sou · GMB325d3 · 1999-01-01 00:00:00 — har många andra aktör er kommit med rader av rapporter, debattinlägg och för slag. Kommittén har bara marginellt tagit till sig detta. Att kommittén lagt för slag om för enk- lat för etagande och skatteadministration samt skattereduktioner på hushållsnär a tjänster är br a och ligger helt i linje med av framför da för slag. Detta är dock långt i från tillräc kligt och kommittén har där med avslutat sitt arbete utan att ta tag i en av de viktigaste frågorna. Ett sådant arbete måste utgå från a tt förbättr a de grundläggande för utsättningarna för för etagandet, såväl g enerellt som för dem som är verksamma i storstadens utsatta områden. De många kartlägg- ningar och för slag som andra tagit fram kan tjäna som ett gott under- lag. 242 Sär skilda yttranden Betänkandet fokuserar huvudsakligen på hur förändr ingar inom och mellan olika för säkringsssystem och myndigheter ska ske. Genom att sätta individen, människan i centrum hade givetvis arbetet fått annan karaktär. Att förf lytta makten från statliga till kommunala myndigheter kan aldrig ersätta att förf lytta makten från systemen till människan själv. Våra egna undersökning ar (se Att växa bland betong och kojor) bekräftar de ambitioner och mål som storstadens barn och ungdomar har, deras inneboende kraft. Det måste vara tillåtet och möjligt a tt skapa de skolor som kan svara upp mot barnens och ungdomarnas behov. vill att alla barn ska erbjudas pedagogisk för skola . För vissa bar n är denna reform mer bråttom. I utsatta områden är arbetslösheten hög , och svenska språket sparsamt för e- kommande. De barn som mest behöver för skola står ofta utanför . Det är mycket positivt att kommittén tagit ställning för ett sådant för - slag. Att skolorna fungerar väl och ger en högklassig utbildning är en utmaning som kan ge ungdomar bättre livschanser, redskap att forma sin framtid. Skolor i utsatta områden ska vara så bra att de lockar andra elever dit, vi kan kalla det magnetskolor. Det krävs ett resurs- för delningssystem som kan styra inte bara inom kommunerna utan mellan kommuner så att de skolor som har ett stort antal elever med behov av särskilt stöd kan få mer peng ar. Det kommunala inkomst och kostnadsutjämningssystemet måste ta en stör re hänsyn till dessa behov. Skolor i olika bostadsområden har oerhör t olika för utsättningar. Naturligtvis sätter det sina spår i en skola när av barnen har ett annat modersmål än svenska eller i skolor där många barn kommer från stökig a hemmiljöer. Det behövs ofta under visning i mindre grupper, fler speciallärare och mer resurser för elevvård. Det har inte alltid fungerat så att dessa skolor har fått kompensation så att de kan ge en vettig undervisning. Precis som miljön i övr igt i många av miljonprogramsområdena har skolmiljön varit dålig och byggnaderna präglats av trista fasader och dålig byggmateriel och enformiga inomhusmiljöer. Istället för att vara bostadsområdets pär la och stolthet har skolan stått för någ ot Sär skilda yttranden 243 fult, nedklottrat och trist. Den signal som en sådan byggnad sänder ut är givetvis motsatsen till vad det borde vara: ett kunskapens tem- pel där morgondagens vuxna medborgare skall få lika livschanser. Men skolor i utsatta områden har också många möjligheter. Lärarkåren är ofta mycket engagerad och består av personer som aktivt har valt att arbeta i skolor där utmaningarna är stora. Många har haft flertalet chanser att flytta till andra skolor i områden som anses lättare, men ändå bestämt sig för a tt vara kvar. Den mångkulturella miljön g er också stora möjligheter. Den skatt det innebär att många elever har kunskap i språk och andra kulturer kan användas i undervisningen och för a tt ge skolan en speciell prä- gel. en särskild kvalitetssatsning som kan innebära: –Extra satsning på svenskan. –Öka t antal undervisningstimmar. –, musik eller sportprofil. –Profil i något teoretiskt ämne: t ex matte, språk, miljö. –Speciella attraktiva fritidsaktiviteter. I kombination med fritt skolval kan detta uppnå två syften. Dels får de barn som bor i området en extra bra skola, dels kan elever från andra områden söka sig dit. Andra exempel på viktiga förbättr ingar är organiserad hjälp med läxläsning , skola på loven, egen dator till varje elev. För a tt skapa sådana magnetskolor av de vanliga skolorna måste ett öka t självsty- re tillåtas, och stör re budgetar medges för de skolor som lyckas nå denna typ av mål. Exempelvis måste det bli möjligt a tt locka med och uppmuntra med hög re löner för per sonalen. Frihet att välja skola skall vara en rättighet för alla. Sär