sou · GMB3128d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Även dessa högskolor måste i särskilda strategidokument regelbundet redovisa prioriteringar och planering med avseende på forskning och forskarutbildning. Forskning 2000 har framhållit att insatserna i form av direkt beställar- styrd FoU för verksamhet i statlig regi bör öka. Alla statliga myndighe- ter bör få ansvar för detta med avseende på sina respektive verksamhets- områden. Insatserna ska finansieras inom ramen för de reguljära verk- samhetsanslagen. Myndigheterna måste själva få svara för hur arbetet med FoU-frågor inom myndigheten organiseras. I de kunskapsstrategier, som Forskning 2000 förordar att de statliga myndigheterna regelbundet ska redovisa (se kapitel 9), ska ingå redovisning bland annat av omfatt- ningen av FoU-insatserna och hur arbetet med FoU-frågor är organise- rat. Också regeringen och måste avsätta resurser för och beställa FoU av direkt betydelse för statsmakternas verksamhet. Sådana insatser fyller bland annat behov som tidigare tillgodosågs inom ett an- norlunda upplagt utredningsväsende. Inom och myndigheterna måste finnas beställar- kompetens för FoU-frågor. som myndigheterna bör kunna rekrytera personer med sådan kompetens från de myndigheter som föreslås ersatta av den nya forskningsrådsorganisationen. 8.3.4.1Universitet och högskolor som forskningsutförare och högskolor finns nu ungefär 1 000 institutioner eller andra arbetsenheter, där det bedrivs forskning och forskarutbildning. Det vanligaste är att institutionerna är organiserade utifrån den vetenskapliga disciplinindelningen, men exempel finns också på andra indelningsgrun- der. Storleksmässigt skiljer sig institutionerna mycket åt. Det finns in- stitutioner som bara har ett par anställda och det finns sådana med hund- ratals anställda. Det kan diskuteras om utförandeorganisationen vid universitet och högskolor eventuellt är för stor i förhållande till vad finansieringen mäktar bära. En enkel analys av den grundfinansiering, som ligger i uni- versitetens och högskolornas egna forskningsanslag, visar att dessa i genomsnitt medger finansiering endast av en relativt begränsad verksam- het vid ett så stort antal institutioner som dagens. Universitetens och högskolornas forskningsanslag uppgår till un- gefär . Av detta har statsmakterna öronmärkt 1,5 miljarder till lokalkostnader. Statsmakterna har vidare öronmärkt till studiefinansiering i forskarutbildningen. Universi- tetens och högskolornas anslag måste i minst samma omfattning som externa finansiärers användas för overhead-kostnader. För sådana än- damål åtgår således eller , sanno- likt mer. Således återstår för finansiering av direkta kostnader för forsk- ning och forskarutbildning vid institutionerna . Med 1 000 institutioner ger det ett genomsnittligt belopp per institution på mellan två och . Det motsvarar uppskattningsvis kostnaderna för två – tre lärare och kostnader för material, resor etc. för dessa. Inom många områden tillkommer externa forskningsmedel av bety- dande omfattning, som tillsammans med högskolans egna resurser ska- par av forskningsmiljö av rimlig omfattning. Så är dock långt ifrån alltid fallet. Ansvaret för att bygga upp en organisation som kan bedriva effektivt forskningsarbete med hög vetenskaplig kvalitet måste ligga på de lokala organen vid universitet och högskolor. Uppenbart är att lärosätena upp- lever ett starkt tryck att anställa så många som möjligt av personer som uppfattas som begåvade forskare. Trycket förefaller däremot inte vara fullt så starkt när det gäller att skapa garantier för att dessa personer också kan ges arbetsvillkor som gör att deras begåvning kan komma till uttryck i kvalificerat arbete. Det är endast ett begränsat antal forsk- ningsområden där forskarna klarar sig med bara sin egen lön och sin egen tankeverksamhet. Även i sådana billiga ämnen är det dock rimligt att forskarna har möjligheter att resa, att köpa böcker, att använda dato- rer etc. De flesta