sou · GMB397 · 1999-01-01 00:00:00 — Gör barn till medborgare! Om barn och demokrati SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Ordertel: E-post: Internet: Omslag, foto: , Grafisk formgivning: , 1.Konventionsstaterna skall tillförsäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter skall tillmätas betydelse i för- hållande till barnets ålder och mognad. 2.För detta ändamål skall barnet särskilt beredas möjlighet att höras, antingen direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och på ett sätt som är förenligt med den nationella lag- stiftningens procedurregler, i alla domstols- och administrativa förfaranden som rör barnet. Artikel 12 i barnkonvention ställer krav på de demokratiska beslutens former och innehåll. Artikeln gäller inte bara barnens personliga förhållanden utan alla frågor som rör dem. I har () följt upp artikeln genom att argumentera för att det är de vuxnas skyldighet att höra barnen. BO har särskilt adresserat sina förslag till kommunerna. I ett för- slag till förändringar i kommunallagen menar BO bl.a. att nämn- derna ska samråda med barn och ungdom i frågor som angår dem, att dessa barn och ungdomar skall ges rätt att få till stånd opininionsundersökningar som gäller deras vardagsmiljö samt att de ska kunna väcka ärenden i de kommunala nämnderna. I denna tredje debattskrift från presen- terar demokratins genombrottssekel ur barnens eller snarare olika barngruppers synvinkel. Hon menar att de ove- dersägliga framgångarna för barnens ställning i det svenska sam- hället måste följas upp med innovationer som i ännu större omfatt- ning inkluderar barnen. Hon hävdar vidare att de s.k. besparingar- na i den offentliga sektorn i stor utsträckning drabbade barnen därför att ingen tog till vara deras rättigheter och intressen. nens grundbehov av trygghet måste tillgodoses och det är de vuxna – även utanför familjen – som måste bevaka barnens uppväxt. Hon anser också att vi kollektivt skapat en rik fond på kunskap om barns utveckling och särskilda behov som måste vårdas och fördjupas och som borde leda till att vi tar avstånd från ytterligare neddragningar av yrkesgrupper med barnkompetens i den offentliga sektorn. Barn bör slutligen genom ny lagstiftning ges rätt att ta politiska initiativ framför allt i kommuner. ärende kan i förstone förefalla harmlöst. Men hennes sätt att betrakta barn är inte allenarådande. kan man finna svenska kommuner som i sina broschyrer beskriver bar- nen som morgondagens kommuninvånare. Barn är ännu inte med- borgare. När skall börja konkretiseras och för- verkligas uppdagas också betydande motsättningar. Barnkommit- téns majoritet ville inte tillgripa lagstiftning utan avvakta med det (SOU 1997:166). menar exem- pelvis att i praktisk politik innebär ett nej till en långtgående decentralisering av det politiska beslutsfattandet. Den är oroad för att barnens rättigheter annars blir beroende av de skiftande ekonomiska och politiska villkor som gäller i olika kom- muner. De unga medborgarna utgör en viktig aspekt i Demokratiutred- ningens analyser. Med denna skrift kommer förhoppningsvis diskussionerna om barnens ställning i den svenska demokratin att stimuleras. Rapporten kan kanske skapa medvetenhet om vad ett barnperspektiv i demokratidebatten skulle kunna innebära. Texten har granskats av professor men författaren ansvarar själv för dess slutliga utformning. Demokrati- utredningens ledamöter har inte tagit ställning till innehållet. Barnens ställning i familjen ................................... Våld mot barn ....... Käll- och litteraturförteckning ................................ tillsattes en stor barnmiljöutredning som under- sökte barns levnadsvillkor ur många aspekter. Den statliga utred- ningen redovisades i ett flertal rapporter.1 I slutbetänkandet fast- slog barnmiljöutredningen följande: Barns välfärd måste skapas genom en totalsyn på deras behov och på det samhälle som omger dem. Det finns egentligen inga barnfrågor, bara frågor om människor och hur de ordnar sitt liv för att alla – små och stora – skall ha det bra.2 Visst måste barns välfärd behandlas utifrån ett helhetsperspektiv, men är det riktigt att det inte finns speciella barnfrågor? Finns det verkligen inte frågor där barns och vuxnas intressen går stick i stäv med varandra? Om det nu skulle finnas frågor där intressen står mot varandra, hur löser vi dessa konflikter, då den ena gruppen, barnen, saknar politiskt inflytande? De här frågorna, om barns rättigheter och barns möjligheter att kunna påverka är typiska för det sena . För bara sjuttio eller skulle ingen ha ställt frågan. Tanken att barn skulle ha rättigheter precis som vuxna eller att vuxna skulle ta hän- syn till barns åsikter skulle tett sig tämligen orimlig. Idén att barnen ingår i samhället som självständiga med- lemmar fanns inte. Det har således hänt något i i fråga om barns rättigheter och synlighet. Syftet med denna rapport är att beskriva förändringarna i det svenska samhället . Där går barn från att inte ha 2SOU 1975:30 s. 285. varit sedda till att bli synliga. Synliggörandet i detta sammanhang handlar om att få uppmärksamhet i positiva politiska beslut och att få ta utrymme i samhället, inte minst ekonomiskt. Det handlar om hur barn inlemmas i det svenska välfärdsstatsbyggandet. En parallell utvecklingslinje är barnens inkludering i demokratin. En enkel, men viktig, utgångspunkt är att om barn inte finns i åtanke då politiken utformas, om barn inte får samma rättigheter i väl- färdsstaten som vuxna, om barn aldrig är påtänkta då politiska beslut ska fattas eller barn aldrig får kosta pengar i samhällsekono- min, kan man inte tala om en demokrati där barnen ingår. Därmed blir en kartläggning av barn och demokrati till stor del en redogörelse för när och hur barn inkluderats i olika väl- färdspolitiska satsningar. Barns medborgarskap i och dess innebörd kommer att diskuteras och belysas. Medborgarskap kan ur historiskt perspek- tiv problematiseras ur många aspekter.3 Att resonera om barn och medborgarskap är inte problemfritt, mycket förenklat skulle man kunna se det på följande vis: Medborgarskapet i bygger på principen om människors lika värde och lika rättigheter. Den engelske sociologen har beskrivit medborgarskapet som bestående av tre olika delar; ett civilt, ett politiskt och ett socialt.4 Den civila delen består av de rättigheter som är nödvändiga för att skydda den personliga friheten, t.ex. yttrandefrihet och likhet inför lagen. Den politiska delen består av lika rättigheter att delta i utövandet av politisk makt, dvs. rösta och kunna inneha ett politiskt uppdrag. 3Björk, (1998) Arbetarkvinnornas politiska och ekonomiska medborgarskap i , nr 3/98. 4Petersson, ; , och , (1989) Med- borgarnas makt. s. 9 och 10. Den sociala delen består av medborgares rätt till en social grund- trygghet, dvs. Svensk medborgare blir man automatiskt om man föds av föräldrar med svenskt medborgarskap. För barn till föräldrar med utländskt medborgarskap finns speciella regler för hur det svenska med- borgarskapet erhålls. Barn är således medborgare sedan födseln, men hur kommer medborgarskapet barn till del? Alldeles uppenbart är att barn inte har del i det politiska med- borgarskapet. Först blir ungdomar myndiga och har rätt att rösta och vara politiskt valbara. Även den civila delen är begränsad för barns del. Barn har t.ex. inte rätt att ingå fria avtal och deras juridiska rättigheter är be- gränsade. I stället har barn en förmyndare som företräder dem. Det grundläggande skyddet för liv finns för barn och de hindras inte från att utnyttja yttrandefriheten. Frågan är i stället vilka kanaler som står till buds för barn att använda när de vill yttra sig? Eftersom de inte har tillträde till den politiska makten är frågan hur barnen ska få sin stämma hörd. Den sociala sidan är den del av medborgarskapet där barn i störst utsträckning är inkluderade eftersom barn omfattas av väl- färdssamhället. Ett