sou · GMB3111 · 1999-01-01 00:00:00 — KB arbetar därför med att utveckla robottekniken så att insamlingen kan ske snabbare. Målet är att komma ner till . Det totala lagringsutrymmet för det material som samlades in vid den andra nedladdningen uppgår till ca (Gbyte). Det övervägande antalet insamlade sidor innehåller text, vanligtvis i HTML-format. Därnäst kommer olika bild-format. Sammantaget har roboten hämtat hem information lagrad i hundratals olika format. För- delningen mellan olika format och dessas krav på lagringsutrymme framgår av nedanstående tabell. Tabell 4 Innehållet på den svenska webben efter format i % (av Text (HTML) Postscript, pdf) Bild (stillbild) bilder/video) Som framgår av tabellen kräver lagring av ljud och bild, i synnerhet rörliga bilder, ett helt annat utrymme än text. Vanliga enkla textsidor i HTML-format utgör mer än insamlade sidor, men krä- ver inte mer än en dryg tiondel av det totala lagringsutrymmet. Rörliga bilder utgör blott av det totala antalet, medan det lagringsutrymme som tas i anspråk är större (2,). De dokument som samlas in via Kulturarwsroboten ger sammantaget en god bild av hur den svenska webben såg ut . Sam- tidigt innebär metoden i sin nuvarande utformning med nödvändighet att visst material aldrig kommer att samlas in. Det rör sig framför allt om material som uppdateras ofta, exempelvis dagstidningar, tidskrifter och andra nyhetsmedia. KB har därför för avsikt att utveckla roboten så att den besöker vissa i förväg utvalda webbplatser med tätare intervall. En- ligt uppgift är det fullt mö jligt att instruera roboten så att den kan besöka en dagstidnings webbplats . Man avser också att förse roboten med viss egen intelligens. Därige- nom kan den själv lära sig olika webbplatsers uppdateringsfrekvens. Därmed skulle roboten kunna besöka olika webbplatser med en frekvens som svarar mot deras föränderlighet. I utvecklingsplanerna ingår också en insamling av de kategorier som varit lågprioriterade, såsom nyhetsgr upper på Usenet, sändlistor och dynamiska sidor med bakomliggande databaser. Den robot som KB använder är ursprungligen utvecklad av Netlab vid och har använts där för att bygga upp söktjänsten Nordic web index (se avsnitt 8.3). För det material som behöver samlas in i sin helhet prövas andra metoder, exempelvis frivillig anmälan och aktiv sökning för att identifie- ra elektronisk periodica. Här samarbetar Kulturarw 3 med KB:s periodi- caenhet, som skapat förteckningen Svensk periodica online51 och även registrerat mer än 200 elektroniska online-tidskrifter i Libris. De insamlade dokumenten lagras än så länge på magnetband. De 9,5 miljoner filer som hämtades under den andra nedladdningen kräver som nämnts ovan ett totalt lagringsutrymme om ca 200 Gb. Ett magnetband av det slag som KB använt sig av rymmer ca 20 Gb. Varje sådant magnetband kostar ca . Eventuellt kommer lagring på s.k. DVD-skivor (Digital Video ) att prövas inom projektets ram. Dessa rymmer 16-17 Gb, varför hela det insamlade materialet skulle kunna rymmas på ett tiotal skivor. tillgängliggör KB inte det insamlade materialet. Inom ramen för projektet , som KB i samband med budget- propositionen fått i uppdrag av regeringen att driva, har delprojektet initierats. Projektet, som startade , har följande syften: ·Att skapa ett användarvänligt gränssnitt för att söka och återvinna den information, dvs. de webbsidor, som samlas in inom ramen för . ·Att skapa och underhålla ett systematiskt index över svenska webbplatser av god kvalitet, vilka har utvalts enligt särskilda kriterier som utarbetats inom projektet. Tanken är att Svesök skall fungera som en nationalbibliografi för svenska webbresurser. Svenska biblio- tek skall kunna bidra till arbetet med att spåra upp, kvalitetskontrolle- ra och registrera svenska informationsresurser på Internet. ·Att främja användandet av metadata enligt (se avsnitt 6.7.2). består Svesök av två databaser. Den ena innehåller kvali- tetsbedömda och ämnesindelade webbresurser. För