sou · GMB366d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Mer övergripande insatser, t ex bredare kompetensutvecklingsinsatser, stämmer också bättre med de regionala centrens uppdrag. Stödet för förskolebarn med synskada utgör en särskild fråga i sammanhanget. Detta genom att stödet är organiserat inom och därmed direkt berört av kommitténs förslag till regionala center för specialpedagogiska frågor. På menar kommittén att stödet till förskolebarn med synskada bör organiseras på samma sätt som för övriga grupper förskolebarn med funktionshinder. Det krävs dock en lösning även på kort sikt. Kommittén menar därför att ansvaret för stöd till förskolebarn med synskada bör föras till de regionala centren för specialpedagogiska frågor. Kommittén vill understryka att det i så fall inte bör vara de regionala centrens uppgift att svara för stöd till barn och familj av habiliterande karaktär, utan landstingens. SIH:s konsulenter för förskolebarn med synskada gör insatser som har inslag av habiliterande karaktär. Enligt SIH:s instruktion skall institutet ha en fältorganisation för den specialpedagogiska stödverksamheten. Där finns konsulenter för bl a synskadade, rörelsehindrade, döva-utvecklingsstörda och bilnda-utvecklingsstörda elever och dövblinda vuxna inom det offentliga skolväsendet. Det offentliga skolväsendet består av det offentliga skolväsendet för barn och ungdom och det offentliga skolväsendet för vuxna. Begreppet elev används i lagstiftningen både för barn- och ung- domsskolan och för vuxenutbildningen. I SIH:s instruktion avgrän- sas således inte uppdraget till att gälla endast barn och ungdomar. har dock av resursskäl prioriterat att ge stöd i specialpedago- giska frågor till kommunerna för barn och ungdom med funktions- hinder. I sammanhanget är det värt att påminna om uppdraget till plane- ringsberedningarna . De skulle i första hand samordna insatserna för elever i , sameskolan, specialskolan och gymnasieskolan och elever med flerhandikapp i särskolan. dock vid behov samordna insatserna för studerande med handikapp i utbildning för vuxna och för studerande med flera funktionshinder i vuxenutbildningen för utvecklingsstörda (särvux). I förslaget till regionala center i specialpedagogiska frågor har kommittén begränsat uppdraget till att gälla barn- och ungdomssko- lan. Kommittén ser att det är logiskt att centren också skall kunna ge stöd till skolhuvudmännen för elever i vuxenutbildning. Kommittén menar dock att detta är en fråga för (U1995:09) att ta ställning till. har i tilläggsdirektiv (dir 1997:104) givits i uppdrag att utreda situationen för studerande inom alla former av vuxenutbildning. Kommittén vill i sammanhanget uppmärksamma behovet av stöd till universitet och högskola för studerande med funktionshinder. Kommittén är inte beredd att ta ställning till om också ett sådant stöd bör vara en uppgift för den regionala stödorganisationen. Slutligen bör uppmärksammas att SIH:s konsulentstöd till vuxna dövblinda inte, vilket man skulle kunna tro av instruktionen, avser vuxna dövblinda inom det offentliga skolväsendet. Vuxna dövblinda återfinns huvudsakligen inom folkbildningen. Vid ett genomförande av kommitténs förslag till ny organisation måste ställning tas till dövblindkonsulenternas framtida organisatoriska hemvist. 9Lärarutbildning och lärarfortbild- ning Lärarutbildningens inriktning, kvalitet och dimensionering är ett betydelsefullt medel för statsmakterna att upprätthålla nationella mål och en över hela landet likvärdig kvalitet inom skola och förskola. Detta har blivit allt viktigare med anledning av de stora förändringar som har genomförts inom skolan. Även statens engagemang i fortbildning/kompetensutveckling ger staten ett viktigt styrmedel. Sammantaget innebär kommitténs tidigare överväganden och förslag att det ställs nya krav på såväl grundutbildningen, påbygg- nadsutbildningen, rektorsutbildningen som fortbildningen av lärare, specialpedagoger och rektorer/skolledare. Mot denna bakgrund