sou · GMB340 · 1999-01-01 00:00:00 — Däremot uppfylls den inte om prövningen utförs av generaldirektören eller en annan tjänste- man. För att rätten till domstolsprövning skall tillgodoses föreslås att ett beslut som har fattats av en tjänsteman på begäran av sökanden skall omprövas av nämnden. Vidare skall nämnden ha möjlighet att direkt pröva ärenden. För att uppfylla kraven på en rättvis och offentlig förhandling föreslås att en bestämmelse om muntlig förhandling skall införas i brottsskadelagen. Enligt den bestämmelsen skall hålla muntlig förhandling om sökanden begär det och det inte är uppenbart obehövligt. Det föreslås också att bestämmelser om förfaran- det vid muntlig förhandling skall införas. Några särskilda bestämmelser för att ärendet skall avgöras inom skälig tid behövs inte enligt promemo- rian. Brottsskadeersättning och andra ersättningsfrågor Promemorian innehåller en redogörelse för de preskriptionsregler som gäller för brottsskadeersättning. Det konstateras att det i en stor del av de ärenden där ansökningen har kommit in efter ansökningstidens utgång föreligger omständigheter som enligt praxis innebär att förseningen anses ursäktlig. Med hänsyn till både brottsoffrens behov av rimlig tid och behovet av en mindre resurskrävande hantering vid föreslås att den nuvarande bestämmelsen om ansökningstid ändras. Det föreslås att ansökan om brottsskadeersättning, i de fall där förundersökning har inletts, skall ske från det att förfarandet hos polis, åklagare och domstol har avslutats. I övriga fall skall ansökan göras från det att brottet begicks. Som allmän begränsning skall enligt promemorian gälla att ansökan måste göras inom den allmän- na preskriptionstiden, dvs. Det bedöms som obehövligt att införa någon form av ventil som skulle göra det möjligt att pröva en ansökan som kommer in . prövning av om en ansökan skall avvisas på grund av att den har inkommit för sent blir därmed mycket enkel och mindre resurskrävande. 7.8Utredningens överväganden och förslag hantering av brottskadeärendena fungerar väl. Det införs en möjlighet för den skadelidande att i särskilt ömmande fall få brottskadeersättning i förskott. Det försäkringsskydd som erbjuds genom kollektiva och privata försäkringar och som omfattar skador på grund av brott är i huvudsak tillfredsställande. Utredningen har i avsnitt 6.1.3 bedömt hante- ring av brottsskadeärendena och funnit att denna hantering fungerar väl både hos myndigheten och nämnden. Man arbetar effektivt och håller god standard trots att antalet ärenden stadigt ökar. Utredningen ställer sig vidare positiv till den höjning av ersättnings- nivåerna som skett under myndighetens verksamhetstid. Myndigheten bidrar också till en enhetlig rättstillämpning genom att publicera sina avgöranden i brottsskadeärenden. Sammantaget finner utredningen att hante- ring av brottsskadeärenden fungerar väl och föreslår ingen ändring i det avseendet. Brottsskadeersättning och andra ersättningsfrågor Inom pågår beredning av dels de båda be- tänkandena från skada och dels departements- promemorian Några frågor om brottsskadeersättning. Utredningen finner därför inte anledning att göra några överväganden i de frågor som behandlas där utöver vad utredningen har anfört i sitt remissyttrande över promemorian. I remissyttrandet föreslår utredningen en annan ansökningstid än den som anges i promemorian. Utredningen föreslår att det bör övervägas om inte preskriptionstiden för brottsskadeersättning i princip bör vara densamma som vid skadestånd på grund av brott enligt 3 § preskrip- tionslagen, dock med vissa undantag. Som ett alternativ föreslås att man behåller den ventil som finns i gällande rätt och som gör det möjligt att pröva en ansökan som har kommit in för sent (se vidare i bilaga 9). Det finns ytterligare en fråga om brottsskadeersättning där en ändring bör övervägas. Det gäller möjligheten för ett brottsoffer att få förskott på brottsskadeersättningen. Frågan om statlig förskottering av skades- tånd