sou · GMB376 · 1999-01-01 00:00:00 — Vid uppträder exempelvis trupp inför medierna i presskonferenser anordnade av och Reebook i stället för av 112 Bra idrott i vår förening, 1992. 160 Talangsatsning inom svensk idrott Konkurrensen är stenhård mellan olika mär- ken, vilket vi kan se exempel på i prisutdelningen efter en alpin tävling. De tre på pallen bär med sig det mesta, som det står märkesnamn på, för att få del av den noga beräknade tiden i TV-rutan. Företag som inte är direkt inblandade i materielfrågor väljer idrott och person att stödja efter den image idrottsgrenen har och den kategori människor som utövar sporten i motionssyfte. De internationella idrottsförbunden och , vad beträffar , försöker genom ett omfat- tande regelsystem hålla kontroll på tävlingsverksamheten och kan genom olika bestämmelser exempelvis om tillåten respektive otillåten exponering av företagsnamn på tävlingsdräkterna styra upp verksam- heten. Kraften i förbundens agerande är dock varierande. Tennisför- bundet är ett exempel där mycket starka kommersiella krafter påverkar verksamhetens utformning, varför det internationella förbundet kommit att stå tillbaka för spelarorganisationer och arrangörspooler. Något som bl.a. resulterat i uppseendeväckande stora prispengar. Vissa idrotter har ett och ett eller flera andra för proffs. Boxning och golf är exempel på sådana. Golfens för- bund för professionella har en likartad situation som tennis, medan boxningens situation är förvirrad, med flera konkurrerande världsförbund. I lagbollsporterna är förbunden i allmänhet mycket starka, med en kraftfull dominans från . Förbundens möjligheter att hålla ihop och styra utvecklingen för- svagades emellertid till förmån för de aktiva och deras agenter när EG- domstolen kom att pröva reglerna i idrottens tidigare interna värld genom den s.k. . Vissa av idrotternas egna regelsystem och sedvänjor vändes helt upp och ner. Riskerna för att förbunden skall tappa sitt grepp om utvecklingen ökar och den som vill se en för- bundsledd och sammanhållen idrottsorganisation som inom sig samlar bredd- och elitverksamhet kan ha anledning att vara oroad. 9.3.4Att synas i TV Ett beslut i och i om ett nytt TV-direktiv (97/36/EG) innebär att en särskild bestämmelse kan införas om garanti för allmänheten att få se vissa evenemang i TV utan att betala någon I en departementspromemoria i finns förslag till genomförande av TV-direktivet i svensk lagstift- ning113. Promemorian har remissbehandlats. Regeringen har i en lagrådsremiss föreslagit en förändring av radio- och TV-lagen som ger regeringen rätt att besluta att upprätta en nationell lista för att skydda vissa evenemang för den breda allmänheten 114. Det föreliggande förslaget aktualiserar frågan om hur public-service kanalernas allsidiga bevakning av idrotten kommer att utvecklas. TV-sporten har inte råd att allsidigt skildra svensk idrott för att man i konkurrens med betalkana- lerna tvingas betala mycket höga belopp för sändningsrättigheterna till fotbolls- och ishockeyevenemang. I dagssituationen får i stort sett alla specialidrottsförbund utom fotboll och ishockey betala TV-sporten för att få ett arrangemang direktsänt. Ett aktuellt exempel är att just nu betalar enligt avtal med TV för att få i brottning sänt i TV. För att få en landskamp eller en världscuptävling direktsänd betalar förbunden i storleksordningen . Eftersom tidningarna i stor utsträckning i sin bevakning följer det som sänds i TV, såväl i förhands- som reportagedelarna, betyder en TV- sändning att man syns. Syns man så finns man – alltså betalar förbun- den. Möjligheterna att sälja reklamplats gör att en direktsändning i TV, för de flesta förbund ändå går ihop. Men hade man sluppit betala kost- naderna för sändningen, eller rent av fått betalt för det man levererar (idrottstävlingen), skulle det inneburit mera intäkter och därmed större möjligheter för förbundet att höja kvalitén på landslagsverksamheten. När regeringen diskuterar med TV-kanalerna om vilka program som skall vara tillgängliga för alla, bör också frågan om allsidig bevakning av idrottsevenemang aktualiseras. Om man för in spelmarknaden i dis- kussionerna blir den ovan relaterade bilden ännu tydligare. Sambanden mellan TV-sändningarna och pressen samt spelbolagen och de verk- samheter man spelar på förstärker fokuseringen på ett litet fåtal idrotter. För det stora flertalet idrotter ges aldrig möjlighet till inkomst- förstärkning genom spegling i TV och andra medier. Diskussionen om medierna styr verksamheten eller speglar den, är högaktuell när det gäller elitidrotten. 