sou · GMB328 · 1999-01-01 00:00:00 — 5. personal vid larmcentral som förmedlar hjälp eller lämnar råd och upplysningar till vård- sökande, Bestämmelserna i denna lag gäller för hälso- och sjukvårds- personal. Med sådan personal avses 1.den som har legitimation för yrke inom hälso- och sjuk- vården, 2.personal verksam vid sjukhus och andra vårdinrätt- ningar som medverkar i vård, behandling eller undersökning av patienter, 3.den som i annat fall vid vård, behandling eller undersök- ning biträder en legitimerad 4. personal VID APOTEK ELLER SJUKHUSAPOTEK och personal inom den särskilda giftinformations- verksamheten som tillverkar eller expedierar läkemedel eller lämnar råd och upplysningar, 5. personal vid larmcentral som förmedlar hjälp eller lämnar råd och upplysningar till vård- sökande, 6.arbetsterapeuter när det gäller åtgärder för att förebygga, utreda eller behandla medicinska besvär, 7.andra grupper av yrkes- utövare inom hälso- och sjuk- vården som skall omfattas av lagen enligt föreskrifter som meddelas av regeringen, 8.den som i annat fall enligt föreskrifter som har utfärdats med stöd av 8 § lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. tillhandahåller tjänster inom yrket under ett tillfälligt besök i utan att ha svensk legitimation för yrket. Vid tillämpningen av första stycket 1 och 3 jämställs med legitimerad yrkesutövare den som enligt särskilda föreskrifter har motsvarande behörighet. 6.arbetsterapeuter när det gäller åtgärder för att förebygga, utreda eller behandla medicinska besvär, 7.andra grupper av yrkes- utövare inom hälso- och sjuk- vården som skall omfattas av lagen enligt föreskrifter som meddelas av regeringen, 8.den som i annat fall enligt föreskrifter som har utfärdats med stöd av 8 § lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. tillhandahåller tjänster inom yrket under ett tillfälligt besök i utan att ha svensk legitimation för yrket. Vid tillämpningen av första stycket 1 och 3 jämställs med legitimerad yrkesutövare den som enligt särskilda föreskrifter har motsvarande behörighet. Denna lag träder i kraft . Förslag till Lag om ändring i lagen (1991:425) om viss uppgiftsskyldighet inom hälso- och sjukvården Härigenom föreskrivs att lagen (1991:425) om viss uppgiftsskyldighet inom hälso- och sjukvården skall ha följande lydelse. Härigenom föreskrivs att en landstingskommun eller en annan kommun, enligt vad regeringen närmare föreskriver, skall lämna uppgifter från hälso- och sjukvården eller annan sådan verksamhet som avses i 7 kap. 1 § första stycket sekretesslagen (1980:100) till OCH L¤KEMEDELSVERKET för forskning eller framställning av statistik på området. Härigenom föreskrivs att en landstingskommun eller en annan kommun, enligt vad regeringen närmare föreskriver, skall lämna uppgifter från hälso- och sjukvården eller annan sådan verksamhet som avses i 7 kap. 1 § första stycket sekretesslagen (1980:100) till för forskning eller framställning av statistik på området. Denna lag träder i kraft . Förslag till Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 1 § och 8 kap. 26 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. Sekretess gäller, om inte annat följer av 2 §, inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet, såsom rättsmedicins och rättspsykiatrisk undersökning, insemination, fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering, kastrering och åtgärder mot smittsamma sjukdomar. Sekretess enligt första stycket gäller också i sådan verksamhet hos myndighet som innefattar omprövning av beslut i eller särskild tillsyn över allmän eller enskild hälso- och sjukvård. Sekretess gäller i verksamhet som avser omhändertagande av patientjournal inom enskild hälso- och sjukvård för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Utan hinder av sekretessen får Sekretess gäller, om inte annat följer av 2 §, inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet, såsom rättsmedicins