sou · GMB3115d2 · 1999-01-01 00:00:00 — Arbetstagarorganisationerna vill å andra sidan ha en speciell arbetsrätts- lig reglering av distansarbete, t.ex. ett formellt krav på skriftliga avtal vid distansarbete. ,AGSTIFTNING OCH AVTAL Distansarbete är inte definierat i den finska arbetsrättslagstiftningen. Arbetstagare som arbetar på distans inom sin anställning omfattas emellertid av lagstiftningen. Således är det väsentliga för att arbetsrättslagstiftningen skall vara tillämplig att det föreligger ett anställningsförhållande. Däremot omfattas inte distansarbetare som primärt arbetar hemma av den finska arbetstidslagen. Huruvida den finska arbetsskyddslagen är till- lämpbar beror på var arbetet utförs. Om arbetet anses falla under entreprenörskap tillämpas speciella lagregler. För den finska sociallagstiftningen gäller detsamma som för arbetsrättslagstiftningen; distansarbete finns inte definierat i lagen, men anställda som arbetar på distans får del av de sociala förmåner som lagstiftningen ger. Det väsentliga kriteriet för dessa förmåner är att man har sin hemvist i . Vad gäller olycksförsäkring och arbetspension måste det föreligga ett anställningsförhållande. Detta medför att distansarbetet måste ha utförts inom anställningsförhållandet för att distansarbetaren skall falla in under samma sociala stadganden som övriga anställda. Speciella regler om sociala förmåner gäller för entreprenörer. Det finns alltså ingen särskild lagstiftning om distansarbete i . har det trots det inte uppkommit några rättsfall om distansarbete, och inte heller verkar det finnas några problem kring distansarbetarens rättsliga status. (Luukinen 1996.) Det verkar inte finnas många kollektivavtal på central nivå eller branschnivå rörande distansarbete. Arbetsmarknadsparterna anser att det är onödigt att reglera distansarbete på kollektivavtalsnivå (Blanpain 1995). I stället regleras det på företagsnivå mellan den anställde och dennes arbetsgivare i individuella avtal. finns det också en policy inom företaget som lägger grunden för det individuella och ofta informella avtalet (EIRR 1996). Inte heller dessa individuella avtal är dock särskilt vanliga; endast en femtedel av alla distansarbetare har ett skrivet avtal om distansarbetet med sin arbetsgivare. Det beror troligen på att distansarbete förefaller vara någonting positivt för både arbetstagare och arbetsgivare. Det sker därmed för det mesta utan speciella arrangemang (Luukinen 1996). Den finska regeringen har aktivt stött distansarbete och grundade en distansarbetskommitté 1988. Kommittén gav ut en rapport som kom till slutsatsen att antalet heltidsarbetande distansarbetare antagligen inte skulle öka särskilt mycket . Ett fenomen som man däremot trodde skulle öka var distansarbete på deltid. Kommittén ställde sig tveksam till att distansarbete skulle generera några nya arbeten eller nya organisationsformer. Det sades också att de yrken där flest anställda skulle lockas till att arbeta på distans var designers, tekniska experter, chefer och personer som rutinmässigt använder informationsteknologi i arbetet. (EIRR 1996.) Potentialen för distansarbete i har uppskattats till , men är troligen högre. Den bedömningen görs med tanke på att den totala potentialen i ligger på ungefär en femtedel av arbetskraften. har i vissa hänseenden bättre utgångsläge än övriga . Denna åsikt och uppskattning baseras bl.a. på den höga utbildningsnivån i , telekommunikationernas välutvecklade infrastruktur och informationsteknologins utbredning inom de finska företagen. Befolkningen är också i allmänhet IT-kunnig. Dessutom har var femte arbetstagare övervägt att börja distans- arbeta. av arbetstagarna sysselsatta inom informationsbranschen beräknas vara tillfälliga distansarbetare, många utan att vara medvetna om det. (Luukinen 1996.) Enligt hade 1994 ca 215 000 distansarbetare, vilket mot- svarar ca en procent av arbetsstyrkan. Motsvarande uppskattning i är något högre. Några officiella beräkningar