sou · GMB32 · 1999-01-01 00:00:00 — Utredningen har föreslagit att vårdgivare och patient som ett alternativ till ersättning per utförd åtgärd skall kunna välja en form där patienten tecknar abonnemang på viss tandvård . Förslaget omfattar ett väl definierat bastandvårdspaket med fast årlig ersättning från försäk- ringen. Abonnemanget tecknas i taget. När ett sådant abonnemang tecknats innebär det i och för sig att ett avtal mellan vårdgivare och patient träffats. Enligt förslaget blir ett sådant avtal emellertid starkt begränsat och rymmer inte några stora osäkerhetsmoment för vårdgivare och patient. Utredningen har därför föreslagit att bastandvårdsabonnemanget tas in i förordningen som en alternativ åtgärd och regleras i taxebestäm- melserna. För avtalet i sig behövs ingen lag. Att ingå avtal är fritt. Någon särskild lag till patientens skydd i detta fall torde heller inte be- hövas med den utformning som föreslagits. &¶RFATTNINGSKONSEKVENSER OCH LAGF¶RSLAG 147 Utredningen har föreslagit att landstingen skall ha ansvar för att följan- de tandvårdsinsatser kommer till stånd, oavsett vem som sedan utför dem, nämligen a)UPPS¶KANDE VERKSAMHET för dem som vårdas på sjukhem m.m., b)N¶DV¤NDIG TANDV¥RD för dem som omfattas av a) ovan samt c)S¤RSKILDA TANDV¥RDSINSATSER som ett led i en sjukdomsbehandling . Den uppsökande verksamheten föreslås vara avgiftsfri för patienten. För tandvård enligt b) och c) föreslås patienten betala avgift enligt be- stämmelserna om vårdavgifter i hälso- och sjukvårdslagen. Patientgruppen är densamma i a) och b). Tandvård enligt c) om- fattar ingen specifik personkrets utan gäller envar som har det avsedda tillfälliga behovet. Förslag har lämnats tidigare, i prop. 1995/96:119 och därefter i rapporten 4ANDV¥RDSF¶RS¤KRING I OMVANDLING, om såväl uppsökande verksamhet som tandvård i anslutning till sjukdomsbehandling . Lagförslag för båda dessa komponenter fanns i den nämnda propo- sitionen i form av ändring i 8 § tandvårdslagen som därvid skulle få följande lydelse (sakändringen kursiverad här) skall planera tandvården med utgångspunkt i be- folkningens behov av tandvård. ,ANDSTINGET SKALL SE TILL ATT DET FINNS TILLR¤CKLIGA RESURSER F¶R PATIENTER MED BEHOV AV S¤RSKILDA TANDV¥RDSINSATSER OCH ATT PATIENTGRUPPER MED BEHOV AV S¤RSKILT ST¶D ERBJUDS TANDV¥RD Planeringen skall avse även den tandvård som erbjuds av någon annan än . Härtill kom en då föreslagen ändring i 15a § om patientavgift i fråga om tandvård i samband med sjukdomsbehandling . När nu landstingens ansvar avses utökas också med nödvändig tandvård för de uppsökta är det enligt utredningens mening nödvändigt att särskilt ange de kategorier som avses få specifika insatser från sida. Detta kan inte lämpligen ske enbart i samband med stadgande om patientavgift i 15a §. 148 &¶RFATTNINGSKONSEKVENSER OCH LAGF¶RSLAG Utredningen anser att den tidigare föreslagna förändringen av 8 § i och för sig bör göras, men föreslår att de specifika kategorierna anges i en särskild 8a §. Förslag till en sådan lämnas i avsnitt 9.6.2. Stadgandena om att patientavgift i vissa fall skall erläggas enligt hälso- och sjukvårdslagen kan därefter göras i 15a § med hänvisning till den föreslagna 8a §. I 15a § bör dessutom, liksom , ingå bestäm- melse om viss oralkirurgi, med den tekniska förändring av definitionen som utredningen förslagit. Förslag till ny lydelse av 15a §, tredje stycket, lämnas i avsnitt 9.6.3. Observera att prop.1995/96:119 också innehöll ett förslag om rätt till merkostnad vid överstandard inom barn- och ungdomstandvården, vilket ledde till ett förslag om ändring i 15a § första stycket. Frågan har inte behandlats av nuvarande utredning, men bör beaktas i den fortsatta beredningen. Det bör understrykas att landstingens ansvar till stor del berör in- stitutioner under kommunalt huvudmannaskap. Detta påpekande gjor- des redan i den föregående rapporten vad gällde uppsökande verksam- het. Landstingens ansvar föreslås nu