sou · GMB36d1 · 1999-01-01 00:00:00 — Men endast småbutiker var tillåtna för dem; sybehörsaffärer, mjölkaffärer och liknande. Andelen kvinnor bland handlarna ökade , för att minska avreglering. Nya yrken med bättre försörj- ningsmöjligheter hade börjat växa fram. Med industrialiseringen organiserades arbetet på ett nytt sätt. Fabrikssystemet trängde ut äldre produktionsformer. Marknaden, penningekonomin och lönearbetet i offentligheten fick allt större betydelse. Den ekonomiska incitamentsstrukturen och könsordningen förändrades. I den konkurrens som uppstod försökte män utesluta eller begränsa kvinnors tillträde till lönearbete. Redan under den tidiga industrialiseringen utmejslades tydliga kvinno- och mansyrken. I denna process spelade hantverkstraditionerna en viktig roll. Hantverksutbildade män såg bl.a. med hjälp av de tidiga fackföre- ningarna till att kvinnor utestängdes från vissa yrken och branscher. Kvinnorna sågs av männen som okvalificerade lönenedpressare och som ett hot mot deras försörjning. Industriarbetarna utgjorde av den vuxna befolkningen (15–). Av dessa var kvinnor. Skälet till att andelen kvinnor var så pass hög var att textilindustrin utgjorde en stor andel av industrin. Kvinnorna kom in i textilindustrin , då det var vanligt att manufak- turernas arbetare hade sitt arbete förlagt till hemmen. 18 Men även i textilindustrin tilldelades kvinnorna de rutinartade och lågavlönade arbetsuppgifterna medan männen arbetade med de mer självständiga och högavlönade momenten. Andelen kvinnor bland industriarbetarna minskade från 1912 och har hållit sig . koncentrerades kvinnorna ännu mer till branscher som beklädnads-, läder-, tobaks- och livsmedelstillverkning. expanderade de manliga industrigrenarna. 16Bladh, SOU 1997:113. 17Wikander, 1988; , 1996. 18Lindstedt, 1921; , 1955; Stadin, 1980; , 1985. 19Göransson, 1988. Mot kvinnors ekonomiska oberoende av män viktigare industriarbetet blev, desto mer definierades det som manligt.20 Offentlig sektor öppnas för kvinnor och avlägsna- des successivt allt fler formella hinder för kvinnors utbildnings- och yrkesverksamhet. öppnade små- och folkskolläraryrkena , och senare del började posten, telegrafen och järnvägen att anställa kvinnor. Inom vissa yrken ledde utvecklingen till kvinnlig majoritet , först bland privatskolornas lärare, sedan bland folk- och småskollärarna, telegrafisterna samt sjuk- och socialvårdstjänstemännen. Bakgrunden var att det behövdes försörjningsmöjligheter för borgarklassens ogifta kvinnor. Att de skulle ta pigplats eller arbeta i industrin var otänkbart. Ett annat skäl var att kvinnor hade långt lägre löner än män och de höll nere kostnaderna för arbetsgivaren staten. Detta sågs som positivt, som kvinnors lönearbete utanför hushållet var ett stort ideologiskt problem för många män: Lika djupt som tanken på att medelklasskvinnans plats var i hemmet, lika djupt satt hos de flesta riksdagsmän tanken att statens främsta uppgift var att spara. Resultatet blev en krock mellan dessa normsystem. 22 Statens lösning blev att skapa en medveten skiktning av arbetsupp- gifter, karriärvägar och lön efter kön. Kvinnorna kom att utgöra ett brett bottenskikt, medan toppen och mellangraderna besattes av män. För kvinnliga och manliga lärare gällde t.ex. samma löneplan . Då beslöt att införa högre lön för manliga lärare. Argumenten var att män hade dyrare vanor än kvinnor, män måste anlita mer hjälp i hushållsarbetet och, sist men inte minst, de måste kunna försörja en familj. lönereglering bibehöll löneskillna- derna mellan kvinnor och män men den innebar en höjning av lärarlönerna generellt. En kvinnlig folkskollärares lön var t.ex. betydligt högre än genomsnittslönen för manliga tjänstemän i industrin och ungefär dubbelt så hög som den genomsnittliga manliga industriarbetarlönen. 24 De ekonomiska incitamenten för kvinnor att bryta mot rådande könsordning var således starka. 20Jörberg, 1981; , 1996. 21Carlsson, 1966, s. 303. 