sou · GMB31 · 1999-01-01 00:00:00 — Systematiskt sett bör bestämmelserna om detta utformas som undantag från vad som gäller enligt allmänna principer (den ekonomiska innebörden). I allmänhet torde en särskild reglering av vad som gäller enligt all- männa principer inte behövas eller ens vara lämplig. "Allmänna prin- ciper" får ju sin innnebörd av ett regelsystem i dess helhet. I det före- liggande fallet medför emellertid domen i Sipanomålet att lagstiftaren ställs inför ett problem. Situationen i Sipanomålet var den att egendom överläts till underpris mellan två aktiebolag – Maskin och Invest – med samma ägare. Regeringsrätten anförde att egendom inte tillfördes aktieägarna personligen och inte heller på annat sätt fördes ut ur den dubbelbeskattade sektorn. Det fanns därför enligt Regeringsrättens uppfattning inte grund för att beskatta ägarna som för utdelning på aktier. Det kan noteras att inget i domen tyder på att bedömningen i utdel- ningsfrågan berodde på att uttagsbeskattning inte skedde hos Maskin. Man torde därför få utgå från att bedömningen i denna fråga skulle ha blivit densamma även om uttagsbeskattning hade skett. Lokutionen "... beskatta SOM för utdelning ..." skulle kunna upp- fattas så att Regeringsrätten ansåg att utdelning från Maskin i civil- rättslig mening (eller ekonomisk mening?) inte förelåg och att det inte heller fanns grund för att beskatta ägarna SOM OM de hade erhållit ut- delning. En alternativ tolkning, som inte tillskriver ordet SOM i Rege- ringsrättens lokution särskild innebörd, är att Regeringsrätten ansåg att utdelning (i civilrättslig och/eller ekonomisk mening) faktiskt förelåg, men att det med hänsyn till att egendomen inte lämnade den dubbel- beskattade sektorn var motiverat att inte beskatta ägarna för utdel- ningen. Utredningens bedömning är att det inte av domen kan avgöras med säkerhet vilken av dessa tolkningar som är den riktiga, även om den språkliga logiken talar för den förra tolkningen. Oberoende av hur det förhåller sig med denna fråga tycks domen innebära att gällande rätt, som den kommit till uttryck i domen, skiljer sig från utredningens bild av hur rättsläget borde vara enligt allmänna principer. Som framgår av exempel 4 i det föregående – vilket motsvarar situationen i Sipano- målet – är enligt utredningens uppfattning den ekonomiska innebörden av transaktionen i Sipanomålet att ägarna erhållit en andel av den överlåtna egendomen motsvarande övervärdet i utdelning från Maskin och skjutit till samma andel till Invest. Enligt allmänna principer bör därför ägarna beskattas för utdelningen och få räkna sig tillskottet till Invest tillgodo i form av en ökning av anskaffningsvärdet för aktierna i detta bolag. En särskild fråga som reses av Sipanomålet gäller anskaffningsvär- det hos den som förvärvat egendom till underpris när uttagsbeskattning skett. Antag att AB A överlåter egendom till underpris till AB B. bolagen helägs av den fysiska personen sker hos AB A. En materiellt riktig beskattning förutsätter att AB B får tillgodo- räkna sig marknadsvärdet (= det uttagsbeskattade värdet) som anskaff- ningsvärde för egendomen. Med utredningens bild av den ekonomiska innebörden av trans- aktionen och de beskattningskonsekvenser som följer härav erhålls detta resultat så att säga automatiskt: AB B har förvärvat egendomen genom två fång, dels köp, dels aktieägartillskott – i båda fallen till marknadsvärde – varför anskaffningsvärdet för egendomen i dess hel- het utgörs av marknadsvärdet. Mot bakgrund av bedömningen av utdelningsfrågan i Sipanomålet blir emellertid frågan problematisk. Avdrag för värdeminskning av t.ex. byggnader och inventarier medges med utgångs punkt i utgifterna för anskaffningen. I fråga om inventarier, som förvärvats genom köp, byte eller därmed jämförligt fång, skall närmare bestämt som anskaffnings- värde anses "den verkliga utgiften för deras anskaffande" (punkt 13 andra stycket av anvisningarna till 23 § KL). I fråga om anskaffnings- värdet för lager