sou · GMB347 · 1999-01-01 00:00:00 — Av paragrafens avfattning framgår sålunda uttryckligen att den avser även ett bemyndigande som betecknas som fullmakt. För att ett sådant bemyndigande till en särskild firmatecknare skall medföra behörighet att företräda bolaget förutsätts i fortsättningen att det har registrerats. En generalfullmakt som medför oinskränkt behörighet är således ogiltig utan registrering. Om emellertid fullmakten innehåller en inskränkning av behörigheten - förutom sådan som avses i 11 § tredje stycket första meningen -är regeln inte tillämplig. Detta sammanhänger med att nämnda stycke inte tillåter registrering av någon annan inskränkning, hur obetydlig den än kan vara, en ordning som utredningen inte anser sig böra ifrågasätta. Utredningen har mot den bakgrunden inte ansett sig kunna föreslå ogiltighet som påföljd beträffande en fullmakt eller ett annat bemyndi- gande som försetts med inskränkning av ett eller annat slag. Att bemyndigandet inte medför någon behörighet att företräda bolaget innebär att situationen skall bedömas som om det över huvud taget inte hade lämnats. Om bolaget eller någon av dess företrädare uppträder på ett sätt som ger en medkontrahent befogad anledning att utgå från att fullmaktstagaren har behörighet med avseende på en speciell rättshand- ling, får efter omständigheterna bedömas vilken verkan detta kan tilläggas. Vidare är att märka att den nu föreslagna regeln givetvis inte hindrar bolaget eller dess styrelse från att ratihabera en rättshandling som någon har företagit på bolagets vägnar med stöd av en fullmakt som enligt den nya regeln är utan verkan. Om ett styrelseprotokoll eller annan handling enligt vilken någon som inte är verkställande direktör eller styrelseledamot anges ha fått fullmakt eller generalfullmakt ges in för registrering avses givetvis handlingens beteckning inte medföra något hinder mot registrering, under förut- sättning att det klart framgår att fullmaktstagaren tilläggs en oinskränkt behörighet att ensam eller tillsammans med annan företräda bolaget och teckna dess firma. Paragrafen har kompletterats genom en straffbestämmelse som innebär att den som i egenskap av deltagare i bolagsstämma eller styrelseledamot i otillbörligt syfte utser någon till styrelseledamot eller verkställande direktör med insikt om att hinder för detta möter enligt 8 kap. 4 § kan dömas till straff. Detsamma gäller den som uppsåtligen och i otillbörligt syfte åtar sig sådant uppdrag i strid med 8 kap 4 § andra stycket andra meningen. Den personkrets som kan träffas av straff är alltså de aktieägare som tagit del av ett styrelseval samt de styrelseledamöter som medverkat vid ett beslut om utseende av verkställande direktör i strid med 8 kap. 4 §. Skulle bolagsordningen undantagsvis innehålla föreskrift om att det ankommer på bolagstämma att utse verkställande direktör eller på styrelsen att utse styrelseledamot, kan även beslut som fattats med stöd av sådana bestämmelser falla inom det straffbara området under de förutsättningar som gäller för övrigt. Däremot kan aldrig utseende av personalrepresentanter träffas av straffbarhet och inte heller fall då något organ utanför bolaget - t ex en kommun - enligt bolagsordningen tillagts befogenhet att utse styrelseledamöter. För att straffbarhet skall komma i fråga förutsätts att beslutet strider mot 8 kap. 4 §. I nämnda paragraf föreskrivs i det redan nu gällande första stycket att verkställande direktören och minst halva antalet styrelseledamöter skall vara bosatta inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om inte regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer för särskilt fall tillåter annat. Vidare föreskrivs i första stycket att den som är underårig eller i konkurs eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § inte kan vara styrelseledamot eller verkställande direktör. Dessutom erinras i stycket om att det av 6 § lagen om näringsförbud följer att detsamma gäller den som är under- kastad