sätt för staten att skapa jämlikhet är att använda sig av s.k. individuering, dvs. staten skapar en direkt relation till varje medborgare. Alla barn har på så sätt rätt till hälsovård, utbildning m.m. Vissa rättigheter anses så viktiga att t.o.m. upp- sökande verksamhet från t.ex. kommunens sida sker.6 Medborgarskapet får inte diskriminera i fråga om kön, klass eller etnicitet, däremot finns i praktiken en inbyggd diskriminering i form av ålder. Barns medborgarskap är till innehållet inte lika omfattande som vuxnas. Barns begränsade medborgarskap brukar förklaras och legiti- meras utifrån att barn inte har samma mognad som vuxna, varken 5Petersson; och (1989) s. 10. 6Näsman, (1995) Vuxnas intresse av att se med barns ögon red. och , Seendet och seendets villkor. En bok om barns och ungas välfärd. s. 289 och 290. intellektuellt, fysiskt eller psykiskt. Att vara barn ger rätt till be- skydd, men också rätt till handlingsutrymme. Som barn är det ibland bra att vara objekt, att vara mottagare av välfärdspolitik, som det också är viktigt att få vara aktör och ha möj- ligheten att ta initiativ.7 Vilka aspekter som betonas för barns del skiljer sig främst beroende på ålder. En treårings behov av beskydd och hjälp att sätta gränser skiljer sig från en femtonårings vilja att påverka och behov av självständighet. Barn är p.g.a. sitt begränsade medborgarskap beroende av att vuxna för deras talan. När barn inte själva ges möjligheten att på- verka politiken blir de helt beroende av att vuxna agerar i deras intresse. Det är därför viktigt att ställa frågan när de vuxna börjar inkludera barn i utformningen av politiken. Rapporten visar också vad som händer när barns förhållanden inte uppmärksammas i politiken. Utmärkande för de resonemang och de argument som förs fram när förbättringar för barn ska genomföras är hänvisningen till barn som blivande vuxna. Sociologen lånar in Quotrups begrepp not-yets när hon talar om barn. be- skriver barndomen som en väg ut ur o-mognad, o-kunnighet och o-förmåga.8 Barndomen i sig är med denna syn inte viktig utan en transportsträcka mot vuxenlivet. Barnens villkor bedöms utifrån hur de påverkar barn som vuxna, inte barn just . Åtgärderna ska leda till att barnen blir goda samhällsmedlemmar i vuxen ålder. Samhället investerar för framtiden, inte i nutiden. Det räcker inte med att satsa på barn för deras egen skull. Satsningar på barn motiveras med barnens kommande framtid som vuxna. Vuxna är medborgare, medan barn ska bli medborgare, trots att barn föds med ett medborgarskap. Det tycks som om barn har ett vilande medborgarskap som ska aktiveras . 7Näsman (1995) s. 292. 8Näsman (1995) s. 284-286. Vad är ett barn? Inledningsvis påpekades att frågor om barns rättigheter är moder- na frågor som inte kunde ställas i t.ex. sekelskiftets . Det beror på att synen på barn förändrats radikalt. Omständigheter och företeelser som de flesta förknippar med barn och barndom i dagens , t.ex. att gå i skola och att inte arbeta, var inga själv- klarheter . Vi behöver bara gå till ett annat land för att inse att vad som anses höra till en normal barndom inte är något universellt givet. Att vara barn i eller i betyder inte samma sak. Det ställs olika krav och det finns olika normer för hur barn bör uppträda i olika kulturer. På samma sätt har normerna för barn inom en kultur varierat under olika tider. Inom barnforskningen har flera definitioner om vad som ut- märker ett barn förts fram. Vissa har hävdat att definitionen av barn och barndom bestäms av sin samtid och att definitionen förändras . Andra har i stället betonat det kontinuerliga i barndomen. utgår de flesta barnforskare från ett social- konstruktivistiskt perspektiv. Det innebär att barndom betraktas som ett socialt och kulturellt fenomen, snarare än ett biologiskt.9 Det betyder att barn och barndom inte är något universellt eller naturligt givet, utan något som konstrueras och ges ett innehåll inom varje kultur och varje tid. Trots