114Lagrådsremiss om Ändring i radio- och TV-lagen (1996:844), Ku 98/90/Me respektive 98/606/Me. 162 Talangsatsning inom svensk idrott Marknadskrafternas påverkan märks också tydligt när det gäller att få utrymme för landslagsverksamheten i förhållande till klubbverksam- heten i de internationella förbundens tävlingskalendrar. Särskilt i lag- bollsporterna blir konkurrensen om tid en ständig kamp mellan tid för landslagsverksamhet och tid för klubbverksamhet i vilken klubbverk- samheten tvingar till sig en allt större del. Föreningarna betalar stora summor för att hålla en kompetent spelartrupp med toppcoacher och managers och vill få ut så mycket som möjligt av entréavgifter, TV- och annat medieutrymme och därtill hörande sponsorsintäkter. Det får man genom att spela många matcher. I den verksamhet där det finns mest pengar i potten – ligorna i basket och ishockey i – spelar man nu 82 matcher före slutspelen. För finallagen kan det bli 15 matcher till. I är förhållandena inte så extrema men det blir allt svårare att få utrymme för landslagsevenemang under högsäsong. Så länge de internationella förbunden har makt att ålägga klubbarna att ställa landslagsspelare till specialidrottsförbundens förfogande, som sker, håller det. Men i takt med att de internationella förbundens makt mins- kar, så kommer också dessa möjligheter att begränsas vilket kommer att reducera specialidrottsförbundens möjligheter att dra in pengar till utvecklingsarbetet. En utveckling mot allt starkare ställning för klubbverksamheten är Europaligorna, som redan finns påbörjade i basket och fotboll, och som är på väg i ishockey. Om man där tar steget fullt ut och låter de bästa lagen avstå från att spela i de nationella ligorna blir och för klubblag snart viktigare än motsvarande för landslag. Av redovisningen ovan framgår att förutsättningarna att bedriva elit- idrott är väldigt olika – idrotterna emellan. I ett fortsatt stöd till elitid- rotten med statliga medel bör självklart hänsyn tas till detta. Principen bör vara att den som bäst behöver stödet skall få det. Många av de mest framgångsrika svenska utövarna tävlar i idrotter där det är mycket svårt att få sponsorstöd, varför ett förstärkt statligt stöd blir särskilt viktigt för dem. Erfarenheterna från det s.k. elitidrottsutbildningsstipendiet som möjliggjordes genom medel från AB Tipstjänst visar att det går att lösa. En ekonomisk spärr har gjort att ingen manlig fotbolls- eller ishockeyspelare erhållit stipendiet, eftersom de haft för stora inkomster av sitt idrottande. När det gäller den idrottsliga sidan har emellertid prestationsutvecklingsstödet kunnat användas för alla. Liknande principer används i våra nordiska grannländer och får naturligtvis också sin tillämpning vid en extrasatsning för talangut- veckling. Den svenska modell som beskrivs ovan och som använts, kan utgöra grunden även här. Men den bör förbättras genom bl.a. forskning och utveckling samt utbildning och hårdare krav på upp- följning av statsbidragen till aktuella verksamhetsmål. Riksidrottsgymnasierna infördes på försök och blev permanent verksamhet 1982. När gymnasieskolan reforme- rades gjordes en omfattande utvärdering av verksamheten . Resultatet blev att kraven på elitnivå skärptes, intagningstalen minska- des till 500 platser i varje årskurs med bestämd könsfördelning. RF fick myndighetsfunktion och därigenom ansvar för fördelning av statsbidra- get