sou · GMB345 · 1999-01-01 00:00:00 — Skadeståndsfrågan måste därför också bedömas från ett offentligrättsligt perspektiv. En sådan bedömning leder på de skäl som redovisas i betänkandet till att kommunerna inte kan drabbas av skadeståndsansvar till följd av en avveckling enligt förslaget. Inte ens om man skulle tillämpa ett renodlat civilrättsligt synsätt skulle kommunen bli ersättningsskyldig. Genom lagstiftarens åtgärder blir det en omöjlighet för kommunen att fullgöra avtalet. Där- med återstår att pröva statens eventuella ersättningsskyldighet. Den redovisning som utredningen gör på denna punkt talar enligt min mening för att inte heller staten blir ersättningsskyldig. Det är dock angeläget att denna fråga klargörs i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Om man skulle finna att staten bör ge begränsad kompensation i någon form till de skorstensfejarmästare som mister sin ensamrätt bör lösningen inte vara att hänvisa frågan till en lång, dyrbar och osäker domstolsprövning. Det rör sig här rimligen om mindre summor och att ett begränsat antal företag som inte klarar en framtida konkurrens. Det handlar i praktiken om att värdera inventarier och kostnader för personalavveckling. Sådana frågor är en domstol knappast kompetent att bedöma. Vill man ha en alternativ lösning kan anledning finnas att förutsättningslöst pröva frågan om att inrätta någon form av särskild inlösensnämnd i likhet med vad som skedde när busstrafiktillstånden försvann 1985. Detta kräver en särskild lag där bl.a. kriterierna för en sådan värdering anges. Utveckling av sotningsväsendet, Dir. 1996:115 En särskild utredare skall föreslå förändringar som, utan att negativt påverka brandskyddet, befrämjar en ökad konkurrens och utvecklar fastighetsägarens inflytande över sotningen av den egna fastig- heten. Utredaren skall lämna två alternativa förslag varav det ena avser örändringar inom ramen för befintliga ansvarsförhållanden och det andra innebär förändringar av sotningsverksamheten i linje med det förslag som presenterat. Regeringen bemyndigade chefen för att tillkalla en särskild utredare för att se över formerna för den kommunala räddningstjänsten m.m. (). Enligt direktiven till utredningen (dir. 1993:30) ingick i uppdraget att göra en bedömning av sotningens brandförebyggande betydelse, att pröva om en avreglering av den föreskrivna sotningen kunde göras och att överväga om formerna för att utse skorstensfejar- mästare kunde förändras så att inslaget av konkurrens ökade. avlämnade sitt betänkande (SOU 1994:67) Rädd- ningstjänst i samverkan och på entreprenad. I betänkandet föreslås att det kommunala s.k. sotningsmonopolet helt avskaffas och att ansva- ret för genomförandet av den föreskrivna sotningen läggs på fastighetsägaren. Ansvaret för brandskyddskontrollen skall läggas på kommunen och utföras separat. Enligt utredningen måste ett genomförande av förslagen ske gradvis . Un- der denna genomförandefas bör bl.a. ansvarsfördelningen i detalj mellan den statliga tillsyns- myndigheten, kommunen och den enskilde fastighetsägaren samt frågan om upplösning av de nuva- rande långtidsavtalen med skorstensfejarmästarna ytterligare penetreras. Betänkandet har remissbehandlats. Remissinstanserna är inte eniga om den framtida utform- ningen av sotningsväsendet. Ett flertal remissinstanser framhåller att ansvarsförhållandena, brand- skyddsaspekterna, de praktiska frågorna och konsekvenserna för de olika intressenterna vid en förändring av sotningsväsendets funktionssätt inte utretts tillräckligt. Utredaren skall föreslå förändringar som, utan att negativt påverka brandskyddet, befrämjar en ökad konkurrens och utvecklar fastighetsägarens inflytande över sotningen av den egna fastighe- ten. Två principiellt olika alternativ skall utredas. Det ena alternativet innebär att sotnings- verksamheten