sou · GMB316 · 1999-01-01 00:00:00 — mer medvetna om den sociala dimensionen i definitionen av han- dikapp (även om denna dimension ännu inte har fått den sprid- ning som personer med funktionshinder skulle önska). Bland funktionshindrade personer uppfattas det som en självklarhet att handikapp är en socialt konstruerad kategori. Det finns t.o.m. en grupp funktionshindrade personer som vill se funktionshinder som en politisk kategori. Förståelsen för funktionshinder som en politisk kategori förenar funktionshindrade människor med kvin- nor, homosexuella och representanter för olika minoriteter som känner sig förfördelade i det brittiska samhället och som strider för sina politiska och sociala rättigheter. Människor med funk- tionshinder önskar att bli behandlade i de olika TV-programmen som människor i första hand och bara i andra hand som männi- skor som har ett funktionshinder. Detta innebär för TV-produ- centernas del att de inte skall använda funktionshindrade männi- skor på ett sentimentalt sätt för att ge andra gestalter innebörden av överlägsenhet. Det är naturligtvis välkommet att funktionshindrade karaktärer tas med i filmer eftersom de representerar en del av samhället. De klichéartade dragen och typ av personlighet hos karaktärerna och de enformiga situationer som de blir involverade i förtjänar dock kritik. Med det som utgångspunkt har Klobas (1988) analyserat och kritiserat en mängd filmer som har använt sig av funktions- hindrade karaktärer. Hon menar att det existerar ett enormt gap mellan funktionshindrade skådespelare och andra. Gapet blir inte mindre med tanke på de krav som handikapprörelsen kämpar för – att ändra definitioner och lagstiftning, att öka tillgängligheten i offentliga byggnader – och hur personer med funktionshinder framställs i massmedia. Klobas menar att gapet mellan det verk- liga livets och filmdukens funktionshinder kan överbryggas genom att se handikapp som en mänsklig rättighetsfråga och inte som ett personligt problem. Förändringar på den politiska och sociala arenan har haft föga effekt på hur funktionshindrade karaktärer framställs i filmer. framställs funktions- hinder som ett personligt problem som man måste övervinna. Funktionshindrade karaktärer är endimensionella och funktions- hinder framställs inte som en integrerad del i det verkliga livet. Även om det finns ett fåtal filmer som drar uppmärksamheten till verkligheten och till de verkliga problem som funktionshindrade /RSAKER TILL NEGATIVA 113 personer möter, så finns det en mängd filmer som för- medlar budskapet att det verkliga problemet är emotionellt: funk- tionshindrade personer måste acceptera sitt funktionshinder och övervinna svårigheter. Handikappfrågan tycks vara förvisad till historier om hur man skall "övervinna" och "besegra" funktions- hindret och hur en-på-miljonen har lyckats "bota" sitt funktions- hinder. Ett annat slående drag i filmer där funktionshindrade karaktä- rer förekommer, menar , är den förbluffande graden av upprepning. Tal och scener liknar varandra så mycket att utgången i historien kan gissas från allra första början. Människor med funktionshinder definieras huvudsakligen inom ramen för två karaktärstyper. De är antingen besegrade, arga människor som behöver hjälp eller så är de envisa typer som betraktar funktions- hindret som en utmaning och som trots funktionshindret kämpar för att besegra alla svårigheter. I det första fallet avböjer personen hjälp på grund av egensinnighet, medan i det andra avböjer per- sonen hjälp på grund av karaktärsstyrka. Nyanserna i personlig- hetsdrag som annars tas för givna, finns inte när funktionshind- rade personer skildras. Funktionshindrade karaktärer framställs som antingen sämre eller bättre än genomsnittet. På samma sätt kan litteraturen förutsättas förmedla vissa atti- tyder om funktionshinder. I en undersökning om hur samhällets attityder, stereotyper och diskriminering avspeglas i barnböcker har Slapin (1987) analyserat 25 barnböcker och diskuterat vilken