till kommuner med riksidrottsgymnasier. Regionala och lokala idrottsgymnasier finns, men har inget statsstöd till den särskilda idrottsundervisningen. Önskemål finns från de stora lagidrotterna fot- boll och ishockey att få "sina" regionala idrottsgymnasier klassade som riksgymnasier, vilket skulle medföra att ersättning kommunerna emel- lan automatiskt skulle utgå. Idrottsverksamheten vid riksidrottsgymnasierna skall ses som ett komplement till verksamheten i idrottsföreningarna. De har särskilt i de individuella idrotterna betytt mycket för elitidrottsutvecklingen av många skäl. Eleverna utgör en grupp av de mest talangfulla i sin åldersklass i landet och kan stimulera varandra i träning och kunskaps- inhämtning. Förbund och kommun har anledning att anställa duktiga tränare som lärare. Schemat anpassas så att träningsmöjligheterna blir så goda som möjligt och kommunerna har anledning att satsa på bra träningsanläggningar. Detta har i sin tur medfört att kommunerna får en del tillbaka genom att förbund och klubbar förlägger sina träningsläger på gymnasieorterna. Utvärderingar av riksidrottsgymnasierna görs och eventuella förändringar bör komma fram i den processen. En föränd- ring som dock syns aktuell är att det skall vara möjligt att få bedriva utbildningen för de talangfulla och intensivt sat- sande ungdomar, vilka på grund av sin idrottssatsning behöver mer tid för att klara studiegången med resultat som motsvarar deras kapacitet. De anpassningar som erfordras i studiestödsreglerna för att möjliggöra detta behöver inte medföra ökade kostnader för staten. 164 Talangsatsning inom svensk idrott Genom riksidrottsgymnasieverksamheten får ett relativt stort antal unga idrottstalanger möjlighet att pröva om deras talang och ork räcker för att satsa vidare mot internationell elit. För dem som vill satsa vidare väntar en spännande och mycket krävande tid. I en nyligen genomförd studie115 visar svaren från 170 landslagsutövare att villkoren inte för- ändrats mycket jämfört med , då en mindre studie gjordes116. Förutom det rent idrottsliga gäller det att få tiden att räcka till och att klara sin försörjning. Den i studien framräknade elitidrottsformeln "3 x 5,5 x 48 x 6" stämmer ganska väl också . Den stämmer också med en dansk undersökning gjord . För att vara landslagsutövare behöver man träna och tävla i genomsnitt fem och en halv dag . Denna träningsdos behöver landslagsutövaren ha . Om man lägger till tid för resor, materielvård och återhämtning blir tiden den dubbla – omkring . Med genomsnittsåldern för landslagsutövaren (något lägre för kvinnor) kan man konstatera att denna satsning sker medan jämnåriga skaffar sig yrkesutbildning och etablerar sig på arbetsmarknaden. I en intervjuundersökning som gjorts med nio svenskor, som blivit internationella mästarinnor visar att de i flera fall avbrutit sin idrotts- satsning för att klara av sina akademiska studier 117. Kombinationen var för arbetsam för att klara. Just de som nått till den absoluta toppen hade sedan haft ambition och ork att återuppta sin idrottssatsning – och lyckats. Hur många som avbryter idrottssatsningen av samma skäl och aldrig kommer tillbaka får vi inte veta. Att få möjlighet att använda den tid som erfordras är således mycket viktigt, vid sidan av goda träningsförhållanden och bra tränare. Den som fortsätter att kombinera sin elitsatsning med studier vid högskola bör därför få vara i en bra och lättåtkomlig träningsmiljö. det tidigare prövade "ortsföreträdet" vid högskolestudier åter bli möj- ligt. Den hårt satsande idrottstalangen behöver också få rätt att ta ut studiemedel motsvarande den takt i vilken hon eller han hinner studera. Den som elitsatsar utan att studera behöver ofta deltidsarbeta för att klara sin försörjning. Möjligheterna att få hjälp med studierådgivning och karriärplanering är viktiga ingredienser i ett utvecklat talangstöd. 115Eriksson, 1997. 116Wallin, 1980. 