sou · GMB345 · 1999-01-01 00:00:00 — eldstäder och andra fasta förbränningsanordningar m.m. rena och från brandskyddssynpunkt i ett tillfredsställande skick kunde inrymmas under 41 § i räddningstjänstlagen där det regleras om förebyggande åtgärder och om fastighetsägarens skyldigheter att vidta åtgärder för att förebygga brand, hindra och begränsa skador till följd av brand. Tillsynen skulle förslagsvis regleras på mot- svarande sätt som i räddningstjänstlagen i övrigt. Betänkandet har remissbehandlats. 4.Sotning och kontroll som brandförebyggande åtgärder Sotningsverksamhetens syfte är att förebygga brand. Genom en regelbunden rengöring av eldstä- der, rökkanaler och imkanaler minskas risken för antändning av brännbara sotbeläggningar. De bränder som uppstår till följd av att dessa antänds kallas soteldar. En regelbunden rengöring inne- bär även att en sotelds varaktighet begränsas. Fel och brister i anläggningarna kan medföra att bränder uppstår till följd av överhettning av brännbart material, gnistspridning etc. Den kontroll av brandskyddet som utförs vid sotningen syftar till att förhindra att sådana bränder uppstår. Begreppet eldstadsrelaterade bränder används vanligen som en sammanfattande beteckning för dessa brandtyper när orsakerna kan relateras till eldstäder och rökkanaler. Sotbeläggningarnas storlek, sammansättning och antändningstemperatur varierar beroende på anläggningstyp, bränsleslag samt brukarvanor. Det sot som bildas vid förbränning av fasta bränslen som ved, flis och pellets skiljer sig från den sotbildning som uppstår vid förbränning av olika fly- tande och gasformiga bränsleslag. Den sotbeläggning som avsätts i imkanaler består till stor del av kolväteföreningar (fett), som uppstår i samband med matlagning, och luftburna stoftpartiklar. För att nå ett gott förbränningsresultat med liten sotbildning i en fastbränsleanläggning krävs en hög förbränningstemperatur. Pannanläggningar med vattenkylda förbränningskammare är inte lika effektiva som fastbränslepannor med keramiskt inklädda förbränningskammare. Är anläggningen utrustad med s.k. ackumulatortank ökar möjligheterna till en, från sotbildningssynpunkt, bra för- bränning. Sotet som bildas vid förbränning av fasta bränslen innehåller oförbrända kolväten (tjära) i varierande mängd. Vid ogynnsam förbränning bildas blanksot. Blanksotet innehåller mycket tjära och har en antändningstemperatur som ofta understiger rökgastemperaturen och det medför en ökad risk för soteld. Sotbeläggning av blanksot är hård och seg samt svår att avlägsna. I svåra fall kan speciella sotningmetoder såsom s.k. urbränning, blästring eller roterande mekaniska verktyg användas. Urbränning innebär att man helt enkelt bränner ur rökkanalen genom en kontrollerad soteld. En soteld startar oftast genom att sotet i rökkanalens nedre del antänds varefter branden sprids snabbt i rökkanalens hela längd. De höga temperaturer som uppstår vid soteld medför en förhöjd yttemperatur på rökkanalens utsida, som i sin tur kan orsaka antändning av intilliggande brännbart material. Bränder kan också orsakas av det gnistregn som ofta uppstår vid rökkanalens mynning, ovan yttertak. Vid en soteld utsätts rökkanalen för stora påfrestningar som kan medföra att skador uppstår. Stålrörsskorstenar med mineralullsisolering skadas ofta genom att isolering- materialet blir förstört p.g.a. den höga temperatur som råder under sotelden. I tegelskorstenar kan sprickbildningar i teglet medföra att otätheter uppstår. Efter en soteld är det därför nödvändigt att rökkanalen kontrolleras innan den tas i bruk igen. Sotbildningen i oljeeldade anläggningar är normalt sett ganska ringa. Brister i det tekniska utföran- det och eftersatt underhåll kan dock medföra kraftig sotbildning. Det sot som bildas vid förbrän- ningen av olja består till största delen av oförbränt kol som har en förhållandevis hög antändnings- Antändningstemperaturen överstiger normalt den temperatur som rökgaserna har när de