forskningsområden förutsätter därutöver tillgång till utrustning, materiel, kanske försöksdjur, möjligheter till datainsamling etc. och högskolor är definitivt inte unika i priorite- ringen av anställningar. Från t.ex. finns exempel på att utökade forskningsresurser paradoxalt nog kan medföra försämrade arbetsvillkor för forskarna just genom att fler avlönade forskare ska konkurrera om forskningsresurserna i övrigt. Från andra länder (t.ex. ) finns exempel på att universitet och högskolor förbjuds anställa personal över en viss högsta andel löne- kostnader av de totala kostnaderna. Forskning 2000 anser dock att det strider mot det decentraliserade systemet i att införa sådana re- striktioner. Det måste vara universitetens och högskolornas ledningar som ansvarar för att det blir en rimlig balans mellan anställda och andra resurser. Anställningar och anställningsvillkor vid universitet och högskolor Reglerna för anställningar och anställningsvillkor vid universitet och högskolor ger viktiga förutsättningar för forskningsarbetet och dess or- ganisation. Ändrade regler införs . Forskning 2000 kan se flera potentiella problem med de nya reglerna. Alla lärare ska arbeta både inom utbildning och forskning. Mycket talar för att tid för egen forskning kan komma att bli ett viktigt, kanske det viktigaste konkurren- smedlet mellan lärosätena, som kommer att ha omfattande rekryterings- behov på grund av expansion och pensionsavgångar. Detta kan leda till att forskningstiden fördelas allt mer jämt och att möjligheterna till koncentrerade och långsiktiga forskningsinsatser minskar. Framför allt kan det komma att innebära att stora resurser – de som avsätts för lärarnas forskningstid – i realiteten undandras den kvalificerade veten- skapliga prövning, som i princip måste ägnas all användning av de stat- liga forskningsresurserna. Förändringarna kan också leda till minskad rörlighet mellan lärosäte- na, eftersom den kanske främsta stimulansen till flyttning – möjligheten att få en professur – inte längre får samma betydelse. Kvalificerade lek- torer kommer ju att befordras till professorer vid det lärosäte där de är anställda. Forskning 2000 utgår från att de kommande förändringarna kommer att följas upp med avseende på de effekter de får för bland annat lärar- nas forskningsinsatser och för rörligheten bland universitets- och hög- skolelärare. Det saknas fortfarande en lämplig form för första anställning av lära- re, direkt efter doktorsexamen. En sådan rekryteringsanställning skulle kunna stimulera doktorander att snabbare bli klara med sin examen. Den skulle ge nyblivna doktorer möjligheter att pröva på självständigt arbete som lärare inom högskolan och skaffa ytterligare meriter från egen forskning. Och den skulle ge lärosätena möjlighet att genom att pröva nyblivna doktorer inom olika arbetsuppgifter få ett bredare underlag för beslut om fortsatt anställning av relativt unga lärare. Forskning 2000 föreslår att det inrättas en ny anställning för rekryte- ring av universitets- och högskolelärare, som – förslagsvis – ger utrymme för arbete inom både undervisning och forskning. Rekryteringsanställningen bör utformas så att den kan innehålla arbete vid mer än ett lärosäte. Genom att relativt unga doktorer får fördjupade kontakter med flera lärosäten kan anställningen medverka till ökad rörlighet inom högskolan. Kvinnor är fortfarande klart underrepresenterade inom de flesta forsk- ningsområden. Undantag är framför allt humaniora. På professorsnivån är dock andelen kvinnor också här synnerligen låg. Få områden i det svenska samhället uppvisar fortfarande sådana snedfördelningar mellan könen som just utbildningen och forskningen vid universitet och hög- skolor. Något kan möjligen tillskrivas det faktum att kvinnor fortfarande har en relativt kort historia i universitets- och högskolemiljön. Det är bara något över hundra är sedan den första studentskan skrevs in vid ett svenskt universitet och inte mer än kvinnor blev behöriga att ha ordinarie