näringsförbud. Andra stycket av 8 kap. 4 § innebär enligt förslaget att styrelseleda- mot och verkställande direktör skall ha sådan insikt och erfarenhet som med hänsyn till arten och omfånget av bolagets verksamhet samt omständigheterna i övrigt fordras för uppdragets fullgörande enligt aktiebolagslagen.Vidare innehåller andra stycket ett förbud för den som inte avser att ta del i sådan verksamhet som enligt nämnda lag an- kommer på styrelsen eller verkställande direktör att åta sig sådant uppdrag. För att en överträdelse skall vara straffbar gäller enligt det nya andra stycket i förevarande paragraf till en början att den skall ha begåtts med insikt om att hinder för uppdraget möter enligt 8 kap. 4 §. Detta krav sträcker sig längre än uppsåt. Eventuellt uppsåt med avseende på sådana förhållanden är alltså inte tillräckligt. Straffansvaret för den som deltar i bolagsstämmans beslut kan således sägas vara knutet till aktieägarens egen bedömning på det sättet att en överträdelse sker bara i det fallet att denne är medveten om antingen att något av de formella rekvisit som ställs upp i 8 kap. 4 § första stycket inte är uppfyllt eller att den som väljs till styrelseledamot saknar erforderlig insikt och erfarenhet. Detsamma gäller om aktieägaren känner till - exempelvis därför att detta överenskommits -att den som väljs inte avser att ta del i sådan verksamhet som ankommer på styrelseledamot. Att bolagsstämman gör en felbedömning eller underlåter att försäkra sig om en styrelsekandidats kvalifikationer kan däremot enligt förslaget aldrig vara straffbart. Vad som har sagts gäller på motsvarande sätt vid styrelsens utseende av verkställande direktör. Men det är inte tillräckligt för straffbarhet att valet av styrelseledamot eller utseendet av verkställande direktör medvetet skett i strid med 8 kap. 4 §. Det förutsätts också att otillbörligt syfte har förelegat. Sådant syfte bör anses föreligga framför allt i fall då förfarandet har syftat till att dölja den egentliga ledningen av bolaget, vare sig det gällt att skapa förutsättningar för vilseledande affärstransaktioner, underlätta kredit- givning eller försvåra skattekontrollen eller de brottsbekämpande myndigheternas ansträngningar eller förfarandet haft annat liknande otillbörligt ändamål. Situationen kan också vara den att bolaget redan har plundrats och står utan både ledning och verksamhet men målvakten sätts in i slutskedet med den beräkningen att efterräkningarna skall drabba honom och inte dem som legat bakom plundringen. Det kan naturligtvis vara förenat med svårighet för åklagaren att bevisa att ett val av en målvakt till styrelseledamot haft otillbörligt syfte. Utredningen har dock erhållit information om åtskilliga fall ur praktiken där detta, såvitt kan bedömas, inte skulle ha varit så svårt att bevisa. Utanför kriminaliseringen faller situationer när styrelseledamöter eller verkställande direktör visserligen har bedömts besitta otillräckliga kvalifikationer men utsetts därför att det inte funnits annan att tillgå. Likaledes avses inte kriminaliseringen träffa fall då det visserligen inte är avsikten att en styrelseledamot eller verkställande direktören skall ta någon som helst befattning med bolaget men den som i verkligheten skall sköta bolaget framträder fullt öppet. Ett exempel erbjuder det fallet att en småföretagare som låter sätta in sin hustru eller sin make jämte sig själv i styrelsen för ett bolag som han eller hon i realiteten avser att sköta helt och hållet på egen hand. Slutligen är det straffbart att uppsåtligen och i otillbörligt syfte bryta mot 8 kap. 4 § andra stycket andra meningen. I den delen kan kriminali- seringen träffa den som tar emot uppdrag som styreleledamot eller verkställande direktör trots att det inte är avsett att han skall ta någon befattning med bolaget. Även här avses kravet på otillbörligt syfte ta sikte på fall då syftet är att dölja den egentliga bolagsledningen och den som åtar sig uppdraget fungerar som målvakt. 11.