att avgöra om en webbplats eller webbsida skall tas med görs en bedömning av innehåll, form och funktion. Den andra databasen utgör ett index till de aktuella sidor som kontinuerligt samlas in med hjälp av Kulturarw -roboten. Nordic web index (NWI) är ett samnordiskt projekt initierat inom ramen för det s.k. Nord-Elib-programmet, som finansieras av det nordiska samordningsorganet NORDINFO. Nord-Elib har byggt upp tre nordiska kompetenscentra inom området IT och bibliotek. Ett sådant kompeten- scentrum är Nordic network centre (NNC), för vilket Netlab vid Lunds universitetsbibliotek och tekniske videncenter & bibliotek (DTV) ansvarar. NWI är finansierat dels av Nordinfo, dels av nationella intressenter som KB:s samordnings- och utvecklingsavdelning Bibsam och Biblio- tekstjänst AB. Syftet med projektet var att med hjälp av distribuerad teknik bygga upp ett index över nordiska webbsidor. För att åstadkomma detta har en robot använts. Roboten har samlat in sidor genom att följa länkar på webben. Innehållet i dessa sidor har sedan in- dexerats. De nordiska länder som ingått i projektet har ansvarat för in- dexeringen av respektive lands webbsidor. Vidare syftade projektet till att möjliggöra sökning på nordiska specialtecken som å, ä, ö m. fl., nå- got som ingen av de internationella söktjänsterna vid tiden för projektets inledning klarade av. Den robot som utvecklats har anpassats för arkiveringsändamål och används nu av KB i Kulturarw 3-projektet. NWI har i praktiken fungerat som de övriga robotbaserade sök- tjänster (sökmotorer) som finns på Internet, t ex Altavista, Excite eller . I takt med den snabba utvecklingen av dessa kommersiella söktjänster har betydelsen av en särskild nordisk söktjänst minskat. NWI vill man därför vidareutveckla vissa delar, bl.a. genom att utveckla särskilda funktioner för sökning med hjälp av metadata. har av regeringen fått i uppdrag att utveckla och sam- ordna ett system för forskningsinformation på Internet. Systemet, som döpts till Safari, syftar till att förbättra högskolornas möjligheter att fullfölja den s.k. tredje uppgiften, dvs. att informera allmänhet, närings- liv, myndigheter och utbildningsinstitutioner om sin forskning52. Även inom detta projekt är ett av målen att förbättra användningen av meta- data. 9Lagstiftning av betydelse för möjligheterna att samla in, bevara och tillhandahålla databaserat material Enligt direktiven för utredningen skall övervägas huruvida sådan elek- tronisk information som inte omfattas av de nuvarande bestämmelserna i pliktexemplarslagen skall vara föremål för leveransplikt . I samband med redovisningen för uppdraget (avsnitt 4.1) har jag angett att övervägandena även bör innefatta alternativa former för insamling av sådant elektroniskt material som faller utanför pliktexemplarsla- gens tillämpningsområde, i första hand insamling genom institutionernas egen försorg. Restriktioner i fråga om rätten att samla in, bevara och tillhandahålla det insamlade materialet finns i dels upphovsrättslagen ( 1960:729), dels datalagen (1973:289). har emellertid antagit en ny lag, personuppgiftslagen (1998:204), som träder i kraft den 24 okto- ber 1998, då datalagen skall upphöra att gälla (prop. 1997/98:44, bet. 1997/98:KU18, rskr. 1997/98:180). Insamling av databaserat material genom institutionernas egen för- sorg förutsätter att institutionerna har eller ges rätt att enligt upphovs- rättslagen framställa exemplar av de verk som finns i elektronisk form. Även insamling av materialet genom pliktleverans torde förutsätta rätt till exemplarframställning för att det skall bli möjligt att ta del av mate- rialet . I det följande skall därför en redovisning lämnas för reglerna i upphovsrättslagen om upphovsmannens rätt till exemplarfram- ställning och om inskränkningarna i denna rätt till förmån för arkivmyn- digheter och bibliotek. Upphovsrättslagen innehåller vidare vissa restriktioner när det gäller möjligheterna att tillhandahålla det insamlade och