attityd som förmedlas genom sagorna. Han föreslår vissa frågor som läsaren kan ställa för att utvärdera barnböcker ur aspekten negativ inställning till funktionshinder. Exempel på sådana frågor är: beskrivs funktionshindrade karaktärer annorlunda än icke- funktionshindrade, beskrivs de som endimensionella karaktärer eller som komplexa personligheter? Beskrivs de som passiva, beroende, och/eller asexuella eller som integrerade, kompetenta, oberoende människor? Väcker sagan sorg eller medlidande eller ger den upphov till en genuin medkänsla? Åskådare kan inte identifiera sig med personer med funktions- hinder såsom de framställs, vare sig med den ständigt deprime- rade typen eller med den heroiska typen som alltid segrar. Det element som oftast förekommer i historier med funktionshindrade personer är nedvärdering. Personer med funktionshinder fram- 114 /RSAKER TILL NEGATIVA ställs som sådana som hatar sig själva och sina begränsningar, de använder ofta ett fattigt språk och deras yttre är motbjudande. Slutligen har Klobas funnit att filmer använder en föråldrad, fel- aktig och kränkande terminologi i samband med funktionshinder. I likhet med andra forskare pekar McDaniels (1976) på att forsk- ning inom området belägger att attityder gentemot själva tillstån- det att vara funktionshindrad är mer negativa än attityder mot funktionshindrade människor, samt att sådana attityder inte är en- dimensionella. McDaniel framhåller att attityder varierar i för- hållande till ett antal faktorer. Några av dessa är demografiska. Forskning visar att attityder varierar beroende på tidigare kontakt med funktionshindrade personer, ålder, utbildning, kön, etc. När det gäller utbildningens roll har vissa studier rapporterat att attityder blir mer positiva bland personer med högre utbildning än med lägre. Sambandet mellan människors socio-ekonomiska status och attityder till funktionshindrade personer är ännu inte kartlagt. Forskningen inom detta område förekommer i liten utsträckning. På samma sätt förhåller det sig med forskning kring sambandet mellan religion och attityder till personer med funk- tionshinder. När det gäller ålder och dess betydelse för attityder till funktionshindrade personer finns det studier, enligt McDaniel, som pekar på att det finns inget eller enbart ett svagt samband. Huruvida icke-funktionshindrade män eller icke-funktions- hindrade kvinnor är mer positiva gentemot funktionshindrade personer är en fråga som ofta ställts (1988). De flesta studier visar att kvinnor har mer positiva attityder än män gente- mot människor med funktionshinder. Den förklaring som oftast ges är att kvinnor i allmänhet är mer inriktade på relationer och känslor än män. Men det finns också studier som visar att det inte finns några signifikanta skillnader mellan män och kvinnor. Efter en översikt av forskningsfältet är slutsats om attityder till funktionshindrade personer i relation till kön, att det är för tidigt att associera kvinnor till mer positiva attityder eller till större beredvillighet att interagera med personer med funktions- hinder än män. Yuker (1976) menar att när skillnader mellan /RSAKER TILL NEGATIVA 115 könen uppstår i attityder till personer med funktionshinder måste orsakerna hänföras till andra variabler än kön, exempelvis infor- mation eller kontakt. Många som intresserat sig för attityder till funktionshindrade per- soner har beskrivit förhållandet som till stor del en fråga om för- nekelse och rädsla. Det är en rädsla för det okända, en rädsla som de flesta människor inte har någon kunskap om och därmed ingen beredskap att hantera. Många människor, som plötsligt möter en person med ett funktionshinder, reagerar med olust och avståndstagande. (1990) har i sin strävan att förklara det negativa bemötande människor möter gjort följande iakt- tagelse, nämligen att rädslan för olikheten gömmer sin egen mot- sats. Det många egentligen fruktar vid mötet med funktionshind- rade personer är att de också kan drabbas. Det har