22Waldemarson, 1996 citerad i , SOU 1997:113. 23Qvist, 1977. 24Svensson, SOU 1997:136; se även , 1990. SOU 1998:6 Betänkande från dessutom ett arbete med barn, vilket ansågs passande för kvinnor även om de fick betalt för det. Man skulle kunna tro att det slutande 1800-talets nya möjligheter för kvinnor ledde till att mängder av ogifta kvinnor gick ut i offentligt lönearbete. Så var det emellertid inte. En mycket stor majoritet av de ogifta kvinnorna förvärvsarbetade inom ramen för hushållet som medhjälpande familjemedlemmar i faderns jordbruk eller som pigor och hembiträden. De fick en stor andel av sin lön in natura och hade patriarkala arbetskontrakt. De kan inte betraktas som ekonomiskt oberoende. De kvinnor som var egna företagare eller anställda i offentligheten skulle däremot kunna sägas vara ekonomiskt oberoen- de av män. De var inte på samma sätt beroende av faderns eller någon annan mans välvilja. Att avgöra vem som är ekonomiskt oberoende och försörjer sig på sin lön är mycket svårt. De kvinnor som i folkräkningarna räknades som anställda eller egna företagare var de som hade ett stadigvarande arbete eller drev ett företag på heltid. Det var de kvinnor, som kunde försörja sig själva, som betraktades som förvärvsarbetande fram till omkring 1950.25 Därmed kan man också se dem som ekonomiskt oberoende av män. Tabellen nedan visar utvecklingen av andelen ekonomiskt obero- ende kvinnor i denna betydelse. Som jämförelse inkluderas förvärvs- arbetande män exklusive jordbrukarsöner, drängar, statare m.fl. som också fick en stor andel av sin lön in natura och hade patriarkala arbetskontrakt. Andel ekonomiskt oberoende kvinnor och män, procent, , 1870–1950. Källa: Beräknat från , 1966, tabell 4, 24, 26, 27. 25 , 1987; 1989. Mot kvinnors ekonomiska oberoende av män Tabellen visar att av samtliga kvinnor, , var ekonomiskt oberoende . Det dröjde innan en fjärdedel av kvinnor försörjde sig själva genom lönearbete och därigenom var ekonomiskt oberoende av män. Andelen män som var egna företagare eller som lönearbetade i offentligheten är mycket högre . Hem och arbete skiljs åt för männen, men inte för kvinnorna Industrialismen födde en ny arbetsfördelning efter kön. Vanligtvis beskrivs perioden så att människor för sin försörjning blev beroende av att kunna sälja sin arbetskraft på marknaden och att hem och arbete skildes åt. Den beskrivningen stämmer bra på män och mäns arbete, men mindre bra på kvinnor och kvinnors arbete. Det var det avlönade arbetet som flyttades ur hemmen och framför allt männen som följde med. Det oavlönade arbetet blev kvar, liksom i hög grad kvinnorna. För de ogifta kvinnorna utgjorde pig- och hembiträdesjobb den dominerande sysselsättningen . Det var inte bara pigor, hembiträden och guvernanter som bodde där de arbetade. Inte av samtliga kvinnliga hantverkare utövade sitt yrke i bostaden . 27 Ogifta kvinnors privatliv kontrollerades och begränsades på ett sätt som var otänkbart vad gällde mäns. Sjuksköterskeyrket krävde t.ex. att yrkesutövarna levde i celibat, förblev ogifta och bodde på sjukhuset.28 I annonser för anställning fanns ofta krav på att kvinnliga kontorister, butiksbiträden mm. skulle bo hos sin familj.29 Gifta kvinnors förvärvsarbete minskar fick gift kvinna rätt att förfoga över sin arbetsinkomst, men arbetstillstånd måste hon fortfarande begära av sin man. I och med den nya (1921) blev också gifta kvinnor myndiga. Mannens målsmanskap upphörde och båda makarna fick samma skyldigheter och rättigheter när det gäller hemmets förvaltning, försörjningsbördan och barnens uppfostran. Fadern var dock för- 26Nyberg, 1989. 27Särskilda folkräkningen 1935/36 VIII, s. 34. 28Öberg, 1994. 29Nilsson, 1996, s. 53. SOU 1998:6 Betänkande från myndare för barnens förmögenhet. fick modern samma bestämmanderätt över barnens ekonomi som fadern. 