och rättspsykiatrisk undersökning, insemination, fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering, kastrering och åtgärder mot smittsamma sjukdomar. Sekretess enligt första stycket gäller också i sådan verksamhet hos myndighet som innefattar omprövning av beslut i eller särskild tillsyn över allmän eller enskild hälso- och sjukvård. Sekretess gäller i verksamhet som avser omhändertagande av patientjournal inom enskild hälso- och sjukvård för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till hälso- och sjukvårdspersonal om uppgiften behövs för vård eller behandling och det är av synnerlig vikt att uppgiften lämnas. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . En landstingskommunal eller myndighet som bedriver verksamhet som avses i första stycket får lämna uppgift till en annan sådan myndighet för forskning ELLER framställning av statistik eller F¶R administration på verksamhetsområdet, om det inte kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Vidare får utan hinder av sekretessen uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i lagen (1984:1140) om insemination, lagen (1988:1473) om undersökning beträffande HIV- smitta i brottmål, lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård och smittskyddslagen (1988:1472). uppgift lämnas till hälso- och sjukvårdspersonal om uppgiften behövs för vård eller behandling och det är av synnerlig vikt att uppgiften lämnas. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . En landstingskommunal eller myndighet som bedriver verksamhet som avses i första stycket ELLER DEN SOM INOM VERKSAMHET SOM AVSES I F¶RSTA STYCKET ¤R BEH¶RIG ATT F¶RORDNA L¤KEMEDEL får lämna uppgift till en annan sådan myndighet för UTV¤RDERING AV L¤KEMEDELS ¤NDAM¥LSENLIGHET forskning, framställning av statistik eller administration på verksamhets- området, om det inte kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Vidare får utan hinder av sekretessen uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i lagen (1984:1140) om insemination, lagen (1988:1473) om undersökning beträffande HIV- smitta i brottmål, lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård och smittskyddslagen (1988:1472). Om en uppgift som omfattas av sekretess hos 2IKSF¶RS¤KRINGS VERKET enligt 6 § första stycket 1 har lämnats till ett landsting eller en kommun som inte ingår i ett landsting i samband med sådana Om en uppgift som omfattas av sekretess hos DEN MYNDIGHET SOM AVSES I KAP LAGEN OM L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNING enligt 6 § första stycket 1 har lämnats till ett landsting eller en överläggningar som avses i L¤KEMEDEL M M gäller sekretessen även hos eller kommunen. Detta gäller dock inte om en sekretess- bestämmelse till skydd för samma intresse ändå är tillämplig på uppgiften hos eller kommunen. kommun som inte ingår i ett landsting i samband med sådana överläggningar som avses i KAP g LAGEN OM L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNING, gäller sekretessen även hos eller kommunen. Detta gäller dock inte om en sekretess- bestämmelse till skydd för samma intresse ändå är tillämplig på uppgiften hos eller kommunen. Denna lag träder i kraft . Förslag till Lag om ändring i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika Härigenom föreskrivs att 4 och 5 §§ lagen (1992:860) om kontroll av narkotika skall ha följande lydelse. Med tillverkning avses i denna lag framställning, om- vandling, bearbetning, avväg- ning, uppräkning, förpackning eller ompackning av narkotika samt framställning av sådan beredning som innehåller narkotika utan att beredningen anses som narkotika. Tillverkning av narkotika får bedrivas endast av den som har tillstånd till det. Tillstånd behövs dock inte för att P¥ APOTEK G¶RA EN BEREDNING MED NARKOTISKT ¤MNE SOM VERKSAM BEST¥NDSDEL ELLER F¶R ATT i vetenskapligt syfte framställa narkotika vid en vetenskaplig institution, som ägs eller stöds av