bevarade materialet. Även dessa regler skall redov isas i det följande. Inom EU behandlas och rådets för- slag till direktiv om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället. Ett kommande direktiv har självfallet stor betydelse för den svenska upphovsrätten och en redo- visning skall därför göras för huvuddragen av de delar av direktivet som är av intresse i det här sammanhanget. Den elektroniska information som det kan finnas anledning att samla in som ett komplement till det material som levereras enligt pliktexemp- larslagen innehåller personuppgifter av olika slag, vilka kan läggas till grund för personregister. Grundläggande regler om personregister finns i datalagen. Denna kommer emellertid, som nämnts, att ersättas med personuppgiftslagen, som kommer att omfatta bl.a. all au- tomatiserad behandling av personuppgifter. I det följande ges en redo- visning för lagen i relevanta delar. Trots att datalagen inte får någon di- rekt betydelse för de förslag som läggs fram här, skall även den lagen redovisas i korthet som en bakgrund till den kommande personupp- giftslagen. Enligt upphovsrättslagen ( 1960:729) har den som skapat ett litterärt eller konstnärligt verk upphovsrätt till verket (1 §). Som exempel på skyddade verk anges en skönlitterär eller beskrivande framställning i skrift eller tal, datorprogram, musikaliskt eller sceniskt verk, filmverk, fotografiskt verk eller något annat alster av bildkonst, alster av byggnadskonst eller brukskonst. Förteckningen är inte uttömmande och den avslutas med verk som har kommit till uttryck på något annat sätt. Förutsättningen för att ett verk skall föreligga i upphovsrättslagens mening är att det är resultatet av en individuell andligt skapande verk- samhet. Man använder i detta sammanhang ofta uttrycket verkshöjd. Verket måste ha höjt sig till en viss grad av självständighet och origina- litet. Upphovsrättslagen bygger på tanken att en upphovsman till ett verk skall inneha vissa ensamrättigheter med avseende på utnyttjandet av ver- ket. Dessa rättigheter är av två typer, vanligen kallade ekonomiska rät- tigheter (2 §) respektive ideella rättigheter (3 §). I 2 § ges bestämmelser om vilka ekonomiska rättigheter upphovs- mannen har till sitt verk. Upphovsrätt innefattar enligt paragrafens första stycke, med de inskränkningar som stadgas i det följande, uteslutande rätt att förfoga över verket genom att framställa exemplar av detta och genom att göra det tillgängligt för allmänheten , i ursprungligt eller änd- rat skick, i översättning eller bearbetning, i annan litteratur- eller konst- art eller i annan teknik. Enligt huvudregeln om upphovsrättens varaktighet i 43 § gäller upp- hovsrätten intill utgången av sjuttionde året då upphovsman- nen avled. Rätten att framställa exemplar av verket Rätten att framställa exemplar av verket innebär att upphovsmannen ensam har rätt att nedlägga eller fixera sitt verk i ett föremål som gör det möjligt för andra att ta del av det. Rätten gäller oberoende av om fram- ställningen omfattar ett eller flera exemplar. Det är likgiltigt i vilken form verket är nedlagt eller fixerat. Således kan ett litterärt eller musika- liskt verk föreligga i manuskript, tryck, ljudinspelning eller på en cd- rom eller vara lagrat i en databas. Även lagring av ett verk i en dator utgör alltså en framställning av ett exemplar av verket. När ett datorpro- gram används för att styra en dator innebär detta oftast att ett exemplar av programmet framställs i maskinen. Användningen av ett program för att köra en dator omfattas alltså av rätten att framställa exemplar av programmet. En omdiskuterad fråga har varit huruvida en kortvarig lagring i en dators minne, exempelvis för visning på en skärm, är att anse som ett exemplar eller inte. Frågan har behandlats i propositionen 1996/97:111 Rättsligt skydd för databaser, m.m. (s. 32 och 36). Regeringen konstate- rar där inledningsvis att med exemplar av ett verk förstås varje föremål i vilket arbetet är fixerat och att det för att ett exemplar av ett verk skall anses ha framställts krävs att fixeringen är så självständig att den i sig kan spridas bland allmänheten genom t.ex. försäljning. Av detta följer enligt regeringen att enbart det förhållandet att ett verk som är återgivet i digital form kommer upp på en bildskärm inte medför att ett exemplar har framställts av verket, eftersom detta inte fixeras på bildskärmen. Om ett verk i digital form visserligen fixeras inne i en dator, t.ex. på dess hårddisk, men fixeringen är osjälvständig, t.ex. försvinner efter ett ögon- blick eller när datorn stängs av, framställs inte heller ett exemplar av verket. Om man däremot gör en självständig fixering av verket, t.ex. genom att lagra det på datorns hårddisk eller på en datadiskett, fram- ställs enligt regeringen ett exemplar av verket. I enlighet med denna syn på rättsläget konstateras att den typ av rent automatiska, mycket kortva- riga lagringar som sker när ett verk överförs på Internet inte omfattas av kopieringsrätten. Dessa uttalanden från regeringen har kritiserats från upphovsmanna- och producenthåll och rättsläget i frågan kan ännu inte betraktas som avgjort. Inskränkningar i rätten att framställa exemplar av verket I 2 kap. finns vissa inskränkningar i upphovsrätten. Bl.a. får exemplar framställas utan upphovsmannens tillstånd i vissa fall. I det här sam- manhanget är det främst regeln i 16 § om framställning av exemplar in- om vissa arkiv och bibliotek som är av intresse. Regeln har följande ly- delse: De arkiv och bibliotek som avses i tredje och fjärde styckena har rätt att framställa exemplar av verk, dock inte datorprogram, för 1.bevarande-, kompletterings- eller forskningsändamål, 2.för utlämning till lånesökande av enskilda artiklar eller korta avsnitt eller av material som av säkerhetsskäl inte bör utlämnas i ori- ginal eller 3.för användning i läsapparater. I de fall som avses i första stycket 2 och 3 får exemplar framstäl- las endast genom reprografiskt förfarande. Rätt till exemplarframställning enligt denna paragraf har 1.de statliga och kommunala arkivmyndigheterna, 2.Arkivet för ljud och bild, 3.de vetenskapliga bibliotek och fackbibliotek som drivs av det allmänna samt Regeringen får i enskilda fall besluta att vissa andra arkiv och biblio- tek än de som anges i tredje stycket skall ha rätt till exemplarframställ- ning enligt denna paragraf. I det här sammanhanget är det främst bestämmelsen i första stycket 1 som är aktuell. Den omfattar, med undantag för datorprogram, alla for- mer av litterära eller konstnärliga verk i vilken form de än föreligger, dvs. både när de finns i skriftlig form eller som tryck på papper och när de föreligger i form av inspelningar. Genom hänvisningarna i 45, 46, 48 och 49 a §§ till utövande konstnärers, framställares av fonogram och av rörliga bilder, radio- och TV-företags, katalogframställares och fotogra- fers rättigheter gäller reglerna också för exemplarframställning av dessa rättighetshavares prestationer. Med bevarandeändamål avses sådan kopiering som måste ske för att materialet i samlingarna skall kunna bevaras intakt, exempelvis då mik- rofilmning eller fotokopiering sker av tidningsmaterial. Kompletteringsändamål avser att tillföra samlingarna sådant material som de inte innehåller tidigare, exempelvis svåråtkomligt utländskt mate- rial eller material som inte finns i handeln. Enligt ett uttalande av riksda- gens första lagutskott (NJA II 1961 s. 126) bör fot okopiering för komp- letteringsändamål få ske bara om synnerliga skäl föreligger. Dessutom bör fotokopiering av hela böcker som regel inte tillåtas. Dessa regler kompletteras av reglerna i 2 § upphovsrättsförordningen ( 1993:1212). Enligt dessa avses med framställning av exemplar för kompletteringsän- damål två fall. För det första avses fall när ett exemplar av ett verk är ofullständigt. Om verket har kommit ut i delar avses dock endast fallet att den del som saknas inte kan köpas i handeln. För det andra