tjänst vid ett universitet. Antalet kvinnliga pro- fessorer kunde räknas på den ena handens fingrar ändra fram till 1940- talet. Kvinnorna var också länge få inom forskarutbildningen. Det inne- bar att det inte fanns många kvinnor att rekrytera vid den stora expan- sionen av universitet och högskolor , en expansion som fortfarande präglar den svenska högskolan. Successivt har andelen kvinnor inom forskarutbildningen ökat. Inom vissa områden, t.ex. inom vissa tekniska ämnen, kan andelen kvinnor bland doktoranderna faktiskt vara större än andelen kvinnor i rekryte- ringsunderlaget bland studenterna inom grundutbildningen. Långsamt har också andelen kvinnor ökat på lärartjänsterna vid universitet och högskolor. De lärare som anställdes kommer under det närmaste årtiondet att gå i pension. Bland de generationer som står på tur för anställning är andelen kvinnor väsentligt större . Statsmakterna har beslutat om flera åtgärder som bör bidra till fler kvinnor inom forskningen vid universitet och högskolor. Exempel på detta är de särskilda professurer som inrättas för kvalifice- rade kvinnliga forskare. Jämställdhet inom forskningen är inte endast en fråga om rättvisa mellan personer av olika kön. Det är också en fråga om att ta vara på alla landets forskarbegåvningar, en fråga av största vikt för kvaliteten inom forskningen. Lika viktigt är att val av forskningsproblem kan göras utifrån både manliga och kvinnliga perspektiv. Forskning 2000 vill betona att ansträngningarna att skapa jämställd- het inom forskningen och vid de svenska universiteten och högskolorna måste fortsätta. Ansvaret för detta måste framför allt vila på de lokala organen och på lärare och andra anställda. Forskning 2000 vill här bara peka på några angelägna åtgärder. Lärare måste uppmuntra studerande av underrepresenterat kön att gå igenom forskarutbildning. Genom handledarutbildning ska uppmärksamheten på jämställdhetsfrågor öka. För- och nackdelar med särskilda kvinnliga forskarskolor bör analyseras. Vid rekrytering av lärare inom områden, som domineras av det ena eller det andra könet – i regel män, måste särskilda insatser göras för att in- formera kvinnor (i några fall kan det i stället vara fråga om män) med rätt meriter om den lediga anställningen och att uppmuntra kvinnor att söka. Det senare bör ske mer aktivt än genom en mening av denna inne- börd i platsannonsen. Alla tjänstetillsättningar ska bevakas av en sär- skild jämställdhetsansvarig. Särskilt stöd bör tills vidare ges till de cent- ra/fora för kvinnliga forskare som finns vid universiteten och vissa hög- skolor. I princip ska enligt gällande forskningspolitiska doktrin universi- tet och högskolor i fungera som hela samhällets forskningsin- stitut. Som kommittén redovisat i det föregående är detta en princip med många undantag. Inte bara utförs huvuddelen av svensk FoU inom näringslivet. Det finns också med statlig finansiering att antal fristående institut. Verksamheten vid dessa har dock snarare en inriktning mot ut- vecklingsarbete än forskning i snävare bemärkelse. Invändningarna mot fristående forskningsinstitut har främst varit tre. -har ansetts innebära en uppsplittring av forskningsresurserna. I ett litet land som måste, har det hävdats, forskningsresurserna koncentreras för att kunna skapa forskningsmöjligheter av tillräcklig storlek. -Sambandet mellan utbildning och forskning har ansetts vara så viktigt att det måste vara avgörande för organisationen av forskningen och detta samband har ansetts endast kunna nås inom universitet och högskolor. -Risken för förstelning har ansetts vara väsentligt större inom fristående forskningsinstitut än inom universitet och högskolor. Forskning 2000 vill helt kort kommentera dessa invändningar. För det första: Om uppsplittring av begränsade resurser anses vara ett stort riskmoment, borde detta också vägas in vid utformningen av organisationen för forskningsutförande inom universitet och högskolor. Det skulle i så fall gälla både för