staten. Med tillverkning avses i denna lag framställning, om- vandling, bearbetning, avväg- ning, uppräkning, förpackning eller ompackning av narkotika samt framställning av sådan beredning som innehåller narkotika utan att beredningen anses som narkotika. Tillverkning av narkotika får bedrivas endast av den som har tillstånd till det. Tillstånd behövs dock inte för att i vetenskapligt syfte framställa narkotika vid en vetenskaplig institution, som ägs eller stöds av staten. Handel med narkotika får bedrivas endast av 1. den som med tillstånd antingen har infört varan till riket eller har vidtagit sådan åtgärd med varan som innebär tillverk- 2. den som enligt LAGEN Handel med narkotika får bedrivas endast av 1. den som med tillstånd antingen har infört varan till riket eller har vidtagit sådan åtgärd med varan som innebär tillverk- L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNING har rätt att 3. någon annan som har 3. någon annan som har tillstånd att handla med varan. tillstånd att handla med varan. Denna lag träder i kraft . Förslag till Lag om ändring i förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektionssprutor och kanyler Härigenom föreskrivs att 4 § förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektionssprutor och kanyler skall ha följande lydelse. Handel med spruta eller kanyl får bedrivas endast av a) den som enligt LAGEN OM DETALJHANDEL MED L¤KEMEDEL har rätt att DRIVA detaljhandel med läkemedel, b) den som innehar tillstånd att driva handel med varan. Handel med spruta eller kanyl får bedrivas endast av a) den som enligt LAGEN OM L¤KEMEDELS F¶RS¶RJNING har rätt att BEDRIVA detaljhandel med läkemedel, b) den som innehar tillstånd att driva handel med varan. Denna lag träder i kraft . Utredningens uppdrag definieras i kommittédirektiven (dir. 1996:119). Enligt min tolkning av direktiven kan utredningen sägas ha tre huvud- uppgifter: -att precisera mål för den framtida läkemedelsdistributionen, -att lämna förslag till en framtida organisation av läkemedels- distributionen och -att analysera formerna för den framtida läkemedelsinformationen och föreslå riktlinjer för denna. Vad som enligt direktiven i övrigt åligger utredningen kan sägas vara delmål i förhållande till huvuduppgifterna. Nedan räknas de viktigaste uppgifterna upp: ·Beakta lägsta möjliga samhällskostnad ·Beskriva, analysera och ta tillvara erfarenheter i andra jämförbara länder ·Beskriva och analysera regler och avgöranden av och Första instansrätten som kan ha relevans för regleringen av läke- medelsdistributionen ·Göra en genomgång av de samhällsåtaganden inom olika sektorer där statlig eller verksamhet har avreglerats och motiven bakom regleringen och deras inriktning, särskilt tele- och post- områdena. ·Redovisa olika alternativa lösningar för den framtida läkemedels- distributionen med särskild belysning av distribution på annat sätt än över disk (postorder, doshantering, datoriserade beställningar) ·Lämna förslag till den lagstiftning på området eller till de riktlinjer för verksamheten som följer av förslagen. ·Eventuellt ta upp ytterligare aspekter rörande läkemedelsförsörj- ningen. För att kunna fullgöra uppdraget har insamling av fakta och analys- material krävts i relativt stor omfattning. En viss del av detta arbete har sekretariatet ombesörjt men merparten av underlagsmaterialet har utarbetats av sakkunniga och experter i utredningen samt externa konsulter. Enkätsvar har bearbetats från mer än 1000 personer inom läkemedelssektorn, dvs. ledamöter i läkemedelskommittéerna, lands- tingspolitiker, anställda inom Apoteksbolaget, företrädare för tillverkarna, medicinskt ansvariga sjuksköterskor i kommunerna, patientorganisationer m.fl., som ett av underlagen för bedömning av läkemedelsförsörjningens mål och medel. Muntliga intervjuer har gjorts med ett stort antal sakkunniga personer och synpunkter har på olika sätt inhämtats från de mest berörda organisationerna, bl.a. centrala myndigheter och , och yrkesgrupperna. Utredaren har på plats studerat förhållandena i , , , och och i övrigt orienterat sig om ett flertal länders läkemedelsförsörjning. 