av antalet distansarbetare finns inte, eftersom distansarbetare inte utgör någon särskild kategori i arbetsmarknadsstatistiken. Den kartläggning som presenterades i Le Téletravail Française (se nedan) visade att distansarbetet var vanligast i följande branscher: ·företag specialiserade på ordbehandling och textbearbetning De arbetsuppgifter som vid kartläggningen visade sig vara särskilt lämpade att utföras på distans var följande: ·konsultverksamhet inom vissa områden har av tradition en stark statlig styrning i olika sammanhang. Intresset är stort från politiskt håll för frågor med anknytning till modern teknik, däri- bland frågor som rör distansarbete. Det har också gjorts försök med distansarbete inom den statliga förvaltningen, bl.a. inom industridepartementet. En arbetsgrupp som tillsatts av den franska regeringen publicerade 1994 en rapport om telependling, ,E 4©LETRAVAIL &RANç AISE19. Arbetsgruppen hade till uppgift att kartlägga 19 T Breton, Le Téletravil en , La documentation Française, , 1994. distansarbete i , analysera frågeställningar kring arbetsformen och försöka uppskatta utvecklingen i landet. Rapporten fokuserade i stor utsträckning på juridiska frågeställningar. En parlamentarisk arbetsgrupp kom 1993 till slutsatsen att ·distansarbete inte skapar nya arbetstillfällen ·framtiden för distansarbete inte ligger i arbete i bostaden utan i arbete vid telekontor ·det stora hindret för distansarbete är ovilja att sänka sina avgifter. DATAR står för Délegation à laménagement du territoire et a laction régional och är en statlig organisation som ägnar sig åt frågor som rör regional utveckling. I ett projekt som startade erbjöd DATAR tillsammans med finansiellt stöd till företag och organisationer som var intresserade av att starta projekt inom distansarbetsområdet. Syftet med projektet var att få fram exempel från verklig- heten som visar hur distansarbete bl.a. kan skapa arbetstillfällen och bidra till decentra- lisering. Med hjälp av exemplen ville man också skapa ett större förtroende för distans- arbete på alla nivåer i samhället. Projektet utvärderades kontinuerligt och en slutrapport presenterades 1995. Men hade DATAR konstaterat att man i stort sett nått de mål som satts upp för projektet. CATRAL är en del av den statliga regionala organisationen för Ile-de-France (Paris- regionen). CATRAL har utvecklat ett projekt med grann- skapskontor i . Grannskapskontoren har lagts i ringar runt innerstad. Företag i kan sedan använda kontoren för att anställda skall kunna arbeta på distans och på så sätt slippa tidskrävande resor. Franska staten har försökt driva på utvecklingen. Det främsta skälet har varit en önskan att minska centraliseringen till . är ett högteknologiskt land där det satsas stora belopp på forskning och utveckling. Paradoxalt nog är användningen av persondatorer i jämförelse med andra EU-länder förhållandevis liten. Men drivs det s.k. Minitel- systemet, som kan användas för exempelvis bokning av biljetter. Systemet har ett antal miljoner användare i landet. Det finns alltså en mycket väl spridd erfarenhet av att använda den typen av teknisk utrustning. infördes en möjlighet för distansarbetare att registrera sig som handelsman eller kommersiell agent, vilket leder till att distansarbetaren inte omfattas av det skydd arbetsrätten ger (se vidare under Lagstiftningen nedan). Möjligheten infördes för att göra distansarbetare mer attraktiva för potentiella uppdragsgivare. En omständighet som skulle kunna uppfattas som ett hinder är den relativt sett låga användningen av persondatorer. En annan omständighet som åtminstone upp- fattats som ett hinder är kostnaderna för att använda telenätet, vilket också var en slutsats den tidigare nämnda parlamentariska arbetsgruppen drog. Det finns åtskilliga exempel på franska företag och organisationer inom vilka distans- arbete förekommer, vilket framgår av den tidigare nämnda kartläggningen som publi- cerades . Det finns emellertid inte någon