utvecklar kommittén i detta kapitel sin syn på den framtida utbild- ningen och fortbildningen/kompetensutveckling av och för dessa grupper. Budskapet riktar sig i hög grad till (dir 1997:54) som skall lämna förslag till förnyelse av lärarutbildningen. Enligt direktiven skall behovet av specialpedagogisk kompetens bland lärarna särskilt analyseras. Här behandlas endast de specialpedagogiska inslagen i grundut- bildningen. När den nya grundskollärarutbildningen inrättades /89 ingick enligt 10 poäng specialpedagogik obligatoriskt i utbildningen. Man lade alltså redan då vikt vid att alla lärare skulle få en utbildning för undervisning av elever i behov av särskilt stöd och därigenom ges bättre möjligheter att undervisa grupper av elever med skiftande studieförutsättningar och bak- grund. 310 Lärarutbildning och lärarfortbildning Detta fick emellertid inte något större genomslag i utbildningen, vilket bl a visades av den utvärdering och uppföljning av grundskol- lärarlinjen (UTGRUND) som genomfördes av dåvarande Universi- tets- och högskoleämbetet (UHÄ)176. I tilläggsdirektiv angavs att utvärderingen bl a skulle belysa på vilket sätt lärarutbildningen avser att utveckla de studerandes pedagogiska kompetens, särskilt med avseende på elever med svårigheter. Gemensamt för de flesta utbildningsorter var att de studerande efterlyste mer kunskaper i specialpedagogiska frågor. Den special- pedagogiska kompetensen upplevdes i allmänhet som bristfällig i förhållande till de krav som skolan ställer. Utvärderingar i och gav vid handen att av de studerande med inriktning mot åk 1 - med inriktning mot åk 4 - 9 ansåg att de inte haft några specialpedagogiska inslag i utbildningen och att de inte visste vad som menas med detta. Även resultatet från lokala utvärderingar visar på samma förhål- lande när det gäller inslagen av specialpedagogik i lärarutbildning- arna och de studerandes uppfattning av hur väl förberedda de är att arbeta med barn med särskilda behov. I en studie om lärarkompetensen med avseende på i vilken ut- sträckning lärare i slutet av sin utbildning känner sig förberedda att ta emot s k individintegrerade elever med funktionshinder i grund- skoleklass177 framgår att flera studerande känner en tämligen dålig beredskap inför en sådan uppgift, och att många av dem som känner sig ha en viss kompetens på området, anser att de tillägnat sig denna antingen innan de påbörjat sin lärarutbildning eller . Hur specialpedagogik hade studerats var oklart för flera av de studerande. En synpunkt som uppkom var att när specialpedagogik studerades var det inte tillräckligt fokuserat. Det behandlades då inte så att de studerande under praktiken skulle kunna uppmärk- samma och reflektera över sådana problem. En utvärdering som bygger på intervjuer med såväl skolledare som relativt nyutexaminerade lärare visar att såväl lärarna som skolledarna ansåg att social förmåga var den överlägset viktigaste aspekten på lärarkompetens. 176En grund att bygga på; 1992:21 177Kompetens att undervisa elever med funktionshinder i normalklass. Blivande grundskollärares uppfattningar; Rapport nr 68 Ped.inst. 178Överensstämmer lärarutbildningen med yrkets faktiska krav och behov? ; Särtryck och småtryck från Inst. för pedagogik och special- metodik, , Nr 829 Flertalet av skolledarna inledde med att konstatera att begreppet lärarkompetens har förändrats ganska radikalt – från att i första hand ha handlat om att undervisa och för- medla kunskaper har lärarens uppgift och kompetens mer och mer inriktats på att fungera som en bra arbetsledare och coach. Arbets- ledaren förväntas kunna strukturera ett ämnesområde och stimulera eleverna till att själva söka vidare, men han eller hon skall dessutom fungera som socialarbetare, extraförälder och trygghetsskapare. Lärarbehörighet och goda ämneskunskaper är naturligtvis en viktig bas och det ger läraren trygghet, men det räcker inte framhöll man för, Om läraren inte når eleven med sitt budskap, inte kan skapa en relation