117Olofsson, 1996. Mästarinnorna i den ovan refererade undersökningen 118 betonar just vikten av medvetna val i olika viktiga situationer. I undersökningen av landslagsutövarna anges bristande resurser som det viktigaste skälet till att man inte kan satsa hårdare, och att föräld- rarna i likhet med är elitidrottarnas mesta sponsorer.119 I barn- och ungdomsåren är föreningsledarna och särskilt tränarna de som mest påverkar utvecklingen hos idrottstalangen. Efterhand som talangen utvecklas och utmärker sig blir han eller hon "upptäckt" på förbundsnivå. Föreningstränarna har dock hela det stora ansvaret att lotsa den unga talangen fram till en uttagning till en utvecklingsgrupp på förbundsnivå och i förekommande fall uttagningen till riksidrotts- gymnasierna som sker . Särskilt viktigt är det att se till att talangen får en allsidig träning, gärna i flera idrotter för att på så sätt motverka negativa effekter av en alltför tidig specialisering. Önsk- värt vore att alla elever i högstadiet kunde få mer idrott på schematid dels för att testa sina idrottsliga talanger, dels för att utveckla ett livs- långt intresse för fysisk aktivitet. I vissa kommuner finns nu särskilda idrottsklasser i högstadiet, vilket ger möjlighet till träning på studietid. I de flesta individuella idrotter är det så att idrottstalangen fortsätter att tävla och träna i sin hemmaklubb. Det är viktigt att klubbtränarna får kompletterande utbildning, så att hon eller han kan öka sin kompetens och i och med detta också förmedla ny kunskap vidare till sina kollegor i klubben. I de stora lagbollsporterna erbjuds de främsta talangerna ofta att komma till en elitklubb som medverkar till att ordna en individuellt anpassad studiegång på orten i stället för att talangen går på riksidrotts- gymnasium. Det finns goda möjligheter för samverkan mellan riksidrottsgymna- sierna och de regionala utvecklingscentran som finns på nio orter i lan- det. Dessa kan utgöra en träffpunkt och en inspirationskälla för idrotts- gymnasielärarna och alla tränare i regionen. Dessa utvecklingscentran är en del i den gemensamma satsning som RF och SOK utvecklat, under namnet CPU) med start och som bedrivs i SOK:s regi enligt ett uppdrag från RF under namnet Olympisk support. RF satsar en procent av statsanslaget 119Eriksson, 1997. 166 Talangsatsning inom svensk idrott (, ) i verksamheten, medan SOK satsar 1/3 av det RF avsätter (, ) av sina licens- och sponsorsintäkter. Verksamheten inriktas såväl på stöd till landslagsgrupper och deras tränare, som utvecklingsarbete, bedrivet av enskilda tränare tillsam- mans med den grupp utövare de har ansvar för. bedrivs verk- samheten som ett särskilt projekt med forskarstöd. I kapitel 10 diskute- ras möjligheten att ge RF sektorsansvaret för den beställarstyrda idrottsforskningen. Direkt beställd forskning inom området prestations- utveckling skulle härigenom möjliggöras. Detta bör leda till att fors- karna och de utvecklingsansvariga får ett nära samarbete, vilket i stor utsträckning bedöms kunna bidra till att verksamheten blir bättre. Goda erfarenheter av samordning av insatserna vid regionala ut- vecklingscentran med universitet och högskolor finns. Inte minst intressant bör ett närmare samarbete mellan i och Bosön vara. RF har bekostat in- rättandet av en professur vid vilken , lik- som andra små och medelstora högskolor, tilldelas fasta forsknings- resurser. Bosön är ett s.k. Olympiskt supportcenter och har upprustats för . Upprustningen gäller bl.a. lokaler och apparatur som behövs för tester och medicinsk uppföljning. menar att RF och SOK kan ta initiativ till ett sådant samarbete och genom detta få till stånd en motsvarighet till det norska i . För att kunna sprida ny kunskap har ett samarbete påbörjats mellan Olympisk support och som, förutom att vara ett av landets elva studieförbund, också har RF:s uppdrag att vara idrottens utbildnings- organisation. Genom detta samarbete kan forskningsresultaten spridas genom och genom att ändamålsenlig utbildning konti- nuerligt erbjuds de personer som ansvarar för