skilt i utsat- ta bostadsområden kan detta ha stor betydelse för a tt öka mångf al- den och kvaliteten i skolan. Den enskilda alternativen behöver bli betydligt fler och de skall kunna konkurrera med de offentliga sko- lorna på ekonomiskt lika villkor. Staten skall se till att alla skolor uppfyller grundläggande krav på kunskap och demokratiska värde- ringar. Den ogina inställning som kommittén visar gentemot människors möjlighet a tt kunna få billiga varor via stormarknader är obegriplig. Kommunernas planmonopol ska inte användas för a tt begränsa han- 244 Sär skilda yttranden SOU 1998:25 deln, det ska användas för a tt tillgodose behoven av övergripande planering för a tt områdena ska fungera. Bostadspolitiken har sedan efterkrigstiden präglats i allt för hög grad av subventioner och styrning. Det har inte i tillräckligt hög g rad lett till att människors efterfrågan på boende och boendemiljöer till - godosetts men däremot drivit upp kostnaderna på ett oacceptabelt sätt. Bostadssektorn har varit en planekonomisk ö i den svenska marknadsekonomin. Stora inslag i det s k ekologiska omställnings- programmet är inget annat än en återgång till traditionellt subven- tions- och styrningstänkande, något som vi liberaler självfallet mot- satt oss. I målområden är en stor andel a v invånarna av utländsk här komst, eller har föräldr ar med utländsk här komst. Att bortse från detta då makten öv er vardagen diskuteras är att bortse från människors verklighet och vardag. Att återerövr a makten över vardagen handlar för mång a invandra- re om det mångkulturella samhället. av är i alltför hög utsträckning ett monokulturellt samhälle, där många människor ställs utanför . Segregation och utanför skap följer i det monokultu - rella samhällets spår oc h leder till vanmakt. Integration och innanför skap leder till ett mer mångkulturellt samhälle där olika etniska, kulturella, idéburna eller andra gruppe- ringar lever sida vid sida, i relation till varandra och i ömsesidigt beroende. Där grupptillhör igheten inte fyller hela tillvaron, men där utövandet av makt över sin egen tillvaro leder till byggande av etniskt eller kulturellt styrda nätverk och institutioner. Där kittet mellan människor blir starkare. I det mångkulturella samhället tillåts olikheten bli styrkan. Gemensamma grundläggande värderingar såsom demokrati, jämställdhet oc h tolerans, och ett gemensamt språk är då nöd vändigt för a tt bygga bryggor mellan människor. Många invandrarför eningar har en helt annan samlande funktion än de många olika för eningstyperna i traditionell svensk folkrör else. Ofta ryms såväl pr ofan som sakral verksamhet, barn, ungdom, kvin- nor, män, äldre har sina verksamheter, kultur och idrott likaså. Detta gör a tt invandrarför eningarna inte passar in i det svenska för enings- stödet. Ungdomsstyr elsen, med flera statliga aktör er liksom kommunerna bör därför förändr a bidragsgivning och för eningsservice så att alla människor får samma möjlighet till fr i- villiga gemenskaper. Sär skilda yttranden 245 Då dessa nätverk och institutioner ska byggas upp av människor själva, krävs att redskapen i form av regelverk och ekonomiska för - utsättningar är styrda av insikten att människor som sluter sig sam- man för a tt gemensamt lösa ett pr oblem eller en uppgift bör upp - muntras, inte till varje pris hindras. Särskilt inom äldreomsorgen kommer ett behov av att inom ramen för de fr ivilliga gemenskaperna organisera omsorg för äldr e invand- rare inom den egna gruppen. Storstadskommitten skulle här kunna agera för a tt bana väg för en sådan utv eckling. Den nuvarande ogina politiken för enskilt dr iven barnomsorg, skola och sjukvård drabbar därför sär skilt hårt i storstädernas segre- gerade för ortsområden. Istället bör möjligheter na för makt oc h infly- tande över de viktiga delarna av vardagen stärkas. Skolpeng för grundskola och gymnasiet, rätt till stöd för enskilda alter nativ i barn- omsorgen, husläkarsystem med valfrihet för pa tienterna och äldre- omsorg med respekt för de äldr e som utgångspunkt är någ ra viktiga delar. Under den borgerliga regeringen ökade kr aftigt de formella möjligheter na för människ or att få makt och inflytande över dessa viktiga områden genom att stärka den enskildes rätt gentemot kom- munen. vet vi att långtifrån alla upplevde reella möjlig - heter att använda denna makt. Den socialdemokratiska regeringen har, av ideologiska skäl, på samtliga områden i praktiken tagit till- baka rätten att själv bestämma oc h möjligheten a tt själv utforma sin vård, omsorg och utbildning. En utmaning för stor stadskommittén hade varit