1923 kom den s.k. behörighetslagen som innebar att även kvinnor kunde få högre statliga tjänster, med undantag för befattningar inom polisen och det militära samt prästtjänster. Därmed var kvinnor formellt jämställda med männen på i stort sett hela arbetsmarknaden. Eftersom födelsetalen dessutom var låga var förutsättningarna goda för att gifta kvinnor skulle kunna vara ekonomiskt oberoende av sina män. Utvecklingen var dock motsägelsefull. Andelen gifta kvinnor som förvärvsarbetade minskade kontinuerligt . Det berodde framför allt på att jordbruk lades ner och jordbrukarhustrurna, som praktiskt taget samtliga förvärvsarbeta- de (i mannens jordbruk, utan lön), blev allt färre. Mjölkens växande ekonomiska betydelse och införandet av mjölkmaskiner ledde till att den könsordning som föreskrev att endast kvinnor kunde mjölka upphävdes. Istället blev mjölkningen, med hjälp av mjölkma- skiner, ett manligt arbete. Ladugården blev en manlig arbetsplats och jordbrukarhustrurna ägnade mer tid till det vi kallar hushållsar- bete.31 Depressionen och den höga arbetslösheten bland män skärpte motståndet ytterligare mot framför allt gifta kvinnor på arbetsmarknaden. Diskrimineringen av dessa försvarades och stöddes av flera . begärde t.ex. att LO skulle verka för att gifta kvinnor inte skulle få anställas i statlig tjänst, och arbetade konsekvent mot dubbelanställningar, dvs. att båda parter i ett äktenskap hade anställning. som gifta kvinnor blev myndiga växte det också fram en ideologi om de båda könens komplementära roller, dvs. en könsordning där idealet var den ekonomiskt beroende hustrun och den manlige familjeförsörjaren. Kvinnan flyttades från det hårda arbetet i jordbruket till hemmet. Idén om den professionella husmo- dern föddes. Hemmafruideologin nådde jordbrukar- och arbetarklasskvinnorna . Männens reallöner steg, vilket underlättade verkställandet av denna ideologi. Många arbetarhustrur slutade för- värvsarbeta om familjens ekonomi tillät det. 30Hamrin-Thorell, 1969. 31Nyberg, 1989; , 1992. 32Qvist, 1974. 33Hirdman, 1990; , 1996; , 1990; (red. ), 1994; Södling , SOU 1997:113. Mot kvinnors ekonomiska oberoende av män arbetsmarknaden var lågt avlönade, osäkra, tunga arbeten med långa arbetsdagar framför allt med att tvätta och städa åt andra. Gifta kvinnors arbete blir icke-arbete 1930 till 1950-talens ideala könsordning var att en gift kvinna inte skulle lönearbeta och att en man skulle försörja sin familj. I den mån gifta kvinnor lönearbetade doldes det på olika sätt. Man och barn skulle inte märka något och inte andra heller. Arbetarklassens kvinnor arbetade deltid (men räknades inte med i den officiella förvärvsstatis- tiken) med att städa i skolor, på kontor och i andras hem, de bar ut tidningar m.m. De fick lön i pengar, de utförde ibland sitt arbete i offentligheten, men de gjorde det när ingen annan var där, eller . Även språket dolde att kvinnor arbetade. Arbete blev lika med lönearbete och knöts till den manlige familjeförsörjaren. Mannen för- vandlades från husfader till löntagare och kvinnan från arbets- kraft i hushållet och jordbruket till hemmafru vars främsta uppgift var att se till mannens och barnens behov. Helst skulle också hushållsarbetet skötas så att mannen inte märkte något. 34 Gifta kvinnors arbete i hushållen definierades nu som icke-arbete. Hon tog hand om hushållet och barnen, skötte familjen, gick hemma och betecknades som hemmafru oavsett vad hon gjorde: Min mor var under min barndom hemmafru, som skötte om jord- bruket (Isacson, 1994:127). ökade också äktenskaps- och födelsefrekvenserna efter att ha varit sjunkande. Andelen oäkta barn minskade. Parfamiljen med barn blev en stor kategori och en relativt stor andel av de gifta kvinnorna ägnade sig på heltid åt hushålls- och vårdarbete, i den ordningen, under några årtionden. Gifta kvinnors lönearbete ökar som gifta kvinnors förvärvsarbete minskade, ökade andelen gifta kvinnor som löne arbetade i offentligheten sakta men säkert. lönearbetade av alla gifta kvinnor heltid och kontinuerligt. Andelen ökade till 1950.35 34Berner, 1996. 