1.2Begreppen försörjning, distribution, och användning av läkemedel I direktiven beskrivs inledningsvis hur läkemedelsdistributionen bör organiseras och regleras för att målet om en rationell läkemedelsförsörjning skall uppnås, dvs distributionen är ett medel för försörjningen. Längre ned i direktiven talas om avtalet mellan staten och Apoteksbolaget som ett sätt att reglera förutsättningarna för det statliga engagemanget i läkemedelsförsörjningen. Apoteksbolaget skall enligt avtalet svara för en god läkemedelsförsörjning i landet. Direktiven uttrycker att de övergripande målen för läkemedels- försörjningen skall preciseras, utifrån synpunkten att denna är en del av hälso- och sjukvården, vilket talar för att försörjning är ett samlande begrepp. Även begreppet läkemedelsområdet används, antagligen liktydigt med läkemedelsförsörjningen, för att beteckna det område som och har ett ansvar inom. Vad gäller avgränsningen av begreppet läkemedelsförsörjning gentemot läkemedelspolitik kan följande sägas. Det som i detta betänkande ibland kallas läkemedelspolitiken innefattar alla de åtgärder som är av betydelse för att patienters behov av läkemedel skall kunna tillgodoses. Men politik-begreppet anger en nivåskillnad gentemot försörjningen. När begreppet politik används här avses närmast inne- hållet i den styrning av läkemedelsförsörjningen som statsmakter och sjukvårdshuvudmän utför. Begreppet läkemedelsförsörjning har inte bara den breda betydelsen som beskrivits ovan utan anger ibland enbart distributionen. direktiven kallas apoteksombudens verksamhet för distributions- service respektive läkemedelsservice, vilket kan ange att service är ett mindre omfattande begrepp än såväl distribution som försörjning. Med läkemedelsdistribution menas här den logistik, den affärs- verksamhet och därmed sammanhängande hantering som krävs för att förmedla läkemedlen fysiskt till patient eller sjukhus. Den läkemedels- hantering som förekommer inom ett sjukhus, inklusive dosdispensering och delning (utdelning), är i och för sig den sista länken i distributions- kedjan, men betraktas här framförallt som en del av läkemedels- användningen eftersom den är så nära kopplad till hälso- och sjukvården. Läkemedelsanvändning är på samma sätt som distributionen en del av läkemedelsförsörjningen och omfattar förskrivarens, apoteks- personalens och övrig hälso- och sjukvårdspersonals beslutsfattande och agerande samt patientens och konsumentens fysiska förbrukning av läkemedel. Begreppet läkemedelsanvändning omfattar allt som hälso- och sjukvårdspersonal i sin egenskap av sådan personal gör för enskilda patienter och kunder och som har samband med läkemedel t.ex. ordination, förskrivning, delning i dosbehållare och information i samband med köp av läkemedel på apotek. I Apoteksbolagets avtal med staten anges att Apoteksbolaget skall verka för en rationell läkemedelsanvändning, en uppgift som Apoteksbolaget har delat med framförallt sjukvårdshuvudmännen och, på den statliga sidan, av , och 2. Med konsumtion menas dels patientens mottagande av medicinen, vilket inleds genom köp i eller mottagande i vården, dels patientens fysiska förbrukning, intaget, av medicinen. Utpekandet av dessa moment är viktigt eftersom patientens intag i många fall är okänd. 2 Uppgiftsfördelningen mellan de offentliga organen behandlas utförligare nedan, i kapitel 3. 