla fall fått en chans att prova och att lära sig att använda datorerna och inter- net. Tekniken har också använts för att skapa kommunikationsmöjlig- heter mellan olika lokala studiegrupper i en och samma kurs eller mel- lan en studiegrupp och en lärare eller handledare på annan ort. Hela konceptet byggde på hela grupper som fungerade som studiecirklar i sig med cirkelledaren som spindeln i nätet. Att placera läraren på av- stånd från studiegruppen beskrivs i flera kurser som ett försök att tillfö- ra mer autonomi i deltagargruppen utan att ta bort lärarstödet helt. Återigen, kursmodellerna bygger på inslag av när undervisning med mellanliggande perioder av självstudier, i vilka IT-stödet ges en mer underordnad eller kompletterande betydelse. Studietakten var högt uppdriven, med två fysiska träffar och distansarbete dess- emellan. Det fick som konsekvens att de mest osäkra och teknikrädda, undvek datorerna med hänvisning till att man ändå träffades så mycket. Studierna har varit fullt möjliga att genomföra utan tekniska hjälpmedel. På vissa håll har tekniken eller rättare sagt den bristande tekniken gjort att distansinslagen blivit något påklistrade . I några projekt har man dessutom känt sig tvingade att arbeta med större inslag av närundervisning än vad som var ursprungligen planerat. De tekniska problemen har gjort distansinslagen omöjliga att genomfö- ra. 104 Pedagogik och IT-stöd inom folkbildningsprojekten IT-stödet för kommunikation i distansundervisning Mer fundamentala pedagogiska förändringar än de som beskrivits ovan har genomförts i andra projekt. Rent digitala studiecirklar har utveck- lats och folkhögskolekurser i princip utan några inslag alls av närun- dervisning, samt ytterligare former av folkbildningskurser där inslagen av närundervisning har varit små eller försumbara. Det har även före- kommit kurser där folkbildningstanken tycks ha frångåtts eller i alla fall inte synbart legat till grund för uppläggningen. I samtliga dessa har IT-stödet integrerats i kursmodellerna, för det mesta som ett redskap för kommunikation. Det betyder också att tekniken gjorts nödvändig på ett annat sätt än i övriga kurser. Den måste ha fungerat och den måste ha använts för att studier och undervisning ska ha gått att genomföra som avsett. Detta har gjort kurserna sårbara för tekniska problem och beroende av både lärares och deltagares tekniska kunnande. Bland folkbildningsprojekten har detta varit ett problem. Enligt slutrapporterna har det varit relativt vanligt att projektens lärare inte tidigare använt IT-stöd – åtminstone inte i pedagogiska sammanhang. Dessutom tycks man ha haft större problem med deltagarnas datormognad än i andra projekt. I de flesta projekt har det till att börja med gått åt en hel del tid för att välja och införskaffa utrustning, material och skaffa tillgång till lokaler. Långa leveranstider har ibland lett till att projektens tidsplanering för- skjutits. Sedan har de verkliga problemen börjat. Bildkonferenstekniken har varit svår att få att fungera Nästan alla projekt där bildkonferens ingått har fått problem med bris- ter i kommunikationsnätets kapacitet. Svårigheter att få ljud- och bild- överföring att fungera, återkommande avbrott eller dålig kvalitet i över- föringen har ställt till långvariga problem för flera. De tekniska förut- sättningarna kunde i en del projekt även variera över dygnet och från dag till dag. Kurser som lagts upp med bildkonferensen som stomme för kommunikationen mellan deltagare och lärare, har i några enstaka fall varit svåra att överhuvudtaget genomföra. Sådana mer allvarliga svårigheter har emellertid varit mindre vanli- ga inom folkbildningsprojekten än bland kommunprojekten, där bild- konferenstekniken också användes relativt flitigt. Detta kan möjligen ha att göra med att bildkonferenserna har använts på olika sätt