35Nyberg, 1989, tabell 17.3. SOU 1998:6 Betänkande från Det är möjligt att hemmafruideologin förlorade sin dragningskraft tidigare i medel- än i arbetarklassen åtminstone i städerna. Välutbil- dade kvinnors arbetsvillkor var mycket bättre än arbetarklasskvinnor- nas. I t.ex. lönearbetade av lärarhustrur- na 1936. Av de fåtaliga kvinnliga tandläkarna och läkarna var gifta.36 Löneskillnaderna mellan olika grupper var stora, och välutbildade kvinnor hade goda möjligheter att anställa någon som skötte hushållsarbetet. Många hade hembiträde, ibland flera stycken. 37 De ekonomiska incitamenten för lönearbete var starka och brottet mot könsordningen inte så stort och hushållsarbetet skötte någon annan. Viktiga anledningar till kvinnors ökade lönearbete var att efterfrå- gan på kvinnlig arbetskraft steg och att kvinnolönerna höjdes, både för kvinnliga arbetare och kvinnliga tjänstemän i privat sektor. Kvinnornas löner höjdes i förhållande till mäns , strax efter och och . Fram till omkring 1960 berodde de minskade löneskillnaderna mellan kvinnor och män på att kvinnor sökte sig till bättre betalda yrken. De lämnade hembiträdesplatserna för anställningar framför allt inom handeln och offentlig sektor. beror de minskade löneskillnaderna mellan kvinnor och män på att löneskillnaderna generellt minskade I och med att kvinnors löner steg blev de ekonomiska incitamenten för kvinnor att gå ut i lönearbete allt starkare, som könsordningen förändrades i riktning mot ett accepterande av att även gifta kvinnor lönearbetade. Kostnaden för att upprätthålla ideologin om separata sfärer och mannen som ensamförsörjare av familjen hade blivit alltför hög. Dagens könsordning har sina rötter i historien. 36Nyberg, 1989, Bilaga 11; Särskilda folkräkningen 1935/36 VIII, s. 33. 37Nyberg, 1989, kap. 9; , 1996, s. 74. 38Svensson, SOU 1997:136. Inom dagens könsteoretiska forskning betraktas inte språk och kun- skap som objektiva avbildningar av verkligheten utan som ideologis- ka konstruktioner vilka medverkar till kvinnors fortsatta underordning och där den som har den större käppen har bättre möjligheter att påtvinga andra sina definitioner av verkligheten. Ekonomisk makt handlar därmed inte bara om pengar, utan också om makten att definiera vad som skall betraktas som ekonomi, produktion, investeringar, arbete osv. och därmed också vem som är ekonomiskt aktiv, produktiv, arbetande osv.2 BNP, makt och kön Det är män som definierat ekonomiska begrepp och utarbetat ekono- miska teorier. Mäns beskrivning av den ekonomiska verkligheten accepteras som allmängiltig, medan kvinnors erfarenheter i hög grad osynliggörs. Det beror inte på någon manlig konspiration utan på att definitioner av ekonomiska begrepp, ekonomiska teorier och beskrivningar av den ekonomiska verkligheten är baserade på mäns erfarenheter. Ett exempel är definitionen av produktion. Begreppet ger intryck av att spegla den ekonomiska verkligheten, när det egentligen endast är fråga om en del av den ekonomiska verkligheten. Detta är ett resultat av samhälleliga processer och maktrelationer och inte av naturen givet. Resultatet av avlönat arbete betraktas som produktion och resul- tatet av oavlönat som icke-produktion i i-länder. Män ägnar mer tid åt avlönat arbete än oavlönat och kvinnor mer tid åt oavlönat än avlönat. Merparten av resultatet av kvinnors arbete betraktas därmed inte som produktion och ingår inte heller i ekonomiska analyser och prognoser och kvinnor betraktas inte som arbetande i samma grad som män. 1Detta avsnitt bygger på , SOU 1997:138. 