att barn ses som något skapat eller konstruerat finns det ändå en kärna av biologi, vilket ekonomhistorikern påpekar. Barndom skulle kunna definieras som den fysiologiska utvecklingsfasen mellan födelse och pubertet och/ eller som en psykologisk utvecklingsfas mellan den första upp- levelsen och adoloscensen.10 Biologiska begrepp tillskrivs ofta en form av statiskhet dvs. Därmed uppehåller sig i stället forskningen om barn kring det som i högre grad ses som föränderligt. Barnforskare arbetar därför ofta med den sociala konstruktionen av barn. Den kulturella bundenheten förklarar hur 9Hedenborg, (1997) Det gåtfulla folket. Barns villkor och upp- fattningar av barnet . 10Hedenborg (1997) s. 21. innehållet i barn kan skilja sig mellan olika kulturer och olika tidsepoker. Samhället har byggt upp en omfattande institutionell struktur kring barn. Denna struktur utgår från vad som anses vara barns be- hov.11 Konstruktionen av barnbegreppet och vad man fyller be- greppet med påverkar alltså hur samhället strukturerar tillvaron för barn. Därmed säger även ett studium av barnhem, daghem och barnavårdscentraler något om hur samhället ser på barn. Forskare vill förlägga skapandet och konstruktionen av det moderna barnet till den brytningstid då barnet slutade att vara ekonomiskt produktivt genom sitt arbete och i stället började gå i skolan. Markörer för denna förändring var skolpliktens införande som arbetsskyddslagar förhindrade barn att utföra de farligaste arbetena.12 Med denna förändring kom även en ny syn på barnet, hävdar en amerikansk forskare. Hon menar att barnet inte längre var ekonomiskt värdefullt för föräldrarna, men att barnet i stället blev känslomässigt värdefullt för föräldrarna.13 Denna för- ändring ledde även till att antalet barn per familj minskade. Forska- re hävdar att familjerna skaffade färre barn, men att de satsade mer resurser på barnen och gav barnen mer uppmärksam- het. Orsakerna till detta lägger forskarna i utbyggnaden av skolan, det ökade offentliga intresset för barn, att barndomen blev en speciell fas av livet och att barnet alltmer började betraktas som en egen individ med människovärde.14 Barndomens längd har varierat . var man barn . Övergången mellan barndom och att bli vuxen var tydligare markerad . Konfirmationen var en tydlig gräns mellan vuxenlivet och barndomen. finns ingen självklar gräns mellan barndomen och vuxenåldern. 11Sjöberg, (1996) Att säkra framtidens skördar. Barndom, skola och arbete i agrar miljö: 1860-1930. 12Sjöberg (1996) s. 18. 13Zelizer, Vivana (1985) Pricing the priceless child: the changing social value of children. 14Sjöberg (1996) s. 17. Barn- eller ungdomsproblemet har flyttats allt högre upp i åldrarna, hävdar historikern . diskuterades vad man skulle göra med 6-12-åringarna som inte föräldrarna sysselsatt eller uppfostrat på ett tillräckligt sätt. diskuterades samma problem avseende 15-18-åringarna. är det 18-20-åringarna som utgör problemet.15 Man brukar tala om den förlängda barndomen dvs. tendensen att det dröjer allt längre innan ungdomar accepteras som vuxna. Barndomens förlängning skulle kunna kopplas till att föräldrarna tog hand om sina barn längre eftersom barnen gick i skola i stället för att arbeta. I den här rapporten får artonårsgränsen markera övergången till vuxenlivet. får svenska medborgare del av det politiska medborgarskapet och människor räknas som barn i barnkonvention som är ratificerad av bl.a. . Dessutom är det viktigt att påpeka att barn inte på något sätt är en homogen grupp. Barns villkor skiljer sig beroende på ålder, kön, etnicitet och social klasstillhörighet. Precis som för vuxna styr dessa faktorer det utrymme som människor tillåter sig ta och får ta av samhället. I bostadsområdena syns segregeringen mellan olika etniska kulturer och samhällsklasser tydligt. I den tidigaste barn- psykiatrin fick pojkar ett större utrymme än flickor. Tillgång till materiella resurser avspeglas t.ex. i spädbarnsdödlighetens