görs i punkt 2 av anvisningarna till 24 § KL en hänvis- ning till 13 § BFL. Enligt denna senare bestämmelse förstås med en tillgångs anskaffningsvärde utgiften för dess förvärv eller tillverkning. Eftersom i det senaste exemplet (med AB A, AB B och F) F enligt vad som följer av den förra tolkningen av domen i Sipanomålet inte erhållit utdelning, kan med den tolkningen B inte gärna ha erhållit en andel av egendomen i kapitaltillskott. Det vill därför förefalla som om det inte finns någon juridisk grund för att anse att B:s anskaffnings- värde för egendomen utgörs av marknadsvärdet. Möjligen skulle ett allmänt skälighetsresonemang kunna leda till detta resultat. Det är emellertid oklart om gällande rätt lämnar utrymme för resonemang av den typen. Enligt den alternativa tolkningen av domen ansåg Regeringsrätten att ägarna till Maskin och Invest faktiskt erhållit utdelning men att det var motiverat att inte beskatta den. Denna tolkning ger logiskt utrymme för att anse att AB B erhållit en andel av egendomen genom kapitaltill- skott. Eftersom F inte beskattas för utdelningen, bör emellertid hans anskaffningsvärde för aktierna i inte påverkas av tillskottet. I detta scenario laboreras således med en utdelning, som inte beskattas, och ett kapitaltillskott, som inte påverkar anskaffningsvärdet. knappast utgå från att gällande rätt har denna innebörd. Ett senare rättsfall av intresse är 2 NOT Omständigheterna var schematiskt sett följande. AB A, vissa andra aktiebolag och en kommun ägde på lika sätt aktierna i och AB C. Ägarbolagens aktier i B och C var näringsbetingade. B ägde en stor aktiepost i AB D. Aktierna i D skulle överföras till C genom en apport- Värdet av de till B nyemitterade aktierna i C skulle vara lägre än värdet av de inapporterade aktierna. I ett första förhandsbesked, som inte överklagades, förklarade att C skulle anses ha förvärvat aktierna i D för ett belopp, motsvarande aktiernas marknadsvärde. Motiveringen var föl- jande. C skulle anses ha gjort två förvärv, varav ett direkt från B – till marknadspris – av så många aktier i D som svarade mot marknadsvär- det av de nyemitterade aktierna. Återstoden av B:s aktier i D skulle anses ha delats ut till ägarna och därefter av dem ha tillskjutits till C till marknadspris. I svar på en ny ansökan om förhandsbesked förklarade dels att B skulle uttagsbeskattas såvitt avser de aktier i D som enligt vad som följer av det tidigare förhandsbeskedet skall anses ha delats ut till kommunen, dels att det tillskott av aktier i D till C som A skall anses ha gjort enligt det tidigare beskedet leder till att A skall rea- vinstbeskattas. Vederlaget för aktierna skulle bestämmas till deras marknadsvärde. Motiveringen var följande. Av allmänna beskattningsprinciper följer att tillskotten skall anses ha skett till marknadsvärde. – Utdelningen bör enligt nämndens mening föranleda uttagsbeskattning av B endast om en otillbörlig skatteförmån annars skulle uppkomma. Vad gäller utdel- ningen till A och de övriga aktiebolagen uppkommer inte någon sådan skatteförmån eftersom tillskotten – om uttagsbeskattning underlåts – föranleder beskattning av värdestegringen på aktierna i D. B bör därför inte uttagsbeskattas med anledning av den utdelningen. Vad gäller ut- delningen till kommunen bör däremot B uttagsbeskattas, eftersom en underlåten uttagsbeskattning skulle ge upphov till en otillbörlig skatte- förmån (kommunen reavinstbeskattas inte med anledning av sitt till- skott). Hos Regeringsrätten yrkade att B skulle uttags- beskattas beträffande samtliga aktier i D som delats ut till B:s ägare. Med denna utgång följde enligt verkets mening att någon reavinst att beskatta inte uppkom för A. – Regeringsrätten gjorde samma bedöm- ning som och fastställde förhandsbeskedet. Som nämnts i det föregående bör regler om att underprisöverlåtelser i vissa fall inte utlöser beskattning systematiskt sett utformas som un- dantag från vad som gäller enligt allmänna principer. Utredningen har med hjälp av olika