spelar det ingen roll hur kunnig han eller hon är i sina ämnen. Flera skolledare, företrädesvis inom gymnasieskolan, betonade vikten av ökad specialpedagogisk kompetens hos lärarna vilket bl a motiverades med att framtidens gymnasieskola kommer att bli en skola för alla . Gymnasielärarna kommer i större utsträckning än att möta elever med inlärningsproblem som de måste få bättre handlingsberedskap inför. Mötet med verkligheten i meningen arbetsbördan, disciplin- problemen, omfattningen av psyko-sociala problem och kognitiva svårigheter bland eleverna upplevde många lärare sig mindre väl förberedda för liksom att kunna hantera konflikter av olika slag och samverka med föräldrar. Det blev en chock när man kom ut och insåg hur många barn det finns med särskilda behov. Vad gör jag med ett MBD-barn?. Elever med dyslexi känner jag mig totalt oförberedd på, ska jag göra skillnad på dyslexibarn och andra som har problem?. Har en särskoleelev i min klass, försöker utgå från där han befinner sig. Man efterlyste från flera håll, såväl grundskol- som gymnasielärare, mer specialpedagogik i lärarutbildningen –i några fall hade man överhuvudtaget inte berört dessa frågor under utbildningen – och mer diskussion kring de psyko-sociala problemens följder för verk- samheten i skolan. En liknande undersökning baserad på intervjuer med fritidspeda- goger, förskollärare och föreståndare vid daghem och fritidshem179 visar att även dessa grupper kännerbehov av ökade kunskaper och en annan handlingsberedskap för att klara av barn i behov av särskilt stöd. 179 Överensstämmer lärarutbildningen med yrkets faktiska krav och behov? ; Särtryck och småtryck från Inst. för pedagogik och specialmetodik, , Nr 861 312 Lärarutbildning och lärarfortbildning När det blev dags att 1993 införa målstyrning även inom högskole- utbildningen försvann den detaljerade regleringen genom utbild- ningsplaner. Dessa ersattes av målformuleringar i form av exa- mensbeskrivningar som ingår i Examensordningen (Högskole- förordningen, bilaga 3). I examensbeskrivningen anges dels omfatt- ning (antal poäng), dels mål för respektive examen. De specialpe- dagogiska kraven formuleras på följande sätt för såväl grundskollä- rar- som gymnasielärarexamen: ·sådana insikter i pedagogik, specialpedagogik, didaktik, psykologi och metodik som krävs för att bedriva den undervisning som utbildningen är inriktad mot och lösa normala elevvårdsproblem i skolan (kommitténs kursivering). I examensbeskrivningen för barn- och ungdomspedagogisk examen med inriktning mot arbete som förskollärare eller som fritidspeda- gog, som har så gott som identiska formuleringar av kraven som grundskollärarexamen, saknas i ovanstående moment den sista satsen, och lösa normala elevvårdsproblem i skolan. I stället finns ytterligare ett moment ·god förmåga att planera, genomföra, utvärdera och utveckla arbete med barn och ungdomar i grupp samt god kännedom om och skolan avseende mål, verksamhet och organisation. Som en uppföljning av några av de resultat och slutsatser som kom fram genom den tidigare nämnda utvärderingen (UTGRUND), och för att bedöma effekterna av de senaste refor- merna inom skola och högskola på lärarutbildningens innehåll och utformning, gjorde /95 en förnyad utvärdering vid två större universitetsorter och två mindre hög- skolor med enbart 1 – 7 utbildning. Det visade sig bl a att omfånget i pedagogikstudierna varierade kraftigt mellan det fyra orterna, från 7 – 8 poäng till 30 – 35 poäng. 