lämnar eldstaden. Vid eldning växelvis med olja och fasta bränslen kan sotet ha större inslag av tjära vilket innebär att sotet får en avsevärt lägre antändningstemperatur. Till följd av en homogen bränslekvalitet och en automatiserad förbränningsprocess påverkas sotbildningen i mindre grad av anläggninginnehavarens brukarvanor än vid eldning med fasta bränslen. Sotbeläggningar i imkanaler från kök består till största delen av kolväteföreningar (fett) och damm- partiklar. Beläggningarnas storlek och lokalisering i kanalsystemet varierar beroende på ventilations- systemets konstruktion och funktion. Även luftens renhetsgrad i de lokaler som imkanalerna betjä- nar, påverkar avsättningarnas sammansättning. Sotet i en imkanal har en relativt låg antändnings- temperatur och brinner med hög intensitet. För att sotet skall antändas krävs emellertid en antändningskälla. De imkanalsbränder som inträffar orsakas normalt av en brand som uppstått på spisen i samband med matlagning. Öppen eld från grillar och gasspisar kan antända sotbeläggningen. Brandskyddskontrollen omfattar det som rengörs, skorstenar och tak med därtill hörande byggnads- delar. omfattas även gaseldade anläggningar av brandskyddskontrollen. Genom kon- trollen kan förändringar i anläggningarna, som medför brandrisk, upptäckas i ett tidigt skede. Förändringar kan uppstå av normalt slitage men de kan också vara en följd av ombyggnadsarbeten. har i allmänna råd angivit att anläggningarna skall kontrolleras med avseende på *sotbildning och beläggningar *skador eller förändringar i det tekniska utförandet Den som utför brandskyddskontrollen skall även, enligt 31 § räddningstjänstförordningen, meddela ansvariga myndigheter om andra upptäckta brister som kan föranleda annan skada eller olyckshändelse än brand. Av tidigare avsnitt framgår vilka risker som föreligger med respektive anläggningstyp. I detta av- snitt skall försök göras att peka på var riskerna är placerade. De flesta småhus har en egen värmeanläggning. Av sammanlagt ca 1,8 milj småhus används eldningsolja som bränsle i ca. 470 000 småhus medan ca 280 000 småhus använder sig av fasta bränslen av olika slag. Fasta bränslen används främst på landsbygden. Det är tillgången och åtkomligheten till t.ex. ved som påverkar vad man eldar med. Flerfamiljshus och större industriella anläggningar värms ofta med fjärrvärme eller egna större värmecentraler. Fjärrvärme inom småhus- sektorn förekommer, men är förhållandevis ovanligt. Kakelugnar, braskaminer och övriga lokaleldstäder förekommer i samtliga typer av bostäder. Hur mycket de används varierar. I småhusen är ibland t.ex. kaminen den huvudsakliga värmekällan, men i flerfamiljshusen används t.ex. kakelugnen endast vid trivseleldning. Imkanaler från kök finns i de flesta bostäder och skillnaderna i nyttjandegrad och utförande har ingen koppling till olika bostadstyper eller geografiska lokalisering. 4.4Frister för sotning och kontroll meddelar föreskrifter om hur som får förflyta mellan två sotningar, s.k. sotningsfrister. Kommunen har enligt räddningstjänstförordningen möjlighet att meddela föreskrifter om kortare frister än de som har bestämt. gäller nya frister som innebär att tidsintervallen mellan sotningarna har förlängts för ett flertal sotningsobjekt. Den kortaste fristen är och den längsta . Vissa av de kortaste fristerna förlängs då eldning inte sker i samma omfattning som under årets kallare månader. Fristerna är differentierade utifrån anläggningstyp och bränsleslag. Individuellt behovsprövade frister för enskilda anläggningar förekommer ej. 4.4.1 Frister för olika sotningsobjekt Fastbränsleeldade anläggningar har de kortaste sotningfristerna. Konventionella fastbränsleeldade anläggningar skall sotas . Värmepannor som är speciellt konstruerade för fast- bränsleeldning, med keramiskt inklädd förbränningskammare skall sotas . Fast- bränslepannor med speciella eldningsapparater för pellets och flis m.m., skall sotas . En oljeeldad