sou · GMB3102 · 1999-01-01 00:00:00 — Men vad som händer , i ett samarbete mellan politiker och tjänstemän, är att tjänstemän i många fall har ett väldigt stort tolk- ningsföreträde av verkligheten; det är nästan omöjligt för många politiker att hantera den informationsflod som de översköljs med och att hantera alla de områden som de har att göra med. En tjänsteman kan inte bara ha tolkningsföreträde direkt utan kan också välja infallsvinklar, formulera problem och – det här tycker jag är centralt – föreslå åtgärder. Det är ofta så att politiker ställs inför ett förslag, ett tjänstemannaförslag, att ta ställning till, för- hoppningsvis med flera olika alternativ, men det är fortfarande tjänstemannen som har formulerat de olika åtgärderna. ETIK I VETENSKAP, FÖRVALTNING OCH POLITIK är det kanske bra att politiker, som egentligen ska bidra med sina visioner och värderingar, inte ger sig in i att peta i olika förslag och därmed ställer till saker som kanske inte riktigt var avsedda. Å andra sidan så har inte tjänstemännen fått i uppdrag eller mandat att styra utvecklingen utifrån någon slags värderingsfri kompetens. Politiker upplever tyvärr , när de kommer till en organisation där tjänstemännen kanske har funnits – och det gäller inte bara rikspolitiker utan även kommunalpolitiker – att det är oerhört svårt att ändra saker och ting, därför att de ofta ställs inför fullbordat faktum. Det finns inga valmöjligheter. Det innebär att om en tjänsteman har ett stort tolkningsföreträde och därmed har en stor möjlighet att påverka den politiska processen och kanske på det sättet har en viss makt, så kan man fråga sig, vem har då makt över tjänstemannen? Man kan alltid hävda att tjänste- mannen står fri och obunden och skall vara fullständigt oväldig men så fungerar inte människor och det är svårt att hålla någon slags hundraprocentig objektivitet i möte med de olika kontakt- ytor som såväl tjänstemän som politiker har. Olika kontaktytor har olika betydelser och jag som miljöpartist kan t.ex. säga att jag litar i större utsträckning på uppgifter än vad jag litar på Svenska Petroleumsinstitutets uppgifter. Det måste faktiskt vara så att om man ska påverka den politiska processen och delta i demokratiska beslut så måste det vara väldigt effektivt att påverka tjänstemännen innan man påverkar politiker- na. Därför ser vi allt fler oheliga allianser, som jag kallar det, mellan myndigheter och lobbyorganisationer eller särintresse- organisationer. Den första tillställning som jag var på som riks- dagsledamot var en middag som Svenska Vägför- eningen, en intresseorganisation för vägbranschen, anordnade. Det var trafikutskottets ledamöter som vara bjudna och jag var ledamot i trafikutskottet. Middagen föregicks av information. Under informationen dyker en man upp och presenterar olika projekt som sker i regi och jag känner igen den här mannen som en hög chef inom Region . Det fanns absolut ingen klar uppgift om vilken roll han hade på det här mötet, om han vara där som företrädare för eller för . Problemet, när han dök upp som individ, var att det inte fanns någon klar skiljelinje mellan och i det här fallet. Man kan då undra hur det här kan komma sig. Jo, har funnits och deras första paroll när de gick in för att påverka var: Motorisera . Den parollen håller väl än men uppdrag, som har formulerats politiskt, är inte att motorisera . Men samarbetet mellan de här två organisa- tionerna – myndigheten och intresseorganisationen – har varit väldigt tätt och inte minst genom att har delat ut årliga stipendier till anställda för olika insatser och att har köpt konsulttjänster av . Jag har inte varit ensam om att reagera på detta samarbete. I och med att de här två organisationerna företräder två olika roller eller intressen och ändå samarbetar kritiserade jag 1995 det här samarbetet och det visade sig att , till skillnad från vad jag och många andra trodde, inte var medlem i föreningen utan endast var, som man