exempel redogjort för vilka beskattningskonsekven- ser som enligt utredningens bedömning följer av den ekonomiska inne- börden av underprisöverlåtelser så som utredningen uppfattar denna. Regeringsrättens bedömning av utdelningsfrågan i Sipanomålet tycks strida mot en beskattning enligt den ekonomiska innebörden. I 2 NOT har emellertid Regeringsrätten lagt den ekono- miska innebörden av en underprisöverlåtelse så som utredningen upp- fattar den till grund för beskattningen. Det förhållandet att egendomen inte "förts ut ur den dubbelbeskattade sektorn" (jfr Sipanomålet) hind- rade inte Regeringsrätten från att godta uppfatt- ning att egendom motsvarande övervärdet delats ut till ägarna till A och att egendomen tillskjutits till C. Det finns därför skäl att anta att Regeringsrätten inte kommer att känna sig bunden av detaljerna i domen i Sipanomålet utan kommer att sträva efter ekonomiskt korrekta lösningar i de enskilda fall som kommer upp till bedömning. Med hän- syn härtill och till att det är principiellt problematiskt att kodifiera vad som redan följer av allmänna principer föreslår utredningen att någon sådan kodifiering inte skall ske i detta fall. 4.2.2Uppskov med beskattningen vid underprisöverlåtelser I den följande diskussionen förutsätts tills vidare att vederlaget vid un- derprisöverlåtelsen utgörs av ett belopp som motsvarar det skatte- mässiga värdet av den överlåtna egendomen. )NNEB¶RDEN AV UPPSKOV Diskussionen om vad ett uppskov med beskattningen bör innebära förs enklast genom ett exempel. Moderbolaget M har dotterbolagen A och B. En överlåtelse till underpris av egendom från A till B medför enligt allmänna principer följande (jfr exempel 3 i avsnitt 4.2.1.2). Ett belopp motsvarande marknadsvärdet av egendomen tas upp som intäkt hos A. Avdrag medges för egendomens skattemässiga värde. Hos M sker ingen beskattning, eftersom M är befriad från skattskyldighet för utdelning från A. M:s anskaffningsvärde för aktierna i B ökar med ett belopp motsvarande skillnaden mellan marknadvärdet och det skattemässiga värdet av egendomen (övervärdet; motsvaras i exempel 3 av den tillskjutna egendomsandelens marknadsvärde). B:s anskaff- ningsvärde för egendomen utgörs av dess marknadsvärde. I likhet med vad som gäller bör uppskovet innebära att uttagsbeskattning hos A underlåts. B:s anskaffningsvärde för den överlåtna egendomen bör – också i överensstämmelse med gällande ordning – utgöras av vederlaget, dvs. det skattemässiga värdet hos A. Härigenom kommer övervärdet fram som en intäkt hos B när B säljer eller förbrukar egendomen. Fråga uppkommer om anskaffningsvärdet för M:s aktier i B bör ökas med övervärdet av den överlåtna egendomen, eller snarare med nettovärdet sedan hänsyn tagits till den latenta skatteskuld som är knuten till egendomen. Utredningen har i avsnitt 3.2 behandlat en liknande fråga, som i an- slutning till det aktuella exemplet kan formuleras: Bör anskaffnings- värdet för M:s aktier i B ökas med nettovärdet av ett obeskattat värde i form av koncernbidrag från A till B? Utredningens uppfattning är, som följer av det som anförs i det nämnda avsnittet, att det skulle strida mot principerna för koncernbeskattningen om anskaffningsvärdet för aktier- na justerades. Ett liknande synsätt kan anläggas i fråga om underpris- överlåtelser. M väljer genom underprisöverlåtelsen att behandla kon- cernen som . M bör härigenom inte kunna uppnå ett fördel- aktigare resultat vid avyttring av egendomen externt än om koncernen verkligen varit ett företag eller underprisöverlåtelsen inte skett. varit ett företag, skulle övervärdena i den överlåtna egendomen ha beskattats vid en extern försäljning. Hade under- prisöverlåtelsen inte skett, skulle övervärdena ha beskattats i form av en reavinst vid en avyttring av aktierna i A. En justering av anskaff- ningsvärdet för aktierna i B med nettovärdet av det överförda övervär- det medför att aktierna i B kan säljas utan att reavinst uppkommer. Någon justering bör därför inte