förändras inom ramen för befintliga ansvarsförhållanden inom sotningsväsendet. Det andra alternativet innebär en regelrätt avveckling av sotningsmonopolet så att fastighetsägaren själv väljer sotningsentreprenör. Detta alternativ överensstämmer med förslag. För båda alternativen skall studeras i vilken omfattning fastighetsägarens infly- tande över sotningen kan vidgas. Denna utvidgning av fastighetsägarens inflytande skall ske utan att brandskyddet påverkas negativt. Utredaren skall därför härvid redovisa vilka åtgärder som krävs för att kravet på bibehållen brandskyddsnivå skall upprätthållas. Vidare bör det klarläggas vilka arbetsmoment som ingår i brandskyddet. Att modifiera och utveckla nuvarande sotningsväsende Det första alternativet utgår från behovet av att modifiera och utveckla den nuvarande ordningen för sotningen. Syftet skall vara att belysa hur sotningsväsendet med i huvudsak bibehållna ansvars- förhållanden skulle kunna utvecklas i fråga om konkurrenspåverkan och fastighetsägarens infly- tande på verksamheten. Utredaren skall i denna del belysa hur en övergång till tidsbegränsade avtal för skorstensfejarmästarna praktiskt kan ske samt hur anbudsupphandling och priskonkurrens kan utvecklas när man utser skorstensfejarmästare. Sotningsverksamheten styrs i stor utsträckning av utförarens effektivitetskrav, varvid det förutsätts att fastighetsägaren i normalfallet kan anpassa sig till arbetets planering. Fastighet- sägarens möjlighet att påverka planeringen och de ekonomiska konsekvenserna härav bör ökas. Utredaren bör ta upp frågan om det skall gå att välja en annan entreprenör än den som kommunen utsett och om fastighetsägarens inflytande på förrättningen i övrigt kan förstärkas. Det andra alternativet utgår från överväganden om att avveckla det s.k. sotningsmonopolet. Den ökade konkurrens som torde uppstå vid en sådan ändring bör enligt utredningen leda till ökad effektivitet och kundanpassning. måste brandskyddskraven upprätthållas. För att kunna bedöma möjligheterna att göra en så genomgripande förändring krävs att analys kompletteras och fördjupas. I denna del skall de rättsliga möjligheterna samt de ekonomiska och tidsmässiga begränsningarna för en upplösning av de nu gällande långtidsavtalen mellan kommunen och skorstensfejarmästaren utredas. Utredaren skall vidare redovisa förslag till preciserad ansvars- och uppgiftsfördelning mellan fastighetsägaren, entreprenören och kommunen. Härvid skall särskilt följande frågor behandlas. 1.Kan den nuvarande sotningsförrättningen delas upp i två olika moment, rengöringen och brandskyddskontrollen? Utredaren skall särskilt belysa fastighetsägarens ansvar för fastighetens brandskydd vid en sådan uppdelning samt möjligheten att låta vissa fastighetsägare själva rengöra fastighetens uppvärmningsanordning. 2.Vilka skall formerna vara för samhällets brandskyddskontroll av eldstäder, och andra fasta förbränningsanordningar etc.? Hur skall kontroll ske av att föreskriven rengöring verkställs och vilka skall sanktionerna vara vid försummelse? I fråga om imkanaler för olika ändamål och av olika konstruktion skall dessutom såväl behovet av samt formerna för sotning prövas. 3.Vilka är behoven av utbildning och auktorisation för entreprenörerna respektive brandskydd- skontrollanterna? Utredaren skall utförligt redovisa de konsekvenser som de två alternativen medför såväl för sam- hället som för den enskilde. Framlagda förslag skall innehålla kostnadsberäkningar och underlag för bedömning av finansieringen. Den ekonomiska, juridiska, miljömässiga och praktiska innebör- den av lämnade förslag skall belysas. Utredaren skall beakta att det kan finnas särskilda glesbygds- aspekter på uppdraget. Utredaren bör, vad gäller frågor om brandskyddets omfattning samt auktorisationsförfarande för entreprenörerna samråda