fördel- ning mellan fattiga och välbeställda. Utvecklingen har dock gått mot att fler av väl- färdsstatens förmåner kommer barnen till del. Välfärdsstatens framväxt har på ett sätt inneburit att föräldrars, i synnerhet fäders, suveräna makt över barnet minskat. Statens ansvar för varje enskilt barn har ökat. Ur barns synpunkt är det positivt att andra vuxna 15 , (1984) Familjen, gatan, fabriken eller skolan? , , , , , Barn och rum. har rätt och möjlighet att ingripa då barn far illa i sin hemmiljö. Det ökade ansvaret från statens sida innebär en kontroll av att alla barn behandlas mänskligt, precis som de vuxna medborgarna i ett samhälle ska behandlas mänskligt. Barn, särskilt små barn är bero- ende av att vuxna ser till att de har det bra, eftersom barnens er- farenheter är för få för att de själva ska kunna ställa krav på sin omgivning. Ur barns perspektiv är normala levnadsvillkor den miljö de växer upp i, oavsett om det är en dålig eller bra miljö, eftersom de inte har sett eller upplevt alternativ. sker utifrån dessa kunskaper i flera fall en uppsökande verksamhet från kom- munens sida för att barn ska ha det bra och för att barn med sär- skilda behov ska få den stimulans de behöver. Utvecklingen i lagstiftningen har gått mot att barn har synliggjorts och fått rättigheter i egenskap av att vara just barn. Orsaken till att barn har en egen ställning i lagstiftningen är bl.a. den ökade kunskapen om barn. Kunskaper och insikter om barns psykologiska, kognitiva och fysiska utveckling har resulterat i en lagstiftning där barns speciella förutsättningar och behov be- aktas. Framväxten av barnkunskap inom många olika och varierande områden är unik för 1900-talet. Förutsättningarna för att kunskapen om barn ska fördjupas är givetvis att samhället betraktar barndomen som en speciell period av livet. Om barn i stället anses vara små vuxna finns ingen anledning att söka kunskap om barns speciella behov. Brytningstiden för att se barn som barn ligger tidigare än , men den ökade barnkunskapen är ett 1900-talsfenomen. Den specifika barnkunskapen blir tydlig i exempelvis barn- hälsovårdens framväxt. Först då man insåg hur viktigt det är för spädbarn med riktig näring och hur känsliga spädbarn är för in- fektioner kunde spädbarnsvården förändras och spädbarnsdödlig- heten åtgärdas. Länge förhärskade tron att barn inte tog skada av traumatiska upplevelser i barndomen – det man inte förstod kunde inte heller skada. Denna okunskap ledde till att många barn inte fick hjälp att bearbeta t.ex. sexuella övergrepp som inträffat i barn- domen. Inte heller trodde man att barn upplevde smärta i samma utsträckning som vuxna och det satsades inte på smärtlindring för barn. Eftersom kunskapen om hur traumatiska upplevelser på- verkar barn inte fanns, saknades även möjligheten att se sambandet med ett avvikande beteende hos barn eller ungdomar och en svår händelse i barndomen. Förklaringar och orsaker söktes på annat håll, t.ex. i det biologiska arvet. Den ökade barnkunskapen ledde till att flera nya expertis- områden tillkom. Inom dessa områden uppstod flera olika barn- experter. Läraryrket differentierades och delades upp på olika åldersgrupper. Förskollärare, barnläkare, terapeuter och psyko- loger som inriktade sig på barn, fritidsledare och lekterapeuter blev nya yrken . fanns det givetvis också yrkesgrupper som kom i kontakt med barn, t.ex. lärare och anstaltsföreståndare, men de saknade en formell kompetens i barnkunskap. Den största förändringen i synen på barn är de senaste decenniernas accepterande av barnet som en självständig individ med rätt till respekt och integritet. Men insikten om att barn inte har samma förutsättningar som vuxna är minst lika viktig. Barn ska inte behandlas på samma sätt som vuxna. I många situationer har barn rätt till stöd och hjälp för att kunna ta ett riktigt beslut. I vissa situationer kanske det inte är önskvärt att barn tvingas fatta beslut. Barnkunskap innebär respekt för barns