sou · GMB397 · 1999-01-01 00:00:00 — Hälsoupplysning som samhällsspegel från 30-90-tal. 35SOU 1943:7 Bilaga 1: Hygieniska förutsättningar för skolarbetet. kunde kontakta läkare vid problem, men läkaren kunde även å sin sida ta initiativ till uppsökande verksamhet där barn t.ex. ansågs vara av- vikande. En yrkesgrupp som kom att betyda mycket för den förbättrade barna- och mödravården var distriktsköterskorna. Den första kursen för distriktssköterskor startade 1920.36 kom deras ut- bildning allt mer att inriktas mot social hygien. De ansvarade för mödravård, barnavård, bostadsinspektion och skolhälsovård, speciellt i glesbygden. Mycket av deras arbete kom att handla om förebyggande hälsoarbete, i synnerhet för barn, men deras arbete innebar också inslag av kontroll. Det har visat sig betydelsefullt med en särskild hälsovård för barn. Det är viktigt att ha speciella kunskaper om barns utveckling för att kunna möta barnet på rätt nivå. Trots att barn inte har samma förut- sättningar att ta ställning till olika typer av behandlingar eller att alltid förstå hälsoproblemens konsekvenser har barn rätt enligt lag att informeras om vad som ska hända.37 Därför är det viktigt att det finns läkare och sjuksköterskor som har speciell utbildning för att arbeta med barn. ökade insatserna för barn in- om hälsovården. Det fanns läkare och sjuksköterskor med special- kompetens inom barnhälsovård. Även andra yrkesgrupper inom vården tillkom för att möta barnens behov. Lekterapeutens arbete är ett sådant exempel. På frivillig basis har det funnits kvinnor som engagerat sig för barn på sjukhus . Ett genomgående problem har varit att hitta lämpliga lokaler för denna verksamhet. På sjukhusens speci- ella barnavdelningar fanns specialutbildade läkare och sköterskor för barn och även lekterapeuter. Problemet var dock att många barn vår- dades på vuxenavdelningar. kunde av alla barn vårdas på vuxenavdelningar. Det första sjukhus som försökte lösa problemet med barn på vuxenavdelningar var . Där skapades en speciell lekterapilokal dit barn och ungdomar kunde 36Emanuelsson, och , (1994) I folkhälsans tjänst – sju decennier med den svenska distriktssköterskan. 37Barnets rättigheter... och samhällets lagar. Lagar och regler (1992) . För de barn och ungdomar som inte hade möjlighet att komma till lokalen fortsatte lekterapeuterna den uppsökande verk- samheten på sjukavdelningarna. Lekterapeuterna samarbetade med de flesta yrkeskategorier på sjukhuset och hjälpte till med rehabilitering, information om vad som skulle hända och inte minst med bearbetning av sjukhusvården där leken spelar en central roll.38 Barn har enligt lag samma rättigheter till sekretess som vuxna. Skill- naden består i att det är föräldrarna som disponerar över barnens sekretess.39 För små barn ställer detta ofta inte till besvär, men i tonåren kan konflikter uppstå då ungdomar vill ha ett privatliv även gentemot sina föräldrar. För att befrämja att ungdomar verkligen söker professionell hjälp har ungdomsmottagningar inrättats. Den första ungdomsmottagningen startade 1970.40 Det utmärkande för en ungdomsmottagning är att den står öppen för ungdomar mellan , att ungdomarna ska komma frivilligt och att det ska röra sig om medicinska, sociala och/eller psykiska problem. Ofta söker ung- domar upp ungdomsmottagningar för att få hjälp med preventivmedel eller diskutera frågor runt sexualitet. Ungdomar som vänt sig till ung- domsmottagningen garanteras sekretess. Ungdomsmottagningarna lämnar ingen information till ungdomarnas föräldrar utan ungdomar- nas tillåtelse. Detta visar på respekt för ungdomars integritet. försämrades barn- och ungdomshälsovården. Barna- vårdscentraler ingår som en del av distriktssjukvården och den 38Ljungström, och , (1985) Lekterapi på sjukhus. 39Barnets rättigheter (1992) s. 120. 