har tidigare behandlats i , se t.ex. bet. 1994/95:JuU13 s. I nämnda utskottsbetänkande anförde utskottet i anledning av ett par motioner att systemet med statlig ersättning för skador på grund av brott i form av brottsskadeersättning i vissa avseenden kan sägas vara en form av förskottering av skadestånd. Utskottet uttalade vidare att det ur såväl principiell som ekonomisk synvinkel är tveksamt om det allmänna skall åta sig att generellt förskottera utdömda skadestånd, vilket utskottet därefter har upprepat (se bet. 1996/97:JuU11 s. 24 och 1997/98:JuU1 s. 80). I förarbetena till de ändringar som syftade till att under- lätta för målsäganden att få ut ett tilldömt skadestånd (prop. 1993/94:143 s. 52) anges att det enligt regeringens mening är av flera skäl uteslutet att överväga en ordning som innebär att staten generellt skall förskottera utdömda skadestånd eller att ge skadestånd på grund av brott någon förmånsrätt. Utredningen anser emellertid att ett förskott på brottsskadeersätt- ningen bör kunna utgå i särskilt ömmande fall. Enligt Brottsoffermyn- digheten är ersättning för tandregleringskostnader ett typiskt sådant fall där förskott skulle kunna bli aktuellt. Andra fall där det skulle kunna vara aktuellt med förskott är t.ex. vid kostnader för glasögon och linser. Enligt myndigheten skulle en sådan ordning inte medföra några ökade kostnader. Brottsskadeersättning skall ändå i princip utgå i sådana fall fast . I de fall där gärningsmannen frikänns på grund av att det konstateras att det inte har begåtts något brott och det inte finns någon försäkring som täcker skadan får Brottsoffermyndighe- ten återkräva förskottet. Det torde dock bli fråga om ett mycket begränsat antal ärenden. Det kan nämnas att det är vanligt förekommande att försäkrings- bolagen betalar ut ersättning i förskott ur överfallskyddet. Brottsskadeersättning och andra ersättningsfrågor behandlingskostnadsförsäkring, också kallad kris- eller brottsofferförsäk- ring, är att den skall kunna utnyttjas i det akuta skedet. En ordning där ges en möjlighet att i särskilt ömmande fall förskottera brottsskadeersättning innebär enligt utredning- en en förbättring för brottsoffer som har ett särskilt stort behov av ekonomisk hjälp. Det kan också förväntas att detta medför att deras rehabilitering underlättas och att de snabbare kan komma över brottet. Utredningen föreslår därför att det införs en möjlighet för Brotts- offermyndigheten att förskottera brottsskadeersättning om det med hänsyn till den skadelidandes behov av ersättning föreligger synnerliga skäl. Förslaget föranleder ett tillägg i brottsskadelagen. Vad gäller försäkringar framgår av promemorian Försäkringar för brottsoffer vid personskada (bilaga 10) att samtliga hem- och villa- försäkringar som säljs på den svenska marknaden innehåller ett överfallsskydd som täcker personskador till följd av brott i de flesta fall. Det innebär att av befolkningen har ett sådant försäkringsskydd, vilket enligt utredningen måste bedömas som till- fredsställande. I detta sammanhang kan påpekas att kostnaden för hem- försäkring enligt 6 och 6 b §§ socialtjänstlagen (1989:620) ingår i det s.k. försörjningsstöd som den har rätt till som inte kan tillgodose sina behov eller på annat sätt få dem tillgodosedda. En stor grupp ärenden hos avser ersättnings- anspråk på grund av våld i hemmet. Överfallsskyddet gäller nämligen inte mellan dem som omfattas av samma försäkring. Detta innebär bl.a. att många fall av kvinnomisshandel inte omfattas av försäkringsskyddet. Att söka reglera denna typ av skador genom privata försäkringar anses av försäkringsbranschen vara i princip omöjligt. Det har anförts bl.a. att överfallsskyddet är avsett att gälla för utifrån kommande angrepp, att premierna för sådana försäkringar skulle bli alltför höga och att den utbetalade ersättningen skulle komma även gärningsmannen tillgodo. Mot bakgrund av detta anser utredningen att det inte är lämpligt att genom försäkringslösningar söka reglera