i de två Pedagogik och IT-stöd inom folkbildningsprojekten 105 Det har varit relativt ovanligt bland folkbildningsprojekten att bygga upp en hel kurs kring användandet av bildkonferenser, på t.ex. bildkonferens som enda medium för överföring av föreläsningar och handledning, eller som enda medium för gruppinteraktion och mer handfast grupparbete, på samma sätt som gjorts inom flera kommunprojekt. En sådan central betydelse har tekniken sällan getts. För det mesta har bildkonferenserna fungerat mer som tillval eller komplement i kursuppläggningen och de har därmed kunnat ersättas eller hoppas över om de inte har fungerat tillfredsställande, och kursen har kunnat genomföras i alla fall. Dessutom har kommunikationsnätets kapacitet generellt sett inte utmanats lika mycket bland folkbildningsprojekten som bland kommunprojekten. Inom folkbildningsprojekten har det varit relativt ovanligt med annat än tvåpartsuppkopplingar, dvs. med uppkopplingar mellan fler än två orter. (I kommunprojekten försökte man oftare sammanföra flera orter och till åtminstone någon eller några av dessa orter blev det för det mesta problem med överföringen.) Att använda bildkonferensteknik som fungerar i rent teknisk bemär- kelse har sällan visat sig vara ett problem. Inte för deltagarna, som för det mesta inte behövt hantera tekniken överhuvudtaget, utan har kunnat lita på andra för den saken. Det som deltagarna har behövt kunna är att agera i en bildkonferens, att bete sig så att kommunikationen fungerar, t.ex. att inte prata i munnen på varandra, att lämna ordentliga pauser mellan olika inlägg, att inte göra onödiga ljud och att inte gestikulera alltför yvigt . När jag väl lärt mig studietekniken, störde tekniken (videokonferensapparaten) inte mina möjligheter att starta diskussion med läraren och gruppen. Själva handhavandet har inte heller varit ett stort problem för lärar- na, eftersom de för det mesta har haft hjälp av tekniker eller studiovär- dar. Av dessa har lärarna också kunnat få tips och anvisningar inför användandet – t.ex. hur en föreläsning via bildkonferens bör läggas upp, hur man rör sig och agerar i studion och hur det går till att visa text och arbeta med skriftlig kommunikation. I de bildkonferensprojekt där sådan support inte funnits tillgänglig har användandet genast blivit mer komplicerat. ... videokonferens kräver mycket väl förberedd regi, vilket man som novis inte inser förrän misstagen är gjorda. Dessutom har det hänt att lokaler dubbelbokats och utrustning saknats och kur- sens genomförande har komplicerats ytterligare. Även det datorbaserade IT-stödet krånglade I princip alla projekt har haft problem även med det datorbaserade IT- stödet, men dessa problem har ofta visat sig vara övergående. 106 Pedagogik och IT-stöd inom folkbildningsprojekten vändningen har krånglat initialt i kurserna, men felen har varit möjliga att åtgärda. Problemen har inte alltid handlat om rent tekniska brister eller felaktigheter – med uppkopplingar, kapacitet och kompatibilitet exempelvis – utan har även berott på att deltagare eller lärare till att börja med inte kunnat hantera datorerna och programmen. I folkbild- ningsprojektens slutrapporter framhålls ofta lärarnas och framför allt deltagarnas bristande datormognad som hinder för teknikanvändningen. Dessutom beskrivs hur de tekniska problemen påverkat både lärares och deltagares motivation. Lärarna stressades av att mer tid än planerat gick åt i kursinledningen då man var tvungna att använda undervis- ningstid för att få igång datorerna, och dessutom blev framför allt de datorovana deltagarna osäkra . Hur ska jag kunna skapa en byutveck- lingsplan när jag inte kan First Class?. Många deltagare valde bort tekniken framför allt i början av kurserna och några av dem undvek IT- stödet hela kursen igenom. Det finns också exempel på kurser där