40Socialstyrelsen (1977) Ungdomsmottagning – ska vi ha dé? En rapport om ungdomsmottagningar. speciella barnkompetensen har utarmats.41 togs kravet på specialutbildade sjuksköterskor och läkare bort inom barnhälso- vården.42 Barn som låg på sjukhus hade tidigare rätt till lekterapi enligt socialtjänstlagen.43 Denna lag avskaffades dock . garan- teras således ingen lekterapi trots dess viktiga funktion för barn. som barnhälsovården fick ett mindre utrymme visade en undersökning som gjorde att den psyko- sociala problematiken bland barn ökade, liksom antalet barn med koncentrationssvårigheter. Flyktingbarn lyftes fram som en extra sårbar grupp där både medicinska och psykologiska problem fanns representerade och vars behov kunde tillfredsställas i allt lägre grad. Undersökningen visade också att fler barn än tidigare hade avvikelser i längd- och viktutveckling samt att antalet barnolyckor ökat.44 Enligt skollagen av är samtliga skolor skyldiga att ha tillgång till läkare och sjuksköterska. Trots detta finns det 40 kommuner som helt saknar särskild skolläkare.45 minskar den elev- vårdande personalen i skolan. Skoleleverna tvingas i stället vända sig till allmänna mottagningar där köerna är långa. uppgav fler barn mellan att de hade psykosomatiska sjukdomar än år 1985.46 Besparingarna inom hälsovården drabbade även barn genom att läkarbesök och läkemedel blev så pass dyra att föräldrar ibland avstod från att följa sina barn till läkare eller att köpa medicin åt sina barn av ekonomiska skäl. Framför allt flerbarnsfamiljer ansåg sig inte ha råd att gå till läkare eller köpa medicin.47 erbjöds dock barn kostnadsfri hälsovård igen. 41Socialstyrelsen följer upp och utvärderar 1993:2, Barns villkor i förändringstider. 42SOU 1997:8 s. 111. Barnets rättigheter och samhällets skyldigheter (1992) s. 173. 44Barns villkor i förändringstider (1993) s. 39. 45Tänk om... Rapport från barnens myndighet (1996) BO. 46Tänk om... Rapport från barnens myndighet (1996) BO. 47Barndom sätter spår (1997) BO. En bidragande orsak till barnpsykiatrins framväxt ligger kanske något förvånande i de s.k. vanartade barnens historia. Då alla barn sattes i skolan hände något man inte förutsett, nämligen att vissa barn inte klarade av undervisningen. Deras förmåga att hänga med i skolans tempo räckte inte till. Det andra som inträffade var att vissa barn vägrade att uppträda i skolan såsom vuxenvärlden krävde. De skolka- de, snattade, var uppkäftiga och störde undervisningen. Dessa barn kom att få beteckningen vanartade. De vuxna var dock eniga om att dessa barn måste stoppas i sin vanart. Deras beteende störde skol- undervisningen, men i förlängningen föreställde man sig även en ökad kriminalitet och en sänkt moral som dessa vanartade barn skulle sprida som vuxna. kom de första barnlagarna i . En av dessa barnlagar inriktade sig just på dessa vanartade barn. Till saken hör att vanart betydde olika saker beroende på om det avsåg en flicka eller pojke. Flickors vanart handlade oftast om sexualitet i vid bemärkelse, medan pojkars vanart i stället handlade om stölder och bråk. Det fanns fler skyddsanstalter för pojkar än för flickor, vilket tyder på att man trodde pojkar skulle vara vanartiga i högre grad än flickor. Urskiljandet av de vanartiga barnen ledde till ett intresse för dessa barn från läkare och pedagoger, som undrade varför just dessa barn var vanartade och hur de kunde botas. Början av var som präglades av tilltron till natur- vetenskapen. Läkaren och ingenjören hade hög status. Upptäckterna om arvets betydelse spreds och fick betydelse för befolknings- politiken, liksom framtidstron på ett idealt samhälle där den goda medborgaren kunde förädlas och fostras fram. Mot bakgrund av detta är det förståeligt att också vanart betraktades som en ärftlig belast- ning. Det var det dåliga arvet som orsakade att vissa barn blev vanartiga. växte den s.k. mentalhygieniska rörelsen fram och fick fäste även i . Framför allt handlade det om psykiatriskt socialt arbete, där man t.ex. hjälpte tidigare sinnessjukhuspatienter att skaffa arbete och bostad. Man tillhandahöll även information om allmänna psykologiska frågor och