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden Utredningens förslag innebär att det i lagen införs vissa bestämmelser om åtgärder som en myndighet får företa för att utreda vem som utövar ledning eller har ett väsentligt ekonomiskt intresse i ett företag. Som en följd härav har lagens rubrik ändrats. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Enligt första stycket blir lagen tillämplig när ett bulvanförhållande används för kringgående av viss uppräknad förvärvslagstiftning. I denna uppräkning har till en början den ändringen gjorts att numera upphävda bestämmelser rensats ut. Detta gäller 3 kap. 3 § bankaktiebolagslagen (1987:618), som upp- hävts genom lag 1990:822, 8 a § fondkommissionslagen (1979:748), som upphävts genom lag 1990:827, och 6 a § lagen (1980:2) om finansbolag. Sistnämnda lag ersattes av lagen (1988:606) om finansbolag. En bestämmelse motsvarande den i 6 a § lag upptogs i 10 § lag. Sistnämnda paragraf upphävdes genom lag 1990:830. I sammanhanget kan nämnas att lag om finansbolag sedermera ersatts av lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag, vars rubrik genom lag 1997:453 ändrats till lag om finansieringsverksamhet, samt att fondkommissionslagen ersatts av lagen (1991:981) om värde- pappersrörelse. Förslaget innebär emellertid också att uppräkningen i första stycket utökas med fyra lagrum, nämligen 7 kap. 10 § bankrörelselagen (1987:617, BRL), 6 kap. 3 a § lagen om värdepappersrörelse, 5 kap. 11 § lagen om finansieringsverksamhet och 3 kap. 2 § försäkringsrö- relselagen (1982:713). Dessa lagrum innehåller bestämmelser om ägarprövning vid förvärv av aktier eller andelar i en bank eller i ett annat finansiellt företag som innebär att förvärvarens sammanlagda innehav utgör ett s.k. kvalificerat innehav eller att ett kvalificerat innehav kommer att öka så att det sammanlagda innehavet överstiger vissa angivna gränsvärden. Beträffande begreppet kvalificerat innehav se redogörelsen i den allmänna motiveringen, avsnitt 9.2.2. Bulvan- lagens bestämmelser blir alltså enligt förslaget tillämpliga när ett bulvanförhållande används för att kringgå ett krav på ägarprövning enligt de angivna lagrummen. Genom ett nytt andra stycke utsträcks bulvanlagens tillämpningsom- råde till att härutöver avse även kringgående av regler om ägarprövning eller om ingripanden mot ägare med kvalificerade innehav i ytterligare ett antal lagrum, nämligen 7 kap. 14 § BRL, 2 kap. 3 § tredje stycket 2, fjärde och femte styckena bankaktiebolagslagen (1987:618), 2 kap. 2 § fjärde stycket 2, femte och sjätte styckena lagen (1995:1570) om medlemsbanker, 2 kap. 1 § första stycket 3, andra och tredje stycket och 6 kap. 3 f § lagen om värdepappersrörelse, 2 kap. 1 § första stycket 3, andra och tredje styckena samt 5 kap. 15 och 15 b §§ lagen om finansieringsverksamhet och 2 kap. 3 § fjärde stycket 2 och 3 andra meningen och tredje stycket samt 3 kap. 2 d § försäkringsrörelselagen. De nu angivna lagrummen innehåller dels regler om ägarprövning i samband med att frågan om rörelsetillstånd för ett finansiellt företag behandlas, dels bestämmelser som ger möjligheter att under vissa förutsättningar ingripa mot ägare i sådana företag. Att bulvanlagens bestämmelser blir tillämpliga när ett bulvanför- hållande används för att kringgå reglerna i de ovan angivna lagrummen innebär till en början att bulvanen eller huvudmannen i ett sådant fall kan dömas till böter eller fängelse i högst (2 §). För att ett kringgående skall föreligga får, beroende på vilket slags ägarpröv- ningsregel som är i fråga, krävas att det är sannolikt antingen att huvudmannen inte skulle kunnat få tillstånd till det aktuella förvärvet eller att företaget på grund av omständigheter hänförliga till huvud- mannen inte skulle kunnat få erforderligt rörelsetillstånd eller att det kan antas att skulle ha ingripit mot huvudmannen, om han öppet uppträtt som ägare till de aktier eller andelar som bulvanför- hållandet avser. En förutsättning för straffbarhet är att huvudmannens