sou · GMB347 · 1999-01-01 00:00:00 — Den föreslagna lagen innehåller en uttömande uppräkning av de fall då personuppgifter får behandlas. Enligt lagens 10 § är behandling av personuppgifter sålunda tillåten endast om den registrerade har lämnat sitt samtycke eller om behandlingen är nödvändig för att a) ett avtal med den registrerade skall kunna fullgöras eller åtgärder som den registrerade begärt skall kunna vidtas innan ett avtal träffas, b)den personuppgiftsansvarige, dvs. den som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen med och målen för behandlingen, skall kunna fullgöra en rättslig skyldighet, c)vitala intressen för den registrerade skall kunna skyddas, d)en arbetsuppgift av allmänt intresse skall kunna utföras, e)den personuppgiftsansvarige eller en tredje man till vilken personupp- gifterna lämnas ut skall kunna utföra en arbetsuppgift i samband med myndighetsutövning, eller f)ett ändamål som rör ett berättigat intressen hos den personuppgiftsan- svarige eller hos en sådan tredje man till vilka uppgifterna lämnas ut skall kunna tillgodoses, om detta intresse väger tyngre än den registrera- des intresse av skydd mot kränkning av den personliga integriteten. Med begreppet tredje man avses i personuppgiftslagen någon annan än den registrerade, den personuppgiftsansvarige, den som behandlar personuppgifter för den personuppgiftsansvariges räkning (personupp- giftsbiträdet) eller de personer som under den personuppgiftsansvariges eller personuppgiftsbiträdets direkta ansvar har befogenhet att behandla personuppgifter. I fråga om möjligheterna att behandla vissa känsliga personuppgifter skall enligt förslaget gälla särskilda begränsningar. Ett principiellt förbud föreslås sålunda mot behandling av uppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk överty- gelse eller medlemskap i fackförening eller som rör hälsa eller sexualliv. Förbudet är emellertid inte undantagslöst. I 14 - 20 §§ regleras under vilka omständigheter en behandling av känsliga uppgifter trots förbudet är tillåten. När det gäller uppgifter om lagöverträdelser samt domar och säkerhetsåtgärder i brottmål är huvudregeln i den föreslagna person- uppgiftslagen att det är förbjudet för andra än myndigheter att behandla sådana uppgifter. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får emellertid föreskriva undantag från detta förbud. Även i fråga om de grundläggande krav som ställs på behandlingen av personuppgifter har regleringen i den föreslagna lagen utformats på sådant sätt att den nära ansluter till direktivtexten. Av de bestämmelser rörande sådana krav som sålunda återfinns i lagförslaget kan det i förevarande sammanhang finnas skäl att särskilt nämna den som stadgar att personuppgifter får samlas in endast för ett bestämt ändamål och att de sedan inte får behandlas för något ändamål som är oförenligt med det ursprungliga. Förslaget innehåller också bestämmelser som syftar till att ge den som registreras känndom om behandlingen av uppgifterna. Enligt dessa bestämmelser skall den personuppgiftsansvarige i samband med in- samlingen av uppgifter självmant lämna de registrerade information om behandlingen. När uppgifterna hämtas in från någon annan källa än den registrerade, behöver information dock inte lämnas, om registreringen eller utlämnandet av uppgifterna är författningsreglerat eller om det visar sig omöjligt eller skulle innebära en oproportionerligt stor arbetsinsats att informera. Den registrerade skall enligt förslaget ha rätt att på begäran en gång per kalenderår gratis få information om de uppgifter som behandlas. Vidare skall den personuppgiftsansvarige på den registrerades begäran rätta, blockera eller utplåna personuppgifter som inte har behandlats i enlighet med den föreslagna lagens bestämmelser eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. Det föreskrivs också en skyldighet att under vissa förutsättningar underrätta tredje man som fått del av sådana uppgifter