barnuppfostran.48 bildades . Föreningen lockade många medlemmar från olika professioner eftersom föreningens mål var att förebygga psykisk ohälsa och olika uppfattningar om psykisk ohälsas uppkomst inte spelade någon roll då målet förenade dem.49 övergick man från att tala om vanartade barn till att i stället diskutera psykopatiska barn.50 Betoningen låg fortfarande på arvet, men man trodde att en dålig miljö kunde bidraga till att utlösa psykopatin.51 Det ansågs inte vara fråga om en sjukdom i vanlig bemärkelse utan en ärftligt betingad förändring i utvecklingen av barnets känslo- och viljeliv. Psykopati blev ett samlingsnamn för olika symptom, där den gemensamma nämnaren var att barnen skapa- de problem för vuxenvärlden.52 De olika symptomen kunde betecknas som bråkighet, sexuella oarter, snatteri och skolk.53 Förebyggande av psykisk ohälsa Tonvikten inom vad som skulle kunna liknas vid barn- psykologisk behandling lades på preventiva åtgärder. Fokus låg på att försöka rädda de barn som låg i riskzonen för att bli vanartade. Ett exempel på denna tanke fanns på där hospitalsläkaren i tog initiativ till en barn- psykiatrisk verksamhet . Meningen var att lärarna skulle 48Qvarsell, (1997) Mentalhygien och psykisk hälsovård, Hur skall själen läkas? Förändringar inom den psykiatriska vården, red. 49Qvarsell (1997) s. 139. 50Qvarsell (1985) Från vanart till psykopati. Om barnpsykiatrins fram- växt i Lychnos. 51Qvarsell (1985) s. 172. 52Qvarsell (1985) s. 184. 53Bergenheim, (1997) och barnpsykiatrin Hur skall själen läkas? rapportera alla problembarn och skicka dem till . Han under- sökte dem och skickade dem eventuellt vidare till det observations- hem som han och hans fru drev. Liknande hem öppnades på fast- landet, nämligen Skärsbo av läkaren 1928 och Mellansjö av läkaren 1928.54 De första psykopat- hemmen hade öppnats. I behandlingen på dessa hem förenades medicinska och pedagogiska metoder. I deras fotspår följde andra psykopathem, till de mer kända hör Skå. I samma anda, med syfte att förebygga psykisk ohälsa, tillkom den första rådgivningsbyrån 1933 i . Meningen var att rådgivningsbyrån skulle bygga på frivilliga anmäl- ningar. Den var därför skild från barnavårdsnämnden. Liknande råd- givningsbyråer upprättades även i andra städer, men de lades ned då eldsjälen som startat dem inte längre drev dem.55 Den tidiga barn- och ungdomspsykiatriska vården byggde till största del på enskilda eller kommunala initiativ. Behandlingen på specialhemmen för psykopatiska ungdomar syfta- de till fostran och ett mer samhällsanpassat liv. Det var inte någon psykologisk eller terapeutisk behandling som motsvarar dagens be- handling. Psykoterapin hade inte slagit igenom i barnpsykiatrin. Inte heller fördes en diskussion om att barnens avvikande beteende kunde generera från traumatiska erfarenheter i barndomen. Vid genom- gångar av dessa barns journaler framgår att flera varit med om fysisk misshandel, vanvård eller sexuella övergrepp. Dessa övergrepp mot barnen finns dokumenterade i journalerna men orsakade inte någon behandling. Läkarna tycks snarare ha ansett att barnens psykopatiska karaktär försatte barnen i dessa integritetskränkande situationer. Att t.ex. svår aga, vanvård eller sexuella övergrepp skulle kunna leda till psykiska skador var ännu inte känt.56 Okunskapen om hur sexuella övergrepp kunde leda till ett exempelvis utåtagerande sexuellt beteende eller en så dålig självbild 54Qvarsell (1985) s. 180. 55Jönson, (1997a) Bråkiga, lösaktiga och nagelbitande barn: Om barn och barnproblem vid en rådgivningsbyrå i 1933-1950. 