omfatta även nödvändig tandvård för dem som uppsökts, vilket förstärker samverkanskravet. Då upp- kommer lätt den tanken att kommunerna borde vara ansvariga för tand- vård på ifrågavarande institutioner likaväl som för hälso- och sjukvård. Det sistnämnda ansvaret sträcker sig f.n. dock endast upp till och med sköterskenivå. Direktiven för den nu företagna utredningen har inte innefattat att utreda en så långtgående lösning som att föra över tandvårdsansvar på kommunerna. I utredningens förslag har således landstingen kvar an- svaret för tandvård. Behovet av samverkan med kommunerna måste emellertid understrykas. Utredningens förslag i kapitel 7, Administration och genomförande, medför behov av ändringar av reglerna för anslutning till försäkringen genom ett nytt vårdgivarbegrepp och genom slopande av den kvantita- tiva begränsning som gällt för tandläkares anslutning till försäk- ringen. Utredningen har också fört vidare det i samband med prop. 1995/96:119 lämnade förslaget om viss maximiålder för tandläkare eller tandhygienist som skall ansvara för verksamheten vid en mottag- ning. Ett förslag till ändringar i lagen om allmän försäkring lämnas i avsnitt 9.6.4. Utredningen har därvid i berörda delar använt sig av det lagförslag som fanns i propositionen, med undantag för de delar som avser återkrav respektive omprövning, frågor som utredningen inte be- &¶RFATTNINGSKONSEKVENSER OCH LAGF¶RSLAG 149 I den fortsatta juridiska beredningen bör dock även de för- slagen beaktas. Vidare bör, i enlighet med förslaget i den nämnda propositionen, en konsekvensändring göras i 3 kap 9 § lagen (1976:380) om arbetsskade- försäkring. 9.6.1Ändring i 4 § tandvårdslagen (1985:125) Denna paragraf föreslås få i princip helt ny text enligt nedan. Vårdgivaren får ta ut skälig ersättning av patienten, , för under- sökning och tandbehandling. Vid beräkning av arvodet skall hänsyn i förekommande fall tas till den ersättning som utgår från den allmänna försäkringen. För viss tandvård gäller särskilda bestämmelser om pati- entavgift enligt denna lag. Innan en undersökning eller viss behandling påbörjas skall vård- givaren upplysa patienten om kostnaden för åtgärden. Om en följd av behandlingar behövs skall vårdgivaren upplysa patienten om den be- räknade kostnaden härför. Om förutsättningarna för behandlingsför- slaget eller kostnadsberäkningen ändras skall patienten upplysas om detta och om ändringen. –Det kan finnas ett behov att i tandvårdslagen nämna fri prissättning, eftersom man ger regler om patientavgifter på vissa punkter. har ju dessutom så gott som all tandvård varit prisreglerad genom be- stämmelser inom AFL-området, något som ändras enligt utrednings- förslaget. –Kravet på skälighet och på hänsyn till förekommande försäkringser- sättning syftar som ett påpekande och ett skydd för patienten. Se även angående prislista nedan. –Utredningsförslaget innebär att någon formell behandlingsperiod inte längre finns i försäkringen. Någon sådan period bör inte heller anges i lagen för annan tandvård. –För en enskild undersökning eller behandlingsåtgärd bör en bindande kostnadsuppgift kunna lämnas. –Vårdgivaren bör vara skyldig att ha en prislista. Det bör dock räcka att begränsa den skyldigheten till att gälla åtgärder som kan ersättas inom försäkringen, varvid föreskrift kan ges i taxeförordningen. 150 &¶RFATTNINGSKONSEKVENSER OCH LAGF¶RSLAG – Det som här stadgas om upplysningsskyldigheten är en minimiregel. Patienten och vårdgivaren är fria att avtala om viss vård. Vad gäller försäkringen bör dock detta särskilt regleras i taxeförordningen i form av ett särskilt beskrivet bastandvårdsabonnemang. 