sou · GMB3111 · 1999-01-01 00:00:00 — (BBS:er) benämns ibland elektroniska an- slagstavlor. Ansvarsfrågorna för de yttranden som sprids via sådana behandlades av den s.k. , vars förslag lades fram i betän- kandet Elektronisk dokumenthantering (SOU 1996:40). Lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor trädde i kraft . Lagen innebär att den som t illhandahåller en elektronisk an- slagstavla, dvs. en tjänst för förmedling av meddelanden, skall ha upp- sikt över tjänsten. Tillhandahållaren skall vidare vara skyldig att lämna användare av tjänsten viss information och att ta bort vissa slag av straffbara meddelanden. En BBS kan vara liten och endast användas av ett par personer, men det finns också stora BBS:er som nyttjas av tusentals personer. Typiskt för BBS är att de innehåller olika areor för olika funktioner. En sådan area är vanligtvis reserverad för överföring av filer från den egna datorn (eng. up-load), varifrån andra sedan kan hämta (eng. down-load) des- sa filer. I andra areor på en BBS pågår ofta ett antal s.k. möten, där oli- ka ämnen diskuteras. Dessa möten liknar ovan beskrivna nyhetsgrupper. Det är sannolikt att antalet BBS:er minskar i och med att Internet blir allt mer tillgängligt. finns dock ett stort antal BBS:er i drift. 6.6Särskilda egenskaper hos elektronisk information som är tillgänglig via online-förbindelse Elektronisk information som är tillgänglig via online-förbindelse, t ex webbsidor, online-databaser och elektroniska anslagstavlor (BBS:er) skiljer sig på ett avgörande sätt från de elektroniska dokument som framställs i fixerad form, t.ex. cd-rom. Online-informationen behöver endast framställas i ett enda exemplar, från vilket informationen sedan kan överföras till användare. Elektroniska dokument i fixerad form framställs däremot vanligtvis i ett antal identiska exemplar, som sedan på olika sätt sprids till allmänheten eller annan må lgrupp. De sistnämnda dokumenten har därmed, åtminstone ur denna utred- nings synvinkel, mer gemensamt med traditionella papperspublikationer än med den elektroniska information som tillhandahålls via online- förbindelse. Den bibliografiska beskrivning som görs av elektroniska dokument i fixerad form liknar också till stor del den beskrivning som görs av böcker och tidskrifter. Länkningsmöjligheterna är sannolikt den enskilda faktor som inneburit mest för webbens starka tillväxt. Från bevarandesynpunkt medför tekni- ken särskilda problem, eftersom det är svårt, för att inte säga omöjligt, att säga var informationen börjar och slutar. En webbsida kan vara helt sluten och självständig, det vill säga inte innehålla en enda länk. Den är då enkel att hantera. Men det vanligaste är att webbsidor innehåller ett antal länkar till andra sidor, vilka i sin tur ofta innehåller länkar till yt- terligare sidor. Dessa sammanlänkade sidor kan antingen vara lagrade på samma server (värddator) eller på olika servrar, belägna i eller utomlands. Det blir därmed svårt att geografiskt avgränsa den informa- tion som är tillgänglig via online-förbindelse, i synnerhet när det är fråga om dynamisk och sammanlänkad information. Bilder som ingår på webbsidor är ofta lagrade som separata filer, vil- ka läses in av webbläsaren som sidan i sin helhet presenteras. Även här kan bilden vara lagrad på en helt annan server. Det är också vanligt att länkarna är dolda i bilder, s.k. klick- bara bilder (image maps). Det är dock ingen principiell skillnad mellan sådana och vanliga textlänkar. Förutom problematiken med det fysiska bevarandet av elektroniskt lag- rad information kommer samhället inom en inte alltför avlägsen framtid därutöver att konfronteras med de svårigheter som s.k. intellektuellt be- varande medför. vid i , framträdande expert på det s.k. autenticitetsproblemet, har formulerat tre grundläggande frågor som han spår kommer att få ökad aktualitet: 1.Hur vet jag att det här dokumentet är rätt dokument? 