56Bergenheim (1997) s. 206. där nya övergrepp sågs som någonting naturligt, drabbade flickorna i högre grad. Flickor utsattes oftare än pojkar för sexuella övergrepp och dessa övergrepp bearbetades inte. Frånvaron av behandling ledde till att de som vuxna ofta hamnade i prostitution, fick oönskade graviditeter och levde i misshandelsförhållanden.57 Flickornas problem blev osynliga i förhållande till pojkars. En pojke som levde ut sin aggression blev ett akut problem, medan en flicka som blev tystare och tystare inte märktes. tillsattes en statlig ungdomsvårdskommitté. Orsakerna till kommittens uppdrag var oron för ungdomsbrottsligheten och ung- domarnas sätt att sysselsätta sig på fritiden.58 I ett av kommittens be- tänkande föreslogs en psykisk barna- och ungdomsvård.59 Bakom- liggande tankar var fortfarande den mentalhygieniska tanken samt rädslan för kriminalitetens spridning.60 beslöt om statsbidrag till psykisk barna- och ungdomsvård.61 Vården skulle bedrivas i landstingens regi. infördes obligatorisk undervis- ning om barn- och ungdomspsykiatri i läkarutbildningen.62 Den första professuren i barn- och ungdomspsykiatri inrättades år 1958.63 hade alla landsting en egen organisation med självständiga barn- och ungdomspsykiatriska kliniker.64 Först delade 57Jfr , (1980) Flickor på glid. En studie i kvinnoförakt. 58Olson, (1992) Staten och ungdomens fritid. Kontroll eller autonomi? 60Jönsson (1997a) s. 36-43. 62Barnets rättigheter...och samhällets skyldigheter. Lagar och regler. (1992) Rädda barnen. 64Barn- och ungdomspsykiatrisk verksamhet i . redovisar (1980:2). läkarnas pedriatiska sällskap upp sig på flera sektioner. hade all kunskap om hälsovård och barn kunnat behandlas i samma sektion, eftersom specialiseringen inte var större än så.65 är belastningen mycket stor på barn- och ungdomspsykiatrin. Pressen på barn blir allt större på grund av nedskärningar i skolor och barnverksamhet samt den ökande arbetslösheten bland vuxna.66 An- talet barn i familj där båda föräldrarna är arbetslösa har ökat från 18 000 st till 100 000 st år 1997.67 Den senaste femårsperioden har tillströmningen till PBU inom ökat med 63 procent.68 har dessutom fler flickor börjat söka sig till PBU. Ett annat tecken på att barn mår psykiskt sämre är ökningen av självmordshandlingar bland barn och ungdomar. har självmordshandlingar fördubblats.69 Nya nyttjare av barn- och ung- domspsykiatrin är flyktingbarnen och invandrarbarn i första eller andra generationen. Dessa barn kan ha upplevt svåra traumata, social problematik eller depression hos föräldrarna, identitetskonflikter, språksvårigheter och diskriminering. Barn som flyttar inom ett land kan reagera med psykiska symptom. De barn som dessutom tvingas flytta mellan olika länder och olika kulturer, ibland under traumatiska förhållanden, kan förväntas reagera ännu starkare. 65Barnkliniken Jubileum 1995 läns landsting. 66SOU 1997:8 s. 137. 67Barnen och Vi nr 1/98. 68SOU 1997:8 s. 123. 69Tänk om... Rapport från barnens myndighet (1996) s. 31. 70Löfqvist, (1992) Barn- och ungdomspsykiatrin – några tankar kring utveckling och arbetsområden, red. Tom i går, och . En antologi tillägnad . Flera åtgärder som befrämjade barn- och ungdomshälsovård här- stammade från befolkningspolitiken . Oron för det minskade antalet födda barn ledde till åtgärder som gynnade barn och deras mödrar. som kvinnor uppmuntrades att föda barn och åtgärder vidtogs för att underlätta detta, ställdes också kvalitetskrav på barnen. behövde friska, starka och intelligenta medborgare. I befolkningspolitiken ingick steriliseringslagarna som infördes och fanns kvar . Steriliseringspolitiken drabbade även barn, inte i stor utsträckning, men det får inte glömmas bort. Bakgrunden till steriliseringspolitiken kan hämtas från tron på ärftliga anlag och tron på vetenskapen, främst medicinen. Det fanns en förhoppning om att inte bara det svenska folkets kvantitet, utan även kvalitet, skulle öka. Steriliseringslagen som ursprungligen kom 1935, men som förändrades något 1941, slog fast tre skäl till sterilisering: medicinsk indikation, eugenisk indikation och social indikation. Barnavårdsnämnder, fattigvårdsnämnder och olika tjänsteläkare hade rätt att begära sterilisering å andras vägnar.71 Den första rådgivningsbyrån som öppnades i begärde i ett fåtal fall att ungdomar skulle steriliseras. Det handlade om en trettonåring, tre