med utredningen (N 1996:07) om uppföljning av den obligatoriska funktionskontrollen m.m. Utredaren bör vidare samråda med berörda myndigheter och organisationer. Redovisning av uppdraget m.m. För utredningsarbetet gäller regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare angående redovisning av regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), om att pröva offentliga åta- ganden (dir. 1994:23), om att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49) och om att beakta jämställdheten mellan könen (dir. 1994:124). Förslag som lämnas av den särskilde utredaren skall belysas även ur ett samhällsekonomiskt och statsfinansiellt perspektiv. Förslag som leder till ökade utgifter eller minskade inkomster för staten skall åtföljas av förslag till omprioriteringar eller andra finansieringsvägar. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . Utredningen har i korthet studerat förhållandena i , och utifrån gällande lagstiftning. Detta redovisas nedan. Sotningsverksamheten i regleras dels i lag, dels i förordning. I lagen om brannvern m.m. , som har till syfte att säkra människor, djur och materiella värden mot brand samt begränsa skadeverkningar vid brandtillfälle och i andra akuta situationer, regleras även om sotningsväsendet. Sotningsväsendet är alltså en del av brandväsendet. Den centrala myndigheten som utför tillsyn och ser till att lagen efterlevs är Departementet vid Direktoratet for brann och eksplosjonsvern. Kommunstyrelsen skall se till att det finns en brandordning som är gällande i kommunen. I brandordningen skall säkras att brandväsendet och sotningsväsendet är bemannat, organiserat och utförs i enlighet med lagen. All den dokumentation som är nödvändig skall finnas i brandordningen och skall fastställas av kommunstyrelsen. Kommunstyrelsen kan besluta att delegera sina uppgifter i enlighet med lagen till en nämnd eller brandchefen. Brandchefen är ansvarig för brand och sotningsväsendet i kommunen. Han skall se till att kommunens brandordning efterlevs. Minst en gång skall i enlighet med förordningen en förteckning över utförd sotning lämnas av skorstensfejaren till brandchefen. Om något inte är åtgärdat skall skäl härför anges. Sotningsväsendets uppgift är att sota skorstenar och rökkanaler samt utöra andra uppgifter som ålägges dem. Observeras bör att eldstaden skall fastighetsägaren själv sota. Det sägs inget om att imkanaler skall sotas. Sotningsväsendet kan, enligt lagen, organiseras på fyra olika sätt dels som ett eget distrikt (kår), dels kan det införlivas i brandförsvaret, dels kan det införlivas tillsammans med en annan kommuns distrikt samt dels kan kommunen ingå kontrakt med en skorstensfejarmästare. I prakti- ken är det så att sotningsväsendet till största delen sker i regi. Kommunen kan föreslå avgift för sotningsväsendet men den fastställas av kommunstyrelsen. I om feeing og kontroll av fyringsanlegg finns närmare reglerat om sotning. Där anges att sotning av rökskorstenar och rökkanaler som brukas för uppvärmning av en bostad och där det sker en normal sotbildning, skall sotas . Bostäder där uppvärmningen sker huvudsakligen av elektrisk uppvärmning skall sotning ske en gång . Om det sker mer än normal sotbildning skall sotning ske oftare vilket brannstyret kan besluta om. Fritidshus som en- dast bebos kortare delar av året, avlägset belägna bostadshus där skorstensejarens åtkomst kan vara osäker och tidskrävande kan brannstyret berstämma om och när det skall sotas. Skorstenar och rökkanaler som brukas i samband med större anläggningar med stor sotbildning skall det sotas minst en gång . Brannstyret kan bestämma om kortare eller längre sotningsinter- vall utifrån brukaren, bränslets art samt eldningssätt. Skorstensfejaren skall vid sotningen se till att det han sotar samt det som finns i anslutning därtill är i gott