2.Hur vet jag att det här dokumentet är detsamma som det dokument du använde och hänvisade till? 3.Hur vet jag att det här dokumentet inte har ändrats sedan förra gång- en jag använde det? Förändringar av innehållet är antingen oavsiktliga eller avsiktliga. Till de förstnämnda hör förlust av hela informationen eller, oftare, delar av informationsmängden vid kopiering eller distribution via nätverk. En avsiktlig förändring kan vara gjord i syfte att förbättra eller uppdatera en text, men också i syfte att sprida falsk information eller ta bort informa- tion som bedöms vara skadlig. Intressanta försök pågår runt om i världen för att utveckla s.k. elek- troniska sigill, digitala vattenstämplar och liknande metoder, som kan göra det möjligt att avslöja förändringar. Ett förslag till EU-direktiv om elektroniska signaturer presenterades . 6.7Bibliografisk beskrivning och identifiering I detta avsnitt beskrivs olika utvecklingsprojekt beträffande metoder för att beskriva och identifiera elektroniskt lagrad information. Dessa meto- der kan komma att bli av stort värde när det gäller insamlande och beva- rande av den elektroniska informationen, eftersom det därmed kan bli möjligt att mer effektivt söka fram viss typ av information. Ett utmärkande drag för Internet är att den stora mängden 28 allmänt tillgänglig information endast i mycket liten grad är bibliogra- fiskt beskriven. Det innebär att det kan vara svårt och tidsödande att söka fram just den information som önskas. Uttrycket som att leta efter en nål i en höstack är en stundtals alltför träffande beskrivning, efter- som en enkel sökning i någon av de stora söktjänsterna (Altavista, , Excite etc.) kan ge tusentals, ibland hundratusentals träffar. 27 Proposal for a European Parliament and Council Directive on a common framework for electronic signatures – COM(1998)297final. (Dokumentet finns publicerat på: ) 28 Antalet unika webbsidor uppskattades till ca 275 miljoner. Undersökningsresultaten finns publicerade på: whatsnew/sem.html. Beskrivningen (såväl katalogisering som indexering) av traditionellt ut- givna böcker och tidskrifter karakteriseras av att den så gott som alltid utförts av någon annan än utgivaren. Nationalbibliotek och andra bibli- otek har svarat för en stor del av arbetet tillsammans med kommersiella indexerings- och databasföretag. Ett i det närmaste heltäckande system för s.k. bibliografisk kontroll har utvecklats, vilket innebär att flertalet utgivna dokument beskrivs i nationella och/eller internationella databaser och bibliografier. Pliktleveranser syftar inte enbart till att bevara och tillhandahålla yttringar av svenskt liv, svenskt samhälle och svensk kultur för forskning och studier (prop. 1993/94:10). Pliktexemplaren utgör också ett viktigt underlag för den nationalbibliografiska beskrivning som i första hand utförs vid KB och och som resulterar i utgivningen av den svenska nationalbibliografin (Svensk bokförteckning m. fl. Det finns internationella riktlinjer för hur s.k. elektroniska re- surser skall katalogiseras (se avsnitt 4.2). I katalogiserar KB vissa elektroniska resurser, som endast är tillgängliga via Internet, i databasen . Verksamheten bedrivs än så länge i försöks- form. fanns 1 539 elektroniska resurser förtecknade i Lib- ris-basen, varav 527 svenska. Därutöver fanns 210 nätpublicerade tid- skrifter katalogiserade, varav 119 svenska. I har det s.k. (Internet Document Registration) avrapporterats. Projektet har genomförts av Det (KB) och Dansk bibliotekscenter (DBC). I slutrapporten före- slås särskilda kriterier för vilka dokument som skall registreras i en na- tionalbibliografi. Den allmänna uppfattningen är dock att det inte på långa vägar finns resurser för bibliotek och andra aktörer att katalogisera annat än ett begränsat urval av det som publiceras på www. Metadata är ett begrepp som rönt stor uppmärksamhet i bibliotekskret- sar . Ordet översätts oftast med data om data. En tradi- tionell bibliotekskatalog innehåller metadata. Som exempel på några grundläggande metadatakategorier kan nämnas uppgifter om