nämligen iakt- tagits att när människor möter en person med funktionshinder reagerar de med olust och spontant avståndstagande. Dessa reak- tioner inför funktionshinder kan tolkas, enligt , som en funktion av rädslan för det okända och det som är annorlunda. Fishbein och Azjen (1980) menar att folk utvecklar attityder av fyra skäl: (a) attityder underlättar förståelse av världen runtom- kring genom att de organiserar och förenklar intryck (b) attityder underlättar anpassningen till en komplex värld genom att de styr reaktioner på ett sätt som maximerar belöning från omgivningen (c) attityder skyddar självkänslan genom att göra det möjligt för personer att undvika obehagliga sanningar om sig själva (d) atti- tyder möjliggör för folk att uttrycka sina grundläggande värde- ringar. Fishbein och Ajzen urskiljer också fyra olika funktioner som attityder uppfyller och som de menar är viktiga att lära känna om man skall ändra på attityder. Dessa är: (1) attityder syftar till att maximera egna belöningar och minimera straff, (2) attityder skänker tillfredsställelse när de överensstämmer med personens egna värderingar, (3) attityder hjälper en person att klargöra sin egen världsbild och (4) attityder skyddar personen från att erkänna grundläggande sanningar om sig själv och världen utan- för. (1972) framhåller på samma sätt att attityder utgör 116 /RSAKER TILL NEGATIVA ett stöd och inger en känsla av trygghet. Då människor ställs inför situationer som är helt främmande och inför vilka de inte har hunnit utveckla några attityder blir de osäkra och rädda. Westbrook ET AL. (1993) skriver att de mest djupliggande orsa- kerna till diskriminering mot människor med funktionshinder går att finna i känslor och värderingar som är både svåråtkomliga och svåra att förändra. Bland de mest vanliga känslor som icke-funk- tionshindrade upplever i mötet med funktionshindrade personer är en existentiell ångest och skam. Förutom de egna reaktionerna som i sig är obehagliga innebär ofta mötet med dessa grupper av personer med funktionshinder också en konflikt på en ideologisk nivå, nämligen den mellan de egna reaktionerna och de samhälle- liga värderingar som uttrycker allas värde och rättigheter (1985). Ångesten som mötet med en funk- tionshindrad person ger upphov till, blir mycket svårare att bära om den står i strid med hur man enligt existerande sociala normer borde reagera. För att undvika den ångest dessa möten leder till tar man oftast avstånd från den funktionshindrade personen som utlöst dessa känslor och tillskriver honom/henne negativa person- liga egenskaper. Man kan också reagera så att man överhuvudta- get undviker möten med funktionshindrade personer för att slippa uppleva ovannämnda konflikt. Båda förhållningssätten är, enligt (1985), uttryck för, och befäster negativa attityder. 6 Att förändra bemötande Det finns studier som visar på kontextens betydelse för hur vi uppfattar en person med funktionshinder. (1988) har genom ett enkelt experiment försökt att mäta människors reaktioner till begreppet "blindhet" jämfört med "blinda männi- skor", och "fysiskt funktionshinder" jämfört med "fysiskt funk- tionshindrade människor". Studien visade att tillståndet som sådant, t.ex. blindhet, värderades mycket mer negativt än om man skulle använda sig av formuleringar som innehåller människor med detta tillstånd, vilket kanske är föga förvånansvärt. menar att fördomar förklarar skillnaden mellan hur man uppfattar blindhet och blinda människor. När det är tillståndet – dvs. blindhet – som mäts existerar inget sammanhang som nyanserar dess betydelse. De negativa föreställningar som är förknippade med begreppet blindhet styr reaktionerna. Om begreppet blindhet förekommer tillsammans med begreppet person som ger ett positivt sammanhang, kommer detta begrepp att mildra den negativa uppfattningen. En person med ett socialt liv, ett arbete, familj etc är på detta vis inte reducerbar till funktionshinder. Ett positivt sammanhang kan begränsa negativa attityder och omvänt, ett negativt samband kan öka eller befästa existerande fördomar och attityder. Om en positiv kontext kan begränsa spridningen av negativa attityder, kan vi förmoda att en negativ kontext ökar spridningen av negativa attityder. Kontextens betydelse har också bekräftats av studier som visar att interaktion och samarbete även påverkar extremt fördomsfulla personers attityder till att bli mer positiva. 