skick. Om inte skall skorstensfejaren kontakta fastighetsägaren och påtala proble- met samt ge de råd och anvisningar som är till nytta. Även i är sotning obligatoriskt. Den regleras i lag och förordning. Kommunen svara för att sotning skall ske. Skorstensfejare skall utföra sotningen. De gör sam- tidigt en kontroll så att inga fel föreligger på t.ex. eldstäderna. Kommunen bestämmer i vilken form som sotningen skall utföras. Kommunen väljer då mellan att driva verksamheten i eller privat regi. Det stora flertalet drivs som i i privat regi. Brandchefen eller brandmyndigheten har ett övergripande ansvar för sotningen. De utför också brandsyn eller en brandförebyggande kontroll en gång mellan upp till . Tillsyn av det kommunala branförsvaret sker även av Länsstyrelserna och . Sotningen har ett brandförebyggande syfte och det skall motverka soteldar. Sotning och brandskyddskontroll sker av eldstäder jämte tilläggsanordningar, kanaler och spjäll. Sotning sker mer sällan, i genomsnitt sotas en vedeldad eldstad en gång . Kommunen kan bestämma om längre och kortare frister. Avgiften för sotning är reglerad på det sätt att staten genom inrikesministeriet bestämmer mängden av enheter per objekt och kommunen bestämmer priset på enheten. Utbildning sker i skorstensfejarnas förbunds regi men staten ger ekonomisk Det är intressant att notera att det har lagts ett förslag inom nya lagförslaget till förändring av sotningsväsendet i . Det föreslås där bl.a. att kommunen skall ges en ytterligare möjlighet att välja hur sotningen skall bedrivas nämligen i fri konkurrens. Det är således kommunen som skall besluta om sotningen skall drivas kommunalt, privat eller i fri konkurrens. Förslaget innebär dessutom att fastighetsägaren och inte kommunen skall ha ansvar för att sotning sker. Fastighetsägaren får då välja vilken sotare som skall utföra sotningen åt honom såvida denne är kompetent härför. Det skall komma att finnas två till tre olika frister om hur ofta sotning skall ske. Den nya lagen medför således nya sotningsregler. Den nya lagen, räddningstjänstlagen, planeras att träda 1999 eller . Sotningen och brandskyddskontrollen regleras i en lag på förbundstatsnivå. Lagen anger att sotning och brandskyddskontroll skall ske samt att fastighetsägaren skall lämna tillträde till skorstensfeja- ren. De närmare bestämmelserna meddelas i en förordning för respektive delstat. Varje delstat äger besluta om sotningsdistriktets storlek och indelning. Endast en skorstensfejaremästare och en skortensfejare och en lärling kan arbeta i ett sotningsföretag. Tillsynen sker av ett departement inom respektive delstat. De kommunala nämnderna har ett begränsat kommunalt ansvar. Alltså har kommunen någon form av ansvar. Sotningsväsendets uppgifter i är förutom sotning och brandskyddskontroll av eldstä- der, rök- och avgaskanaler för att förebygga brand och övriga hälsorisker även att göra emissionsmätnigar ur miljöskyddssynpunkt och rök- och avgasanalyser samt rådgivning för energi- besparing. Om ett fel uppstår föreläggs fastighetsägaren att avhjälpa felet. I finns inget krav på att rengöring skall ske av imkanaler. Frister eller intervall för sotning bestäms av varje delstat. Det kan sägas att en oljeeldad an- läggning skall sotas och brandskyddskontrolleras en gång . Vedeldade anläggningar skall sotas och kontrolleras . sker en emissionsmätning på alla anläggningar som eldas med gasformiga och flytande bränslen med märkeseffekt. överstigande 11 kW. Detta sker även på fastbränsleeldade anläggningar med en märkeseffekt överstigande 15 kW. Samtliga anläggningar skall brandskyddskontrolleras extra noggrant en gång . 1 Se SRV:s insatsstatistik. 2 SSR:s rikstäckande verksamhetsstatistik. 3 redovisning av den obligatoriska ventilationskontrollen. 4 PBL 9 kap 6 §. 5 SSR:s rikstäckande verksamhetsstatistik.