forskningen vid de små och medelstora högskolorna och för det stora antalet mycket små forskningsmiljöer som finns också vid universiteten och de större högskolorna. För det andra: Sambandet mellan utbildning och forskning har myck- et varierande utformning också inom universitet och högskolor. Särskilt viktigt är naturligtvis sambandet mellan forskning och fors- karutbildning samt möjligheterna att engagera forskarstuderande och unga forskare i forskningsarbetet. genomför dock många doktorander delar av sin forskarutbildning utanför det universitet eller den högskola, som antagit dem till forskarutbildningen. Det gäller till exempel doktorander som är verksamma vid industriforskningsinstituten. Inget hindrar att fristående forskningsinstitut på olika sätt engageras i såväl grundutbildning som forskarutbildning vid universitet och hög- skolor och i gengäld själva kan få den stimulans som ligger i samarbetet med den unga generationen. I , där det finns ett stort antal fristå- ende forskningsinstitut, är det till exempel snarare regel än undantag att doktorander är verksamma vid instituten. För det tredje: Universitet och högskolor kan inte heller ge några ga- rantier mot för förstelning. Lärarna vid universitet och högskolor har en mycket hög grad av anställningstrygghet. I regel värderas också arbetet inom universitet och högskolor högt av de berörda, vilket gör att de, om de har möjlighet, stannar kvar . Om risken för förstelning bedöms som särskilt allvarlig finns dess- utom möjligheten att göra fristående forskningsinstitut i princip tidsbe- gränsade. Förebilder för detta finns i andra länder, där forskningsinstitut kan inrättas med en , en bortre tidsgräns t.ex. efter ett tiotal år när verksamheten senast ska avvecklas. Enligt Forskning 2000:s mening motiverar de invändningar som tra- ditionellt brukat anföras mot fristående forskningsinstitut inte det hit- tillsvarande principiella avståndstagandet från sådana institut. Forskning 2000 kan också se direkta fördelar med att öppna för andra organisato- riska former för forskning än vad som kan erbjudas inom ramen för uni- versitet och högskolor. Många uppgifter passar inte alls eller dåligt i universitets- och högskolemiljön. För forskarna själva bör det därtill va- ra värdefullt att ha tillgång till flera alternativa arbetsgivare än vad som ryms inom universitets- och högskolesystemet. Forskning 2000 ser således inte skäl att principiellt avvisa fristående forskningsinstitut. Forskning 2000 är dock för sin del inte beredd att föreslå att ett visst antal sådana institut eller institut med viss forsk- ningsinriktning inrättas. Eventuella förslag om inrättade av forskningsin- stitut bör kunna läggas fram i det kommande forskningspolitiska arbetet. I andra länder finns bland annat forskningsinstitut med forskningsråd som huvudman. I har forskningsrådsinstitut ansetts innebära en jävssituation för forskningsråden själva vid fördelningen av anslagsme- Forskning 2000 utgår från att också de svenska forskningsrådens integritet ska vara sådan att de i likhet med motsvarande organ i andra länder ska kunna ta ansvar för institut där forskning bedrivs och att eventuella sådana institut ska kunna arbeta i konstruktivt samspel med universitet och högskolor.. Anläggningar som i likhet med dagens nationella forskningsanlägg- ningar ska vara tillgängliga för forskare från universitet, högskolor och andra forskningsinstitutioner i hela är exempel på vad som skulle kunna drivas som institut i forskningsrådens regi. Forskningsin- stitut med forskningsråd som huvudman bör också kunna inrättas för att ge möjligheter till synnerligen högt kvalificerade forskningsinsatser. Så- dana institut skulle kunna ge forskare från universitet och högskolor möjlighet att koncentrerat arbeta med krävande forskning. Anställningarna vid forskningsrådsinstitut bör således i regel vara tidsbegränsade. Som framhållits tidigare bör också instituten som sådana kunna inrättas för begränsad tid. 9 Politik och