dessa skador. Ersättningen får i stället utgå i form av brottsskadeersättning när gärningsmannen inte själv kan betala skadeståndet. Ytterligare en stor ärendegrupp som hanteras av Brottsoffermyndig- heten är ärenden som gäller ersättning för kränkning vid arbetsskada. Uppskattningsvis betalade myndigheten ut i sådan ersättning. I departementspromemorian Några frågor om brotts- skadeersättning (Ds 1997:45) diskuteras om arbetsskador skall undantas från brottsskadelagens tillämpningsområde. Något slutligt avgörande i denna fråga bör dock enligt promemorian inte fattas förrän utvecklingen beträffande kollektiva och privata försäkringar har avvaktas . Som framgår av utredningens remissyttrande över promemorian (se bilaga 9) delar utredningen bedömningen i promemorian, nämligen att arbetsska- Brottsskadeersättning och andra ersättningsfrågor dor tills vidare inte undantas från brottsskadelagens tillämpningsområde. Utredningen vill även här framhålla att, om brottsskador i arbetet inte kommer att omfattas av brottsskadelagen utan i stället skall regleras genom försäkringar som tecknas av arbetsgivaren, undantag måste göras så att den skadelidande inte drabbas om arbetsgi- varen försummar att teckna försäkring. Av den bilagda promemorian (bilaga 10) framgår att det inom försäkringsbranschen sker viss utbildning i frågor som har rör bl.a. bemötandet av brottsoffer. Detta tyder på att försäkringsbolagen är medvetna om den speciella problematik som gäller personer som har utsatts för brott, vilket enligt utredningen är positivt. Ytterligare en omständighet som talar för att försäkringsbranschen intresserar sig för brottsofferfrågor är de s.k. behandlingskostnads- eller krisförsäkringar som tillkommit . Sammanfattningsvis anser utredningen att det försäkringsskydd som erbjuds och omfattar skador på grund av brott i huvudsak är tillfreds- ställande. 8 Ideella organisationer m.m. För att få in uppgifter om och i så fall i vilken utsträckning olika ideella organisationer har någon brottsofferinriktad verksamhet har utredningen skickat ut skriftliga förfrågningar till samtliga brottsoffer- och kvinnojourer och deras riksorganisationer, till , , Svenska Röda Korset, , samt till samtliga stift inom . Det kan nämnas även Stödcentrum mot incest har informerat utredningen om sin verksamhet. En sammanställning av svaren på förfrågningarna till brottsoffer- och kvinnojourer finns med som bilaga 6. Utredaren och sekreteraren har även gjort studiebesök hos Brotts- offerjourernas riksförbund () och en brottsofferjour samt hos Riks- organisationen för Kvinnojourer i (ROKS) och tre kvinnojourer. Det kan även nämnas att utredaren och sekreteraren har deltagit i flera seminarier och liknande som har anordnats av . Representaner för , ROKS och Föreningen mot brott ingår i den referensgrupp som är knuten till utredningen. har gjort en kartläggning av projekt och forskning på brottsofferområdet i syfte att få kännedom om vilka insatser som görs för människor som har varit utsatta för brott. I denna kart- läggning ingår många projekt som bedrivs av de ideella organisationer- na. Kartläggningen finns redovisad i länsvisa rapporter. Det har också skett en sammanställning och utvärdering av kartläggningens resultat som finns presenterad i betet i en kunskapsöversikt (Rapport 1997:1) I det följande redogörs för olika ideella organisationers arbete på brottsofferområdet. Tyngdpunkten ligger på brottsoffer- och kvinno- jourernas verksamhet där även lokal verksamhet redovisas. 