prestationsutvecklingsar- betet på olika nivåer inom idrottsrörelsen. Inte minst viktigt är det, som motiverats ovan, att de föreningsledare som har ansvar för att talange- rna tränar på ett lämpligt sätt medan de är unga får en god utbildning. Nya möjligheter står till buds genom IT-utvecklingen, bl.a. med utbild- ning på distans för vilka medel kan sökas hos Kunskap- och (). Det pågående samarbetet mellan RF, SOK, och SF har goda möjligheter att utvecklas så att olika resurser utnyttjas optimalt. Svenska idrottsutövare skall utvecklas under etiskt försvarbara for- mer, det slås fast i Idrotten vill. Här ingår antidopingarbetet liksom arbetet med att förebygga idrottsskador och i förekommande fall reha- bilitera dem som skadat sig. Erforderligt utvecklingsarbete även inom detta område bör kunna förbättras om sektorsansvaret för den idrottsbeställda forskningen ges till RF. Också när det gäller den teknologiska utvecklingen är det av vikt att idrottsorganisationerna följer med i utvecklingen. I många idrotter blir materiel- och material- frågorna allt viktigare för resultatutvecklingen. Genom att forskning, utvecklingsarbete och utbildning samordnas inom alla dessa områden ges ny inspiration till arbetet med prestations- utveckling på alla nivåer. Den ekonomiska situationen är mycket olika bland SF:en beroende på bl.a. förbundets möjligheter att få stöd via sponsorer och samarbets- partners (jfr kap. 5). Stor del av tillgängliga medel används i de flesta och förberedelser för denna. Det finns dock ingen redovisning av hur stor del av sitt statsanslag som för- bunden använder för detta ändamål. gör emellertid den uppskattningen att SF använ- der av statsanslaget för ändamålet, vilket vida överstiger medlen från SOK och Olympisk support. Den närmare upp- följningen av statsmedlens användning som utredningen föreslår (se vidare kap. 14) blir särskilt aktuell inom detta område. Omfattningen av landslagsverksamheten och förberedelserna för denna bör kunna redovisas. Det utvecklingsarbete som Olympisk support erbjuder SF att delta i och det stöd SOK ger till de olympiska delser för , liksom det förslag som lämnar för att skapa bättre förutsättningar för elitidrottssatsande ungdomar, (se vidare kap. 13.8) är kvalitetsstyrt och förenat med krav på SF:s övriga elit- satsning. Det medför därför att verksamheten bör följas upp mycket noga. Erfarenheterna från vårt framgångsrika grannland är att den gemensamma stödfunktionen för elitutveckling, Olympiatoppen, har en mycket god insyn i hur förbunden använder sitt statsanslag. De medel ur SF:s statsanslag som används för den internationella täv- lingsverksamheten bör samordnas med de insatser som görs i Olympisk support och av SOK så att bästa möjliga effekt kan uppnås. I kapitel 10 diskuterar en ny ordning för idrotts- forskningen. Genom att ge RF sektorsansvar för den beställarstyrda 168 Talangsatsning inom svensk idrott forskningen ö kas mö jligheterna till direkt samverkan mellan forskare, utvecklare och utbildare på oli ka nivåer. kunna bli till gagn för ut vecklingen av idrottsverksamheten, inte bara för den prestations- inriktade tä vlingsidrotten utan också fö r barn- och ungdomsidrott och hälsoinri ktad motionsidrott. Goda mö jligheter finns vidare för RF att samarbeta med Idrottshö gskolan i på li kartat sätt so m hö g- skolor med idrottsprofil redan samarbetar i verksamheten vid regionala utvecklingscentran. Den redan prö vade modellen med anpassningar i studiegån gar och åt gärde r av mera generell typ bör förstär kas för att underlätta för id- rottstalangerna att rikta mer tid och energi mot sin elitsatsning. En intensifierad talangsatsning inom svensk idrott förutsätter att special- förbunden kan få ett sa mlat utvecklingsstöd från R F och SOK. Nä r det gäller de utbildnin gsinsatser som aktualiseras genom satsningen bör samarbete ske med . Verksamheterna i och de Dö vas idrotts- förbun d bö r få del av stödet med beaktande av de speciella förhållan- dena i respektive organisation. Den