9.6.2Ändring i 8 § samt ny 8a § i tandvårdslagen 8 § föreslås få följande ändrade lydelse. ,ANDSTINGET skall planera tandvården med utgångspunkt i befolk- ningens behov av tandvård. skall se till att det finns till- räckliga resurser för patienter med särskilda behov av tandvårdsinsatser och att patientgrupper med behov av särskilt stöd erbjuds tandvård. Planeringen skall avse även den tandvård som erbjuds av annan än Denna redan i tidigare sammanhang föreslagna ändring bör ses som ett förtydligande och en förstärkning av s.k. befolknings- ansvar vad gäller tandvården. Utredningen har emellertid ansett att 8 § med denna lydelse inte blir tillräckligt tydlig i fråga om de specifika patientgrupper som avses bli föremål för särskilda insatser och få sär- skilda avgiftsförmåner. En särskild 8a § föreslås därför enligt nedan. 8 § bör dock kunna stå som den principiella grunden. Eventuellt kan det som föreslås under 8a § tas in i 8 § som ett nytt stycke. Vid tillämpningen av 8 § skall särskilt svara för att upp- sökande verksamhet bedrivs bland dem som 1.kommunen har sjukvårdsansvar för enligt 18 §, första stycket, hälso- och sjukvårdslagen (1987:763), eller 2.har hälso- och sjukvård i hemmet (hemsjukvård), eller 3.omfattas av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, eller 4.vid ordinärt boende har motsvarande behov av vård, omsorg eller service som personer som omfattas av punkterna 1–3 ovan. skall också svara för att nödvändig tandvård erbjuds pati- enter som avses i första stycket. &¶RFATTNINGSKONSEKVENSER OCH LAGF¶RSLAG 151 skall vidare tillse att tandvård kan erbjudas dem som har behov av särskilda tandvårdsinsatser som ett led i en sjukdomsbe- handling . Skrivningen i första stycket behövs om man tydligt vill ange vilka grupper det gäller och det således inte anses tillräckligt med mot- svarande innehåll i förarbetena till en lagtext enligt förslaget till 8 §. Det vore också opraktiskt att räkna upp kategorierna i 15a §. Se i övrigt huvudtexten i fråga om de olika gruppernas närmare innehåll. Det har bedömts lämpligt att i fråga om punkten 1 hänvisa till den specifikation i fråga om det kommunala ansvaret som finns i hälso- och sjukvårdslagen, i stället för att här ge hänvisningar till olika delar av socialtjänstlagen. Det är också en fördel att uttryckligen få med kommunen i lagtexten. har ansvar för uppsökande verk- samhet och för att nödvändig tandvård kan erbjudas. Samverkan måste emellertid ske med kommunerna inom landstingsområdet. Staten och landstingen avses för en inledningsperiod förhandla om ersättningen för de insatser som avses i 8a §. Härvid bör staten i kon- kurrensbefrämjande syfte som ett bidragsvillkor KR¤VA att upphandlar vårdgivare; enligt 5 § tandvårdslagen F¥R lägga ut uppgifter på annan, något som närmast avser barn- och ungdoms- tandvården och som inte lämpligen bör ändras i förevarande samman- hang. 9.6.3Ändring av 15a § tandvårdslagen Ändringen avser tredje stycket. Sakändringarna är kursiverade. Obser- vera vad som i huvudtexten påpekats om paragrafens första stycke. A g, tredje stycket 6ID TANDV¥RD ENLIGT A g ANDRA OCH TREDJE STYCKENA SAMT vid oralkiru- gisk behandling och undersökningar för sådan behandling F¶R VILKA ETT SJUKHUS TEKNISKA OCH MEDICINSKA RESURSER BEH¶VS, gäller bestämmel- serna om vårdavgifter enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), om inte vården ersätts till någon del enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Hänvisningen till den föreslagna nya 8a § syftar på dem som skall få nödvändig tandvård till följd av den särskilda uppsökande verksam- 152 &¶RFATTNINGSKONSEKVENSER OCH LAGF¶RSLAG heten respektive på dem som behöver särskilda tandvårdsinsatser i samband med en sjukdomsbehandling . Vidare har en teknisk anpassning gjorts till den föreslagna nya defi- nitionen av vilken oralkirurgi som skall ersättas på det angivna sättet. 