värmepanna i ett småhus, där pannans märkeffekt är högst 60 kW, har sotnings- fristen en gång . Märkeffekten för värmepannor i småhus ligger vanligen i intervallet 15-40 kW. Värmepannor som eldas med lätt eldningsolja och vars märkeffekt överstiger 60 kW skall sotas . Vissa specialpannor för oljeeldning har sotningsfristen . Sker eldning med tyngre eldningsolja skall sotning utföras . Gaseldade anläggningar skall kontrolleras från brandskyddssynpunkt en gång . Kontrollen omfattar inte de gastekniska installationerna eftersom dessa kontrolleras genom gas- distributörens försorg. Lokala eldstäder som t.ex. kakelugnar, braskaminer och öppna spisar som är lokaliserade i helårsbebodda hus eller fritidshus men där eldstaden inte är den huvudsakliga värmekällan skall sotas . Om den lokala eldstaden däremot ugör den huvudsakliga värmekällan är sotnings- fristen en gång . Imkanaler i småhus skall rengöras och kontrolleras med ett intervall av . Samma frist gäller för övriga bostadshus om imkanalen, med eller utan spisfläkt, tillhör ett ventilationssystem där ventilationen sker med termiska krafter, s.k. självdragssystem. Övriga imkanaler i bostäder skall rengöras och kontrolleras . För imkanaler i restauranger och motsvarande större kök är fristen . Det föreligger endast ett begränsat statistiskt material som redovisar inträffade bränder. Den sta- tistik som finns är dels försäkringsbolagens brandorsaksstatistik som publiceras av , dels statistik. Statistiken från grundar sig på antalet anmälda försäkringsfall medan statistik grundas på kom- munala räddningstjänsternas insatsrapporter. De eldstadsrelaterade bränderna redovisas gemen- samt. Underlaget innehåller inga uppgifter om antalet bränder i imkanaler. statistik bygger på antalet räddningsinsatser som gjorts och grundas på räddningsledarens preliminära bedömning av orsaken till branden. Det framgår härav att eldstads- relaterade bränder (rökkanaler och eldstäder) utgör av det totala antalet bränder i byggna- der (tabell 1). För bostäder (lägenheter, villor och fritidshus) är eldstadsrelaterade bränder den största enskilda orsaken till en insats av räddningstjänsten . Vid jämförelser mellan olika län kan stora skillnader konstateras i andelen eldstadsrelaterade Inom utgjorde andelen eldstadsrelaterade bränder i bostä- der, av det totala antalet bränder, medan motsvarande andel för var (tabell 2). Fläkt/vent.anl. Bränder, klassificerade efter startföremål, vid brand i byggnad . Andelen eldstadsrelaterade bränder i bostäder inom olika län . Den brandskadestatistik som publiceras av grundas på anmälda för- säkringsfall. Detta material visar på ett större antal bränder än statistik. Anled- ningen härtill kan vara att antalet bränder som leder till ersättning från försäkringsbolagen inte behöver föranleda en räddningsinsats av räddningstjänsten. Av försäkringsbolagens statistik framgår att de största enskilda brandorsakerna är överspän- ning i samband med åska samt elapparater (tabell 3). Ca 2/3 av överspänningsskadorna har inte orsakat någon brand. När dessa skador, som inte föranleder någon brand, räknats bort visar mate- rialet att andelen eldstadsrelaterade bränder i bostäder utgör , och inom lantbruket , av det totala antalet bränder (tabell 4). Vid en analys av de eldstadsrelaterade bränder som inträffar i bostäder kan man konstatera att merparten inträffar i villor och fritidshus (tabell 5). Bränder, klassificerade efter brandstiftare, . Källa: och Räddning (nr 6-7, 1997). Braskamin, inkl rök Statistik över antalet eldstadsrelaterade bränder inom olika byggnadstyper . Antalet avser årsmedelvärde. Källa: Bearbetad statistik från . Braskamin, inkl rök Statistik över antalet eldstadsrelaterade bränder inom olika typer av bostäder . Antalet avser årsmedelvärde. Källa: Bearbetad statistik från . Sammanfattningsvis visar det statistiska materialet på att merparten av de eldstadsrelaterade bränderna inträffar i bostäder. Inom kategorin bostäder är villorna