officiell policy från den dominerande arbetsgivarföreningen (du Patronat Français). har tre stora fackföreningar: CGT (Confédération du Travail), CFDT (Confédération du Travail) och FO (Force Ouvrière). Fack- föreningarnas inresse för distansarbete var skeptisk och närmast negativ. har en del förändrats, och CFDT har börjat studera effekterna av distansarbete. Organisationen har också listat ett antal fördelar och nackdelar med distansarbete. Bland F¶RDELARNA har man funnit följande: ·trevligare arbetsförhållanden med mindre grupper Bland NACKDELARNA har man funnit följande: ·risk för att den enskilde arbetstagaren får sämre överblick över företagets aktiviteter ·minskade kontakter med kollegor och chefer ·minskade fackliga kontakter och kontakter med personalrepesentanter till följd av isolering. bildades en organisation för distansarbete (AFTT). Det kommer också ut en tidning , 4©L©TRAVAIL. Tidningen ges ut i kommersiellt syfte och har Rapporten ,E 4©L©TRAVAIL EN &RANCE hade en juridisk prägel, och ett syfte med den var att ge svar på de vanligaste juridiska frågorna. I rapporten drog man slutsatsen att tele- pendling inte kräver någon speciell lagstiftning. Sedan rapporten publicerades har det införts en möjlighet för distansarbetare att registrera sig som handelsman eller kommersiell agent. En sådan registrering leder till att distansarbetaren, om denne själv inte bevisar motsatsen, betraktas som egen- anställd. Det leder i sin tur till att han eller hon inte omfattas av det skydd arbetsrätten ger och att vederbörande själv blir ansvarig för sociala avgifter. På så sätt skulle före- tagen bli mer benägna att anlita distansarbetare. I rapporten ,E 4©L©TRAVAIL EN &RANCE försökte man bedöma utvecklingen av antalet telependlare . Utgångspunkten var ett scenario där utvecklingen antogs vara relativt trög. Man kom då fram till uppskattningen att antalet telependlare skulle uppgå till ca 300 2005. Undersökningar som rör omfattningen av distansarbete visar att ca 15 000 irländare distansarbetar regelbundet, vilket motsvarar av arbetsstyrkan. Ett antal större irländska företag och organisationer har genomfört distansarbetsprojekt, framför allt i IT-branschen. Det finns även exempel inom andra branscher liksom inom den offentliga sektorn. Det finns vissa huvudkategorier distansarbetare, bland dem kvinnor som startar egen verksamhet och verkar från en telestuga eller blir anställda vid ett telekontor. En annan huvudkategori är män med kvalificerade arbeten, ofta inom IT- branschen. Det finns olika uppfattningar om hur många som kommer att distansarbeta , bl.a. beroende på hur man definierar distansarbete. Distansarbete i dess olika former och dess omfattning, potential, problem och framtid har beskrivits i 4ELEFUTURES ! STUDY OF TELEWORKING IN )RELAND 1996. på uppdrag av det irländska teleföretaget och Forbairt, en myndighet som sysslar med utvecklingsfrågor. I rapporten lämnades ett antal rekommendationer till åtgärder, bl.a. följande: ·skynda på utbredningen av ISDN och digitaliseringen av telefonväxlar ·stödja möjligheten för landsbygdsorganisationer och liknande att få tillgång till IT- utrustning ·se över möjligheten att få tillgång till IT-utrustning i glesbygd 2¤TTSLIGA OCH FINANSIELLA FR¥GOR ·aktivt deltaga i diskussionen kring EU-lagstiftning om distansarbete ·utveckla material för distansundervisning om hur man sköter persondatorer ·utveckla en databas över utbildningsmaterial som är relevant för distansarbetare ·införa möjligheten att få tillgång till undervisning i färdigheter som är viktiga för distansarbetare genom telestugor och offentliga institutioner ·öka tillgängligheten till Internet ·förbättra arbetsgivares kunskaper om distansarbete ·sprida kunskapen om distansarbete som ett sätt att minska trafiken ·anordna seminarier om distansarbete ·överväga att införa möjlighet till stöd för enskilda företag genom lokala telekontor ·sprida information om fallstudier som rör distansarbete. Den irländska