9.6.4Ändringar i lagen (1962:381) om allmän försäkring Förslagen gäller dels ändring av 2 kap. 3 §, dels införande av två nya paragrafer, 2 kap. 3a och 3b §§. Förslagen anknyter till motsvarande förslag i prop. 1995/96:119. Förslagen där hade granskats av lagrådet. Några kortfattade kommenta- rer ges här nedan i anslutning till respektive paragraf. I övrigt hänvisas till författningskommentarerna i den nämnda propositionen (s. 102-104). Ersättning för TANDV¥RD L¤MNAS om vården ges vid folktandvårdsklinik, odontologisk fakultet eller annars genom det allmännas försorg. %R S¤TTNING L¤MNAS OCKS¥ OM V¥RDEN GES HOS EN ENSKILD N¤RINGSIDKARE ETT BOLAG ELLER EN ANNAN JURIDISK PERSON SOM BEDRIVER TANDV¥RDSVERKSAM HET OCH SOM är uppförd på en av den allmänna upp- rättad förteckning. Ersättning L¤MNAS enligt grunder som regeringen fastställer efter 6¥RDGIVARE SOM AVSES I F¶RSTA STYCKET SKALL TILLHANDAH¥LLA EN ELLER FLERA TANDL¤KARE ELLER LEGITIMERADE TANDHYGIENISTER SOM HAR ANSVARET F¶R TANDV¥RDEN INOM RAMEN F¶R SIN KOMPETENS %RS¤TTNING F¶R TANDV¥RD L¤MNAS ENDAST OM V¥RDEN UTF¶RTS AV S¥DAN LEGITIMERAD PERSONAL SOM INTE HAR FYLLT ¥R Ersättning lämnas inte för tandvård åt en försäkrad som fyller högst under det år då vården ges. Om avgiftsfri tandvård åt sådan för- säkrad föreskrivs i tandvårdslagen (1985:125). Ändringen i första stycket föranleds av utredningens förslag att anslut- ningen till försäkringen inte längre skall vara personlig. Tredje stycket innehåller kompetens- och ålderskrav. Kompetens- kravet är en följd av det nya vårdgivarbegreppet. &¶RFATTNINGSKONSEKVENSER OCH LAGF¶RSLAG 153 %N V¥RDGIVARE SOM AVSER ATT GE TANDV¥RD I ENSKILD VERKSAMHET MOT ER S¤TTNING ENLIGT DENNA LAG SKALL SENAST TRE M¥NADER INNAN VERKSAMHETEN P¥B¶RJAS SKRIFTLIGEN ANM¤LA DETTA TILL DEN ALLM¤NNA F¶RS¤KRINGSKASSA INOM VARS OMR¥DE VERKSAMHETEN SKALL BEDRIVAS /M V¥RDGIVAREN UPPFYLLER DE KRAV SOM g SKALL F¶RS¤K RINGSKASSAN EFTER ANM¤LAN F¶RA UPP V¥RDGIVAREN P¥ DEN F¶RTECKNING SOM AVSES I g F¶RSTA STYCKET &¶RS¤KRINGSKASSAN ¤R INTE SKYLDIG ATT BETALA TANDV¥RDSERS¤TTNING TIDIGARE ¤N TRE M¥NADER EFTER ANM¤LAN ENLIGT F¶RSTA STYCKET Anmälningsförfarandet ersätter den tidigare s.k. etableringsbegräns- ningen. /M EN V¥RDGIVARE SOM HAR F¶RTS UPP P¥ F¶RTECKNINGEN HOS EN F¶RS¤K RINGSKASSA AVSER ATT UPPH¶RA MED SIN VERKSAMHET ELLER ATT FLYTTA VERK SAMHETEN TILL EN ANNAN F¶RS¤KRINGSKASSAS OMR¥DE ELLER AV N¥GON ANNAN ANLEDNING VILL F¶RAS AV FR¥N F¶RTECKNINGEN SKALL V¥RDGIVAREN ANM¤LA DETTA TILL F¶RS¤KRINGSKASSAN SENAST TRE M¥NADER I F¶RV¤G %N V¥RDGIVARE SOM HAR UPPH¶RT ATT BEDRIVA VERKSAMHET I ENSKILD TANDV¥RD ELLER INTE L¤NGRE UPPFYLLER DE KRAV SOM AVSES I A g ANDRA STYCKET SKALL F¶RAS AV FR¥N F¶RTECKNINGEN GENOM BESLUT AV KASSAN $ET SAMMA G¤LLER OM VERKSAMHETEN INTE HAR P¥B¶RJATS SENAST SEX M¥NADER EFTER ANM¤LAN ENLIGT A g Första stycket innebär den förändringen att det skall vara flyttning till annat kassaområde, inte till annan kommun, som kräver anmälan om avförande från förteckningen när det gäller flyttning av verksamhet. I fråga om AFL påpekas slutligen vad som sagts i huvudtexten om de i prop. 1995/96:119 föreslagna ändringarna i 20 kap. 154 &¶RFATTNINGSKONSEKVENSER OCH LAGF¶RSLAG Utredningens förslag avseende formerna för det nya tandvårdsstödet innebär överförande av ansvar till landstingen. Landstingen blir därmed fortsättningsvis finansiärer av ca en tredjedel av det nya tandvårds- stödet. I detta sammanhang vill jag peka på två områden som särskilt måste beaktas i den fortsatta beredningen av utredningens förslag. För det första är det angeläget att formerna för ersättning till vård- givarna, i de fall landstingen är finansiärer av viss tandvård, närmare övervägs. har i skrivelse till begärt en utredning om huruvida vårdavtal utgör sådana avtal om tjänster till landsting och kommuner som avses i EG:s upphandlings- direktiv. Direktiv till en sådan utredning är nu under utarbetande inom . Jag anser att dessa direktiv även borde omfatta tandvården. För det andra bör av den föreslagna särskilda överenskommelsen med staten framgå att landstingen får full ersättning för sina faktiska kostnader. Detta är särskilt angeläget eftersom de antaganden som be- räkningarna bygger på är osäkra. Alltsedan tandvårdsförsäkringen infördes har staten tagit ett sär- skilt ansvar för tandvård till vuxna. Det har avsett