integritet förenad med en kunskap om barns utveckling och för- måga att kunna ta beslut och göra val i olika situationer. Denna barnkunskap tillhör de sista decennierna av . Frågan blir då hur och varför denna kunskap växte fram samt hur stor hänsyn som tas till den ackumulerade barnkunskapen i svensk politik. I hur hög grad respekteras barns behov när politiska beslut ska fattas? Strävan i rapporten är att beskriva barns livsvillkor under 1900- talet utifrån barnen. Det är lätt hänt att man i stället beskriver familjernas villkor. En viktig orsak att inte behandla familjerna som en enhet, utan barn separat, är att t.ex. statistik annars döljer många förhållanden som specifikt gäller barn. I är t.ex. klassfördelningen inte densamma för barn som för den vuxna befolkningen. I har fler barn låg boendestandard än antalet barnfamiljer som har låg boendestandard.16 En annan orsak är att maktförhållanden inom familjen ofta osynliggörs om famil- jen får representera en fungerande enhet. Barns beroendeförhållan- den, på gott och ont, till föräldrar döljs då enbart familjer behand- las. Den gamla goda tiden...? Mår barn bättre än ? Förhoppningsvis har den kunskap vi har om barns utveckling och behov lett till att i alla fall en del av de mest utsatta barnen fått det bättre. känner vi till att anstaltsvården som den var utformad inte gynnade barns utveckling. Vi vet hur viktigt det är för barn att knyta en nära relation till en vuxen. Vi känner också till att våld, från fysisk misshandel till sexuella övergrepp, skadar barn på ett allvarligt sätt. Genom lagändringar och ändrad praxis kan vi hoppas att barn utifrån dessa aspekter mår bättre. Ändå vet vi att nu ökar antalet barn som söker sig till barnpsykiatrin jämfört med . Undersökningar visar att allt fler barn har psykosomatiska symptom och självmorden bland unga har ökat. En översikt av barns villkor visar hur svårt det är att göra generella uttalanden beträffande historien. Det går inte att säga att det blir bättre och bättre. Historien präglas av upp- gångar och nedgångar där människors villkor förändras. Det är därmed väsentligt att här visa hur politiken påverkat barns villkor, både till det bättre och till det sämre. Det vore en omöjlighet att belysa samtliga aspekter av barns liv i en kort rapport som denna. Vissa områden finns inte upptagna alls, t.ex. barn och skola samt barn och kultur. Dessa områden behandlas av andra författare i . 16 (1995) s. 292 och 293. Rapporten är upplagd på följande sätt: Det första kapitlet hand- lar om framväxten av barnhälsovård såväl fysisk som psykisk, men kapitlet behandlar också vad som händer när det inte finns en fungerande barnhälsovård. Det andra kapitlet ägnas åt hur barns familjer sett ut och förändrats . Dessutom redo- visas och analyseras de barns förhållanden som inte växte upp hos sina biologiska föräldrar utan i stället bodde i fosterhem eller på olika anstalter. Det tredje kapitlet behandlar barns övergång från arbete till skola och framväxten av barnomsorgen. Om barns miljö, både vad gäller bostäder, lekplatser och arbetsmiljö, handlar det fjärde kapitlet. Det femte kapitlet behandlar våld mot barn. Det är ett kapitel om fysiska, psykiska och sexuella övergrepp på barn, men det är också ett kapitel som visar att det accepterade våldet mot barn har minskat . Slutligen kommer en diskussion om barn och demokrati där förslag lämnas. Rapporten ger således en översikt om barns villkor i . Syftet är att visa på hur barn i allt högre grad har inkluderats i välfärdsstaten och hur barn har uppnått ett allt större mått av autonomi utifrån sina speciella förutsättningar. Att in- lemmas i samhället och få tillgång till bl.a. hälsovård, sjukvård, utbildning och stimulans måste ses som några av de mer konkreta kriterierna på att vara inkluderad i det demokratiska samhället. dog hundra spädbarn av tusen. dör ca fem barn av tusen. Denna minskning av spädbarnsdödligheten beror bl.a. på barn- hälsovårdens framväxt.