230 Ideella organisationer m.m. () bildades och består av drygt 100 lokala brottsofferjourer. Förbundet har haft som målsättning att det skall finns en brottsofferjour i varje polisdistrikt och det målet uppfylldes i huvudsak . Jourerna är uppdelade i elva regioner och inom varje region utses en regionsamordnare, som har en samordningsfunktion mellan brottsofferjourerna och förbundet. Jourerna är organiserade som ideella föreningar. Antalet medlemmar i riksförbun- det uppgick till närmare 7 000 personer. Vid utgången av hade antalet medlemmar ökat till cirka 7 400. En brottsofferjour består av ett antal ideellt arbetande stödpersoner samt en brottsofferassistent eller samordnare. Stödpersonerna är nog- grant utvalda och får en speciell utbildning. Enligt kan stödperso- nernas uppgifter i huvudsak beskrivas enligt följande, att ta personlig kontakt med brottsoffren och i första hand lyssna och hjälpa dem att formulera sina känslor, upplevelser och bekymmer, att upprätthålla kontakter för fortsatt samverkan och rådgivning så länge detta bedöms erforderligt, att lämna stöd och information inför rättegång och inför aktuella myndigheter och institutioner samt att vid behov hänvisa till eller förmedla hjälp från expertis av social, juridisk, psykologisk eller medicinsk art eller annan sakkunnig hjälp som kan vara nödvändig. I varje brottsofferjour finns mellan 10 och 15 stödpersoner, cirka 1 600 totalt i landet. Grundutbildningen av stödpersonerna sker i studiecir- klar och i BOJ:s regi kan fortbildning ske genom studiecirklar, seminarier och studiebesök m.m. Stödpersonerna avger ett skriftligt tysthetslöfte. Brottsofferassistenten har en samordnande funktion i jouren och har till uppgift att se till att brottsoffret får kontakt med en stödperson. Målet är att en kontakt bör etableras från det att hjälpbehovet har uppmärksammats eller önskemål om kontakt har framställts. Assistenten skall också svara för kontakten med allmän- heten, polismyndigheten och andra resursorgan samt vid behov slussa brottsoffer vidare till rätt professionell instans, t.ex. , kuratorer, psykiatriska mottagningar, försäkringsbolag m.fl. De flesta brottsofferjourer har inte möjlighet att anställa någon brottsofferassi- stent. Vid dessa jourer utförs uppgifterna av en ideellt arbetande samordnare. Vid de brottsofferjourer där det finns en brottsofferassistent sker finansieringen genom kommunala bidrag. har även som uppgift att i samhällsdebatten verka för att brotts- offrens behov tillgodoses. Förbundet skall på det centrala planet också se till att utveckla samarbetet med myndigheter och organisationer samt medverka till en god utbildning av stödpersoner och funktionärer på olika nivåer. Även den brottsförebyggande verksamheten är en viktig uppgift för . har en övergripande och samordnande roll och svarar bl.a. för utbildning av medlemmarna i allmän föreningsteknik samt vidare- utbildning av stödpersonerna. En annan uppgift är också att stödja de lokala jourerna i deras utveckling. Bl.a. arbetar för att kunna erbjuda brottsofferjourerna möjlighet att utifrån lokala förutsättningar initiera en brottsförebyggande verksamhet. skedde närmare 54 000 kontakter med brottsoffer- jourerna. Av dessa kontakter var det cirka 16 500 personer som själva tog kontakt med jourerna via telefon eller genom besök. Resterande kontakter har skett genom att jourerna har kontaktat brottsoffer genom telefon (drygt 25 500) eller brev (knappt 12 000). Drygt 22 000 ärenden har handlagts vid de olika brottsofferjourerna . Ärendena omfattar olika typer av brott men de vanligast förekommande är misshandel, stöld (inbrott), och olaga hot. Hembesök hos brottsoffer har skett i närmare 2 000 fall. I knappt 5 000 ärenden har jourerna haft kontakt med eller följt med brottsoffret till myndigheter och liknande. I drygt 500 fall har stödpersoner följt med brottsoffer vid rättegången. fick medel från brottsofferfonden med . erhöll bidrag från fonden med sammantaget , varav var bidrag till den löpande verksam- heten. Till enskilda brottsofferjourer lämnades projektbidrag med sammanlagt . Fonden lämnade bidrag till med , varav utgjordes av organisationsbidrag till den löpande verksamheten. Under fick de enskilda jourerna bidrag med . har fått bidrag från fonden med sammantaget 1 800 000, varav 1 550 000 till löpande verksamhet i form av organisationsbidrag. De enskilda jourerna fick under bidrag med . De enskilda brottsofferjourerna får i olika omfattning bidrag från kommunerna. Inom brottsofferjourerna bedrivs vissa projekt med stöd av medel från brottsofferfonden. Som exempel kan nämnas vittnesstödet i och tingsrättsprojektet i , som presenterats i avsnitt 4.6.6. Beträffande brottsofferjouren i redovisas nedan deras verksamhet i övrigt. 