om den vidtagna åtgärden. Något tillståndsförfarande, motsvarande det som förekommer enligt den nuvarande datalagen, innefattar förslaget inte. Däremot skall en helt eller delvis automatisk behandling av personuppgifter anmälas till tillsynsmyndigheten, dvs. Om den personuppgiftsan- svarige har inrättat ett personuppgiftsombud, är huvudregeln att någon anmälan till Datainspektionen inte behöver göras. Personuppgiftsom- budet har enligt förslaget att se till att behandlingen går korrekt och lagligt till, påpeka eventuella brister och anmäla missförhållanden till Datainspektionen. Om Datainspektionen konstaterar att personuppgifter behandlas eller kan komma att behandlas på ett olagligt sätt, skall inspektionen enligt förslaget i första hand försöka åstadkomma rättelse genom påpekanden eller liknande förfaranden. Går det inte att få rättelse på annant sätt eller är det riskfyllt att vänta, skall Datainspektionen vid vite få förbjuda den personuppgiftsansvarige att fortsätta att behandla personuppgifterna på annat sätt än genom att lagra dem. Förslaget till personuppgiftslag innefattar även bestämmelser om bl.a. användning av personnummer, överföring av personuppgifter till länder utanför EU och EES, säkerheten vid behandling av personuppgifter och skadeståndsskyldighet för den personuppgiftsansvarige. Detta avsnitt innehåller en översiktlig redogörelse för de nu gällande reglerna om kriminal- och polisregister. Redan här bör emellertid nämnas att regeringen till Lagrådet överlämnat en remiss med förslag till en polisdatalag, en lag om belastningsregister och en lag om misstankeregister. En kortfattad redogörelse för relevanta delar av detta förslag till reformering av registerlagstiftningen lämnas i avsnitt 5.2.5. Det allmänna kriminalregistret förs av . För registret gäller bestämmelserna i lagen (1963:197) om allmänt kriminal- register och kriminalregisterkungörelsen (1973:58). Registret innehåller sådana uppgifter som främst behövs i domstolarnas verksamhet för att regler om sammanträffande av brott och förändring av påföljder skall kunna iakttas. I registret förs in uppgifter om domar på fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn och överlämnande till särskild vård samt uppgifter om åtgärder enligt 34 kap. . Bötesstraff registreras endast om förvandlingsstraff har ålagts. Härutöver antecknas uppgifter om straffverkställighet, nåd och resning. I lagen (1965:94) om polisregister m.m. (polisregisterlagen) och polisregisterkungörelsen (1969:38) finns bestämmelser om polisregister. Med polisregister avses i polisregisterlagen register som förs hos Riks- polisstyrelsen eller någon annan polismyndighet för att tjäna till upplysning om brott, för vilka någon har misstänkts, åtalats eller dömts, eller om någons personliga förhållanden i övrigt (1 §). Enligt 2 § första stycket polisregisterlagen skall innehållet i polis- register begränsas till uppgifter som är nödvändiga för att polisen skall kunna förebygga och uppdaga brott samt fullgöra sin verksamhet i övrigt. Närmare föreskrifter om innehållet i polisregister finns i 2 - 7 §§ polisregisterkungörelsen. Dessa regler innebär bl.a. att det i polisregister, förutom sådana uppgifter som skall antecknas i det allmänna kriminalregistret, skall föras in uppgifter om vissa bötesdomar och godkända strafförelägganden, åtalsunderlåtelser i vissa fall, beslut om utvisning enligt 4 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529) och beslut om besöksförbud. Det största polisregistret är person- och belastningsregistret (PBR), som förs av . PBR är främst ett belastningsregister och innehåller uppgifter om påföljder och därmed sammanhängande beslut som skall antecknas enligt kriminalregister- och polisregisterförfatt- ningarna. Med stöd av 6 § polisregisterkungörelsen antecknas dessutom uppgifter enligt den s.k. personbladsrutinen, som omfattar bl.a. uppgifter om den som är skäligen misstänkt för brott. är i praktiken en