kallade det, observatör och hade en observatörsplats i styrelsen. Den avvecklades ganska snabbt efter att fler och fler frågor började dyka upp och på något sätt så måste även ha insett olämpligheten i det här. Då kan man fråga sig, är det inte bra att som myn- dighet har en bra kontaktyta med en organisation som omfattar så många delar av branschen? Visst är det bra och det vore konstigt om de inte hade något samarbete alls. Men eftersom Vägförening- en i sin tur driver kampanjer mot olika politiska beslut och t.ex. lämnar in egna remissyttranden på olika förslag så anser jag att det är vanskligt att skulle vara medlem. skulle ju då också stå som medundertecknare på sådana här handlingar. 1996 reagerade med anledning av den motion som jag skrev och beslöt att den pågående förvaltnings- politiska kommissionen skulle få i uppdrag att utreda samarbetet mellan statliga myndigheter och olika särintresseorganisationer. I betänkandet I medborgarnas tjänst (SOU 1997:57) tas det här upp. Visserligen föreslår man i betänkandet att förvaltnings- myndigheternas möjligheter att ingå avtal, att bilda bolag, att ingå i föreningar ska klarläggas men i övrigt håller man sig väldigt ETIK I VETENSKAP, FÖRVALTNING OCH POLITIK kallsinnig och menar att det är fullt naturligt och helt nödvändigt, med tanke på den utveckling som genomgår mot en ökad internationalisering, att man behåller kontaktytor som de här. Men formen för dessa kontaktytor diskuteras inte särskilt utförligt. , måste jag säga, efter den reaktion som kom från politiskt håll, är det lättare att fästa tilltro till uppgifter – då talar jag inte bara om publikationer utan även i den dagliga kontakten med tjänstemännen – i och med att det är en klar skiljelinje mellan och . Det är inte säkert att det som gynnar gynnar medborgare i alla lägen, inte när de gäller kommunikationer i alla fall. Det är självklart så att man inte kan lägga över hela ansvaret på tjänstemännen när det gäller underlaget. Man kan aldrig ta för givet att ett underlag man får som politiker till är korrekt och objektivt men det måste finnas någon form av grund- läggande tillit. Jag skulle vilja ta ett annat exempel, också det från trafikom- rådet, men det är lite tydligare när det gäller det här typen av sam- arbete. 1994 bildades föreningen som är en intresse- organisation för flygbranschen eller som de själva säger: Svenskt Flyg är ett forum för svenska flygintressenter som vill stärka flygets roll som allmänt kommunikationsmedel och slå vakt om svensk flygindustri. Det är alltså väldigt tydligt uttalat vad de vill. Såväl kommunala flygplatser som flygbranschen och flygindustrin är medlemmar, men det var som tog initiativet till att bilda den här organisationen och det är också som är drivande medlem. Det här skedde med regeringens goda minne. Vad kan man då kritisera? Jo, självklart är det positivt att det finns ett utbyte av information mellan den här organisationen och tjänstemän. Men kan man med viss förvåning läsa de pressreleaser och publikationer som Svenskt Flyg ger ut, om man har i åtanke att även är med. En rubrik jag hittade var: kalkyler är vilseledan- de, en annan rubrik var: Snabbtåg på Bottniabanan leder till arbetslöshet och en tredje rubrik var: måste få finnas kvar som flygplats, bostäder kan man bygga någon annanstans. Oavsett vad man tycker om de här frågorna rent politiskt kan man fråga sig vad det är för situation man har, när en statlig myndighet direkt går i polemik mot andra statliga myndigheter och mot politiskt fattade beslut. Sammanfattningsvis skulle jag vilja säga att jag tycker man kan se en tydligare utveckling mot att tjänstemän och statliga myn- digheter får en roll som opinionsbildare i den politiska vardagen. De har ett tolkningsföreträde. Och om den politiska makten och den politiska kontrollen begränsas så träder någon annan in i deras ställe och det är mycket möjligt att lobbyorganisationer och sär- intresseorganisationer med starka