författare, titel, utgivare, utgivningsår etc. Metadata har dock of- tast kommit att användas i samband med diskussioner om hur man kan förbättra beskrivning, registrering och återvinning av elektroniskt lagrad information, däribland webbsidor. Till skillnad från de bibliografiska uppgifter som återfinns på ett ka- talogkort eller i en separat databas, dvs. är skilda från själva publikatio- 74 Kapitel 6 SOU 1998:111 nen, brukar de metadata som beskriver en webbsida vanligtvis infogas i själva sidan. De syns dock inte för den vanlige användaren i vars we- bbläsare sidan presenteras, eftersom de är placerade i dokumentens huvud och därmed inte visas på bildskärmen. Däremot är uppgifterna åtkomliga för insamlings- och indexeringsrobotar. Syftet med en utökad användning av metadata är detsamma som syf- tet med att katalogisera och klassificera traditionellt utgivet material, nämligen att förbättra möjligheterna till informationssökning och Det är därför sannolikt att utgivare som har ett starkt in- tresse av att deras dokument skall återfinnas i en informationssöknings- process kommer att vara mest aktiva när det gäller att förse sina doku- ment med metadata. Ett sådant intresse finns naturligtvis hos kommersi- ella aktörer, men också inom den offentliga sektorn. Det viktigaste initiativet inom metadataområdet är det s.k. Core29 (DC). Det innehåller 15 s.k. element, dvs. kategorier av uppgifter. Som exempel på element som ingår i DC kan nämnas ämne, titel, författare eller annan primär upphovsman, utgivare, publicerings- datum, format, språk etc. En av fördelarna med DC är att det är så pass enkelt att använda att upphovsmän och producenter själva kan förse sina webbsidor med metadata. De nordiska länderna har spelat en aktiv och framträdande roll i ut- vecklingen av DC, bl.a. genom , ett sam- nordiskt projekt finansierat av Nordinfo. Från svensk sida har Netlab vid Lunds universitetsbibliotek och SICS (science) deltagit i projektet. Flera projekt som bedrivs i (Kulturarw 3- projektet, Svesök, Nordic web index, Safari) och som beskrivs närmare i kapitel 8 stödjer DC och försöker på olika sätt uppmuntra t ill en utökad användning av metadata på www. Det finns också andra format för metadata, exempelvis TEI (Text Encoding Initiative), som främst används inom de humanistiska veten- skaperna. 6.7.3Identifiering av elektroniska publikationer Flera internationella projekt pågår i syfte att bättre kunna identifiera elektroniskt lagrad information. Projekten bedrivs bl.a. för att förbättra förutsättningarna för en utökad kommersiell hantering och möjliggöra en bättre bevakning av upphovsmännens intressen. Arbetet är också mycket 29 En utförlig beskrivning av återfinns på: metadata/_core/ viktigt för bibliotek, i synnerhet nationalbibliotek, i och med att den bib- liografiska kontrollen underlättas. Att effektivt kunna identifiera elektronisk information är av stort vär- de för de nationella minnesinstitutionernas möjligheter att samla in denna information. Om standardiserade metoder för sådan identifikation ut- vecklas och också börjar användas i tillräckligt stor omfattning, kan na- tionalbiblioteken sannolikt lättare utarbeta urvalsprinciper för det som publiceras på nätet. Hypotesen utgår från att professionellt framställt material kommer att förses med koder för sådan identifikation i betydligt större utsträckning än de enklare webbsidor som exempelvis framställs av privatpersoner eller lokala näringsidkare eller föreningar. I nedanstående avsnitt redogörs för några olika typer av sådana s.k. identifierare (eng. identifiers), såväl traditionella och etablerade som sådana som är under utveckling. ISBN – International Standard Book Number ISBN-systemet, som tillämpas i hela världen, utvecklades och blev en internationell ISO-standard 1970 (ISO 2108). Det omfattar tra- ditionellt böcker och andra monografiska publikationer, men inkluderar numera även videokassetter och vissa elektroniska dokument i fixerad form. ISBN är uppb yggt på