planering Forskning 2000:s bedömningar och förslag i sammanfattning Forskning 2000 konstaterar att forskningspolitiken i tre viktiga avseen- den står inför en ny situation -att ta fram nya kunskaper, förmedla och utnyttja dessa är inte längre uppgifter bara för den traditionella forskningspolitiken och forsk- ningsorganisationen -den statligt finansierade verksamheten kan inte längre räkna med rena resurstillskott; förstärkningar måste ske genom omprioriteringar -stora resurser för forskning – inte längre bara näringslivets FoU – ligger utanför det nationella statliga beslutsfattandet: forskningsstif- telserna och EU:s forskningsmedel Forskning 2000 utgår från att det generella statliga budgetsystemet med mål- och resultatstyrning måste gälla också för forskningen. Forskning 2000 anser dock att den nuvarande tillämpningen av budgetsystemet be- höver ändras. Enligt Forskning 2000:s mening måste de verksamhetsmål som ställs upp vara tydligt relaterade till forskningspolitikens övergripande mål. De måste också kunna följas upp och mätas. Återrapporteringskraven ska vara tydligt relaterade till verksamhetsmålen. Syftena med de statliga insatserna ska konkretiseras i mål och åter- rapporteringskrav avseende verksamhetens bredd, fördjupning, förnyel- se och kvalitet. Forskningspolitikens prioriteringar består framför allt av övergripan- de resursavvägningar och precisering av mål och resultatkrav. Dessa avvägningar kan inte revideras inför varje budgetår, men kan heller inte gälla för evigt. De måste med viss regelbundet ifrågasättas och omprö- vas. Forskningspolitiska propositioner föreslås läggas fram . I dessa behandlas övergripande och principiella frågor som resursavväg- ningar m.m. avseende vetenskapsområden vid universitet och högskolor samt avseende forskningsråden. Forskningspropositionerna läggs fram år 2 i valperioderna. Forskningspropositionerna behöver inte nödvändigtvis innehålla en fyraårig budgetplanering. Det är dock angeläget att beslut om förändringar fattas med respekt för ställtiderna inom forskningssys- temet. Som det nuvarande budgetsystemet är utformat, med en tvåstegsbe- handling av den statliga budgeten, är det lämpligt att en proposition om de övergripande och principiella forskningsfrågorna läggs . De riktlinjer som där anges kan då ligga till grund för såväl berörda delar av den ekonomiska vårpropositionen som budgetpropositionen . En sådan ordning ger också större möjlighet att ge uppmärk- samhet åt forskningsfrågorna än om forskningspropositionen läggs fram med budgetpropositionen. Forskning 2000 ser de forskningspolitiska propositionerna i första hand som instrument för den egentliga forskningspolitiken. FoU- insatserna till stöd för utveckling av statlig och annan verksamhet bör behandlas i samband med behandlingen av respektive verksamhetsområ- de. För överblickens skull kan också dessa insatser redovisas, men inte sakbehandlas, i forskningspropositionerna. Det totala greppet blir dock allt mindre rimligt eller möjligt allt eftersom kunskapsaspekter kommer att genomsyra allt mer av det moderna samhället. Forskning 2000 föreslår att två nya typer av dokument, kunskaps- strategier och forskningsstrategier, regelmässigt tas fram som underlag inte bara för statsmakternas beslut utan också för myndigheternas plane- ring och verksamhet. Kunskapsstrategier ska utarbetas område för område av ansvariga myndigheter och eventuellt också andra organ. I kunskapsstrategierna analyseras utifrån bedömningar av framtida utveckling och behov inom berörda områden situationen med avseende på kunskapstillgång och kun- skapsutveckling. Bedömningarna ska, där så är relevant, göras i ett in- ternationellt perspektiv. Tidsmässigt anpassas kunskapsstrategierna till planeringen i övrigt för respektive verksamhetsområde. I huvudsak för- utsätts planeringen i kunskapsstrategierna kunna genomföras utan sär- skilda beslut på statsmaktsnivå. Kunskapsstrategierna bör t.ex. kunna ge underlag för universitetens och högskolornas