2En kort beskrivning av läkemedelsförsörjningen Läkemedel förebygger, påvisar, lindrar eller botar sjukdom eller sjuk- domssymptom. Läkemedel kompenserar också för brister i kroppens sätt att fungera. Genom att en stor del av läkemedelsanvändningen innebär att felfunktioner hålls under kontroll, får man över tiden en ökad användning av läkemedel genom att patienter med sådana behov lever och fortsätter att konsumera läkemedel. Bättre läkemedel betyder därför både högre livskvalitet och högre läkemedels- kostnader, men också bättre funktion och arbetsförmåga, vilket ger samhället intäkter, och i vissa fall även lägre sjukvårds- kostnader i övrigt. Den historiska utvecklingen av läkemedelsanvändningen följer de medicinska upptäckterna på läkemedelsområdet. Före andra världs- kriget fanns bara ett fåtal läkemedel som med moderna mått mätt hade dokumenterad effekt. Det var framför allt de smärtstillande medlen, både de narkotiska och acetylsalicylsyra. Då fanns också hjärt- glykosiderna, framför allt digitalis, samt insulin, som när det utvecklades på tjugotalet radikalt förändrade livsbetingelserna för personer med diabetes. Under utvecklades antibiotika och blev försäljningsledande. Nästa storsäljare var sömn- och rogivande medel av bensodiazepintyp. var Librium, som innehöll det först använda godkända bensodiazepinet, världens mest sålda läkemedel. Nästa stora genomslag kom för hjärt -kärlläkemedel, där betareceptorblockerande medel blev de mest sålda. Därefter kom upptäckten som möjliggjorde medikamentell behandling av magsår. Vidareutveckling av kunskaperna från de första medlen för behandling av magsår har lett till produkter som är världsledande, just nu det svenska preparatet Losec. kommer en ny våg av medel mot 62 %N KORT BESKRIVNING AV L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN framför allt depressioner som har fått en synnerligen stark försäljnings- utveckling. Till följd av att det kommit fram nya läkemedel ökar i vissa fall den grupp individer som kan få behandling, vilket också påverkat läke- medelsanvändningen över tiden. Ett tydligt exempel är personer med insulinkrävande diabetes, som innan insulinbehandling blev möjlig hade mycket kort genomsnittlig livslängd men har ungefär samma livslängd som befolkningen i allmänhet. Till följd av att personer med diabetes löper större risk än befolkningen i övrigt att efterhand få t.ex. ögonproblem har de dock en större sjukvårds- och läkemedels- konsumtion än genomsnittsbefolkningen. Kostnadsutvecklingen för läkemedel analyseras i nedanstående tabell med avseende på den betydelse olika faktorer har haft för den totala kostnadsutvecklingen. Av tabellen framgår att det finns en tydlig tendens till en allt snabbare ökningstakt i läkemedelsförsäljningen, även om den årliga förändringen varierar ganska kraftigt mellan åren. I början av perioden var ökningen medan den varit . I början av perioden dominerades kostnadsökningarna av prisfaktorn medan volym- och sortimenteffekter dominerade . De årliga prisökningarna blev stadigt lägre med undantag . Det är väl dokumenterat att den dominerande delen av kostnads- ökningen beror på att nya, dyrare läkemedel ersätter äldre, billigare. Den kraftiga ökningen hörde samman med omfattande hamstring inför ändrad utformning av läkemedelsförmånen. var försäljningen mätt i apotekens inköpspris (AIP) lägre än . %N KORT BESKRIVNING AV L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN 63 Tabell 2.1 –KNING I L¤KEMEDELSF¶RS¤LJNINGEN (apotekens inköpspris, AIP) –PPEN OCH RING +OMMENTAR: DDD betyder den Definierade DygnsDosen, och är ett mått på förmodad genomsnittlig dygnsdos, då läkemedlet används av en vuxen vid medlets huvudindikation. Detta mått har definierats för att möjliggöra jämförelser mellan olika läkemedel. * Medelprisökning per DDD . Kostnaden kan också analyseras utifrån användningen. Av tabellen nedan framgår fördelningen på läkemedel i sjukhusvård respektive läkemedel i öppenvård, med och utan recept. Man ser att sjukhusens andelen av de totala kostnaderna har varit relativt , öven om det har skett en minskning . Kostnadsökningen har också varit något mindre för försäljningen till sjukhusen än för receptförsäljning. Den receptfria försäljningen till allmänheten har minskat sin andel av den totala försäljningen. Denna utgörs till stor del av billiga läkemedel, som funnits på marknaden . 