resurser får mer att säga till om. Det här tycker jag är en tveksam utveckling rent demokratiskt. Jag skulle vilja, för att illustrera påståendena om att myndigheter och tjänstemän får en opinionsbildande roll, läsa upp mål när det gäller miljön, som är formulerat på det här sättet: Vårt övergripande mål för det civila flyget är att allmänheten skall uppfatta den totala miljöpåverkan som acceptabel i för- hållande till samhällsnyttan och med det citatet så tror jag att det blir uppenbart att den främsta funktionen som man måste ha är den opinionsbildande. Etik i vetenskap, förvaltning och politik , riksdagsledamot (m) Etik, moral, kultur Offentligt liv är inte målet för våra liv. Verksamheten i det offent- liga livet ska tjäna de enskilda människorna. De värderingar och de moralvärden som påverkar oss i dagligt liv, i familjen, bland vänner, på arbetsplatsen, i idrottsklubben, på tennisbanan men också i bolagens styrelserum, kommunfullmäktiges sammanträde, i och på en mängd andra arenor är präglad av våra tradi- tioner och vår kultur. Det är avspeglingar av vad vi anser vara sant, vårt sätt att förklara olika företeelser, våra legender, vår litteratur, våra minnen, lojaliteter, drömmar, mardrömmar och mycket annat. Skrivna och oskrivna regler med etisk innebörd reglerar vårt beteende. Nietsche kallade detta människors språk gällande gott och ont. Ett samhälles etik är inte i huvudsak grundat på rationella överväganden. Den har ofta vuxit upp spontant. De flesta framgångsrika kulturer har dock en gemensam moralregel. Själviskhet i dess extrema form ska begränsas. Oskrivna moraliska regler har oftast ytterligare ett mål gemen- samt: Att befordra vad man på engelska kan uttrycka med ett enda ord – trust. På svenska behövs flera ord för att få fram det engelska ordets alla nyanser – förtröstan, tillit och tilltro men ock- så plikt och ansvar. Den etik som råder i en kultur inpräglas från barndomen i familjen, genom släkt, vänner, grannar, i skolan och på arbets- platserna. ETIK I VETENSKAP, FÖRVALTNING OCH POLITIK säger i boken of Prosperity1 att kultur är en ärvd etisk vana. Definitionen kunde också vara den omvända. Etiska vanor om- spänner mycket skiftande företeelser: Från förbud att äta fläskkött på grund av dess orenhet till regler om överförande av ägande- rätt, t.ex. att äldsta sonen ska ärva faderns egendom, en regel som många kulturer länge hade gemensamt. Andra exempel på sociala normer är att avtal ska hållas. Tio Bud har blivit den grundläggande moraliska koden för alla de samhällen som vuxit upp kring den judisk-kristna traditionen. Vikten av att behålla banden mellan generationerna inskärps liksom ett samhälles band med sin historiska utveckling. Ansvar och respekt för människoliv, egendom och äganderätt är andra moraliska fundament liksom kravet på trohet i äktenskap för att inte minst värna om barnens och hustruns försörjning. Etik är oftast inte ett resultat av rationella val, även om moment av detta varit ursprunget till reglerna. Men när ett rationellt val väl gjorts och valet ger positiva resultat utvecklas beteende till vana för att slutligen uppfattas som regler som hänger samman med hög moral. I andra fall utvecklas våra beteenden och moralregler från djupa instinkter, instinkter som kan härledas genetiskt eller som är resultatet av kampen för överlevnad. Hur gestaltar sig då etiken i politik, vetenskap och förvaltning? Utgångspunkten tas i politiken, inte för att den är viktigast utan därför att den politiska miljön har genomgått en djupgående förändring . De socialistiska planekonomierna kollapsade i slutet av 1980- talet, medan de kapitalistiska ekonomierna har varit framgångsrika. De kollektivistiska ekonomierna i håller nu på att ersättas med kapitalism, marknadsekonomi. 