del- tagarna med minst datorvana hoppade av. När tekniken krånglar gäller det att ta det lugnt. Det är viktigt att kursdeltagaren inte uppfattar det som om att krånglet är hans eller hennes fel. Men aldrig så mycket varsamhet från lärarens sida, och aldrig så mycket datorvana från deltagarens, räddar inte alltid situatio- nen. Även motiverade och studievana deltagare tappar intresset fort när tekniken inte fungerar. ... till stor del motiverad grupp, och ändå fick engagemanget en knäck när tekniken slutade fungera under en knapp vecka.. I projektens slutrapporter rekommenderas i första hand kompe- tensutveckling och IT-support för att undvika tekniska problem, eller i alla fall för att mildra effekterna av dem. Dessutom anses det bra med framförhållning. Att testa kommunikationsnätets kapacitet före kurs- start, och att installera program och ordna uppkopplingar i förväg, är något som förespråkas. 5.6Deltagarnas tillgång till utrustning och nätanslutning Ett sätt att garantera att deltagarna kommer att klara av att använda kursens IT-stöd, är att göra IT-kompetensen till ett behörighetskrav. Dessa krav kan formuleras antingen som särskilda antagningskriterier, eller indirekt, t.ex. genom att göra teknikinnehavet obligatoriskt: Vi krävde dator med internetuppkoppling av eleverna redan vid kursstart. Erfarenheten är att man inte ska undervisa i data. Pedagogik och IT-stöd inom folkbildningsprojekten 107 och skapar initialt stora problem för den studerande . Deltagarna ska i förväg ha bekantat sig med kursens IT-stöd och detta antas de ha gjort om de själva redan äger sådan teknik. Dessutom blir utrustningen mer homogen om utbildningsanordnaren sätter samman den. Problemen med dålig kompatibilitet, olika kapacitet och olika tillgång till programvara reduceras eller försvinner helt, sam- tidigt som teknikintroduktion och IT-support blir enklare att utforma. För liten tillgång till både hård- och mjukvara I flera rapporter sägs inget direkt om hur olika projekt agerat, men att döma av andra delar av rapporteringen ställde dock utbildningsanord- naren vanligtvis tekniken till deltagarnas förfogande bland folkbild- ningsprojekten. Framför allt beskrivs detta som en jämlikhetsfråga. Ett krav på teknikinnehav kan visserligen bidra till att kursen blir lättare att genomföra, men innebär det att grupper av deltagare stängs ute från studierna. Därför har studieförbund och folkhögskolor för det mesta lånat ut eller på annat sätt försökt göra både hård- och mjukvara tillgänglig för deltagarna. Men tillgången till datorutrustning tycks ännu inte vara särskilt stor inom folkbildningen. I flera projekt har man inte kunnat erbjuda kurs- deltagarna varsin dator. I någon kurs har bara ett fåtal datorer funnits tillgängliga och det har skapat verkliga problem . Ett bristfälligt antal datorer har varit den stora flaskhalsen genom hela projektet. Bristan- de tillgång till datorutrustning är dessutom ett problem som nästan bara folkbildningsprojekten rapporterar om. I projekten dras slutsatsen att ovana datoranvändare helst behöver disponera en egen dator för att kunna lära sig tekniken – för att ha tid och för att våga försöka. I något projekt försökte man komplettera det egna utbudet genom att hänvisa deltagarna till de datorer som gjorts tillgängliga på bibliotek och fackexpeditioner, men detta fungerade inte. Där tillgången på teknik varit god, och ABF:s datautbildning har fungerat bra, bedöms det som positivt. Har deltagarna varit tvung- na att använda datorer på bibliotek och fackexpeditioner har detta va- rit negativt. Deltagarna ville inte använda publika datorer, av rädsla för att besvära och av rädsla för att förstöra. Bara i en minoritet av projekten har deltagarna själva förutsatts stå för den tekniska utrustningen. Det valet gjordes t.ex. i ett samarbets- projekt mellan en folkhögskola och en högskola: Kursens upplägg- ning bygger på att deltagarna har tillgång till dator och modem. Detta är ju en självklarhet som det naturligtvis begränsar urvalet sökande. 