följande sätt: landskod-förlagskod-titelnr- kontrollsiffra. Ett ISBN-nr är globalt unikt, dvs. det kan användas endast för en viss bestämd publikation. Olika utgåvor av samma verk, t ex en tryckt utgå- va och en cd-rom-utgåva, skall ha olika ISBN. ISSN – International Standard Serial Number ISSN används för att identifiera olika seriella publikationer: dagstid- ningar, tidskrifter, årsböcker, serier m.m. Dessa kan existera i olika for- mat och spridas på olika sätt: på papper, på mikrofilm, i elektronisk off- line-form (diskett, cd-rom) eller online-form (Internet/databaser). ISSN är ett globalt unikt system, varför två publikationer inte kan ha samma ISSN. Enligt riktlinjerna skall en tidskrift som ges ut på två olika sätt (t ex papper och Internet) ha två olika ISSN. ISSN består av två grupper av fyra siffror vardera, åtskilda med ett bindestreck, exempelvis 0374-0536. Det bör påpekas att ISSN används endast för att identifiera publika- tionen i dess helhet, alltså inte för att särskilja enstaka volymer, häften eller enskilda bidrag/artiklar. ISSN är, liksom ISBN, en internationell ISO-standard (ISO 3297). SICI – Serial Item and Contribution Identifier SICI bygger på ISSN och används för att identifiera olika enstaka voly- mer, häften eller enskilda bidrag/artiklar. SICI är antaget som USA- standard (Z39.56). SICI innehåller tre beskrivande huvudavdelningar: ·Fysisk beskrivning: innehåller i sin tur uppgifter om ISSN, tidpunkt för utgivning och häftets (motsvarande) numrering ·Bidrag: Plats för bidraget (exempelvis den enskilda artikeln), vanligt- vis i form av pagina ·Kontroll: Innehåller olika koder för att identifiera vilken typ av bidrag som beskrivs, publikationsform, etc. En SICI-kod är globalt unik. En artikel som publiceras i två olika tid- skrifter får två olika SICI. En artikel som publiceras i en tidskrift som ges ut dels på papper, dels via Internet, får likaledes två olika SICI. BICI – Book Item and Component Identifier BICI har lanserats som en motsvarighet till SICI för bidrag i böcker och andra monografiska publikationer. BICI har ännu inte antagits som na- tionell eller internationell standard. – Publisher Item Identifier används för att identifiera en tidskriftsartikel eller något annat verk i sig, dvs. oberoende av dess utgivningsform. har utvecklats av förla- get Elzevier Science. Det används främst av utgivare av vetenskaplig information. Det kan användas för att identifiera enskilda artiklar eller kapitel i seriella och monografiska publikationer. I princip kan an- vändas på ännu lägre nivåer, exempelvis för enskilda figurer eller dia- gram i en artikel. Till skillnad från SICI används främst för att identifiera ett verk innan det är publicerat. Genom ett tillägg till SICI 1996 har dock de bå- da systemen gjorts kompatibla. utgör inte nationell eller internationell standard. URL, som ofta kallas för Internetadress, webbadress eller liknande, är egentligen inte avsett för identifikation. I stället används URL för att ange den exakta adressen till en viss webbsida, dvs. på vilken Internet- dator (server) den är placerad. För att hitta en webbsida måste webblä- saren känna till den exakta URL:en. Man kan antingen skriva in den för hand eller klicka på en länk på en webbsida. En nackdel är att en sida som flyttas till en annan server eller byter namn inte kommer att hittas av webbläsaren, eftersom sidan då har fått en ny URL. PURL-systemet har utvecklats av det amerikanska biblioteksdataföreta- get OCLC (Online Computer Library Center). En PURL är en utökad URL, som i stället för att peka direkt till en viss server pekar till en sär- skild PURL-databas. En användare som klickar på en länk som innehål- ler ett PURL-element hänvisas till databasen, varifrån den aktuella URL:en returneras. PURL anses vara en temporär lösning och kommer därför troligtvis att minska i betydelse om och när URN (se nedan) får ett bredare genomslag. URN har tillkommit som ett svar på det problem som beskrivs ovan an- gående döda