118 !TT F¶R¤NDRA BEM¶TANDE 6.1Information, interaktion, gemensamt mål Forskning rörande attitydförändring kan delas upp i två typer. I den ena typen handlar det om att åstadkomma attitydförändring genom ökad interaktion med funktionshindrade personer, i den andra söker man att uppnå attitydförändring genom ökad infor- mation. Ingen av dessa strategier har kunnat påvisa en nämnvärd och varaktig attitydförändring, enligt (1985). När man däremot kombinerat dessa strategier har resul- tatet pekat på en attitydförändring i positiv riktning. Studier har också visat att ökad information och kunskap ger effekter på ett mera intellektuellt plan, nämligen att en person med kunskap om funktionshinder/funktionshindrades livsvillkor inte ger uttryck för fördomar eller negativa attityder till funktionshindrade personer så länge diskussionen rör sig på ett teoretiskt plan. Prövostenen om en verklig attitydförändring har åstadkommits är själva inter- aktionen med funktionshindrade personer. Det är därför som olika åtgärder som leder till ökad personlig kontakt mellan personer med funktionshinder och personer utan funktionshinder är så betydelsefulla för att eliminera fördomar och negativa värderingar och känslor. Enligt och (1986) kan tekniker för att förändra attityder gentemot funktionshindrade personer delas i två katego- rier: (a) de som går ut på att öka kontakten och interaktionen med funktionshindrade personer, och (b) de som går ut på att ge mer information om personer med funktionshinder. och säger att trots att det finns ett stort antal studier som analyserar arbetsgivarnas attityder till funktionshindrade personer, så finns det bara ett fåtal studier som syftar till att förändra arbetsgivarnas attityder. De flesta studier inom detta område är riktade mot studenter eller lärare. och har i sin studie försökt att tillämpa dessa teknikerna för attitydförändring på personer inom näringslivet. Resultaten visade sig vara positiva. Olika program som utformades för att stimulera kognitiva, känslomässiga och beteendeförändringar nådde bästa resultat när de kombinerade kunskapsinsatser med ökad kontakt med funktionshindrade per- soner. !TT F¶R¤NDRA BEM¶TANDE 119 Monbeck (1973) menar att syftet med attitydförändring måste vara att förbättra det sätt på vilket personer med funktionshinder framställs och behandlas. Huvudvikten i denna strävan bör ligga i att tydliggöra det faktum att funktionshindrade människor inte är mer lika varandra än andra människor. Vi måste komma ihåg, menar , att negativa attityder orsakas av dålig informa- tion, falska föreställningar och ogrundade rädslor. Hans anta- gande är att när folk blir rätt informerade kommer rädslor att skingras och negativa attityder bli ohållbara, vilket i sin tur kom- mer att leda till att personer med funktionshinder kommer att betraktas och behandlas som jämlikar. Rees ET AL. (1991) har gjort en jämförande studie när det gäller attityder till personer med utvecklings- störning. Resultaten visar att förändringar i lagstiftning, utbild- ningsmetoder, ökad integration och ökad medvetenhet bland all- mänheten har lett till att attityderna till personer med utvecklings- störning har utvecklats i positiv riktning. Den mest avgörande faktorn i denna förändring anser Rees ET AL. vara ökad medveten- het bland allmänheten. har ett antal studier utförts angående attityder och föreställningar om personer med utvecklingsstörning och dessa studier kan, enligt Rees ET AL., delas in i två kategorier: (1) de som visar att allmänhetens inställning beror på ökad kontakt med personer med utvecklingsstörning