göras. Antag att A och B i exemplet inte ägs av ett aktiebolag utan av en fysisk person, F. Föreligger förutsättningar för att underlåta uttags- beskattning, bör F inte beskattas för utdelningen från A. Beskattning av F skulle strida mot syftet med att uttagsbeskattning underlåts, nämligen att omstruktureringar inte skall motverkas av att skatt utlöses. Anskaffningsvärdet för F:s andelar i B bör i konsekvens härmed inte justeras på grund av underprisöverlåtelsen. Generaliseras det anförda, bör följande gälla om uttagsbeskattning underlåts vid en underprisöverlåtelse mellan aktiebolag: 1.Det värde som överförs genom överlåtelsen bör inte behandlas som utdelning hos någon som direkt eller indirekt äger aktier i det överlåtande bolaget. 2.Det överförda värdet bör inte behandlas som förbättringskostnad hos någon som direkt eller indirekt äger aktier i det förvärvande bolaget. &¶RUTS¤TTNINGAR F¶R ATT UTTAGSBESKATTNING SKALL UNDERL¥TAS En naturlig utgångspunkt när det gäller förutsättningarna för att uttags- beskattning skall underlåtas är den praxis som utbildats i anslutning till bestämmelserna om uttag i punkt 1 av anvisningarna till 22 § KL. En- ligt fjärde stycket i anvisningspunkten skall uttagsbeskattning inte ske, om särskilda skäl mot det föreligger. Syftet med denna skäligen vaga bestämmelse, som infördes genom skattereform, var att kodi- fiera tidigare praxis (prop. 1989/90:110 s. 57). Denna praxis har senare kompletterats genom ett betydande antal rättsfall, av vilka 3IPANOM¥LET är det viktigaste. Sammanfattningsvis gäller enligt praxis följande villkor för att ut- tagsbeskattning skall underlåtas vid överlåtelse till underpris mellan aktiebolag. 1.Det skall föreligga ett STARKT ¤GARSAMBAND mellan överlåtaren och förvärvaren. Överlåtelsen skall kunna uppfattas som ett led i en av ORGANISA TORISKA SK¤L betingad ändring av företagsstrukturen. Överlåtelsen får inte direkt eller indirekt medföra någon 4.Skattemässiga omsättningstillgångar får inte till följd av över- låtelsen skifta karaktär till skattemässiga anläggningstillgångar I det följande skall strax dessa villkor behandlas. Därefter tas följande frågor upp: Bbetydelsen av att överlåtaren eller förvärvaren är ett förvaltnings- företag eller annat i skattehänseende särskilt reglerat företag, Bbetydelsen av att vederlaget avviker från det skattemässiga värdet av den överlåtna egendomen. Enligt praxis krävs ett starkt ägarsamband mellan det överlåtande och det förvärvande företaget för att uttagsbeskattning skall kunna under- låtas. I RÅ 1989 ref. 19, som gällde en underprisöverlåtelse mellan två aktiebolag, uttrycktes saken så att ägarstrukturen i det ena bolaget skall helt eller åtminstone i huvudsak överensstämma med ägarförhållandena i den andra. Vid gåva av en hel näringsverksamhet mellan fysiska personer sker inte uttagsbeskattning. I stället övertar förvärvaren överlåtarens skatte- mässiga värden. I RÅ 1988 not. 710 kunde en verksamhet, vars till- gångar bestod av omsättningsfastigheter, överlåtas genom gåva från en förälder till ett aktiebolag som ägdes av barn till föräldern utan uttags- beskattning. (Bolaget övertog betalningsansvaret för fastighetsskulder. Eftersom skulderna understeg taxeringsvärdena klassificerades över- låtelsen som gåva.) av hel verksamhet i fall som de nämnda bör inte heller i fort- sättningen utlösa inkomstbeskattning (däremot aktualiseras gåvobe- skattning). Det framstår då som inkonsekvent att kräva ägargemenskap vid underprisöverlåtelser mellan aktiebolag. Det finns även en annan aspekt på kravet på ägargemenskap. Enligt livets regler sker normalt inte överlåtelser av egendom till underpris mellan av varandra oberoende kontrahenter i den meningen att över- låtaren utan någon form av kompensation avstår från ett vederlag som denne skulle ha kunnat erhålla. Om det uppgivna vederlaget vid en överlåtelse mellan oberoende kontrahenter är lägre än vad som med hänsyn till omständigheterna framstår som affärsmässigt motiverat, utgår därför