1 (1995) , . Kapitalismens framgångar bär i sig ett moraliskt dilemma. Den brittiske historikern ställer frågan hur kapitalismen, marknadsekonomin, ska kunna kombineras med en moralisk dimension? Att skapa tillväxt, rikedomar är oundvikligt för att möta befolkningstillväxten i världen. Men enbart materialism kan inte ge människor lycka. En människa är både ande och själ. Kapitalismen är inte i sig vare sig moralisk eller omoralisk. Den är enbart amoralisk. Den kännetecknas av moralisk neturalitet. Kapitalismen är blind för klass, ras, färg, religion, nationalitet, gränser och djupast sett för gott och ont. Det är detta som gör kapitalismen så effektiv. Men den politiska sfären har inte velat låta marknadsekonomin leva utan regler. har lagstiftning införts och tillämpats för att minska kapitalismens avigsidor. Men här har vi också mött både ett praktiskt och etiskt dilemma. Är t.ex. pro- gressiva skatter rationellt försvarbara och etiskt riktiga? Den store ekonomen, , har ifrågasatt moralen i en hård be- skattning som drabbar en minoritet men beslutas av en majoritet. Och hur påverkas beslutsrationaliteten av att ägarnas och företags- ledningarnas auktoritet till viss del ska övertas av fackliga före- trädare? Ingen kan förneka att målkonflikter uppstår, som får negativa konsekvenser för dem som ska bära ansvaret för miss- lyckanden som de haft begränsade möjligheter att undvika. Att här finns en etisk men svårlöst målkonflikt är uppenbart. Finns det då någon väg på vilken dessa dilemman kan undvikas? Ja, först och främst måste en kapitalistisk ekonomi underordna sig ett överordnat legalt ramverk, som vilar på en moralisk, etisk bas. Detta kräver att samhällets mål ska vara att sträva efter rättvisa. Vad lägger vi då in i ordet rättvisa? Först och främst måste målet vara möjligt att uppnå – lika rikedomar och en absolut jämn inkomst- och förmögenhetsfördelning är en utopi och kan således inte användas som mått på rättvisa. Vad som inte är en dröm, en , () The Capitalism & Morality Debate , First Things, A Life. ETIK I VETENSKAP, FÖRVALTNING OCH POLITIK hägring, är däremot målet att skapa ett samhälle som bygger på likhet inför lagen. Likhet inför lagen bottnar också i en djupt känd mänsklig känsla för fairness – rättvisa, ärlighet och opartiskhet. Likhet inför lagen innebär att ingen skillnad ska göras vad gäller släkttillhörighet, kast, ras, kön, rikedom m.m. Här sammanfaller utgångspunkterna med vad som gäller för kapitalismen. Kapitalism och strävanden efter likheten inför lagen kompletterar varandra. De etiska värderingarna går hand i hand med kapitalismens välståndsskapande krafter. har likhetsbegreppet såsom det uttolkats av politiker i västvärlden blivit oklart. Positiv diskriminering har blivit en mantra som använts för att urgröpa det mer fundamentala begreppet likhet inför lagen och ett närbesläktat begrepp, lika möjligheter (equality of opportuinity). En av orsakerna till denna utveckling hänger måhända samman med den betydande pessimism som människor hyser om sina medmänniskors förmåga att utvecklas. Att vi alla har något att tillföra och världen är det grund- läggande budskapet i den judisk-kristna traditionen. De talanger människor besitter är oändligt många och det är viktigt att dessa verkligen får komma till användning. Den moraliska basen för kapitalismen och för lagen i kapitalistiska samhällen är att skapa ett samhällsklimat med möjligheter för varje man och kvinna att avancera från det lägsta ursprung för att – åtminstone teoretiskt – nå stor framgång. I praktiken finns alltid ojämlikheter men strävan måste vara att skapa bästa möjliga undervisning och utbildning för dem som vill ta vara på möjligheterna. Ett ideal är de signalskolor som ut- vecklats i . grant-schools gav barn från enkla omständigheter stora möjligheter och det gjorde också de svenska läroverken, och folkhögskolorna . Moderna ideal att alla ska nå lika långt utan krav på hårt och för en del hårdare arbete har enligt min bedömning lett till att de som bäst behövt stöd i sin utveckling lämnats utan eller med begränsad hjälp. Ny teknik kommer att göra det lättare att nå målet lika möjlig- heter, men