och (2) de som betonar informationens och kunskapens roll. Resultat- en från båda typer av studier är minst sagt motsägelsefulla. Rees ET AL. menar att så länge kontakten inte sker på grundval av en meningsfull aktivitet leder den ingenstans. Det är kontakten med funktionshindrade personer i egenskap av medarbetare som leder till de mest varaktiga resultaten. När det gäller effekterna av information kontra kontakt har ett antal studier gjorts på olika grupper. Berrol (1984) undersökte vilka effekter enbart information, enbart kontakt samt information i kombination med kontakt hade på studenter inom sjukgymnast- utbildning. Generellt sett är ju de rekommendationer som ges för att förbättra attityder av tre slag: 1) att presentera information om funktionshinder/funktionshindrade, 2) att föra samman människor med och utan funktionshinder, 3) att använda sig av en kombina- tion av de två ovannämnda strategierna. För det mesta visar forskningen, enligt Berrol, att information i kombination med 120 !TT F¶R¤NDRA BEM¶TANDE kontakt ger de bästa effekterna. Enbart information eller kontakt förändrar inte attityder på ett signifikant sätt. Att ge information om människor med funktionshinder kan enligt Fichten (1988) framstå som ett ineffektivt medel för att ändra på attityder. Effekter av kontakt mellan personer med funk- tionshinder och andra varierar. Några studier har funnit att kon- takt får vissa positiva effekter när det gäller attityder och bete- ende, medan andra har funnit en försämring, åter andra har funnit att det inte finns någon som helst relation mellan variablerna kontakt och inställning till funktionshindrade personer. Fichtens slutsats är att kontakt som sådan inte verkar vara ett starkt medel för att minska fördomar och diskriminering. (1984) menar likaledes att interaktionen med funktionshindrade personer är en nödvändig, men inte till- räcklig, förutsättning för att eliminera negativa attityder. Det är i och genom interaktionen som en ursprunglig stigmatisering kommer att förstärkas eller elimineras genom positiva attityder, enligt . Ökad kunskap leder alltså inte nöd- vändigtvis och automatiskt till en attitydförändring. Effekten av information kan avklinga snabbt om den inte åtföljs av en ökad kontakt med funktionshindrade personer. (1986) har genom informationsinsatser och genom ökad interaktion försökt modifiera barns attityder till funktionshindrade barn i en positiv riktning. Informationsinsatserna bestod av vi- deopresentationer och upplysning som skulle öka kunskapen om funktionshindrade barn. Interaktionsinsatsen innebar att barn med funktionshinder arbetade tillsammans med andra barn i ett pro- jekt. Olika skalor användes för att mäta effekterna av informa- tionsinsatsen och interaktionen. Den kvantitativa analysen visade att ingendera hade någon statistisk signifikant effekt på attity- derna. Medan en kvalitativ analys visade att barnen reagerade positivt på specifika egenskaper hos de funktionshindrade barnen. Sandling (1989) har i en studie undersökt i vilken omfattning grundskolelevers attityder till utvecklingsstörda elever kan för- ändras i positiv riktning. Resultatet från studien pekar på att de kan förändras även med måttliga informations- och samverkans- insatser. Genom information och möjlighet till ömsesidig påver- kan minskar främlingsskapet tydligt och en positiv syn på elever med funktionshinder skapas. (1992) har i sin översikt om !TT F¶R¤NDRA BEM¶TANDE 121 högskolestuderandes karriärmöjligheter och arbete däremot kommit fram till att det krävs att icke-funktionshindrade och funktionshindrade personer träffas frivilligt för att tillsammans arbeta mot något gemensamt mål för att nå en ändring av attityder och bemötande. I Dequins ET AL. (1988) undersökning om vilka attityder bib- liotekarier verksamma inom universitetsbibliotek har till funk- tionshindrade personer, bekräftar denna studie vad som har sagts om informationens betydelse, nämligen att information i sig inte på ett sätt