181Det som var mest påtagligt var att studien visade att vissa peda- gogiska områden inte givits ett utrymme som kan anses svara mot examensordningens krav. Det gällde särskilt elevers utveckling, t ex 180 Professionella lärare? ; utvärdering av grundskol- lärarutbildningen 181 Med pedagogik avses i det här sammanhanget den del av den praktisk- pedagogiska utbildningen – PPU – som hänför sig till ämnet pedagogik; i övrigt kan i PPU ingå psykologi, metodik, didaktik och praktik; i vissa fall anges specialpedagogik som särskilt moment vid sidan av pedagogik, t ex i examensordningen. elevers kunskapsutveckling samt elevers olika svårigheter och handikapp, och den lokala skolans utveckling. En studerandeenkät inom samma undersökning visade att frågor om huruvida utbildningen gett insikt och kunskaper om elevers olika svårigheter, om skolans fostrande uppgifter, om åtgärder mot mobbning och om etiska och moraliska frågor erhöll mycket låga värden i jämförelse med dem som erhölls för ämneskunskaper. Pedagogikens svaga ställning på de flesta lärarutbildningar på- pekades även av den arbetsgrupp för översyn av lärarutbildningen som utbildningsministern tillsatte . Pedagogikstudierna omfattar på flera håll endast 5 – 10 poäng av utbildningen. Det an- sågs särskilt besvärande med tanke på att pedagogik är ett av de ämnen lärare kan fortsätta forskarutbildning i – och för vissa lärare i stort sett det enda ämnet. Det gör att det ofta krävs omfattande påbyggnad som förberedelse för forskarutbildning i pedagogik. Även gjorde en utvärdering som uppföljning av UTGRUND. Det skulle vara en selektiv utvärdering med ett urval av sex aspekter som grund för arbetet: jämställdhetsaspekten, didakti- kens utformning, lärarutbildarnas kompetens, den vetenskapliga nivån, pedagogikämnets karaktär samt naturorientering och natur- vetenskap. Specialpedagogik berördes inte i rapporten 183. Däremot konstaterades att de studerande hade svårt att överhuvudtaget urskilja pedagogikämnet i sin lärarutbildning. och högskola har det fulla ansvaret för sin utbildning och för organisationen av studierna fram till de examina som regeringen fastställt i högskoleförordningen. Det innebär att både utformning och innehåll kan variera. Grundläggande lärarut- bildning finns på sexton orter. Kommittén har gått igenom utbildningsplaner m fl dokument från samtliga anordnare av grundläggande lärarutbildning. I de flesta fall framgår inte klart vilka specialpedagogiska moment som ingår i grundutbildningen. Huvudintrycket är att dokumenten talar i mycket allmänna ordalag med vaga formuleringar om en skola för alla, elever i behov av särskilt stöd och att förebygga och motverka svårigheter. De områden som särskilt lyfts fram är läs- och skriv- svårigheter och matematiksvårigheter. I några få fall förekommer enstaka poäng särskilt i specialpeda- gogik, i allmänhet som del i den praktisk-pedagogiska utbildningen. 182Lärarutbildning i förändring;Ds 1996:16 183Grundskollärarutbildningen ; En utvärdering. 314 Lärarutbildning och lärarfortbildning Ett undantag utgörs av högskolan i som har en obligato- risk specialpedagogisk kurs på 10 poäng i sina grundskollärarut- bildningar (Specialpedagogik och ett utvecklande arbetssätt), medan utbildningarna i och har 10 poäng uppdelat på olika sätt. I gymnasielärarexamen ingår sällan specialpedagogiska mo- ment, trots att gymnasielärarna numera i allt större utsträckning kommer att möta elever med inlärningsproblem. I de fall valbara kurser förekommer, omfattande 5 – 10 poäng, finns möjlighet att välja kurser med specialpedagogisk inriktning. Detta sker dock i konkurrens med ett antal andra viktiga områden, t ex mobbning, invandrarkunskap, IT m m. satsar generellt på en specialpedagogisk profil, vilket bör kunna komma de studerande på grundutbildningen till del. ersattes den tidigare speciallärarutbildningen av en specialpedagogutbildning. Denna utbildning skulle som tidigare leda till allmän specialpedagogisk kompetens med särskild inriktning mot något av de fyra områdena dövhet och hörselskada, synskada, psykisk utvecklingsstörning eller komplicerad inlärning. Den skulle dock även utvidga yrkesutövarens kompetensområde till att omfatta ett ansvar för alla skolans elever, samt att omfatta viss väglednings- och handledningsfunktion inom arbetsenheter och institutioner. Den nya utbildningen innebar alltså en tydlig förskjutning av den gamla speciallärarens yrkesroll från att vara undervisande till att även innehålla en handledande och konsultativ funktion. Specialpe- dagogens rollinnehåll har också en klarare pedagogisk avsikt som avlägsnar sig från tidigare specialpedagogisk verksamhets vår- dande och rehabiliterande funktion. förändrades ånyo utbildningen och en särskild examensordning för bl a specialpeda- goger infördes. erbjuds specialpedagogutbildning på fem orter (se tabell 9.1). Endast erbjuder samtliga inriktningar. Orter med specialpedagogutbildning. Examensbeskrivning för specialpedagogexamen: 184 Specialpedagogexamen kan utfärdas för inriktning mot komplicerad inlärningssituation, mot dövhet eller hörselskada, mot synskada eller mot utvecklingsstörning. Specialpedagogexamen uppnås efter fullgjorda kursfordringar om minst 40 poäng. Därtill ställs krav på annan avlagd lärarexamen. I examensbeviset skall anges för vilken verksamhet utbildningen är avsedd. Mål (utöver de allmänna målen i 1 kap. 9 § högskolelagen) För att erhålla specialpedagogisk examen skall studenten ha ·de kunskaper och färdigheter som behövs för att aktivt kunna arbeta med barn, ungdomar och vuxna i komplicerade inlär- ningssituationer inom såväl skola, barnomsorg och vuxenutbild- ning som habilitering/rehabilitering, ·de kunskaper och förhållningssätt som ger kompetens för un- dervisande, handledande och rådgivande pedagogiska uppgifter avseende personal inom barnomsorg, skola, vuxenutbildning och rehabilitering, ·förmåga att använda datorer och andra informationstekniska hjälpmedel för egen inlärning och kunskap om hur dessa hjälp- medel kan användas i undervisningen av barn och ungdo- mar/elever, om denna kunskap inte ingår i den tidigare avlagda lärarexamen, ·redovisat ett examensarbete i vilket ingår att relatera de veten- skapliga teorier studenten blivit förtrogen med till de kommande arbetsuppgifterna. 184 Ur Högskoleförordningen SFS 1993:100 bil.3 316 Lärarutbildning och lärarfortbildning För att erhålla specialpedagogexamen med inriktning mot kompli- cerad inlärningssituation skall studenten ha ·kompetens att undervisa människor med lindrigt begåvnings- handikapp och andra funktionshinder samt kognitiva, språkliga och/eller sociala och känslomässiga problem. För att erhålla specialpedagogexamen med inriktning mot dövhet eller hörselskada skall studenten ha ·de kunskaper och färdigheter som behövs för att undervisa döva och hörselskadade, ·förmåga att utan svårighet kommunicera med döva/hörsel- skadade på teckenspråk, ·kunskap om sociala och känslomässiga utvecklingsproblem vid tidigt inträffad total eller partiell hörselskada och vid hörselbort- fall senare i livet. För att erhålla specialpedagogexamen med inriktning mot syn- skada skall studenten ha ·de kunskaper och färdigheter som behövs för att kunna under- visa och handleda synskadade ·kunskap om sociala och känslomässiga utvecklingsproblem vid tidigt inträffad total eller partiell synskada och vid synbortfall se- nare i livet. För att erhålla specialpedagogexamen med inriktning mot utveck- lingsstörning skall studenten ha ·kompetens att arbeta med och utveckla pedagogiska program för människor med betydande begåvningshandikapp, förvärvad hjärnskada, uttalade psykiska särdrag, autism eller autismlik- nande tillstånd, ·kunskap om flerhandikapp och god förmåga att använda alter- kommunikationsformer. För tillträde till specialpedagogutbildningen skall följande två krav vara uppfyllda: –Lärarutbildning (dvs även förskollärare och fritidspedagoger) –Grundläggande behörighet för högskolestudier. Antagningen till det specialpedagogiska programmet sker på två sätt: –Genom Behovsantagning, där utbildningsplats ges till sökande med behovsanmälan från verksamhetschef. Målet är att av platserna tillsätts på detta sätt. –Genom Fri kvotsantagning där utbildningsplats erhålls efter individuell anmälan från den sökande. Målet är att av platserna tillsätts inom fri kvot. Behovsantagningen bygger på att respektive verksamhet beskriver verksamhetens behov av fördjupad specialpedagogisk kompetens och motiven för dessa. Detta utgör utgångspunkt