avses fall när exemplar av ett verk inte kan köpas i handeln och exemplarfram- ställningen sker hos ett arkiv eller bibliotek som har rätt att få pliktex- emplar av den aktuella produkttypen. Exemplarframställning får också ske för forskningsändamål. Det får antas att det härvid måste vara fråga om en någorlunda kvalificerad forskning och inte om kopiering för vanliga elevuppsatser eller liknande. Undantaget för datorprogram, som fördes in 1994, grundar sig på rådets direktiv av om rättsligt s kydd för da- torprogram (91/250/EG). Av detta direktiv följer att arkiv och bibliotek inte får ges rätt att kopiera datorprogram (jfr prop. 1992/93:214 s. 68 f.). Rätten att tillgängliggöra för allmänheten Till upphovsmannens ekonomiska rättigheter hör, som nämnts, förutom rätten att framställa exemplar även rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten. Innebörden av den sistnämnda rättigheten anges utförligare i 2 § tredje stycket. Där sägs att verket göres tillgängligt för allmänhe- ten då det framföres offentligt, så ock då exemplar därav utbjudes till försäljning, uthyrning eller utlåning eller eljest sprides till allmänheten eller visas offentligt. Rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten är således sam- mansatt av tre olika rättigheter – rätten till offentligt framförande, sprid- ningsrätten och visningsrätten. Begreppet framförande innebär att verket framförs, uppförs eller utförs, visas genom film eller sänds ut i radio eller TV. Några nya ex- emplar av verket framställs inte vid denna form av utnyttjande. Upp- hovsmannens rätt till framförande gäller offentligt framförande. avses i princip alla framföranden som inte äger rum inom helt slutna kretsar. Liksom i fråga om mångfaldiganderätten gäller ensamrätten till offentligt framförande av verket i såväl ursprunglig som än drad form. Rätten att sprida exemplar till allmänheten framstår i första hand som ett komplement till mångfaldiganderätten. Den tredje grundläggande rättigheten är visning av exemplar av ett verk för allmänheten. Rättigheten har sin största betydelse i fråga om bildkonst. Tillhandahållandet genom arkivmyndigheter och bibliotek av det in- samlade elektroniska material som är aktuellt här torde huvudsakligen innefatta framförande av de verk som finns i materialet 53. I 21 § upp- hovsrättslagen finns bestämmelser om fall då offentliga framföranden får ske utan tillstånd och utan ersättning till upphovsmannen. Paragrafen har följande lydelse: Var och en får framföra utgivna verk offentligt 1.vid tillfällen där framförandet av sådana verk inte är det huvud- sakliga, tillträdet är avgiftsfritt och anordnandet sker utan förvärvs- syfte samt 2.vid undervisning eller gudstjänst. Första stycket gäller inte sceniska verk och filmverk och ger inte rätt att sända ut verk i ljudradio eller television. Första stycket 2 ger inte rätt att i förvärvssyfte framföra samman- ställningar vid undervisning. Bestämmelserna är alltså tillämpliga på utgivna verk. Enligt 8 § and- ra stycket anses verket utgivet, då exemplar därav med upphovsmannens samtycke blivit spridda till allmänheten. I bestämmelsen talas alltså om exemplar i pluralis. I (art. 3.3), vars bestämmelser får anses vara avgörande för tolkningen av den svenska lagens bestämmelse, anges utgivning (publicering) föreligga när exemplaren har gjorts till- gängliga på sådant sätt att, med beaktande av verkets art, allmänhetens rimliga behov blir tillfredsställt. 