64 %N KORT BESKRIVNING AV L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN Tabell 2.2 ,¤KEMEDELSKOSTNADERNA PER ¥R Till allmänheten (AUP) +¤LLA Svensk läkemedelsstatistik 96, sid 48. Prisutvecklingen i jämförelse med andra länder belyser en annan del av prismekanismen, nämligen den som hänger samman med ersätt- ningen till olika distributionsled. Nedan visas den ungefärliga rangord- ningen 1997 mellan 12 europeiska länder vid tre olika punkter i distributionskedjan. %N KORT BESKRIVNING AV L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN 65 Tabell 2.3 EUROPEISKA L¤NDER ORDNADE EFTER PRISNIV¥ H¶GST PRIS F¶RST Tabellen kan tolkas så att ersättningen till tillverkningsledet är relativt hög i , medan ersättningen till distributionsleden är relativt låg. Ett problem vid tolkningen av tabellen är att de olika försörjningsledens priser kan innefatta delvis olika tjänster. Mer ingående analyser behöver därför göras för mer distinkta slutsatser (se bl.a. kapitel 6 och 9 med jämförelser mellan nordiska länder), men mönstret tycks ändå hålla i stort. position när det gäller ersättning till tillverkarna har ändrats i jämförelse 1993-1995 då i detta avseende låg bland de lägsta i . Användning av läkemedel är ett begrepp som kan betyda olika saker. Läkemedelsanvändning omfattar ordination och förskrivning av läke- medel, köp av läkemedel både med och utan recept, hantering t.ex. fördelning av läkemedel som patienten ska inta i dosbehållare, samt intag eller applicering, i de fall läkemedlet ska användas utvärtes, av läkemedel. I idealfallet är de läkemedel som patienten intar också de som ordinerats. I verkligheten brukar det finnas en skillnad mellan vad som ordinerats och vad som patienten intar. Patienter tar ibland mer och ibland mindre än vad som ordinerats av ett enskilt läkemedel, man 66 %N KORT BESKRIVNING AV L¤KEMEDELSF¶RS¶RJNINGEN SOU 1998:28 använder läkemedel som finns kvar hemma trots att läkaren inte längre ordinerar dem, man köper läkemedel utan recept och använder kanske till och med läkemedel som är förskrivna till någon annan person. Läkemedelsepidemiologisk forskning innebär studier av använd- ningen av läkemedel inom stora befolkningsgrupper. Exempel på sådana studier är analyser av receptregistreringar i och 3. Studier av nästa steg i användningen, den fysiska förbrukningen av läkemedel, är dock ännu fåtaliga – senare i betänkandet kommer några svenska studier att refereras4. Omfattande undersökningar med statistiskt säkerställda resultat saknas i stor utsträckning internationellt. Vid economics, i , har man emellertid belagt detta problem och också redovisat vissa siffror angående följsamhet 5. Bland annat hävdas i denna artikel att mellan av patienterna inte inställer sig hos läkaren, uppåt låter bli att lösa ut sina förskrivna läkemedel samt mellan av de som löser ut sina läkemedel dröjer för länge eller utesluter helt enkelt sin läkemedels- användning. Det finns även andra studier som visar att läkemedel som förskrivits och köpts ut, inte alltid konsumeras. En grov skattning är att av alla läkemedel inte används på avsett sätt. 3 , : Consumption of sedatives, hypnotics and minor tranquillizers in a . In: De La Fuente R, Weisman M N, Eds. V , , 1971. Excerpta Medica; 1973:94-102. , , Svartling P-G, B, Isacson D. Teratogenic effects of benzodiaezepine use during pregnancy. J Pediatrics 1990;116;490-1. , T R, , . Principles and practice of pharmacoepidemiology. In: Avery´s Drug Treatment, 4 th Edition (Eds Speight/Holford). 1997; pp 371-92. , G, , . Low level of antidepressant prescription for people who later committed suicide: 15 years of experience from a population-based drug database in . Acta Psychiatr Scand 1992; 85:444-8 , , , : Förskrivningsmönster av SSRI och tricykliska antidepressiva i -96. Läkare- sällskapets handlingar 1997; 106 -2: 340-7.