och bulvanens avsikt med bulvanförhållandet är att kringgå kravet på ägarprövning. Eftersom det är föreskrivet fängelse för brottet, är med- verkansbestämmelser enligt 23 kap. 4 § första stycket tillämpliga. Enligt en uttrycklig regel i 2 § gäller straffbestämmelsen även den som är i huvudmannens eller bulvanens ställe. Denna regel tar sikte på det fallet att huvudmannen eller bulvanen är en juridisk person. Om ett aktiebolag anlitas som bulvan i syfte att kringgå reglerna om ägarprövning, kan alltså en verkställande direktör eller en styrelseleda- mot dömas till ansvar enligt 2 §. För att ett brott skall vara fullbordat i de fall då ett bulvanförhållande används för att kringgå ägarprövningen vid en ansökan om tillstånd eller oktroj, torde fordras att ansökningen bifallits. Har den avslagits, föreligger endast försök till brott. Förslaget innebär också att bulvanlagens regler om tvångsförsäljning av bulvanägd egendom blir tillämpliga när de ovan angivna bestämmel- serna om ägarprövning och om ingripande mot ägare till kvalificerade innehav kringgås genom anlitande av bulvan. I ett nytt femte stycke i förevarande paragraf anges att det i bulvanla- gen också finns vissa bestämmelser om åtgärder som får företas av myndigheter för att utreda vem som utövar ledning eller har ett väsentligt ekonomiskt intresse i ett företag. Det nya stycket är föranlett av de bestämmelser om sådana åtgärder som föreslås införda i 7 a - 7 c §§. Paragrafen innehåller bestämmelser om tvångsförsäljning av bulvanägd egendom. Som förutsättning för en sådan försäljning gäller enligt första stycket att ett sådant kringgående genom bulvanförhållande som avses i 1 § föreligger. Detta överensstämmer med vad som gäller i fråga om straffansvar enligt 2 §. Det är, enligt vad som vidare anges i första stycket, domstolen som på talan av allmän åklagare skall förordna att kronofogdemyndigheten skall sälja den egendom som bulvanförhållandet avser på offentlig auktion eller, i fråga om aktier, genom värdepap- persinstitut. Det normala torde vara att talan om ansvar enligt 2 § och en talan om tvångsförsäljning handläggs gemensamt. I första stycket har ett tillägg gjorts avseende de fall som kommer att omfattas av lagens bestämmelser till följd av den föreslagna ändringen i 1 §. I dessa fall skall tvångsförsäljningen avse en så stor del av de aktier eller andelar som bulvanförhållandet omfattar, att huvudmannens innehav efter försäljningen är kvalificerat eller, om det är fråga om ett åsidosättande av reglerna om tillstånd till att öka ett redan kvalificerat innehav, en så stor del att hans innehav därefter inte längre strider mot ett sådant krav på tillstånd. Härvid måste naturligtvis beaktas såväl de aktier eller andelar som huvudmannen "äger" genom bulvan som de han innehar i eget namn. Talan om tvångsförsäljning skall enligt andra stycket föras mot bulvanen, men huvudmannen skall beredas tillfälle att yttra sig. Behörig domstol är enligt 8 § första stycket den domstol där bulvanen skall svara i en tvist om äganderätt till den egendom som bulvanförhållandet avser. Såvitt gäller aktier och andelar torde detta innebära att huvudregeln är att talan skall väckas vid rätten i den ort där bulvanen har sitt hemvist (10 kap. 1 § ). I 4 § finns bestämmelser om kronofogdemyndighetens handläggning när en domstol har beslutat om tvångsförsäljning. Enligt 4 § första stycket får försäljning ske tidigast efter det att rättens beslut har vunnit lagakraft. Bestämmelsen i 4 § andra stycket innebär att kronofogdemyndigheten har möjlighet att avstå från tvångsförsäljning, om bulvanförhållandet upphör. När det gäller tvångsförsäljningen föreskrivs vidare i 5 § första stycket att så skall anses och förfaras som om egendomen genom domstolens dom utmätts för fordran med bästa förmånsrätt. I 5 § finns också en bestämmelse om att försäljning inte får ske till huvudmannen eller bulvanen. När det gäller förrättningskostnaderna stadgas att huvudmannen och bulvanen solidariskt svarar