regeringen tillsatte 1996 en kommitté, )RELANDS )NFORMATION 3OCIETY 3TEERING #OMMITTEE med uppgift att bl.a. finna frågeställningar kring framväxten av informationssamhället och att lämna förslag till en strategi för väg mot informa- I kommittén ingick representanter för bl.a. departement, universitet och näringsliv. I den rapport som kommittén publicerade 1997,)NFORMATION 3OCIETY )RELAND 3TRATEGY F¶R !CTION )3) , pekade man ut fem områden i det framtida arbetet för att möta kraven i det nya informationssamhället: Som ett led i arbetet med att genomföra åtgärder i linje med de förslag som lämnades i rapporten har Eireann utlyst en tävling om Information age town. Priset är ISDN- och Internetuppkopplingar till ett värde av . Information Society Commission (ISC) bildades på förslag av and . ISC har till huvuduppgift att visa den irländska regeringen hur den skall kunna genomföra de förslag som kommittén lämnade. har intresset för distansarbete mest kommit från enskilda individer, men har fler företag blivit intresserade. Vad som är avgörande är kostnadsaspekten – det kommer att vara dyrt att använda sig av telenätet framöver – och möjligheten att behålla och rekrytera personal. Enligt ISC är följande drivkrafter viktigast för utvecklingen av distansarbete (i vid mening) i : ·Infrastrukturen; tillgången till och kostnaden för att använda infrastrukturen blir starka drivkrafter. ·Möjligheten till minskade kostnader för kontor; det finns en downsizing-meka- nism hos företagen. ·Det finns projekt med distansutbildning. Vad som har framstått som ett hinder är den dåliga utbyggnaden av teleinfra- strukturen och förhållandevis höga kostnader för att använda den. emellertid på att byggas ut, och kostnaderna minskar. I lämnades, som nämnts ovan, också förslag till ett antal åtgärder för att bl.a. komma tillrätta med vad som uppfattades som hinder mot utvecklingen av distansarbete. Bland de hinder som nämns finns följande: ·Förhållandevis stora kostnader för att använda telenätet jämfört med andra med- lemsländer i EU; priserna är emellertid på väg nedåt. ·Bristande möjligheter att i samtliga delar av landet få tillgång till e-post och ISDN till rimliga priser. ·Svårigheter att få tillgång till lämplig IT-utbildning till rimliga priser. Den största arbetsgivarorganisationen, Irish Business and Employers Confederation (IBEC), organiserar av . Intresset för distansarbete har ökat . Det finns en ökande andel egenanställda (self-employed) bland distansarbetare, framför allt på landsbygden. har någon egentlig policy; ett undantag är elektronik- och mjukvaruföretag. Företagen vill helst inte ha någon officiell policy. Mest förekommer individuella lösningar, ofta framtagna på grund av familje- eller trafikskäl. Det finns emellertid några större företag som satsar på distansarbete. De flesta arbeten vid telekontor är inte distansarbeten. Flexibiliteten är den enda egentliga drivkraften för företag att satsa på distansarbete. På arbetstagarsidan är det främst Communication Workers Union (CWU) som engagerat sig i distansarbete. CWU är en sammanslagning av flera fackförbund, framför allt för anställda inom post- och teleområdet. CWU är på väg att bli delägare i Eireann och vill att medlemmarna skall få del i ägandet likaväl som lön. CWU försöker delta i utvecklingen av distansarbete och arbetar med att ta fram kontrakt för distansarbetare; än så länge finns mest individuella avtal. Förbundet arbetar aktivt med att rekrytera medlemmar som är distansarbetare, både anställda och egen- anställda. För CWU är, förutom anställningsvillkoren, skattefrågor och försäkrings- frågor viktiga. CWU samarbetar med bl.a. och har för närva- rande två self-employed som medlemmar. Som ett led i arbetet med att få fler medlemmar till organisationen och förbättra servicen har CWU tagit fram förslag till normalavtal för anställda och ett särskilt paket, till en kostnad av /år, för ensamföretagare (self-employed). Paketet innehåller tre delar: försäkringar, utbildning och juridisk hjälp. Förbundet har skapat en särskild medlemskategori som är anpassad till ensamföretagare och har ett fåtal sådana medlemmar. MSF (Management, Science and Finance), som organiserar tjänstemän, har intagit en annan position till distansarbete och ser det inte som något positivt. Ett särskilt problem för fackföreningarna är att vissa företag, framför allt amerikanska, är non union companies, dvs. inte accepterar fackföreningar på arbetsplatsen. 