att finna redskapen så att många fler kan ta makten över dessa viktiga delar av vardagen. Valfrihet och utveckling – myndigförklara medborgarna När människor sluter sig samman för a tt gemensamt lösa en uppg ift skapas utveckling. När exempelvis de föräldr ar som så önskar star - tar och driver en efterlängtad tvåspråkig för skola i en stadsdel sker utveckling och makten över deras egna liv ökar. För dessa är det inte ett alternativ att söka vinna en major itet av föräldr arna på ett kom- munalt daghem för denna idé. Skulle så ändå sk e, skulle sannolikt makten över den egna tillvaron minska radikalt för de föräldr ar som ogillar en tvåspråkig för skola. Ett radikalt program för ökad makt öv er människor egen vardag kräver att man myndigför klarar medborgarna. Rätt att välja dagis, skola, äldreomsorg, husläkare måste då inför as, liksom rätten att med likvärdig finansiering få driva verksamhet i egen regi. 246 Sär skilda yttranden Att fastna i regelfällan istället för a tt påverka vardagen Många människor fastnar i kommunens och statens gemensamma moment 22. Regelverket säger ofta att utan jobb – ingen dagisplats, utan dagisplats inget jobb. Ensamma mamman kan inte påverka sin och barnens vardag genom en förändr ad ekonomi, marginaleffekter av inkomstskatt, dagistaxor, bostadsbidrag och underhållsstöd kan överstiga . Den som har socialbidrag får inte studera, den som inte studerat kan inte få jobb. Listan kan gör as oändlig. Häri ligger en av storstadskommittens verkliga utmaningar. Ska människors var- dag återerövr as måste det som verkligen är människans vardag vara utgångspunkt. En systematisk kartläggning av de regler som föder maktlöshet oc h för slag till att undanröja dessa bor de ha varit en bju- dande uppgift för kommittén. De för slag som kommittén läg ger för a tt öka egenmakten rör huvudsakligen olika delar av den kommunala beslutsprocessen och kan knappast sägas vara ägnade att mer direkt öka makten öv er den egna vardagen. Inte är de heller på någ ot avgör ande sätt ägnade a tt för nya den kommunala demokratin. Avståndet mellan väljar e och valda är stort. Avståndet kan minska på många olika sätt och det finns ingen anledning att dogmatiskt avfärda några för slag som syftar till att öka medborgarinflytandet. Kommundelningar, utveckling av stadsdelsnämnder, institutionssty- relser och stopp för nya kommunala bolag är exempel på ytterligare vägar som kan prövas. Det råder ett uppenbart behov av ökad dialo g mellan väljare och valda, mellan för troendevalda och övr iga medborgare. Genom det ökade insla get av personval kan en sådan utveckling komma till stånd, liksom genom en ökad insikt hos mång a för troendevalda att arbetsformerna måste förändr as. Olika typer av reformer inom ramen för kommunallagen kan aldrig för nya politiken om inte de för troendevalda och partiaktiva förändr ar sina arbetsformer. Detta bör ske på många olika sätt. En fråga som ständigt varit aktuell i samband med att olika kom- muner inrättat kommundelsnämnder har varit om de ska direktväljas eller ej. gällande lagstiftning tillåter inte direktval. Jag anser att skälen emot direktval inte är tillnär melsevis lika starka som skälen för. Medborgarna i stadsdelen ska direkt kunna utse dem som ska fatta de viktiga besluten om många verksamheter i den egna stads- borde ha lagt för slag om för söksla gstift- ning om direktvalda stadsdelsfullmäktige i Storstadskommunerna. Utöver direktval bör den lokala demokr atin främst vitaliseras genom samtal vid mötespla tser mellan väljare och valda, offentliga hea- rings, öppna möten oc h aktiva för troendevalda. Detta i kombination med personval skulle givetvis vitalisera den lokala politiska debatten och öka r epresentativiteten och därmed legitimiteten hos de folkvalda, samt engagera många fler såväl i poli - tiskt arbete som i för eningsliv. Kommittens perspektiv har i alltför hög utsträc kning kommit att bli systemets och kommunalpolitikerns. Med människan som utgångs - punkt hade resultatet kunnat bli ett annat. Levande för orter kan aldrig stadsplaneras eller projektarbetas fram i kommunalhusen. Lokal utveckling skapas inte runt sammanträdesbord. Kartläggning av hinder och för slag till nya möjligheter enligt ovan hade också varit den viktigaste för utsättningen för a tt skapa motorer och möj - ligheter till lokal utveckling. Det kan bara gör as av dem som bor där, dem som är verksamma i för etag, för eningar, de som lever och ver- kar i områden och stadsdelar. Det går att skapa ett hem av en bostad och det går att skapa en hembygd av ett bostadsområde. Men det krä- ver människors omsorger.