232 Ideella organisationer m.m. Brottsofferjouren i startade på initiativ av polisen. Jouren bildades och verksamheten kom i gång . Medlemsantalet uppgår till cirka 150. Medlemmarnas ålder varierar mellan ; äldre och kvinnor dominerar dock. Vid jouren arbetar två assistenter på halvtid (). Jourens verksamhet kan sägas ha tre ben, nämligen stödpersoner, vittnesstöd och medling. Man har planer på att utvidga verksamheten till att avse även anhöriga till brottslingar. I medlingsverksamheten arbetar fyra personer. Den avser främst kriminella ungdomar och brottsoffren är ofta juridiska personer. Jouren har ungefär 15 stödpersoner. Det är inte vanligt att de följer med vid rättegångar. skedde detta vid ungefär 25 tillfällen. förekommer både stödperson och målsägandebiträde i samma mål. Polisledningen är enligt brottsofferjouren mycket positiv till brotts- offerverksamheten och kontakterna med polisen fungerar bra. Polisen skall enligt en tjänsteföreskrift skicka vissa typer av anmälningar till jouren. Det gäller misshandel, sexualbrott (ej incest), hotbrott, till- greppsbrott och ofredande. Även anmälningar som gäller fall där äldre personer blivit utsatta för brott skickas till jouren. Jouren får ett speciellt utdrag ur RAR (Rationell Anmälnings Rutin) som inte innehåller särskilt mycket uppgifter. Det skulle enligt jourens mening vara önskvärt om man fick ytterligare upplysningar. Detta kan dock ofta lösas genom underhandskontakter. När jouren fått underrättelsen från polisen skickar man en skrivelse och en broschyr till den som utsatts för brott i ett neutralt kuvert. efter utskicket ringer man upp. Saknar den drabbade telefon skickas en särskild skrivelse. I princip alla uppskattar påringningen även om de inte vill ha någon hjälp eller ytterligare kontakt. Ett normalä- rende brukar föranleda 34 kontakter. Det är emellertid mycket olika vilken hjälp och hur mycket hjälp de drabbade vill ha. Uppskattningsvis går ungefär hälften av tiden åt till samtalsterapi. I övrigt vill folk ha hjälp med praktiska frågor som kontakter med försäkringsbolag. Vid behov bidrar Invandrarbyrån med tolkar. Brottsofferjourerna i området (, och ) samverkar genom att ha sina telefoner kopplade till jouren i . Assistenten hänvisar dem sedan vidare till respektive jour. för Kvinnojourer i (ROKS) De första kvinnojourerna i bildades och ROKS tillkom . Vid utgången av ingick 111 kvinnojourer i ROKS och antalet medlemmar uppgick till 6 112. ROKS är en partipolitiskt och religiöst obunden, ideell organisation, som verkar mot våld och förtryck av kvinnor samt för kvinnors frigörelse och jämställdhet på alla plan i samhället. ROKS anser att kvinnomisshandel, könshandel, våldtäkt, incest och andra sexuella övergrepp, tillsammans med pornografi, är de yttersta konsekvenserna av kvinnoförtrycket i samhället. Organisationen bedriver opinions- bildning mot våld och förtryck av kvinnor. Vidare bevakar ROKS olika utredningar, fungerar som remissorgan samt har till uppgift att initiera och verka för att forskning bedrivs inom kvinnojourernas intresseområ- den. ROKS ägnar sig åt informationsverksamhet av olika slag. Man skriver eget informationsmaterial, tar emot studiebesök samt är ute och informerar och föreläser runt om i landet. ROKS bevakar även media och har ett eget pressarkiv. Organisationen deltar vidare i ett internatio- nellt samarbete med andra organisationer som arbetar mot mäns misshandel av kvinnor. ROKS fungerar som samordnare för de anslutna jourerna och ger dessa service i form av bl.a. utbildning. De lokala jourerna är självstän- diga med egen ekonomi samt egna stadgar och målsättningar. Det finns cirka 75 heltidstjänster inom kvinnojourrörelsen. De kvinnor som