20 Intervju med , IBEC. Det finns en intresseorganisation för telestugor på , Telework , som företrädesvis organiserar ensamföretagare som är distansarbetare. Organisationen har fått en framträdande position i debatten. Organisationen företräder som namnet antyder telestugor på . Det finns ett antal telestugor i landet med varierande inriktning. Den arbetsrättsliga lagstiftningen, den sociala skyddslagstiftningen och arbetsmiljö- lagstiftningen gäller även för distansarbete, under förutsättning att det är fråga om ett anställningsförhållande. Det finns emellertid inte någon särlagstiftning för distansarbete. Den sociala skyddslagstiftningen är mindre heltäckande för egenföretagare än för anställda, medan arbetsmiljölagstiftningen gäller oavsett om det föreligger ett anställ- ningsförhållande eller ej. På , liksom i flertalet andra EU-länder, saknas klara definitioner av vilka som räknas som anställda respektive egenföretagare. Det är i stället rättspraxis som får avgöra bedömningen, och den kan variera beroende på vilket regel- verk bedömningen rör. Det pågår en översyn av lagstiftning som har relevans för distansarbete. Den innefattar inte enbart frågor som rör anställda utan även frågor om t.ex. upphovsrätt. Det tycks råda en bred enighet om att distansarbete kommer att öka på , inte minst beroende på utbyggnaden av telenätet. Man bör emellertid hålla i minnet att utbyggna- den har skett från en förhållandevis låg nivå och är i höjd med genomsnittet inom EU. Intresset för distansarbete är också stort från politiskt håll, och frågan har även uppmärksammats i massmedierna. Ett stort antal företag i IT-branschen har etablerat sig på , och många företag öppnar telekontor i landet. Detta gör också att potentialen för distansarbete ökar. I presenteras fyra olika scenarier beträffande utvecklingen . I det minst optimistiska scenariot, som innefattar en relativt lång- sam utveckling på ungefär samma sätt som , skulle antalet regelbundna distans- arbetare öka från 15 000 till 20 000 och antalet personer som distansarbetar då och då öka från 100 000 till 120 000. I det mest optimistiska scenariot, som innebär att utveck- lingen drivs framåt av kostnadsapekter och en strävan mot en mer flexibel ekonomi, skulle antalet regelbundna distansarbetare öka från 15 000 till 50 000 och antalet som distansarbetar då och då öka från 100 000 till 300 000. Andelen arbetsgivare som tillåter distansarbete skulle i det första scenariot öka från till , och i det senare scenariot till . Det är svårt att få fram en exakt siffra på antalet distansarbetare i på grund av att det inte finns någon generellt accepterad definition av distansarbete. De undersökningar som finns har dock inriktats på fjernarbeid i betydelsen förvärvsarbete som utförs utanför arbetsgivarens lokaler, oftast i arbetstagarens hem och med hjälp av modern informations- och kommunikationsteknologi. Hjemmearbeid är en av många former av fjernarbeid, och den formen av distansarbete är den vanligaste. (Kommunal- och regionaldepartementet 1998.) En undersökning gjord av Forskning och Utvikling innehöll en uppskattning av antalet yrkesaktiva i som utförde delar av sitt arbete i bostaden. Man kom fram till siffran , en fördubbling . Ungefär samma siffra framkom vid en arbetskraftsundersökning (). Det visade sig då att lite av alla sysselsatta i , närmare bestämt 172 000 personer, uppgav att de utförde hemarbete. (Kommunal- och regionaldepartementet 1998.) De flesta hjemmearbeiderne i växlar mellan att