i botten måste det finnas djupa moraliska värden som ansvar, plikt, flit. Utan dessa kan inte kunskaps- och kompetens- mål uppnås. Däremot måste det etiskt försvarbara i feministernas krav på att kvinnor ska behandlas annorlunda, mindre krävande, än män ifrågasättas? Samma gäller minoritetsgrupper. Är det etiskt accep- tabelt att bortse från kunskaper och andra kvaliteter vid platsför- delning på universitet, vid anställning osv. för att få en lika köns- representation, en proportionell etnisk representation, en jämn åldersrepresentation etc? De nu berörda principerna är inte etiskt hållbara. De står också i motsats till de välståndsbildande krafter som marknadsekonomin kännetecknas av. har dessvärre dessa, låt mig kalla dem ojämlikhetsprinciper, infiltrerat lagstiftningen. Detta är en utomordentligt betänklig utveckling beroende på att det som är kärnan i hävdvunnen etik är fairness, likabehandling oberoende av ras, kön, ålder m.m. Hur påverkas vetenskapsvärlden? Den vetenskapliga världen är präglad av viljan att finna nya gränser, nya sanningar och nya förklaringar på fenomen som omger oss. Modern vetenskap kräver både uppslagsrikedom, nytänkande och stora kunskaper. Dessutom krävs respekt och vilja att följa de bevisregler som gäller för modern vetenskap – metoder att testa hypoteser, regler för hur experiment kan konstrueras, korrekt användning av statistiska och matematiska metoder etc. Sträng vetenskaplig prövning av nya rön kräver att kunskaper och dokumenterade kunskaper sätts i fokus. På knappast något annat område är meritering så viktig. Som alltid är det svårt att göra det absolut korrekta urvalet för högre vetenskapliga poster. Eventuella orättvisor har mycket litet att göra med könet, vilket majoriteten av svenska riksdagsledamöter tycks tro. Den utnämningspolitik som knäsatts , där kvinnor vid professorsutnäm- ningar ska prioriteras med visst förbigående av meriter är oetisk. ETIK I VETENSKAP, FÖRVALTNING OCH POLITIK Däremot hade det funnits andra vägar att skapa mer av lika möjligheter mellan olika sökanden, både män och kvinnor. Varför inte låta fler utländska sakkunniga delta i utnämningsarbetet. Då skulle mer objektivitet kunnat uppnås. Vad som kan krävas är ändrade metoder, medel, däremot inte mål. Lika möjligheter och regeln om likabehandling måste ligga fast. Att det är utomordentligt väsentligt att den vetenskapliga världen håller sig till de spelregler som är en del av definitionen god vetenskap borde vara självklart. Här kan i vissa fall veten- skapens och näringslivets, kapitalismens, mål komma i konflikt med varandra. En spännande och snabb utveckling sker inom läke- medelsforskningen och den nya biotekniken. Det är givetvis frestande för dem som satsat pengar i ofta långdragna forsknings- projekt att försöka visa att framgången är nära. Alltför optimistiska forskningsrapporter kan dels väcka felaktiga förhoppningar hos svårt sjuka människor, dels få finansmarknaderna att orealistiskt höja börsvärdet på ett företag. Inte endast brott mot vetenskapliga regler utan också avsteg mot lika viktiga regler om korrekt ekonomisk information kan få mycket negativa effekter både på vetenskapssamhällets och näringslivets anseende. Etik är att följa regler, regler med moralisk substans. Detta innebär att den information som ges måste vara så korrekt som möjligt och följa etablerade regler för vetenskaplig verifiering och ekonomisk information. Om den politiska världen infiltrerar den vetenskapliga världen, näringslivet och statsförvaltningen med lagstiftning, rekryteringsregler etc. som underminerar eller minskar kunskaper och ansvar hos dem som arbetar inom dessa områden, minskar också den moraliska basen för besluten och den grundläggande samhällsmoralen. ska utföra de politiska beslut som regering och riksdag fattar. ska syssla med myndighetsutöv- ning och ledstjärnan måste då vara att upprätta likhet inför lagen. Detta betecknas ofta som en gammal och förlegad har