femtonåringar, fem sextonåringar, nio sjuttonåringar och fyra artonåringar. Några äldre ungdomar rekommenderades också sterilisering. Av dessa 22 personer var en pojke. Av samtliga som steriliserades i var kvinnor.72 Trots godkännande från Medicinalstyrelsen, steriliserades inte alla som rådgivningsbyrån föreslagit. Tolv ungdomar steriliserades med säkerhet. De andra fallen är osäkra.73 Hur kom rådgivningsbyrån fram till att de skulle steriliseras? Några av de unga kvinnorna var gravida när de kom till byrån, vilket givetvis aktualiserade flickornas sexualitet. Det var inte ovanligt att 71Broberg och , (1991) Oönskade i folkhemmet. 72Broberg och (1991) s. 99. 73Jönson, (1997b) Rådgivning, rashygien och sterilisering. Hur skall själen läkas? kvinnor som begärde abort, beviljades abort enbart under förutsätt- ning att de också steriliserade sig. De gravida flickorna på rådgiv- ningsbyrån ansågs dels ha en promiskuös läggning, dels vara inkapabla att ta hand om ett barn. I andra fall handlade det om sterilisering p.g.a. s.k. sinnesslöhet, dvs. På rådgivningsbyrån före- kom en hel del intelligenstestningar, som fick betydelse när man be- dömde normalitet.74 För att övertyga föräldrarna till ett barn med utvecklingsstörning på anstalt om att sterilisering var det rätta, kunde föräldrarna få brev med följande lydelse: slutar sin skolgång med denna vårtermins slut och sedan skall övergå till praktiskt arbete för att, om möjligt, längre fram kunna komma ut i förvärvsarbete, vilja vi erbjuda Eder att ordna steriliseringsansökan för honom. En sterilisering (vilket inte får förväxlas med kastrering) är en förmån, som förunnas de efter- blivna, dels emedan man måste räkna med ärftliga anlag, dels emedan dessa elever ej orka med större försörjningsbörda än sin egen person och ej heller äro lämpliga att handhava vård och uppfostran av egna barn. Medicinalstyrelsen avgör från fall till fall om ingreppet får göras eller ej. Ingreppet, som på intet sätt verkar störande på den psykiska utvecklingen, kan utföras på härvarande lasarett och tar ej i anspråk. Däremot underlättar det mycket en placering ute i arbetslivet. Svar: Undertecknad tackar för den erbjudna hjälpen. Undertecknad avböjer den erbjudna hjälpen. (Låt det Ni önskar stå kvar. Det andra strykes. Med tanke på att föräldrarna tidigare på sätt och vis blivit fråntagna sitt föräldraskap genom att barnen placerades på anstalter, är det 74Jönson (1997b) s. 165-176. 75Ur , (1978) Omsorger . En minnesskrift om arbetet för de psykiskt utvecklingsstörda . kanske inte så konstigt att de även i steriliseringsfrågan litade på läkarnas rekommendationer. Det fanns ingen lagstiftad åldersgräns för sterilisering. I en av de statliga utredningar som handlade om sterilisering fastslog man att: I nu gällande steriliseringslag är ingenting stadgat om viss ålder hos den som ska steriliseras. Saknaden av bestämmelser är här fullt naturlig; när det kan anses fastställt, att en person varaktigt saknar förmåga att lämna giltigt samtycke till åtgärden, bör sterilisering uppenbarligen kunna verkställas oberoende av hans ålder. I prak- tiken komma steriliseringar långt före pubertetens inträdande knappast i fråga.76 Enligt statistiken tycks ingen ha steriliserats.77 Flickan som rekommenderades sterilisering på rådgivningsbyrån, ställdes på en annan läkares inrådan under över- vakning för att steriliseras först vid ålder.78 Steriliseringspolitiken är en mycket kritiserad del av befolk- ningspolitiken. I steriliseringspolitiken avspeglades även den kvinnliga medborgarens uppgift i samhället. Det ålåg kvinnorna att föda goda medborgare.79 Steriliseringspolitiken var en del av befolknings- politiken och sammantaget syftade politiken framåt i ett tidsperspek- tiv. Fokus låg till stor del . Barnen var de framtida med- borgarna och därmed rättfärdigades steriliseringspolitikens tillämp- ning även på barn. Historien om barns hälsovård är ett tydligt exempel på hur barn i allt större omfattning inkluderats i samhället. Från att barn varit så osynliga att den höga spädbarnsdödligheten inte ens upp- märksammades som ett problem, har barn blivit synliggjorda som en 76SOU1936:46 s. 73. 