anställs har ofta varit aktiva i jouren. Man arbetar med att balansera det professionella och det ideella det ideella inslaget anses viktigt. Enligt statistik från , som dock enligt deras upppgift är något bristfällig, sökte 9 338 kvinnor hjälp hos jourerna . Under uppgick antalet nätter som kvinnor och barn bott på kvinno- jourerna till 45 484. Vad gäller antalet boende är det nästan lika många barn (1 079) som kvinnor (1 269). Kvinnojourerna kan inte ta emot kvinnor med missbruksproblem eftersom kvinnorna måste kunna följa de regler som finns vid jouren. ROKS har medverkat från början i Operation Kvinnofrid, som omfattar och leds av . Operationen har pågått och har det anordnats en stor annonskampanj. utbildades 1 000 poliser inför operationen. Av den utbildningen svarade ROKS för en halv dag. ROKS har tidigare försökt att få delta i utbildning men nekats detta. 234 Ideella organisationer m.m. vissa ställen, t.ex. i , förekommer det dock att man från kvinnojouren informerar polisen. har ROKS anordnat en upplysningskampanj med bl.a. annonser och affischer om våld mot kvinnor. För den kampanjen har man fått bidrag med från och . Man har även stöd från LO. I samband med kampanjen inrättades ett 020-nummer för hjälpsökande. De lokala jourerna kräver att de kvinnor som vill vara aktiva i jouren genomgår en viss utbildning. Det är vanligt att utbildningen sker i form av en studiecirkel. Kvinnojourerna samverkar länsvis vilket ger möjlighet till att samordna utbildningar och att få bidrag från landsting- en. ROKS lägger även ut viss utbildning regionalt. Innan en kvinna blir aktiv i kvinnojouren måste hon ha kommit ur sin egen krissituation om någon sådan har funnits. Jourerna sållar bland dem som går utbildning- en. Alla kvinnor är inte lämpliga att sitta jour. slutar de som inte är lämpliga före utbildningens slut. har ROKS tilldelats från Social- departementet vilket belopp organisationen skall fördela på de lokala jourerna till projekt och utvecklingsarbete (det s.k. tremiljonerprojektet). Till den löpande verksamheten fick ROKS från och från dåvarande . Från brottsofferfonden fick ROKS bidrag med . uppgick bidraget från fonden till . De enskilda kvinnojourerna fick bidrag med sammantaget . fick ROKS bidrag med medan de enskilda kvinno- jourerna fick i bidrag från fonden. har ROKS fått bidrag från fonden med och de enskilda jourerna med . Kommunerna står för den stora delen av bidragen till de lokala jourerna. Sammantaget bidrog kommunerna med . Det har enligt ROKS blivit allt svårare för de lokala jourerna att få bidrag från kommunerna. bildades av 16 kvinnojourer som hade begärt utträde ur ROKS. Anledningen till att det nya förbundet bildades var främst viljan att arbeta med frågan om våld som riktas mot kvinnor och barn ur ett bredare perspektiv än vad ROKS har erbjudit. bestod förbundet av 18 kvinnojourer och hade sammantaget knappt 1 000 medlemmar. Enligt förbundet är män i allmänhet minst lika upprörda över det våld och förtryck som kvinnor och barn utsätts för. den kraften genom att samverka med de krafter som uttrycker en vilja att i likhet med förbundet uppmärksamma och minska mäns våld mot kvinnor och barn. Som fullvärdig medlem i förbundet kan kvinnojourer- na i ansluta sig och som stödmedlem välkomnas också andra organisationer och enskilda personer, såväl män som kvinnor. I stadgarna anges bl.a. följande. Förbundet är en ideell partipolitiskt och religiöst obunden sammanslutning av självständiga kvinnojourer i , som delar förbundets grundidéer och skall arbeta utifrån insikten om mäns våld, dominans och överordning mot kvinnor och barn samt kvinnors underordnade ställning i familj, arbetsliv och samhälle. Förbundet skall verka genom att synliggöra brister och föreslå förbät- tringar beträffande hanteringen av dessa frågor. Förbundet vill vidare främja kunskapsbildning och forskning såväl lokalt, nationellt och internationellt i sådana frågor och sprida information om kvinnojourer- nas kunskaper och arbete.