108 Pedagogik och IT-stöd inom folkbildningsprojekten 5.7IT-kompetens och teknisk support – deltagarnas och lärarnas Deltagarnas datormognad har varit oväntat låg – och IT-supporten har inte alltid prioriterats Knappast i något av DUKOMs hundra projekt, är man i efterhand rik- tigt nöjd med sitt sätt att handskas med deltagarnas datorkompetens. Nästan alla tycker sig ha underskattat behovet av utbildning och tek- nisk support. Detta gäller i mycket hög utsträckning för folkbildnings- projekten. Här har deltagarnas datorkunskaper generellt sett varit låga. Även i de projekt där man antingen trodde att deltagarna skulle ha re- lativt goda förkunskaper, eller i de projekt där man uttalat försökte rek- rytera datorvana deltagare, uppstod samma problem. De deltagare som anmälde sig till kurserna kunde inte hantera tekniken, eller befann sig i vilket fall som helst på mycket olika nivåer i fråga om datormognad. Men att diskutera via First Class och gemensamt formulera något är en uppgift på gränsen till det görbara, vad jag kan förstå. Vi är ju så ojämna i vår datavana. Några verkar inte få ens lillfingret med i spe- let. Dessutom tycks dessa låga förkunskaper ha orsakat större problem här än på andra håll. I vårt projekt lade vi alldeles för lite tid på detta och det syntes i det praktiska arbetet under hela projektet. Man fick ofta kommentaren att projektet tog slut just när man började komma på hur tekniken fungerade... Av projektbeskrivningarna att döma, har teknikintroduktion och IT-support i allmänhet heller inte prioriterats bland folkbildningsprojekten, åtminstone inte i den ursprungliga plane- ringen. Många insåg inte i förväg hur stora utbildningsbehoven verkli- gen var och fick istället tillföra teknikintroduktionen i efterhand, vilket ledde till att hela kursen försenades. Utan datorkunskap hade deltagar- na svårt att komma igång med sina studier och den eventuellt extrain- satta teknikutbildningen försenade arbetet i kursen ytterligare. Vi fast- nade alltför länge i tekniken. Inom flera kurser frågar man sig i efterhand om inte datorvana skulle anges som ett krav i liknande, framtida satsningar. Allt annat är ohållbart. Det går inte att ha grundläggande datorutbildning på di- stans. Men bristen på utbildning och tekniskt stöd kan inte ensamma för- klara deltagarnas problem med tekniken inom folkbildningsprojekten. Det begränsade datorkunnandet presenteras i de flesta projekt även som ett jämlikhetsproblem. Folkbildningens särskilda målgrupper har mer sällan än andra tillgång till datorer eller erfarenhet av att använda sig av datorer. Det handlar dessutom om människor med för det mesta ne- Pedagogik och IT-stöd inom folkbildningsprojekten 109 gativa erfarenheter av skola och utbildning och som därmed inte är sär- skilt benägna att ge sig in på utbildningsäventyr som riskerar att miss- lyckas. Några ville inte ens försöka att lära sig. Majoriteten i gruppen tyckte, att då det fanns två-tre personer i gruppen som kunde hantera hela tekniken, då behövde inte vi andra lära oss det. Motståndet mot det tekniska lärandet var kompakt hos majoriteten av gruppen. Delta- garnas motstånd eller rädsla för tekniken ledde i något fall till att pro- jektstarten försenades. Ett möjligt tecken på samma sak – rädsla, motstånd eller tveksamhet gentemot tekniken bland folkbildningens målgrupper – är att man i fle- ra projekt haft svårt att rekrytera deltagare till kurserna. I några kurser har det visat sig omöjligt att få igång hela studiegrupper, medan det i andra till slut har fungerat ...efter vissa mödor på vissa håll. Detta är ett problem som bara folkbildningsprojekten tar upp. Dock är det inget entydigt