77Broberg och (1991). 78Jönson (1997b) s. 161. 79Jönson (1997a) s. 172. grupp individer med speciella behov som behöver tillgodoses. Späd- barnsdödlighetens omfattning är en indikation på om ett samhälle avsätter resurser för barn. Barns tillgång till de samhälleliga hälso- vårdsresurserna är ett mått på vilket värde barn tillmäts i förhållande till vuxna. Ytterligare ett sätt att mäta barns status i ett samhälle är inte bara barns tillgång till hälsovårdsresurser, utan även anpassningen av resurserna till barns behov. Som den historiska överblicken visat, har speciella kunskaper om barn inte varit något efterfrågat eller känt. Kunskaperna om barns behov och barns förutsättningar är en barnkunskap som växt fram . Den ackumulerade barnkunskapen har varit en förutsättning för en specialiserad barnhälsovård. Ytterligare ett resultat av barnkunskapens tillväxt är de barnexpertyrken som tillkommit . som barn inkluderats i välfärdssam- hället har detta inkluderande sällan skett för barnens egen skull. Resonemanget om barn som not-yets är mycket tydligt. Sats- ningarna som gjorts på barn ska löna sig . Ett tydligt exempel på barn som not-yets är de steriliseringar som utfördes på barn. Barn bedömdes efter hur främst läkare och lärare trodde att de skulle bli och agera som vuxna. Misstanken om att vissa barn skulle bli olämpliga föräldrar, antingen för att de överförde fel gener eller för att de ansågs olämpliga som fostrare, gjorde att de steriliserades. På så vis bedömdes barnen utifrån en norm som egentligen var avsedd för vuxna. Ur barnens synpunkt är det positivt att det skapats kanaler för barn att kunna kontakta andra vuxna än sina föräldrar vid problem. Det är också positivt att andra vuxna ges laglig möjlighet att ingripa då barn far illa. Dessa kanaler är t.ex. barnavårdscentraler, skol- sköterskor och ungdomsmottagningar. I synnerhet ungdomsmottag- ningarna är viktiga, då deras lojalitet i fråga om sekretess ligger hos ungdomarna. som barn kan initiera kontakt vilket är posi- tivt, finns ett inslag av kontroll som givetvis kan tolkas som negativt ur ett annat perspektiv. Barns rätt till lika behandling som vuxna, kan bara ske om hänsyn tas till att de är barn med särskilda barnbehov. Denna rätt har för- sämrats och framåt. De barnexperter som behövs har inte längre någon självklar plats inom hälsovården p g a besparingar. Speciella barnläkare, barnsjuksköterskor och lekterapeuter är inte längre en del av den lagstiftade organisationen. Det är allvarligt om barn inte tilldelas de resurser man , till skillnad från , vet att barn behöver för att må bra. Dessutom tas resurser från den enda grupp medborgare som inte har möjlighet att påverka de poli- tiska besluten, och det är särskilt stötande ur demokratisk synpunkt. Barnens ställning i familjen Barn behöver trygghet och möjligheter att skapa nära relationer för att utvecklas positivt. har familjen gett barnet dessa möjligheter. En familj kan se ut på många sätt och familjens sammansättning har varierat . upprätthölls en normativ syn på hur en riktig familj såg ut. Många människor föll dock utanför denna norm. Särskilt utsatta var de barn som föddes utom äktenskapet. Flera av dem blev fosterbarn eller växte upp på anstalt. Anstaltsvården har minskats eftersom man fick kunskap om att anstalter inte räckte till för barns behov. hör vi ofta i massmedia talet om familjens sammanbrott. Det kan vara lätt att förledas att tro att familjen präg- lades av en helt annan idyll och trygghet än . Den idealiserade bilden av familjen kommer från borgerlighetens kulturarv. Där strävade man efter en familj med mamma, pappa och barn med en tydlig arbets- och ansvarsdelning mellan könen. Alla kunde inte uppnå detta familjeideal och frågan bör också ställas ifall alla verkligen ville uppnå det.