analys som här redovisats leder fram till följande slutsatser. Möjligheterna att kombinera elitidrottssatsning och studier enligt den s.k. svenska modellen bör kunna förstärkas genom att: –Riksidrottsgymnasiernas samarbete med regionala utvecklings- centran utvecklas vidare så att det idrottsli ga utvecklingsarbetet stär ks. En viss del av de medel som utgå r till arrangörs kommunen fö r specialidrottsutbildningen skall kunna användas för att gör a ett fjärde läsår för de studerande so grund av sin särs kilt intensiva idrottssatsning behö ver tillfredsställande sätt genomgå hela utbildningen. –Kombinationen elitidrottssatsning och studier vid hö gskolor under- lättas genom att elitidrottare på landsla gsnivå ges mö jlighet att byta studieort. Studerande som tillhör en landsla gsgrupp få r där med mö jlighet att studera vid den ort som utö varens specialidrotts- förbund re kommenderat då det där gjorts särs kilda anordningar för att underlätta elitidrottstränin g eller att det där finns elitseriela g för lagsporter. –Ett idrottsrörelsen s stipendiesystem inrättas so m stimulerar till stu- dier vid sidan av idrottsutö vandet fö r idrottsungdomar som tillhör talangutvecklingsgrupper i olika idrotter. Ett särskilt talangutvecklingsstöd bör införas. Stödet skall användas för talangutveckling av unga elitidrottare i åldersintervallet och kan användas såväl för att förbättra deras idrottsliga utveckling (träningsläger, tävlings- tillfällen, medicinsk uppföljning, idrottslig ut- bildning mm) som till socioekonomiskt stöd (stipendier, studie- och yrkesrådgivning, karriärplanering). Sektorsansvaret för den beställarstyrda idrottsforskningen ges till RF i enlighet med RF:s FoU-policy (se vidare kap. 10). Härigenom blir det bl.a. möjligt för forskare och utvecklare att arbeta tillsammans för den prestationsinriktade idrottsutvecklingen. Detta innebär också att SF:ens utvecklingsarbete kan få ett förbättrat vetenskapligt stöd. En förstärkt utbildningssatsning bör göras på alla nivåer inom idrotts- rörelsen, bland annat för att sprida ny kunskap som kommer fram genom det intensifierade FoU-arbetet. Nya metoder bör prövas, exem- pelvis utbildning på distans, med IT stöd. Idrottsrörelsen bör kunna söka pengar hos utbildningsprojekt, i vilket man med nya metoder kan nå tränare, instruktörer och aktiva över hela landet. 10Idrottsrelaterad forskning – omfattning och inriktning 10.1Kartläggning av idrottsrelaterad forskning i har mot bakgrund av sitt direktiv, att "belysa verk- samheten inom idrottsrelaterad forskning"120 låtit genomföra en kart- läggning av idrottsrelaterad forskning i . Kartläggningen, som utförts av professor . m.fl., har resulterat i en rapport till utredningen och är publicerad i utredningens rapportserie SOU 1998:33. Idrottsforskningen vid svenska universitet och högskolor följer den forskningspolitiska modell som tog form tidigare del: Dvs. att statsunderstödd forskning skall bedrivas vid landets universitet och högskolor. Forskningsmedel tillförs dels via universitetens och vissa högskolors fasta basresurser för forskning (fakultetsanslagen) och via forskningsråd och sektorsorgan (myndigheter andra än universitet, högskolor och forskningsråd samt statligt ägda bolag). Forskning finan- sierad via fakultetsanslag och forskningsråd betraktades som fri i bety- delsen inomvetenskapligt styrd (grundforskning). Forskning finansie- rad med sektorsmedel betraktades som avnämarstyrd (tillämpad forsk- ning). Därutöver förekom en speciell, politiskt motiverad styrning såväl över fakultets- och rådsanslagen som sektorsorganens medel genom s.k. öronmärkning av vissa forskningsmedel. Kartläggningen av den idrottsrelaterade forskningen visar att dess utveckling följt det forskningspolitiska mönster som här kort skissats. Idrottsrelaterad forskning förekommer vid landets universitet och hög- skolor, inom många akademiska ämnen och på många orter. inrättades sammanlagt nio professorstjänster: sex i medicin, två i pedagogik och en i historia.