i allmänhet ett dolt vederlag av något slag som utgör skattepliktig intäkt. Ett krav på ägargemenskap skulle medföra att skattemyndigheten inte behöver ta ställning till om en överlåtelse till uppgivet underpris, där ägargemenskap inte föreligger, har ett benefikt inslag, dvs. till om det verkligen är fråga om en underprisöverlåtelse eller om något dolt sidovederlag utgår. Ett sådant krav kan därför sägas motiveras av ut- redningsekonomiska skäl och av önskemål om att motverka skatte- undandraganden. Utredningen anser emellertid att frågan huruvida en överlåtelse verkligen har skett till underpris eller om ett sidovederlag har utgått bör avgöras med tillämpning av vanliga bevisprövningsregler i skatterätten. Leder inte dessa fram till att ett sidovederlag skall anses ha utgått, bör beskattning inte kunna ske genom uttagsbeskattning. Detta har aldrig varit syftet med bestämmelserna om uttagsbeskattning och skulle åsido- sätta den avvägning mellan rättssäkerhet och effektivitet som ligger till grund för taxeringsförfarandet och taxeringsprocessen. Ett typfall vid överlåtelse till uppgivet underpris som kan komma att aktualiseras avser överlåtelse mellan aktiebolag med närstående ägare, t.ex. från ett bolag som ägs av föräldrar till ett bolag som ägs av barn till dem. I sådana fall torde praktiskt taget undantagslöst en benefik av- sikt föreligga och det således vara fråga om en verklig underprisöver- låtelse. Å andra sidan, vid en överlåtelse mellan bolag där ägarna inte är identiska och inte heller står i släktskapsrelation till varandra torde man i allmänhet få utgå från att ett dolt sidovederlag förekommer, om det inte görs sannolikt att ägarna till det överlåtande bolaget haft ett rimligt motiv för att berika ägarna till det förvärvande bolaget. Utredningens bedömning är sammantaget att kravet på ägargemen- skap bör tas bort. B/RGANISATORISKA SK¤L I 2 REF (I och II) var det fråga om överlåtelser inom aktie- bolagsrättsliga koncerner, där koncernbidrag kunde lämnas med verkan vid beskattningen. Regeringsrätten ansåg att någon otillbörlig skatte- förmån inte kunde anses uppkomma till följd av överlåtelserna. Med hänsyn till det och då omständigheterna i övrigt inte föranledde annat fann Regeringsrätten att det förelåg särskilda skäl mot uttagsbeskatt- ning. Regeringsrätten gick således inte närmare in på frågan om det förelåg organisatoriska skäl för överlåtelserna. Detta tyder på att Rege- ringsrätten ansåg att en prövning av om organisatoriska skäl föreligger inte är nödvändig i sådana fall då koncernbidragsrätt föreligger. En så- dan prövning skulle också vara skäligen poänglös, eftersom obe- skattade värden under alla förhållanden kan överföras genom koncern- bidrag. Den principiella innebörden av villkoret avseende organisatoriska skäl utvecklades av Regeringsrätten i 3IPANOM¥LET (jfr avsnitt 4.2.1.3): "Vid prövningen ... bör utgångspunkten vara att det är de förväntade konsekvenserna för den berörda näringsverksamheten som skall vara utslagsgivande. Det kan dock självfallet inte komma i fråga att vid taxeringen försöka bestämma vad som är den ideala organisationen för ett företag eller en företagsgrupp som berörs av en omorganisation. Prövningen bör i stället inriktas på om det mot bakgrund av de skäl som anförts för omorganisationen framstår som sannolikt att denna är ägnad att i ett eller flera hänseenden förbättra förutsättningarna för den aktuella näringsverksamheten". I Sipanomålet anförde Regeringsrätten följande i frågan huruvida villkoret avseende organisatoriska skäl var uppfyllt i det aktuella fallet. "Av de förutsättningar som angetts i ansökan om förhandsbesked fram- går bl.a. att makarna B:s son leder moderföretaget medan deras son svarar för ledningen av dotterföreta- get Sipano samt att det senare bolaget – utom i vad avser dess dotterbolag – är verksamt i en annan bransch än Maskin . Mot denna bakgrund och med hänsyn till vad som anförts som skäl för den planerade uppdelningen av koncernen anser