länkar. Syftet med URN är att det skall fungera som ett system som tillhandahåller permanenta och globalt unika namn för de dokument som publiceras på Internet. URN har utarbetats inom IETF (Internet Task Force). För att URN skall fungera måste sär- skilda system utvecklas som registrerar var olika dokument befinner sig på www. Strävan är att det i varje land skall finnas en sådan central in- stans. samarbetar med Netlab vid Lunds universitets- bibliotek om att etablera en svensk URN-central. – Digital Object Identifier Ett identifieringssystem som tilldragit sig stort intresse är , som utvecklats av en amerikansk forskningsstiftelse i samarbete med flera av de största förlagen och med aktivt stöd från den amerikans- ka förläggarföreningen. Den allmänna bedömningen är att kommer att få ett snabbt genomslag när det gäller de kommersiella förlagens har tillkommit för att dels hantera de olika rättigheter som är förbundna med olika delar av elektroniska ner, dels utveckla en kommersiell förmedling av dessa publikationer. kan användas för att identifiera elektronisk information på alla Det är exempelvis möjligt att identifiera enstaka bilder i en tid- skriftsartikel. En DOI-kod består av två delar. Den första delen identifierar utgiva- ren. Den andra delen identifierar själva objektet, eller de delar av ett ob- jekt som utgivaren vill identifiera. Den andra delen av DOI-koden kan inkludera vissa existerande system, som SICI och BICI, vilka ju i sin tur inkluderar ISSN och ISBN. Förutom DOI-koden innehåller systemet också ett register med upp- gifter om var ett visst objekt befinner sig samt en databas med uppgifter om själva objektet, exempelvis rättighetsinnehavare, pris eller andra vill- kor. DOI-koderna är globalt unika. De är kompatibla med URN. CIS har utvecklats av musikindustrin och internationella upphovs- rättsorganisationer. CIS inrymmer ett antal olika delar och databaser, som här beskrivs kortfattat. CAE (Compositeur, Auteur, Editeur) är ett nummer som används för att identifiera upphovsmän och utgivare av litterära och konstnärliga verk. Det kommer att utvidgas till att omfatta även andra konstarter och döps då om till IP (Interested Party) NumberK. ISMN (International Standard Music Number) motsvarar ISBN för musiktryck. ISRC (International Standard Recording Code) identifierar indivi- duella musikinspelningar, exempelvis de olika spåren på en cd-skiva. (International Standard Audiovisual Number) liknar ISRC, men används för att identifiera audiovisuella verk som filmer och tv- program. /UPC Article Number, som också kan återges i streckkodsform, används för att identifiera olika bärare av inspelad musik. ISWC (International Standard Work Code) identifierar det musika- liska verket i sig, snarare än en viss inspelning eller liknande. ISWC-L (International Standard Work Code-Literature) är en mot- svarighet till ISWC för litterära verk. ISWC-L beskriver sålunda endast verket i sig, oberoende av var och i vilken form det publiceras. De flesta länder har någon form av lagstiftning rörande pliktleve- ranser av tryckta skrifter och andra dokument (eng. legal deposit). I ett fåtal länder baserar sig insamlande och bevarande på frivilliga överens- kommelser mellan parterna. Många länder, däribland , inbegriper i lagstiftningen också elektroniska dokument i fixerad form, exempelvis disketter och cd-rom. Däremot finns det inget land som har uppnått en heltäckande lösning vad gäller insamling, bevarande och tillhandahållan- de av den del av landets kulturarv som publiceras och är tillgängligt on- line. Man är dock på många håll medveten om problemet och i ett par länder utförs eller har utförts översyner av existerande lagstift- ning. Likaledes bedrivs på flera håll intressanta utvecklingsprojekt i syfte att skapa tekniska och andra förutsättningar för denna verksamhet. Inom hanteras FoU-frågor rörande bibliotek och an- gränsande institutioner inom generaldirektorat (DG) XIII. Ett särskilt biblioteksprogram har funnits . DG XIII arrangerade en konferens om pliktexemplar av elektroniska dokument där representanter för nationalbiblio- tek och förlagsbransch närvarade 30. Konferensen utmynnade bl.a. i att man allmänt erkände behovet av att utsträcka existerande lagstiftning till att också inkludera elektroniska dokument. Såväl nationalbibliotek som andra deltagare var överens om att mycket av dagens material i annat fall inte kommer att vara åtkomligt för framtidens brukare. 