arbeta hemma och på arbetsgivarens kontor. Endast en femtedel av alla hemarbetare utför allt arbete i hemmet. Mer än hälften av hemarbetarna arbetar en till hemma. De har sina fasta dagar då de är på huvudarbetsplatsen, och när de sedan arbetar hemma håller de kontakten med kollegor genom telefon, e-post, fax m.m. sker distansarbetet på frivillig väg. Det är också en någorlunda jämn fördelning mellan män och kvinnor som arbetar på detta sätt. av alla distansarbetare var män och var kvinnor. (Kommunal- och regionaldepartementet 1998 och LO 1995.) De som distansarbetar sträcker sig över flera yrkesgrupper. Många arbetar med regi- strering, översättning, ekonomi/bokföring, journalistik, telefonintervjuer samt mark- nads- och opinionsundersökningar. Även utredningsarbete av olika slag anses kunna utföras i hög grad hemifrån. (LO 1995.) Vid en annan undersökning , där 800 av industriföretagen i ingick, uppgav av företagen att de hade anställda som arbetade mer eller mindre på distans. Ofta rörde det sig om ett litet antal anställda, vanligtvis mellan en till tre personer per företag. Med andra ord var det totala antalet distansarbetare inte högt. Många av företagen tyckte att det borde vara tillåtet för de anställda att utföra viss del av arbetet från hemmet. Trots detta ansåg de flesta av dem, , att det var nödvändigt att de anställda var närvarande på huvudarbetsplatsen för att kunna följa med i utvecklingen. (EIRR 1996.) Ett flertal skrifter om distansarbete har producerats av forskningsråds program Nasjonale (). Dessa har redogjort för hur distansarbete förhåller sig till bl.a. teknologi och säkerhet, organisation och ledarskap samt arbetsrätt. Även forskningsprojekt och försöksverksamhet har företagits i . Ett projekt sattes i gång av forskningsråd för att undersöka om distansarbete kan etableras som en bra arbetsform, anpassad efter norskt arbetsliv (–Telependling/Fjernarbeid). Det följdes sedan upp i ett annat projekt –1997. Det är främst enskilda arbetstagares önskan att arbeta hemma som är distansarbetets drivkraft i . Arbetsgivarna anser inte att de kan uppnå så stora vinster genom distansarbete och driver därför inte frågan. Arbetstagarorganisationerna i är inte odelat positiva till distansarbete. Många fackförbund tycker att distansarbete är en positiv utveckling, medan andra förbund är mer skeptiska. De flesta förbund accepterar dock den form av distansarbete som redan finns på den norska arbetsmarknaden. Osäkerheten är i stället knuten till framtida for- mer av distansarbete. De fackliga organisationerna pekar på att lagstiftningen och avtalen på den norska arbetsmarknaden inte är anpassade till den nya arbetsformen. Ett övergripande mål är därför att klarlägga att regelverken även skall omfatta distansarbete och att reglera arbetsformen så att arbetstagarnas önskemål och syften tillgodoses. Genom att ge ut information om distansarbete har arbetstagarorganisationerna försökt skapa debatt i ämnet och öka kunskapen om arbetsformen. (LO 1995.) Det har gjorts en uppskattning av hur mycket miljöföroreningarna skulle minska om fler arbetstagare distansarbetade. Om av alla arbetstagare skulle arbeta hemifrån eller mer skulle luftföroreningarna i storstäder som minska med 3–. (EIRR 1996.) Arbetsgivare uppfattar ofta bristen på kontroll över distansarbetaren som någonting negativt. Det har visat sig vid utvärderingen av de forskningsprojekt som har företagits. De flesta distansarbetare har också haft större eller mindre tekniska problem med sin utrustning under arbetets gång. (1998a.) ,AGSTIFTNING OCH AVTAL Det finns ingen särskild lagstiftning i som reglerar distansarbete. fanns en speciell lag om industriellt hemarbete, men den upphävdes av den senaste versionen av den norska arbetsmiljölagen. Arbetsmiljölagen har mycket stort omfång. Den innehåller mer än enbart krav på arbetsmiljön och täcker även in t.ex. anställningsskydd och arbetstid. Lagen gäller varje verksamhet som sysselsätter arbets- tagare.