den mest utsatta gruppen. An- delen eldstadsrelaterade bränder är olika stor för länen. Län med stort inslag av landsbygd uppvisar en större andel eldstadsrelaterade bränder. Det finns få undersökningar som behandlar sotningens brandförebyggande effekt. I det följande presenteras några av de undersökningar som utförts . i nationalekonomi och universitetslektor vid . Han har på uppdrag av undersökt hur ofta man bör sota värmeanläggningar i småhus. Arbetet är presenterat i rapporten ofta skall småhusen sotas? ur vilken följande är hämtat. Det finns flera anledningar till att sotning sker, nämligen att driftsekonomin blir bättre, att den yttre och inre miljön påverkas, att risken för och varaktigheten av en soteld påverkas samt att det vid brandskyddskontrollen även sker en inspektion av eldstad och skorsten m.m. Miljöeffekterna har inte spelat någon roll för nu gällande regler för sotning. Sotningsfrister tar ingen hänsyn till de kostnader som småhusägarna åsamkats vid kortare frister. Om en halvering av antalet sotningar i oljepannor genomfördes skulle det inte ha någon betydelse från brandskyddssynpunkt. Beträffande vedeldade anläggningar var sambandet påtagligare men en utglesning till tre eller kanske till två sotningar skulle troligen inte medföra ett ökat antal bränder. Som skäl för att ha en tvingande lagstiftning rörande sotning av småhus angavs att småhusägarna inte själva borde bestämma om de skulle sota sin värmeanläggning eftersom merparten av fördelarna, vid utebliven sotning, inte till- föll fastighetsägaren själv. En kortare sotningsfrist innebar ökade positiva externa effekter på mil- jön, såsom minskade koldioxidutsläpp, som således gynnar andra än den flitigt sotande husägaren. Om sotningen inte var reglerad skulle det kunna tänkas att fastighetsägaren, av privatekonomiska skäl, inte ansåg att han behövde sota så ofta, varpå bl.a. miljön blev lidande. är professor vid avdelningen för uppvärmnings- och ventilationsteknik, inom insti- tutionen för energiteknik vid Kungliga Tekniska . Han har, på uppdrag av , bl.a. i rapporterna Sotbildning vid vedeldning, Behovsprövad sotning och Brand- skydd för imkanaler beskrivit sotningens brandförebyggande effekt. Från rapporten vid vedeldning har följande hämtats: Vedsotet är brännbart. Dess antändningstemperatur är låg om sotet är uppblandat med tjära. Sot bildas vid förbränning i allmänhet men vid vedeldning i synnerhet. Vedens kvalitet, tillförsel av förbränningsluft och flammans temperatur som har stor betydelse för förbränningsresultatet. Även eldarens kunskaper om anläggningen inverkar. Det sot som avsätts i pannan och skorstenen har olika blandning av aska och oförbrända kolväten. Sotet kan även innehålla olika cancerogena par- tiklar. Sotavsättningar i eldstaden innebär en försämrad värmeupptagningsförmåga p.g.a. sotets värmeisolerande egenskaper. Detta medför i sin tur en förhöjd rökgastemperatur efter eldstaden. Risken ökar för antändning av sotavsättningar i rökkanalen. Det är viktigt att eldstaden och rök- kanalen rengörs noggrant för att en soteld skall kunna undvikas. Antalet soteldar ökar i de fall sotningen missköts. I rapporten sotning konstaterar bl.a. följande. Det finns ett samband mellan ett ökat antal soteldar och en förlängd sotningsfrist. Antalet soteldar är störst i de områden där fastbränsleeldning är mest frekvent. Av det totala antalet sot- eldar kan hänföras till oljeeldade anläggningar. Soteldens varaktighet är proportionell med avsatt sotmängd, vilket innebär en ökad risk för skador i samband med en brand om sotningen eftersätts. En annan slutsats är att antalet bränder kan minskas avsevärt genom en förbättrad brandskyddskontroll i samband med sotningen. Minskningen uppskattas till om brandskydds- kontrollens omfattning, innehåll och kvalitet förbättras. Av betydelse är att kontrollen dokumente- ras. I rapporten för imkanaler anger följande. inträffar det ett antal bränder i imkanaler. släcker de boende branden