integrerad del av PBR. För detta register gäller alltså olika författningar beroende på om det är fråga om dess användning som kriminalregister eller polisregister. PBR förs med stöd av ADB och utgör ett personregister i den mening som avses i datalagen. Upplysningar ur kriminalregistret får enligt 8 § lagen om allmänt kriminalregister lämnas till domstol, allmän åklagare, , , , Datainspektionen samt myndighet som äger besluta om frihetsberövande åtgärd enligt lagarna om utlämning för brott eller utlänningslagen, dvs. och det statsråd som har till uppgift att i regering- en föredra ärenden enligt utlänningslagen. I paragrafens andra stycke har regeringen getts möjlighet att förordna om rekvisitionsrätt även för andra myndigheter än de som nämns särskilt i lagen. I 3 a § kriminalregisterkungörelsen har regeringen förordnat att utdrag av kriminalregistret skall lämnas till i ut- lämningsärenden och nådeärenden, i den mån utdraget behövs för att fullgöra skyldigheter enligt överenskom- melse med främmande stat, i vissa ärenden om vapenfri tjänst samt i ärenden om avskiljande av studerande från högskoleutbildning. Enskild persons rätt att få utdrag av kriminalregistret regleras i 9 § lagen om allmänt kriminalregister. Den enskilde ges där en i princip ovillkorlig rätt att få ta del av uppgifter i registret beträffande sig själv. Den enda förutsättningen är att han hos gör en skriftlig och egenhändigt undertecknad framställning härom. I ett utdrag till en enskild person skall tas med samma uppgifter som lämnas till domstolar och åklagare (11 § lagen om allmänt kriminalregister). I lagen om allmänt kriminalregister finns också särskilda bestämmel- ser om uppgifter för statistik- och forskningsändamål (12 §) och om uppgifter till utländska myndigheter (13 §). Bestämmelser om uppgiftslämnande från polisregister till svenska myndigheter finns i första hand i 3 § polisregisterlagen. Uppgift ur polisregistret skall enligt dessa bestämmelser lämnas till Justitiekanslern, ombudsmän, , , länsstyrelse, länsrätt, polismyndighet, allmän åklagare och Alkoholin- spektionen. Dessa myndigheter har rätt att få fullständiga uppgifter. Enligt samma paragraf skall uppgift lämnas även till annan myndighet, under förutsättning att regeringen för visst slag av ärenden eller för särskilt fall ger sitt tillstånd till det. Sådana tillstånd har meddelats i 16 - 21 §§ polisregisterkungörelsen. Tullmyndigheterna har sålunda getts rätt att få upplysningar avseende domar, beslut, godkända strafförelägganden och uppgifter om skälig misstanke om brott. Tullmyndigheterna har också möjlighet att få uppgift om annan misstanke om brott som antecknats i polisregistret och rör brott enligt vissa närmare angivna författningar. Vidare har Datainspektionen getts en oinskränkt rätt att få uppgifter från polisregister för sin tillsyn enligt 7 § datalagen. Upplysningar från polisregistret skall också lämnas till , när uppgiften behövs för prövning av en fråga enligt lagen (1974:203) om kriminal- vård i anstalt eller lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. och till , när uppgiften behövs för prövning av en fråga om villkorlig frigivning. har rätt att få upplysningar från polisregister för utredning i ärende enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontoll, i ärende om nåd i brottmål, i ärende om upphävande av domstols beslut om utvisning på grund av brott enligt utlänningslagen och i ärende om överförande av straffverkställighet enligt lagen (1972:260) om in- ternationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Utrikes- departementet och har en motsvarande rätt i fråga om ärenden om prövning enligt lagen (1950:382) om svenskt medbor- garskap eller utlänningslagen. Därutöver har vissa myndigheter getts rätt att få utdrag ur polis- register i anställningsärenden. Det gäller , statlig eller myndighet i fråga om anställning inom psykiatrisk sjukvård m.m. samt Försvarsmakten i fråga om anställning i