Regerings- rätten att det finns grund för antagande att denna omstrukturering kan vara till fördel redan för den verksamhet som bedrivs under nuvarande ägarförhållanden och framför allt kan underlätta en framtida drift av företagen under ledning av två av varandra oberoende personer. tilltänkta aktieöverlåtelsen får därför anses utgöra ett led i en sådan av organisatoriska skäl betingad ändring av företagsstrukturen som för- utsätts för att uttagsbeskattning skall kunna underlåtas." inom Regeringsrätten var skiljaktig och ville uttagsbeskatta. Som exempel på andra rättsfall där VILLKORET AVSEENDE ORGANISATO RISKA SK¤L ANS¥GS UPPFYLLT kan nämnas följande. 2 NOT X och Y ägde vardera av aktierna i B. För- säljnings AB. Försäljningsbolaget hade tre helägda dotterbolag, varav ett var ett spanskt bolag. Det spanska bolaget bedrev tillverk- ning och försäljning av tankbilar, medan de övriga bolagen bedrev verksamhet med anknytning till sophantering. X och Y avsåg att bilda ett nytt aktiebolag som skulle ägas på samma sätt som försälj- ningsbolaget, dvs. av dem till vardera. Samtliga andelar i det spanska bolaget skulle sedan överlåtas till det nya bolaget till ett pris som understeg marknadsvärdet. Som skäl för överlåtelsen anfördes bl.a. att det på grund av de spanska ansvarighetsreglerna fanns risk för att försäljningsbolaget kunde råka illa ut om det spanska bolaget skulle gå omkull och att vad X och Y ville åstadkomma var riskspridning. Då de båda verksamheterna var helt skilda från varandra både till sin art och geografiskt, var det naturligt att dela upp dem på två koncerner. Det hade vidare upp- lysts att vissa viktiga befattningshavare i det spanska bolaget hade option på att få köpa av andelarna i bolaget till ett på förhand bestämt pris. 2EGERINGSR¤TTEN fann att överlåtelsen måste antas utgöra ett led i en sådan av organisatoriska skäl betingad änd- ring av företagsstrukturen som förutsätts för att uttagsbeskattning skall kunna underlåtas. 2 NOT Sex fysiska personer ägde samtliga aktier i . Bolaget var moderbolag till det hel- ägda dotterbolaget och det till ägda norska bolaget /S. I koncernen ingick också ett handelsbolag och tre kommanditbolag. BESABs verksamhet avsåg byggnadsrörelse på entreprenad och försäljning av entreprenad- maskiner. verksamhet bestod av fastighetsförvaltning. Det norska bolaget bedrev entreprenad- och maskinförsäljningsrörelse. Handels- och kommanditbolagen var uteslutande fastighetsförval- tande. Koncernens verksamhet bestod således av två verksamhets- grenar, dels entreprenad- och maskinrörelsen, dels fastighetsförvalt- ning. Inom koncernen hade genomförts en omorganisation enligt följande. BESABs andelar i handels- och kommanditbolagen samt aktierna i hade överlåtits till ett b yggnadsrörelsedrivande aktiebolag, . Genom företagsombildningen kom så- ledes entreprenad- och maskinrörelsen resp. fastighetsförvaltningen att ligga i skilda koncerner. Överlåtelserna hade skett till bokförda värden. Fullständig ägaridentitet mellan BESAB och Vingpålen förelåg vid överlåtelserna. Aktieägarna i BESAB avsåg att erbjuda fyra anställda inom entreprenad- och maskinrörelsen att förvärva sammanlagt av aktierna i för en köpeskilling mot- svarande aktiepostens beräknade marknadsvärde. Syftet med det breddade ägandet var dels att nyckelpersoner i entreprenad- och maskinrörelsen skulle knytas fastare till verksamheten genom del- ägarskap i den rörelsegren där de var verksamma, dels att utgöra första steget i ett generationsskifte. 2IKSSKATTEVERKETS N¤MND F¶R R¤TTS¤RENDEN fann att överlåtelserna av andelarna i handels- och kommanditbolagen inte skulle medföra uttagsbeskattning. (Aktierna i utgjorde anläggningstillgångar hos BESAB, varför uttags- beskattning inte var aktuell enligt den äldre rätt som var tillämplig.) Av utformningen av motiveringen kan slutsatsen dras att nämnden ansåg att villkoret avseende organisatoriska skäl var uppfyllt. (Tre ledamöter var skiljaktiga.) 2EGERINGSR¤TTEN delade nämndens be-