själv och skadorna blir ringa. Det uppskat- tas att det sker 50 till 100 imkanalsbränder där rycker ut. Antändnings- temperaturen för sotet har stor betydelse för bedömningen av brandrisk och brandspridning. Sotbeläggningar i imkanaler har en låg antändningstemperatur. Detta sammanhänger med att sotet innehåller fett av olika slag. För att sotet skall ta eld krävs dock, även om det har förhållandevis låg antändningstemperatur, dels att värme från flammor eller motsvarande värmeöverföring skall ske, dels att detta skall ske . Detta kan ske i samband med brand i en stekpanna, fritös eller liknande. Det genomförs undersökningar av bränder i kokkärl. Det visade sig därvid att flam- mor kan sprida sig upp till köksfläkten vid normala storlekar på kärlen och med relativt små fett- mängder. Även om antalet imkanalsbränder är litet och även om bränderna i de flesta fall inte leder till några större skador föreligger det en risk för en större brand, främst i flerfamiljshus, som inte skall förringas. Att en rensning sker är från ventilationssynpunkt bra för inomhusklimatet, vilket även har positiva effekter för brandskyddet. Slutsatsen är således att allt pekar på att imkanaler bör rensas regelbundet inte minst för ett uppehållande av ventilationsfunktionen. En rensning från ventilationssynpunkt torde även kunna täcka behovet av rensning i brandförebyggande syfte, vad avser imkanaler i bostäder. Mot bakgrund av brandrisken för imkanaler i större kök är det behöv- ligt med en regelbunden rensningsintervall som är kortare än den som behövs från funktionssynpunkt. har gjort en undersökning om sambandet mellan sotningsfrister och brandrisk. Undersökningens hypoteser var att ju mer det sotas desto färre soteldar, att ju oftare imkanalerna rensas desto färre bränder/incidenter. Det valdes därför ut sotningsdistrikt som följde gällande bestämmelser om hur ofta det skulle sotas och de som inte följde dessa bestämmelser varefter en jämförelse gjordes. Undersökningens slutsats var, att det inte fanns något samband mellan utebliven sotning och soteld. Vad som kunde konstateras i undersökningen var egentligen att soteldar hängde samman med fastbränsleeldning i småhus. Det som behövdes för att förebygga soteldar i fastbränsleeldade anläggningar var utbildning av den som skulle sköta pannan. /98 var indelat i 330 sotningsdistrikt. Det fanns sammanlagt 284 verk- samma skorstensfejarmästare och knappt 1500 verksamma skorstensfejare. Kommunen som har ansvaret för att sotning sker bedriver sotningsverksamheten i eller privat regi. I ett fåtal fall förekommer kommunala bolag. Av de 330 sotningsdistrikten drivs 18 i regi, dvs. med kommunalt anställda skorstensfejarmästare. I de övriga fallen har kommunen slutit avtal med skorstensfejarmästarna som driver verksamheten i privat regi. Avtalen kan i huvudsak indelas i tre olika kategorier nämligen A, B och C avtal. A och B avtalen är slutna till dess att skorstensfejarmästaren uppnår pensionsålder dvs. fyller 65 eller i vissa fall . C- avtalen är slutna för kortare tider på mellan fyra till . /98 fanns 276 gällande A eller B avtal och 36 C avtal. Av nedanstående tabell framgår pensionsavgångar för skorstensfejarmästarna. Källa: Sammanställning från /98 Av tabellen kan utläsas att fram t.o.m. kommer 22 skorstensfejarmästare att sluta p.g.a. pensionsavgång och därmed kommer lika många avtal upphöra att gälla. Samtliga av nu före- liggande avtal kommer att ha upphört att gälla . Avtalen har utarbetats av och vilka rekommenderat sina medlemmar att tillämpa dessa. Avtalen skall i följande av- snitt gås igenom i dess helhet. Det bör dock poängteras att det som redovisas är standardavtalen från vilka det kan finnas lokala avvikelser. 