53 Se t.ex. ., Upphovsrättslagstiftningen: en kommentar. – , 1996. (s. 65) Upphovsrätten omfattar enligt 3 § även ett ideellt skydd för männen, nämligen rätt att få gälla som upphovsman till verket och rätt till respekt för verket. Ett verk får således inte ändras så att mannens litterära eller konstnärliga anseende eller egenart kränks. De ideella rättigheterna ökar i betydelse genom att ny informations- teknologi ger ökade möjligheter att utnyttja verk och att manipulera des- sa digitalt på ett sätt som gör att de ideella rättigheterna riskerar att kränkas. Det finns flera internationella överenskommelser som syftar till att ge upphovsmännen skydd oberoende av nationalitetsgränser. För svensk del finns reglerna om det internationella skyddet i den internationella upp- hovsrättsförordningen (1994:193). Skydd för den egentliga upphovsrätten regleras på det internationella planet främst av för skydd av litterära och konstnärli- ga verk (tillkommen , senast reviderad i ) och Världskonventionen om upphovsrätt (tillkommen , senast revide- rad i ). är bundet av båda dessa konventioner och är därför skyldigt att ge skydd åt verk från andra länder som har tillträtt respektive konvention. Huvudprincipen är att skyddet skall motsvara det skydd som de egna upphovsmännen har – principen om nationell be- handling. Skyddet får emellertid inte underskrida de rättigheter som är särskilt föreskrivna i respektive konvention. Den svenska upphovs- rättslagen uppfyller konventionernas krav på minimirättigheter. Inom den Europeiska Gemenskapen, EG, har på upphovsrättens om- råde ett antal direktiv antagits av . Särskilt må nämnas di- rektivet om rättsligt s kydd för datorprogram och direk- tivet om rättsligt s kydd för databaser. Direktiven har införlivats med svensk lag. Vid en diplomatkonferens i tillkom två nya internationella överenskommelser, WIPO-fördraget om upphovsrätt och WIPO-fördraget om framföranden och om fonogram. Dessa fördrag är avsedda att reglera en del av de problem som uppkommer när det gäller tillämpningen av upphovsrätten och vissa av de närstående rättigheterna på ny teknologi. Fördragen träder i kraft när 30 stater har tillträtt dem. Till dess torde det dröja en avsevärd tid. Avsikten är att samtliga EU:s medlemsstater skall tillträda fördragen på sa mma gång. I sammanhanget bör också nämnas det s.k. (Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights, Including Trade in Counterfeit Goods), ingånget av länderna inom , , tidigare . Den svenska lagen uppfyller de krav som ställer upp och har alltså inte be- hövt ändras av denna anledning. och rådets förslag till direktiv om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället publicerade ett utkast till direktiv om behandlingen inom Gemenskapens medlemsstater av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället. Direktivet grundas på bl.a. de två nämnda WIPO-fördragen och avses att möjliggöra medlems- staternas ratificering av dessa fördrag. I artiklarna 2–4 behandlas dels mångfaldiganderätten, dels rätten till överföring till allmänheten och rätten att tillhandahålla verk och annat material, dels spridningsrätten. Enligt artiklarna skall medlemsstaterna ge upphovsmännen ensamrätt i olika hänseenden. I artikel 5 ges härefter undantag från de restriktioner som avses i ar- tiklarna 2 och 3. Enligt artikel 5.2 får medlemsstaterna föreskriva in- skränkningar i ensamrätten till mångfaldigande bl.a. för särskilda fall av mångfaldigande, som utförs av inrättningar som är tillgängliga för all- mänheten utan direkt eller indirekt ekonomisk eller kommersiell nytta. Enligt artikel 5.4 skall de undantag och inskränkningar som föreskrivs i bl.a. punkten 2 endast tillämpas på vissa särskilda fall och inte tolkas på ett sådant sätt att deras tillämpning oskäligt inkräktar på rättighetsha- varnas legitima intressen eller gör intrång i det normala utnyttjandet av deras verk eller material. I förslaget finns inget undantag för bibliotekens framförande av digi- tala dokument på bildskärm. Slutligen kan anmärkas att tillämpningen av direktivet inte påverkar befintliga gemenskapsbestämmelser om bl.a. skydd för datorprogram. Grundläggande regler om inrättande och förandet av personregister med hjälp av automatisk databehandling finns i datalagen (1973:289). Kompletterande bestämmelser om bl.a. licensanmälan, tillståndsansökan och handläggningen hos Datainspektionen finns i dataförordningen (1982:480). Med personuppgift avses enligt datalagen upplysningar som avser en enskild person.