för kostnader som inte kan tas ut enligt 17 kap. 7 § utsökningsbalken (5 § fjärde stycket). Paragrafen, som är ny, avser mål om tvångsförsäljning enligt 3 § där fråga är om kringgående genom bulvan av reglerna om ägarprövning i finansiella företag eller om ingripanden mot ägare med kvalificerade innehav i sådana företag. Enligt stadgandet i första stycket får rätten, om det visas sannolika skäl för att det föreligger ett sådant kringgående, meddela ett beslut om att bulvanen vid stämman inte får företräda aktier eller andelar som bulvanförhållandet avser, till den del dessa kan bli föremål för förordnande om försäljning enligt det föreslagna tillägget i 3 § första stycket (se kommentaren till 3 §). Andra stycket innehåller regler om utseende av förvaltare med uppdrag att företräda sådana aktier eller andelar som enligt beslut som avses i paragrafens första stycke inte får företrädas av den som formellt är legitimerad, dvs. En förutsättning är att det föreligger särskilda skäl för en sådan åtgärd. Bakgrunden till bestämmelsen är att ett förbud att rösta för förvärvade aktier eller andelar undantagsvis kan vara förenat med betydande olägenheter, t.ex. därigenom att majoritets- förhållandena på stämman förändras på ett drastiskt sätt. Bestämmelser med motsvarande innehåll finns i såväl BRL som i övriga aktuella författningar såvitt gäller utseende av förvaltare med uppdrag att företräda sådana aktier eller andelar som på grund av Finansinspektio- nens beslut inte får företrädas av ägaren. En förvaltare skall ha rätt till skälig ersättning av allmänna medel för arbete och utlägg. En regel med detta innehåll finns i paragrafens tredje stycke. Huvudmannen och bulvanen skall solidariskt betala ersättningen. Vidare föreskrivs att det finansiella företaget i fråga är skyldigt att på begäran av förvaltaren förskottera ersättningen. Om den som är betalningsskyldig inte godtar förvaltarens anspråk kan förvaltaren vända sig till rätten för att få ersättningen fastställd. företagna ändringar i den uppräkning av lagar i 1 § första stycket som anger lagens tillämpningsområde har lett till att hän- visningen i förevarande paragraf delvis blivit inaktuell. Ändringen innebär en anpassning till den föreslagna lydelsen av 1 §. Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om åtgärder som myndigheter får vidta för att utreda huruvida ett bulvanförhållande föreligger eller vem som utövar ledning eller har ett väsentligt ekono- miskt intresse i ett företag. Bestämmelsen i första stycket avser myndigheter som prövar tillstånd enligt de lagar som anges i 1 § första stycket, dvs. , hyresnämnd, länsstyrelse och . Om en sådan myndighet finner anledning att genomföra en särskild utredning för bedömning av frågan, om det skäligen kan antas att det föreligger ett bulvanförhållande inom myndighetens ansvarsområde, får myndigheten ålägga ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter eller handlingar, ålägga den som kan förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig till förhör på tid och plats som myndigheten bestämmer, samt avlägga besök i lokaler som ej utgör bostad. Om det skäligen kan antas att det föreligger ett bulvanförhållande inom myndighetens ansvarsområde, har de nu angivna myndigheterna enligt 7 § en skyldighet att underrätta åklagarmyndigheten. Enligt andra stycket har en myndighet även i andra fall motsvarande utredningsbefogenheter i verksamhet som består i tillståndsgivning, tillsyn eller lämnande av stöd med avseende på näringslivet. Som ytterligare förutsättningar gäller att det skall vara av betydelse för myndighetens verksamhet vem som utövar ledning eller har ett väsentligt ekonomiskt intresse i ett företag som är föremål för myndighetens verksamhet och att myndigheten finner anledning att genomföra en särskild utredning i syfte att klarlägga hur det förhåller sig i dessa hänseenden. Det krävs inte att det uttryckligen framgår av tillämplig lagtext att myndigheten har att fästa avseende vid vem som utövar