5.2Avtalen mellan kommun och skorstensfejarmästare Avtalsparter är kommunen genom den kommunala nämnden och skorstensfejarmästaren. Avtalet gäller för ett visst distrikt. Skorstensfejarmästaren förbinder sig att själv eller genom anställd per- sonal utföra all föreskriven sotning inom distriktet samt att även i övrigt följa gällande föreskrifter i räddningstjänstlag och räddningstjänstförordning och andra av myndighet utfärdade bestämmel- ser som äger tillämpning på skorstensfejarmästarens verksamhet. Den kommunala nämnden äger rätt att kontrollera sotningen såväl tekniskt som administra- Skorstensfejarmästaren är ansvarig för fullgörandet av sotningen gentemot den kommunala nämnden. Om skorstensfejarmästaren drabbas av förhinder skall han ofördröjligen anmäla det till den kommunala nämnden. I avtalen finns bestämmelser om fakturering, uppbörd och indrivning. Vidare följer av avtalen att skorstensfejarmästaren skall avisera sotningsförrättningen med angivande av en så noggrann tidpunkt som möjligt, att ha telefontid, att på angivna blanketter föra förteckning över vilka fastigheter som skall sotas och brandskyddskontrolleras, att teckna försäk- ring för egendomsskada och skada å tredje man som vållas av skorstensfejarmästaren eller hans personal samt att till den kommunala nämnden avge årsberättelse över verksamheten i distriktet. I A- och B- avtalen regleras även att skorstensfejarmästaren för eventuellt utarbetande av nya sotnings- taxor skall tillhandahålla kostnads- och intäktsredovisning. Skorstensfejarmästaren har även för- bundit sig att planera arbetet till så låga kostnader som möjligt. Skorstensfejarmästaren förbinder sig att hålla personal och erforderlig teknisk utrustning för fullgörandet av avtalet så att det föreskrivna arbetet utförs samt att personalen har den kompetens och utbildning som krävs. Det framgår att skorstensfejarmästaren skall ha ersättning av kommunen för de ålagda arbetsuppgifterna enligt en taxa och i övrigt enligt en annan taxa av kunden. Den 10 § reglerar ändringar . Där framgår det att skorstensfejarmästaren är skyldig att godta en utvidgning av distriktet och en utökning av arbetsuppgifterna så länge de kan anses förenliga med sotningsverksamheten. Vid en sådan ändring som beror av ett kommunalt be- slut inträder skyldigheten för skorstensfejarmästaren efter det att han delgivits beslu- tet. Han är vidare skyldig att underkasta sig sådana ändringar i åliggandena enligt avtalet som följer av lagstiftning eller av statlig myndighet utfärdade bestämmelser. Parterna kan begära jämk- ning av avtalet om förändringen föranleder det. Om frågan inte kan lösas lokalt skall den hän- skjutas till centrala förhandlingar. Parterna skall godta de centrala parternas rekommendationer. I 11 § regleras kommunens rätt att häva avtalet utan iakttagande av uppsägningstid om skorstensfejarmästaren i väsentligt hänseende inte utfört sina åligganden och rättelse inte skett efter skriftlig erinran samt om skorstensfejarmästaren försätts i konkurs och därmed inte kan förväntas fullfölja sina åligganden. Vid en uppsägning kan kräva överläggning och vid sådant fall skall uppsägningen avvaktas. I 12 § regleras skorstensfejarmästarens rätt att häva avtalet utan iakttagande av uppsägnings- tid, om kommunen varit försumlig i väsentlig mån och underlåtit att i rätt tid fullgöra sina åliggan- den och rättelse inte skett utan dröjsmål efter skriftlig erinran. Enligt 13 § upphör A- och B-avtalen att gälla det kvartal som skorstensfejarmästaren uppnår 65 års- och i vissa fall . Motsvarande innehåll kan hittas i 14 § som säger att avtalet gäller t.ex. och förlängs automatiskt med ytterligare perioder av t.ex. om det inte sägs upp senast före aktuell avtalsperiods utgång. Vidare sägs att om kommunen utan saklig grund hänförlig till huruvida skorstensfejarmästaren rätteligen fullgör sin syssla inte förlänger avtalet är kommunen skyldig att med skäligt belopp in- lösa fordon, teknisk utrustning, lokaler och annat som skorstensfejarmästaren anskaffat för verk- samheten. Om man inte kan komma överens om värderingen skall det utses en opartisk värderings- man. Skorstensfejarmästaren har enligt även rätt att säga upp avtalet med sex månaders uppsägningstid.