givits andra roller, att vara effektiv och fatta lönsamma beslut. Ett exempel får räcka för att belysa de villovägar detta kan leda till. RSV tilldelades första gången /94 extra medel för att effektivisera skatteförvaltningens kontroll av deklarationer och skattebetalningar. Dessa medel skulle uppfylla ställda avkastnings- krav. Detta ledde givetvis till att myndigheterna inriktade sig på de stora skatteobjekten och på branscher där man lätt kunde hävda att felaktigheter förekom. När det gällde revisionen av stora företag resulterade dessa till stora taxeringshöjningar, dock enbart på papperet. Efter överklagande och omprövningar visade det sig att kraven inte höll. Men resultatet blev en kostbar process för de drabbade företagen och konflikter mellan myndigheter och näringsliv. För många mindre företag som utsattes för revisioner blev effekten så stora skattekrav att företagen inte kunde överleva och i vissa fall inte hade råd att hävda sin juridiska rätt. Målet, det övergripande målet, för myndighetsutövning att fatta korrekta beslut hade eftersatts. Avkastningskrav har inte på statsförvalt- ningens arena att göra. Resultatet blir konflikt och frustration samt att de etiska normer som utgör kittet i ett samhälle skadas allvarligt. , författare, expert i I det moderna samhället hanteras oavbrutet storskaliga processer. Vi lever i en mega-tid med megahertz och megabyte och mega- body. Och saker och ting går snabbt. Kommunikationer och transaktioner. Beslut som fattas berör inte hundra eller ettusen individer utan oftare hundratusen eller miljoner. befolkas dessa megasamhällen av människor som är ungefär som människor varit. Mer eller mindre utpräg- lade flockvarelser som vill ingå i en gemenskap som är meningsfull, som vill bli älskade eller åtminstone sedda. Och som ibland grips av sällsamma känslor, sällsamma upplevelser som tycks dem större än de själva. Och som också kan drabbas av lidelser, allt söndersprängande passioner av kärlek eller av hat. De idéer som ligger bakom byggandet av demokratin som sam- hällsform är sprungna ur en vilja att värdera den spretigt svår- definierade enheten människa. Att respektera människan för den hon är, inte den hon borde vara eller skulle kunna vara. Denna värdering uttrycks formellt i likhet inför lagen, i rätten att tänka och uttrycka sig fritt och i rätten att rösta i allmänna val. Och i det lite otydliga talet om människovärdet. finns det en konflikt inskjuten i skärningspunkten mellan å ena sidan detta megasamhälle som skriker efter statistik, stor- skalighet och rationalitet och å andra sidan den stora massan av enskilda kännande, tänkande och sårbara människor som var och en för sig bara med skohorn kan klämmas ner i de statistiska mallar som storskaligheten kräver och reduceras till Arbetslösa, Ensamstående mammor, och . Det existerar helt enkelt en konflikt mellan megasamhällets be- hov av systematisering och av förmänskligande och människans behov av att få vara människa. Och det är en konflikt som fördju- pas i samma takt som rationaliteten och storskaligheten ökar. För demokratin som har sin rot snarare i värderandet av människan än i rationaliteten i samhällssystemet kommer den här konflikten att bli ödesdiger. Precis som en larv som långsamt töms på sitt innanmäte via en stekels sugsnabel, kan demokratin ätas ur inifrån så att allt som blir kvar är ett skal, ett hölje kring något som inte längre finns. Det här skalet kan säkert förbenas och rentav fossileras, men när inkråmet sugits ut är det ett dött ting, en form, en formalitet. Livsnerven har gått förlorad, som i det forna förment demokratiska råd och folkförsamlingar. har kampen mellan rationalitet och människa även i de demokratiska staterna utfallit till människans nackdel. Miljontals individer har offrats för högre syften, såsom Inflationsbekämpning, Skuldsanering och Marknadsharmonise- ring. De politiska och ekonomiska systemen har blivit alltmer komplexa och svåröverskådliga.