2Berger & Luckmann, 1979, s 129. SOU 1998:6 Betänkande från Den ekonomiska verkligheten beskrivs i hög grad utifrån nationalrä- kenskaperna. I dessa finns uppgifter om BNP, den ekonomiska aktiviteten i olika sektorer i ett lands ekonomi, inkomsterna, konsumtionen, investeringarna, exporten, importen osv. Nationalrä- kenskaperna används för att bedöma den ekonomiska utvecklingen och för att utforma den ekonomiska politiken. Hur nationalräkenskaper skall upprättas fastställs i Accounts (SNA). Dessa regler utarbetas av FN och används sedan av alla länders finansdepartement, , Internatio- nella Valutafonden, och många andra. Data från nationalräkenskaperna ingår i finansplaner, statsbudgetar, ekonomis- ka analyser och prognoser i världens alla länder. BNP i enskilda länder ligger till grund för hur mycket varje land skall betala i avgift till FN och EU, huruvida ett land får låna pengar av och på vilka villkor etc. Det är knappast möjligt att underskatta betydelsen av nationalräkenskaperna för beskrivningen av den ekonomiska verkligheten och för den ekonomiska politiken. Avgörande för vad som skall inkluderas i nationalräkenskaperna och därmed också i BNP, är den s.k. produktionsgränsen. Enligt SNA 1993 faller alla varor och tjänster som produceras av företag och säljs på en marknad innanför produktionsgränsen. Sådana varor och tjänster är lätta att identifiera och de har ett pris. Det sistnämnda gäller inte merparten av de varor och tjänster som produceras i den offentliga sektorn. De är i huvudsak skattefinansierade och säljs normalt inte på en marknad. Trots det inkluderas de i BNP, och de åsätts då det pris som det kostar att framställa dem. Där ingår t.ex. sjuksköterskelöner och kostnaden för engångssprutor. Enligt SNA skall också illegal produktion av varor och tjänster som säljs på en marknad inkluderas i BNP, t.ex. prostitution, smuggling, narkotika- handel.3 I verkligheten saknas ofta data om illegal produktion och produktion för egen konsumtion (framför allt u-landskvinnors) och värdet av det kan endast bli uppskattningar. 4 I i-länder sammanfaller i hög grad avlönad produktion med den produktion som ingår i BNP och den oavlönade produktionen med den som utesluts. 3Examples of activities which may be illegal but productive in an economic sense include the manufacture and distribution of narcotics, illegal transportation in the form of smuggling (often a form of own-account illegal production) and services such as prostitution (SNA 1993:128). 4För en översikt se , 1992. Makten att beskriva den ekonomiska verkligheten Hur mycket är av oavlönat hemarbete värd? har intresset för det oavlönade arbetet ökat markant. Många länder har gjort tidsanvändningsstudier. De visar att det oavlönade hemarbetet mätt i antal arbetstimmar är av lika stor eller större omfattning än det avlönade arbetet. I räknar man med att 1993 ägnades 7 miljarder timmar åt oavlönat hemarbete och 6,35 miljarder åt avlönat arbete. görs också beräkningar av hemarbetets värde. Mätt i pengar blir hushållsarbetet mindre värt i förhållandet till BNP än om man mäter , men värdet är fortfarande betydande. Hur mycket är då av oavlönat hemarbete värd? Olika metoder används för att beräkna hemarbetets värde. För det första kan man använda en timlön för allt hemarbete oavsett vad arbetsuppgifterna består av. Då multiplicerar man den timlön ett hembiträde har med antalet hemarbetstimmar. Ett andra alternativ är att multiplicera antalet matlagningstimmar med en kokerskas lön, antalet städtimmar med en lokalvårdares osv. Ett tredje alternativ är att en timmes hemarbete åsätts ett värde som motsvarar den lön en person avstår ifrån för att utföra hemarbete. Till exempel: en barnsköterska som utför hemarbete avstår från en barnsköterskelön, varpå man åsätter hemarbetet denna lön. Det hemarbete en direktör utför, åsätts värdet av en direktörslön osv. Man måste också avgöra om värdet gäller före eller efter skatt och om semesterersättning och socialförsäkringsavgifter ingår eller ej m.m. En genomgång av cirka 30 internationella studier av hemarbetets värde visar att variationen är stor. I något fall använder man den lön som de personer som deltog i undersökningen uppgav, i andra fall beräknas den på officiell lönestatistik. I andra fall använder man den genomsnittliga timlönen, övertidsersättning, minimilönen, lön före och efter skatt och/eller socialförsäkringar osv. 6 Det är således inte överraskande att beräkningar av hemarbetets värde skiljer sig mycket åt. Uttryckt som andel av BNP uppgår det till mellan . Skillnaderna beror främst på olika värderingsmetoder, inte på skillnader i hemarbetets omfattning. 