utlands- styrkan inom myndigheten. Rätt till utdrag av polisregister tillkommer vidare i fråga om bevaknings- och transportpersonal samt och Försvarsmakten i fråga om totalförsvars- pliktiga som skrivs in eller är inskrivna för värnplikt enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Övervakningsnämnderna och frivårdsmyndigheterna har rätt att få upplysningar angående den som står under övervakning eller i fråga om en intagen som har erhållit tillstånd att vistas utanför anstalten. Upplysningar skall också lämnas till eller socialnämnd i ärende om adoption eller vårdnad om barn. Till socialnämnd skall upplysningar dessutom lämnas i ärende om medgivande att ta emot barn m.m. enligt socialtjänstlagen (1980:620) och i ärenden om åtgärder enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga eller lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Slutligen har , , , , , Luftfarts- verket och medgetts rätt till uppgifter från polisregistret för ärenden avseende lämplighetsprövningar enligt vissa närmare angivna författningar. Beträffande flertalet av de nu nämnda fallen av prövning av an- ställningsfrågor och lämplighetsprövningar har i 18 § polisregister- kungörelsen föreskrivits att myndighet får göra framställning om polis- registerutdrag endast om tillfredsställande utredning om sökandens eller den anställdes lämplighet för den befattning som det är fråga om inte utan avsevärd olägenhet kan vinnas på annat sätt. Till skillnad från vad som gäller beträffande upplysningar om innehållet i kriminalregistret, är den enskildes rätt begränsad när det gäller att få upplysningar om vilka uppgifter som finns om honom i polisregistret. Av 3 § första stycket 3 polisregisterlagen och 17 § 8 polisregisterkungörelsen framgår att han efter framställan skall erhålla utdrag ur polisregistret, om han genom intyg av svensk beskickning eller svenskt konsulat eller genom egen på heder och samvete avgiven skriftlig försäkran styrker att han för sin rätt i främmande stat är beroende av sådant utdrag eller att han ämnar inresa, vistas, arbeta eller bosätta sig i främmande stat och det för är känt att den statens myndigheter kräver sådant registerutdrag för att bevilja inrese-, uppehålls-, arbets- eller bosättningstillstånd. Möjligheterna för enskilda att få utdrag ur polisregister beträffande någon annan enskild är starkt begränsade. Bestämmelser härom finns i 3 § första stycket 3 polisregisterlagen. Dessa bestämmelser innebär för det första att en arbetsgivare i vissa fall kan få ett registerutdrag, om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag. Det skall då vara fråga om anställning eller uppdrag i en verksamhet som avser vård eller har betydelse för rikets säkerhet eller för förebyggandet eller beivrandet av brott. Vidare skall regeringen i förordning ha medgett att utdrag eller upplysning meddelas för sådant ändamål. I 17 § 3 och 4 polisregisterkungörelsen har regeringen medgett att utdrag lämnas dels till larminstallationsföretag som avses i lagen (1983:1079) med vissa bestämmelser om larmanläggningar m.m., i fråga om den som söker sådan anställning i företaget, i vilken ingår befattning med larminstalla- tioner, dels till enskild sammanslutning som beslutar om anställning av personal inom psykiatrisk sjukvård, vård av psykiskt utvecklingsstörda eller vård av barn och ungdom, i fråga om den som söker sådan anställning. Härutöver kan en enskild få ett utdrag ur polisregister beträffande en annan enskild endast om regeringen efter prövning i det enskilda fallet medger detta. En förutsättning för att ett sådant med- givande skall få lämnas är att den enskilde styrker att hans rätt är beroende av upplysningen. Bestämmelser om innehållet i utdrag ur polisregistret finns i 6 - 7 a §§ polisregisterlagen och 19 § polisregisterkungörelsen. I fråga om uppgift till enskild kan nämnas att anteckning om misstanke om brott får tas med i sådan uppgift endast om åtal har väckts för brottet (6 § första stycket polisregisterlagen). Även polisregisterlagen innehåller särskilda bestämmelser om uppgifter för statistik- och forskningsändamål (9 §) och om uppgifter till utländska myndigheter (4 och 5 §§). överlämnade regeringen till Lagrådet en remiss med förslag till en polisdatalag, en lag om belastningsregister och en lag om misstankeregister. Lagrådsremissen bygger på de förslag Register- utredningen (Ju 1995:01) har lagt fram i delbetänkandet Kriminal- underrättelseregister - DNA-register (SOU 1996:35) och i slutbe- tänkandet Polisens register (SOU 1997:65). I överensstämmelse med förslag och de riktlinjer för uppbyggnaden av en ny registerstruktur som lades fram i regeringens proposition 1994/95:144 Riktlinjer för registrering av påföljder m.m. föreslås i lagrådsremissen att PBR skall ersättas av ett belastnings- register och att ett särskilt misstankeregister med uppgifter om den som är skäligen misstänkt för brott skall inrättas. Polisdatalagen skall enligt förslaget ersätta polisregisterlagen och innehålla de bestämmelser som, utöver den i propositionen 1997/98:44 föreslagna personuppgiftslagen, behövs för polisens verksamhet. Lagrådsremissens förslag innebär att möjligheterna till insyn i polisens register vidgas väsentligt. gäller enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen absolut sekretess för uppgifter i kriminalregister eller register som förs enligt lagen om polisregister. Sådana uppgifter får lämnas ut endast i enlighet med vad som föreskrivs i de särskilda registerförfattningarna. I lagrådsremissen föreslås att sekretesskyddet för samtliga polisregister utom belastningsregistret skall regleras på motsvarande sätt som gäller för känsliga uppgifter i andra sammanhang. Uppgifter i dessa register skall alltså enligt förslaget få lämnas ut efter en skadeprövning. Vid denna prövning föreslås ett omvänt skaderekvisit gälla. Det innebär att uppgifterna skall få lämnas ut om det står klart att utlämnandet inte kan vålla men för den registrerade eller någon honom närstående. Förslaget innebär också att de sekretessbrytande reglerna i 14 kap. sekretesslagen bli tillämpliga på uppgifter i samtliga polis- register utom belastningsregistret. När det gäller uppgifterna i be- lastningsregistret, som är det register som är av särskilt intresse i förevarande sammanhang, föreslås däremot att det även fortsättningsvis skall råda absolut sekretess. Som skäl för en sådan ordning anförs främst att dessa uppgifter är extra integritetskänsliga och att hänsynen till den dömdes rehabilitering talar för att stor restriktivitet iakttas när det gäller insynen i detta register. Det nya belastningsregistret skall enligt förslaget ha till ändamål att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs i verksamhet hos polis- och tullmyndigheter för att förebygga, upptäcka och utreda brott, hos åklagarmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av strafföreläggande, hos allmänna domstolar för straffmätning och val av påföljd och hos polismyndigheter och andra myndigheter vid sådan lämplighetsprövning, tillståndsprövning och annan prövning som anges i författning. skall enligt förslaget också få användas för att till enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. Förslaget innebär att belastningsregistret skall innehålla uppgift om den som -genom dom, beslut, strafföreläggande eller föreläggande av ordnings- bot ålagts påföljd för brott för vilket inte endast böter är föreskrivet, -har ålagts förvandlingsstraff för böter, -med tillämpning av 30 kap. 6 § har förklarats fri från påföljd, -på grund av åklagares beslut enligt 20 kap. 7 § , 9 eller 17 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare eller 46 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall inte har åtalats för brott, -skall utlämnas enligt någon av utlämningslagarna eller -har meddelats besöksförbud. Under vissa förutsättningar skall också uppgifter om den som är dömd i utlandet