mönster, utan rekryteringen har fungerat bra i många kurser. De utbildningsmässigt eftersatta målgrupperna ansågs även miss- gynnas av själva studieformen. Distansutbildning uppfattas allmänt i projekten som en studieform som bäst lämpar sig för självdiscipline- rande, studievana och motiverade deltagare med mycket tid att lägga ner på sina studier. En slutsats som dras i det sammanhanget är t.ex. att Invandrare med grunda förkunskaper bör inte hålla på med distans- undervisning. Roligt och givande att använda krånglande datorer Trots detta, trots alla förutsättningar som i någon mening pekar ut mål- grupperna som missgynnade och studieprognoserna som mindre goda, tycks deltagarna på många håll ha ansett att slutresultatet blivit lyckat. talas om stress och uppgivenhet, men lika ofta är tongångarna gladare: Genomgående har deltagarna uttryckt en stor tillfredsställel- se över att överhuvudtaget att fått bekanta sig med datorer , Deltagarnas självtillit växte i takt med datoranvändningen. och Visst gjorde vi många fel och vår tekniska utrustning var bristfällig, men ändå tyckte en stor majoritet av deltagarna att projektet var bra på många sätt. De tyckte att deras attityder mot den nya tekniken hade blivit mer positiva under projektet. De hade blivit modigare att hantera den nya tekniken. Många deltagare har förklarat sig positiva till studiemodellen som möjliggjort studier på hemorten, medan det framstår som mer tveksamt om tekniken verkligen varit ett stöd i själva studierna. Dock verkar det ha uppfattats som värdefullt i sig att ha prövat på, att ha fått lära sig och i viss mån ha klarat av datorerna och den övriga tekniska utrust- ningen. 110 Pedagogik och IT-stöd inom folkbildningsprojekten Framför allt är det de handikappade deltagarna som uppges ha haft glädje av IT-stödet. Även om handikappen kan försvåra användandet i vissa avseenden, anses tekniken ändå ha bidragit till att skapa nya vä- gar till information och utbildning för dessa. Den större tidsåtgången är den förändring av lärarnas arbete som dis- kuteras mest allmänt bland folkbildningsprojekten. I några projekt me- nar man sig ha sparat tid, att kursen har inneburit att färre lärartimmar än vanligt gått åt. Men för det mesta anses att ökade krav på planering och förberedelser, mer tid för materialproduktion, behovet av att åtgär- da tekniska problem och det större inslaget av individuell handledning inneburit att kraven på lärarnas arbetsinsats ökat. Även sociala funktio- ner tar mer tid; att hålla ihop gruppen, försöka skapa trivsel och att uppmuntra och bekräfta individerna . Att undervisa och handleda en elev i taget är mera krävande än klassrumsundervisning. Det finns gruppdynamik att lita till. Inga entusiastiska studiekamrater som drar med sig en kursdeltagare som är trött, deprimerad eller inte kän- ner för eller orkar ta itu med en uppgift, ingen respons från studiekam- rater som förlöser den tystlåtnes funderingar, inga aha-upplevelser i det att flera plötsligt delar samma erfarenhet. Både distansformen och det tekniska stödet gör att undervisningen och deltagarna tar tid att hantera. De ger också nya förutsättningar för själva lärargärningen. I de mest uttalat distansanpassade kurserna, de kurser som för folkbildningens del i första hand har inneburit att antalet träffar minskats och ersatts av självstudier eller IT-baserad kommunikation i någon form, beskrivs den nye handledaren, jourhavande pedagog, på liknande sätt som bland t.ex. högskoleprojekten. Här har arbetet förändrats i grunden, framför allt genom kraven på individualisering av handledningen och en långt driven individualisering av själva kunskapsstoffet. Av lärarna krävs mer flexibilitet och lyhördhet än de är vana vid från sin ordinarie verksamhet. Men för det mesta beskrivs en eventuellt förändrad lärarroll på ett nästan motsatt sätt.