30 Workshop on issues in the field of national deposit collections of electronic publications / of the Conference of Directors of National Libraries (CDNL). – , , 1995 (en/depo-rpt.html) också enig i att biblioteken har ett ansvar för de användare som inte har egen tillgång till den tekniska utrustning som krävs. Det rådde även enighet om att de lösningar som tas fram måste er- känna producenternas legitima intressen av krav på avkastning och skydd mot ett orimligt utnyttjande av dokumenten. För att uppnå denna balans måste nationalbibliotek och förläggare arbeta tillsammans, exem- pelvis i olika utvecklingsprojekt. Ett sådant projekt är det av EU/DGXIII finansierade COBRA (Action), där åtta euro- peiska nationalbibliotek samarbetat angående vissa gemensamma frågor. På initiativ av COBRA-gruppen finansierade en brett anlagd studie angående pliktexemplar av elektroniska publikationer. Rapporten collections of Electronic Publications31 publicera- des i sin slutgiltiga form 1996. De förslag som lämnas av de två förfat- tarna och J. v.d. , är endast förslag till rikt- linjer och har således ingen bindande kraft. I rapporten görs en struktu- rerad och systematisk genomgång av alla aspekter av problemområdet. Rapporten utgör därför ett väsentligt underlag för ställningstaganden beträffande en eventuell utvidgning av den svenska pliktexemplarslagen. Att utförligt referera alla slutsatser och förslag skulle föra alldeles för långt, men det är ändå ofrånkomligt att här relativt ingående redovisa rapportens förslag angående hanteringen av o nline-publikationer. Det bör dock framhållas att studien tillkom var inte den teknik utvecklad, som med hjälp av s. k. robotar möjliggör en auto- matiserad och rutinmässig insamling av nätpublikationer. Det har med- fört att utgångspunkten är traditionell leverans och man har således inte beaktat möjligheten till alternativa former för insamling. Det bör också framhållas att perspektivet är allmänt europeiskt. Vis- sa av författarnas slutsatser kan därför te sig främmande för den som är väl insatt i hur det svenska pliktexemplarssystemet fungerar. Varför behövs pliktexemplar av elektroniska publikationer? 31 , J.S., , J. V.d., Deposit collections of Electronic Publi- cations. : Office for official publications of Commu- nities, 1996 (EN) Författarna konstaterar inledningsvis att de grundläggande skälen för att över huvud taget ha en lagstiftning rörande pliktexemplar är fullt giltiga även när det gäller elektroni ska publikationer. Dessa skäl är: ·Allmänt spridda publikationer ses som ett uttryck för ett lands natio- nella kultur och utgör en manifestation av ett lands ekonomiska, soci- ala, vetenskapliga och utbildningsmässiga aktiviteter och behöver där- för bevaras till efterkommande generationer. Pliktexemplar anses vanligtvis vara det enda sättet att garantera detta. ·Utifrån de dokument och publikationer som inkommer som pliktex- emplar, sammanställer nationalbiblioteken i respektive land en natio- nalbibliografi. Detta arbete skulle väsentligt försvåras om inte natio- nalbiblioteket hade rätt att erhålla samtliga publikationer som skall ingå i nationalbibliografin. ·Pliktexemplaren tjänar också som en garanti för en publikations äkt- het eller autenticitet. Det är möjligt att kontrollera att en viss publika- tion inte har förändrats eller att den på något annat sätt inte är vad den utger sig för att vara. Det finns vidare ett stort behov av att någon institution åtar sig att svara för det långsiktiga bevarandet av elektroniskt lagrad information.