föras in i belastningsregistret. Bestämmelserna om utlämnande av uppgifter från belastningsregistret skall enligt förslaget i princip motsvara vad som gäller enligt polis- och kriminalregisterlagstiftningen. Lagen om belastnings- register föreslås dock endast innehålla bestämmelser om utlämnande av uppgifter till de myndigheter för vilkas räkning registret främst skall föras, nämligen polis- och tullmyndigheterna, åklagarmyndigheterna och de allmänna domstolarna samt till tillsynsmyndigheterna ombudsmän, . Tanken är att övriga myndigheters rätt till uppgifter ur registret skall regleras i en förordning som kommer att utfärdas i anslutning till lagen. Den registrerade skall enligt förslaget alltid ha rätt att få ut de uppgifter som finns om honom i belastningsregistret. När det gäller en enskilds möjligheter att få uppgifter ur belastningsregistret avseende en annan enskild innebär förslaget i princip ingen förändring i förhållande till vad som gäller förnärvarande i fråga om uppgifterna i PBR. Om det behövs för att pröva fråga om en anställning eller ett uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för att förebygga eller beivra brott, skall en enskild sålunda ha rätt att få uppgifter ur registret i den utsträckning regeringen föreskriver. Uppgifter om en enskild skall enligt förslaget också kunna lämnas till en annan enskild, om denne styrker att hans rätt är beroende av en sådan uppgift och regeringen medger att uppgiften lämnas ut. Förslaget till lag om belastningsregister innefattar även en be- stämmelse i vilken det anges dels att en myndighet som har rätt till utdrag eller upplysning ur registret i varje särskilt fall skall noga pröva behovet av information, dels att utdrag eller upplysningar ur registret får begäras endast om skälet till det uppväger det intrång eller men i övrigt det innebär för den som berörs. Den behovs- och proportionalitetsprin- cip som här kommer till uttryck föreslås alltså gälla endast för myndig- Som skäl för att begränsa bestämmelsens tillämpningsområde på detta sätt anförs i lagrådsremissen (s. 66) att en enskild medborgare alltid har rätt att ta del av offentliga handlingar i den mån dessa inte är sekretessbelagda. I den föreslagna lagen om belastningsregister finns också bestämmel- ser om utelämnande av uppgifter till utländska myndigheter samt om gallring, tystnadsplikt, rättelse och skadestånd. och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter ålägger EU:s medlemsstater att genom lagstiftning eller på annat sätt ge föreskrifter av det innehåll som framgår av direktivet. Som framgått av redogörelsen i avsnitt 5.2.3 har regeringen i propositionen 1997/98:44 föreslagit en personuppgiftslag, vars bestämmelser i huvudsak följer direktivets text och disposition. Syftet med direktivet är att åstadkomma en för medlemsstaterna gemensam, hög nivå i fråga om integritetsskyddet för fysiska personer och att därigenom skapa förutsättningar för ett fritt flöde av personupp- gifter mellan medlemsstaterna. I artikel 1 stadgas sålunda dels att medlemsstaterna i enlighet med direktivet skall skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter, särskilt rätten till privatliv, i samband med behandling av personuppgifter, dels att medlemsstaterna inte får begränsa eller förbjuda det fria flödet av personuppgifter mellan staterna av skäl som har samband med detta skydd. Det är alltså inte tillåtet för medlemsstaterna att föreskriva vare sig ett bättre eller ett sämre integritetsskydd vid behandlingen av personuppgifter än vad som följer av direktivet. Enligt artikel 3 gäller direktivet som huvudregel för sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg liksom för annan behandling av personuppgifter som ingår eller kommer att ingå i ett register. Direktivet avser alltså även viss behand- ling av personuppgifter. Personuppgifter definieras i artikel 2 som varje upplysning som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person.