planering av utbildningsut- budet. Kunskapsstrategierna kan naturligvis också aktualisera frågor som kräver ställningstagande av statsmakterna. Universitet, högskolor och forskningsråd ska ta fram forskningsstra- tegier för arbetet med forskning och forskarutbildning. I dessa ska, uti- från bedömningar av vetenskaplig utveckling och forskningsbehov, redo- visas den övergripande långsiktiga planeringen och policyn med avseen- de på centrala frågor. Bedömningarna ska göras utifrån ett internationellt perspektiv. Forskningsstrategierna redovisas för statsmakterna inför de forskningspolitiska propositionerna. Forskning 2000 föreslår att forskningsråden får i uppdrag att regel- bundet ordna forskarkonferenser, där en bred krets av forskare får möj- lighet att redovisa pågående verksamhet och lämna synpunkter på behov och framtida möjligheter. Enligt Forskning 2000:s mening bör det regelbundet göras analyser och bedömningar som ger överblick över hela det svenska FoU-systemet, viktigare förändringar, utvecklingstendenser, problem och behov etc. och sätter detta i perspektiv av förhållandena och utvecklingen i andra län- der. Det behövs också analyser som sätter in forskningen i ett vidare per- spektiv av kunskapsutveckling och kunskapsförmedling, där också ut- bildningsinsatserna tas upp. Forskning 2000 föreslår att det inrättas ett av forskning och högre utbildning. Institutet ska bland annat svara för att regelbundet ta fram samlade översikter och analyser av svensk forskning och högre utbildning i ett internationellt perspektiv. Institutet ska vidare utifrån egna initiativ eller på uppdrag utreda och analysera olika frågor inom verksamhetsområdet Forskning 2000 har i tidigare kapitel redovisat sina synpunkter på om- fattningen, inriktningen, organisationen och verksamhetsformerna för den statligt finansierade forskningen, dvs. på innehållet i forskningspoli- tik och övergripande planering. I detta kapitel behandlas formerna för forskningspolitik och övergripande planering med avseende på forskning och forskarutbildning. Kommittén går dock inte närmare in på hur det interna arbetet inom regeringen och ska organiseras. Forskningspolitik i dagens bemärkelse är en relativt ny företeelse. Riks- dag och regering har dock engagerat sig i olika forskningsfrågor långt innan detta rubricerades som forskningspolitik. Det har varit frågor som uttryckligen gällt forskning men också frågor som har haft stor reell be- tydelse för forskningen, utan att detta primärt varit vad statsmakternas ställningstaganden gällt. Exempel på det förra är inrättandet av forsk- ningsråden . Exempel på det senare är de synnerligen detaljerade besluten i olika universitets- och högskolefrågor, som stats- makterna fattade ända . Någon exakt tidpunkt går inte att ange för när forskningspolitik etableras som politikområde. Utvecklingen mot forskningspolitik i mer egentlig bemärkelse har pågått och i olika takt i olika län- der. I många började forskningsfrågor och forskningspoli- tik få en mer tydlig markering . Det kan sägas gälla ock- så . och byggdes universitet och högskolor ut och re- formerades. Forskningsråden fick ökade resurser. Den sektorsanknutna forskningen utvecklades i snabb takt. En rapport från () , Forskning och utveckling, gav upphov till en intensiv debatt i forsk- ningspolitiska frågor, där särskilt frågan om inflytandet över forskningen uppmärksammades. aktualiserades av revisorer och i flera mo- tioner en rad forskningsfrågor i . Förslag lades fram bl.a. om den långsiktiga forskningsplaneringen, framtidsforskning, forskningsin- formation, ekonomiskt stöd till forskning för löntagarorganisationer m.m. gav med anledning av dessa förslag regeringen i upp- drag att låta utreda framför allt formerna för planering av de statliga insatserna för forskning och utvecklingsarbete. Uppdraget gavs (tilläggsdirektiv ) till den redan arbetande Forskningsråds- utredningen (FRU). FRU:s förslag lades fram i betänkandet Forskningspolitik (SOU 1977:52).