leder till attitydförändring. När det gäller kontakt med personer utan funktionshinder var slutsatsen inte entydig. Kontakten ledde ibland till positiva attityder, ibland till negativa sådana och ibland ledde den inte till några resultat alls. Slutsatsen som Dequin ET AL. drar är att effekten av kontakten beror på typen av kontakt. Attityder till andra människor påverkas av de kunskaper som man har om dem. Med goda kunskaper följer oftast en mer nyan- serad attityd. Positiva attityder utvecklas också gentemot männi- skor som kan tillfredsställa behov och önskningar, och negativa attityder utvecklas till personer som anses vara hinder för att nå målen. Men det finns också talrika exempel på att information och goda kunskaper inte överensstämmer med de attityder som individen utvecklat. Härav följer att information i sig sällan är direkt orsak till en attityd. Enligt och (1980) används informationen ofta för att utveckla attityder som är över- ensstämmande med tidigare existerande attityder. Attityder exis- terar sällan isolerade från varandra utan hänger ihop med var- andra och bildar system. Därför tenderar personer att ha likartade attityder mot människor som han/hon anser hör ihop. Men genom information och kunskap kan personen ifråga urskilja vissa aspekter och utveckla specifika attityder till just det objektet. Denna specifika attityd kan, enligt och , vara av en sådan styrka och intensitet att den kan förändra hela system av attityder som har utvecklats till människor eller objekt. Den spe- cifika attityden till människor med funktionshinder ingår sanno- likt som en delattityd i en mer generell attityd till människor som tillhör olika minoriteter, de som avviker från det som anses vara "normalt". 122 !TT F¶R¤NDRA BEM¶TANDE Smedler drar i en studie (1985) slutsatsen att det är oerhört svårt att åstadkomma attitydförändring. För det krävs mer infor- mation, ökad personlig kontakt samt möjlighet att bearbeta de egna attityderna. Pelkonen (1992) pekar på en viktig aspekt i bemötandeproblematiken, nämligen att eftersom ens egna attity- der utgör en del av en själv blir det ytterst svårt att på ett objektivt och neutralt sätt granska dem. Vilka konsekvenserna blir av kontakter med funktionshindrade människor beror, enligt Yuker (1988), på tre faktorer: den funk- tionshindrade personens särdrag, icke-funktionshindrades särdrag och på hur interaktionen utvecklas. Det finns vissa villkor som måste vara uppfyllda från den funktionshindrade personens sida för att kontakten skall utmynna i ett positivt bemötande. Vederbö- rande skall (1) känna samtalsämnet kring vilket interaktionen ut- vecklas (2) vara socialt kompetent och kapabel att kommunicera och (3) vara försonad med sitt funktionshinder och villig att dis- kutera det. Demografiska variabler och själva funktionshindret framstår som mycket betydelsefulla i den inledande fasen av in- teraktionen; under en långvarig kontakt däremot – som är en be- tydelsefull faktor för attitydförändring – mister de sin vikt. Atti- tyder som utgör ett hinder för positivt bemötande är: (1) uppfatt- ningen att funktionshindret är den mest väsentliga egenskapen hos personen i fråga, (2) att funktionshindrade människor är olika, inkompetenta, underlägsna, och/eller har negativa karak- tärsdrag och (3) att människor i allmänhet inte förmår möta per- soner med funktionshinder och deras problem. De villkor som måste vara uppfyllda för att interaktionen skall utvecklas i positiv riktning är: (1) samarbete och reciprocitet, (2) mötet skall vara givande för båda parter, (3) mötet skall resultera i att personer lär känna varandra, (4) det skall finnas en kontinuitet i relationen. 6.2Utbildning och arbete åt personer med funktionshinder Studier har gång på gång visat att funktionshindrade personer som grupp är fattigare, har kortare utbildning, färre arbetsfärdigheter och högre andel av arbetslöshet (se 1993). tids forskning har visat att de ekonomiska förhållandena har en positiv !TT F¶R¤NDRA BEM¶TANDE 123