för antagning. Behovsantagningen ger också möjligheter till samverkan mellan den studerandes hemkommun/tjänstgöringsställe och högskolan . Antagning inom den fria kvoten bygger på meriter från –yrkesverksamhet, dvs arbete inom respektive yrkesområde efter behörighetsgivande utbildning, –högskoleutbildning (utöver den som krävs för behörighet). Ungefär hälften av dem som antogs till specialpedagogutbildningen /97 var antingen förskollärare eller fritidspedagoger, medan var grundskollärare och var gymnasielärare. Största andelen grundskollärare och gymnasielärare antogs till inriktningen mot komplicerad inlärning, med . Lägsta andelen grundskollärare antogs till inriktningen mot synskada, . Gymnasielärare med denna inriktning saknades helt. Av de antagna till inriktningen mot dövhet eller hörselskada var förskollärare eller fritidspedagoger, medan var grundskollärare. Särskilt stor andel förskollärare och fritidspedagoger antogs till inriktningen mot utvecklingsstörning. Vid och utbildningar utgjorde de av de antagna. Andelen grundskollärare var . Den låga andelen grundskollä- rare i utbildningen leder till att specialpedagoger med annan bak- grund kommer att undervisa i grundsärskolan. Till inriktningen mot synskada finns inga sökande som hänvisar till behovsintagning. I stället tas sökande in som i första hand sökt till inriktningen mot komplicerad inlärningssituation men inte blivit antagna. Det är ytterst få gymnasielärare som söker till specialpedagogut- bildning. 318 Lärarutbildning och lärarfortbildning 9.3Särskild grundskollärarutbildning med inriktning mot funktionshinder fick i i uppdrag av Utbildnings- departementet att utreda om det var möjligt att inrätta en variant av grundutbildningen med teckenspråket som kommunikationsform. /95 startade den första utbildningsomgången inom grundskollärarutbildningen för både döva, hörande och hörselska- dade med inriktning språk, teckenspråk och svenska. Utbildningen omfattade 160 poäng. Inför /99 startar en ny omgång med inriktning mot matematik och naturvetenskap. Det krävs kun- skaper i teckenspråk för att antas till utbildningen. Med denna utbildning blir man grundskollärare med kompetens att undervisa döva och hörselskadade elever på tecken- språk. Man behöver således inte först läsa en grundskollärarexa- men och sedan fortsätta på specialpedagoglinjen som . I stället är utbildningen nu helt inriktad på döva och hörselskadade barn från början. Studenterna får diskutera didaktiken och metodi- ken utifrån den teckenspråkiga skolans perspektiv. Vissa moment skiljer sig inte så mycket från undervisning av hö- rande barn, varför vissa delar, främst pedagogik, samläses med studenterna på 1 – 7-utbildningen för hörande. Till sker dock undervisningen på dövas villkor och i en teckenspråkig miljö. På utbildningen går både döva, hörselskadade och hörande, men kommunikationsspråket i gruppen är alltid teckenspråk. Samma modell är tänkt att användas inom såväl förskollärar- som fritidspedagogutbildningen. 9.4Kandidat- och magisterutbildning i specialpedagogik Vid flera högskolor finns eller planeras ämnesstudier i specialpeda- gogik som leder till kandidat- respektive magisterexamen. Specialpedagogik som kunskaps- och kompetensområde har en viktig roll, kanske främst – men inte bara – inom lärarutbildningarna. Även inom andra utbildningar kan behov finnas av specialpedago- giska kunskaper. Psykologer, socionomer, logopeder, sjukgymnas- ter, arbetsterapeuter, poliser m fl har ofta en viktig roll i specialpe- dagogiskt arbete. I många fall ger de olika grundutbildningarna ingen eller otillräcklig kompetens. En kandidat/magisterexamen i specialpedagogik ger behörighet till forskarutbildning inom det pedagogiska området, vilket dagens lärarutbildningar i allmänhet inte gör. erbjuder magisterutbild- ning i specialpedagogik med inriktning mot –läs- och skrivsvårigheter, –psykosociala svårigheter, –kommunikation, tal- och språkstörning och –fysiska funktionshinder - begåvningshandikapp.