5SOU 1997:17, figur 8.1. 6Chadeau, 1994. 7Nyberg, SOU 1997:138. SOU 1998:6 Betänkande från Hemarbetets värde – en kvinnofråga? Krav på att det oavlönade hemarbete skall mätas, värderas och inkluderas i nationalräkenskaperna har drivits som en kvinnofråga t.ex. vid FN:s kvinnokonferenser. Det skedde redan i år 1975 och upprepades i . I beslutades att metoder skall utarbetas för att värdera det oavlönade hemarbetet. 9 Kravet på att det oavlönade hemarbetet skall mätas och värderas kan ses som ett försök från kvinnors sida att tillägna sig makt genom att omdefiniera ekonomiska begrepp och beskriva en annan ekono- misk verklighet. Det främsta syftet är att påvisa hemarbetets stora samhälleliga värde och att de som utför det kompenseras genom rättigheter i socialförsäkringssystemen, pensioner, vid arbetsskada, vid skilsmässa osv. Några driver också kravet på wages for housework. Att åsätta hemarbetet ett värde är dock problematiskt, inte enbart praktiskt utan också politiskt. För det första: om hemarbetet åsätts ett högt värde så visar man att det är av stort samhälleligt värde – men man visar också att det knappast lönar sig för kvinnor att lönearbeta. För det andra: en uppvärdering av det oavlönade hemarbetet kan också legitimera, och därigenom förstärka, den rådande könsarbets- delningen. Kvinnor kan även fortsättningsvis stå för merparten av det oavlönade, men uppvärderade hemarbetet, och männen för merparten av det avlönade arbetet. Det går stick i stäv med det ideal som innebär att det oavlönade hemarbetet är ett ansvar som skall delas lika mellan kvinnor och män. För det tredje: om det oavlönade arbetet och produktionen åsätts ett värde, så innebär det också att kvinnors inkomster ökar och inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män minskar. Ett värde på hemarbetet riktar uppmärksamheten bort från det faktum att det oavlönade hemarbetet faktiskt är oavlönat, att kvinnors inkomster är lägre än mäns och döljer kvinnors ekonomiska beroende av män. Det är en väsentlig skillnad mellan att ha ett avlönat arbete och egna pengar och att utföra ett arbete som åsätts ett värde. För det fjärde: det blir möjligt att dra slutsatsen att värdet av hemarbetet, och de inkomster kvinnor får av detta, innebär att kvinnor får kompensation för sitt arbete och att ökad arbetslöshet och nedskärningar i välfärdsstaten kan kompenseras genom ökad oavlönad produktion i hushållen. 8Nairobi Forward for the Advancement of Women, paragraf 120. 9UN 1995, paragraf 206 (f). Makten att beskriva den ekonomiska verkligheten Tid eller värde? Begreppen produktion/icke-produktion är könsneutrala begrepp som får könsspecifika utfall beroende på att kvinnors och mäns arbete och produktion strukturellt är olika. SNA-definitionerna underskattar kvinnors produktion och arbete. Dessa definitioner har sin grund främst i mäns erfarenheter och täcker främst mäns arbete och produktion. Merparten av kvinnors arbete och produktion osynliggörs och vad som betraktas som ekonomi, produktion och arbete utgör endast en del av den ekonomiska verkligheten. Används istället definitioner som inkluderar det oavlönade hemar- betet, är risken stor att kvinnors ogynnsamma ekonomiska ställning, begränsningarna i kvinnors möjligheter att bli ekonomiskt oberoende av män och att kunna försörja sig själva döljs. Frågan är vilket som är viktigast: att visa att kvinnor i lika hög grad som män är ekonomiskt produktiva och ekonomiskt aktiva även om arbetet och produktionen är oavlönad eller att visa på den ojämställda fördelningen av oavlönat och avlönat arbete mellan kvinnor och män. I det första fallet kan kvinnors och mäns oavlönade hemarbete ges ett ekonomiskt värde, i det andra fallet är det bästa sättet tidsanvändningsstudier.