ledningen eller har ett väsentligt ekonomiskt intresse i ett företag, utan det är tillräckligt att myndigheten i ett eller annat avseende har att göra en lämplighetsprövning inom vars ram sådana förhållanden kan beaktas. Har särskilda föreskrifter meddelats om åtgärder som en myndighet får företa i utredningssyfte, följer av allmänna principer att dessa föreskrifter skall tillämpas i stället för de mera generella bestämmelserna i förevarande paragraf. De i paragrafen reglerade utredningsbefogenheterna har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3.3). Som där angivits kan ett åläggande att tillhandahålla uppgifter avse såväl muntliga som skriftliga upplysningar. Ett åläggande att tillhandahålla handlingar kan till en början avse varje form av skriftligt material, t.ex. avtal, korrespondens, affärsböcker m.m. I överensstämmelse med terminologin i 2 kap. tryck- frihetsförordningen skall vidare begreppet handling i detta sammanhang även omfatta upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniska hjälpmedel. Ett åläggande att tillhandahål- la handlingar kan alltså även avse denna typ av material. Möjligheten att kalla personer till förhör är inte begränsad på annat sätt än att det skall vara fråga om personer som kan förväntas kunna lämna upplysningar i saken. Som påpekats i den allmänna motiveringen medför ett åläggande att inställa sig för förhör inte i sig någon skyldighet att yttra sig vid förhöret. För att en sådan skyldighet skall föreligga måste åläggandet att inställa sig för förhör kombineras med ett åläggande att tillhandahålla uppgifter. Ålägganden att tillhandahålla uppgifter eller handlingar och åläggan- den att inställa sig för förhör får enligt 7 c § förenas med vite. När det gäller sådana besök i utredningssyfte som myndigheterna också får företa, har däremot inte några tvångsmedel ställts till myndigheternas förfogande. Om den som disponerar den lokal där besöket är avsett att äga rum motsätter sig åtgärden, har myndigheten alltså ingen möjlighet att tvångsvis bereda sig tillträde till lokalen (se vidare den allmänna motiveringen, avsnitt 4.3.3). Paragrafen innehåller en bestämmelse om handlingar med visst förtroligt innehåll som upprättats i kontakten mellan en advokat eller hans biträde och en klient. Syftet är att skydda sådana handlingar mot ålägganden att tillhandahålla handlingar enligt 7 a §. Bestämmelsen innebär att möjligheten att meddela ålägganden enligt den nämnda paragrafen i detta hänseende underkastas samma begränsningar som gäller för beslag. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 4.3.3. I paragrafens första mening stadgas att ett ett åläggande enligt 7 a § får förenas med vite. Det gäller alltså här ålägganden att tillhandahålla uppgifter eller handlingar och ålägganden att inställa sig för förhör. Paragrafens andra stycke innehåller en regel som begränsar möjlig- heterna att utfärda vitesföreläggande i fall där brottsmisstanke föreligger. Om det finns anledning att anta att en person har begått brott, får han eller en juridisk person som han är ställföreträdare för inte föreläggas vid vite att lämna uppgifter som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. En sådan inskränkning är nödvändig för att regleringen inte skall komma i konflikt med den rätt för den misstänkte att förhålla sig passiv under brottsutredningen som följer av artikel 6 i . I fråga om utdömande av förelagt vite gäller enligt 6 § lagen (1985:206) om viten att denna fråga skall prövas av länsrätt på ansökan av den myndighet som har utfärdat vitesföreläggandet. Enligt paragrafens tredje stycke gäller ett åläggande som huvudregel genast. Överklagas åläggandet kan dock länsrätten bestämma annat. I ett nytt andra stycke föreskrivs att en myndighets beslut enligt 7 a § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Vid överklagande till kammarrätt fordras enligt förslaget prövningstillstånd. Förslaget innebär att straffbestämmelsen i 2 § får ett utvidgat till- lämpningsområde.