såväl åtgärdernas ut- förande som kostnad. Genom de förhandsprövningar som försäkrings- tandläkarna vid försäkringskassorna gjort har den försäkrade kunnat känna trygghet att få rätt och relevant behandling. Detta förhållande har kvarstått även sedan ersättningen från tandvårdsförsäkringen minskat och egenavgifterna höjts. Försäkringen i sin nuvarande utformning medverkar således inte endast till att betala för tandvården utan garan- terar också ett visst innehåll. Med utredningens förslag försvinner den funktionen. Jag är medveten om att utredningens direktiv inte ger sär- skilt stort utrymme vare sig innehålls- eller tidsmässigt, men finner det ändå olyckligt att statens fortsatta ansvarstagande för vuxentandvården inte närmare klarlagts. Utredningens uppgift har bl.a. varit att lämna förslag till ett ekono- miskt stöd till vuxna för tandvård. Detta stöd skall ha en tandhälso- inriktad utformning. Utredningen har valt att koncentrera det stöd som inte avser sjuka och funktionshindrade människor till bastandvård dvs. regelbundna undersökningar, föreb yggande åtgärder och hälsobe- varande tandvård. Med det senaste avses reparationer och fyllningar på befintliga tänder. Protetisk behandling kommer inte att omfattas av stödet. Enligt min uppfattning leder inte utredningens förslag till att de be- gränsade medel som kommer att finnas för tandvårdsförsäkringen an- vänds på ett lämpligt sätt. Stödet bör i stället utformas som ett skydd vid höga kostnader, ju högre kostnad, desto högre ersättning. Jag anser att all vanlig tandvård skall omfattas av försäkringen, alltså även prote- tik. Däremot delar jag av kostnadsskäl utredningens uppfattning att mer kvalificerad behandling som t.ex. implantat inte kan omfattas av skyddet. Utredningens förslag innebär att man får stöd för att laga trasiga tänder, för att gå till tandläkaren regelbundet och för föreb yggande åt- gärder. Dessutom ingår behandling av infektioner och inflammationer, bl.a. rotfyllningar. Alla dessa behandlingar är förhållandevis billiga, åtminstone jämfört med protetiska åtgärder. Syftet med förslaget är att patienten genom att få dessa åtgärder inte skall behöva ytterligare tand- vård. Jag tror inte att sambandet är så enkelt. Även den som går regel- bundet till tandläkaren och får föreb yggande behandling och reparation av mindre skador kan förlora tänder och behöva fast protetik. Dessutom har en betydande del av befolkningen kron- och broprotetik som man fått med stöd av tandvårdsförsäkringen. Dessa människor kommer med utredningens förslag inte att få något stöd om deras proteser skadas eller av annan anledning behöver göras om. Med utredningens modell anser jag att den sociala ambition som finns i tandvårdsförsäkringen och som varit framgångsrik går förlorad. Vi riskerar att tandstatus åter blir en social fråga och att den som inte har råd får gå med luckor i munnen Jag delar uppfattningen att tandvårdsförsäkringen skall innehålla komponenter som stimulerar till eget ansvarstagande och till före- byggande åtgärder, men jag anser inte att det kan drivas så långt att den som trots sådana åtgärder drabbas av skador som kräver protetisk be- handling skall lämnas helt utan skydd. Det är mer angeläget med skydd vid dyra behandlingar än vid mindre kostnadskrävande. Det är också så tandvårdsförsäkringen är utformad . Om bastandvård verkligen i stor omfattning skyddar patienten mot framtida dyrare skador kan jag tänka mig att pröva ett alternativ där den försäkrade själv får genomgå och betala regelbunden bastandvård och i stället får tillgång till ett ordentligt högkostnadsskydd. Detta skulle då inte behöva utnyttjas i någon större omfattning och därmed kunna hållas inom de kostnadsramar som finns. Utredningen föreslår en ny formulering för inriktningen på tand- vårdsförsäkringen. Förslaget är helt inriktat på att åstadkomma ett förbättrat tandtillstånd och att minska kostnaderna. Jag anser att inrikt- ningen bör kompletteras med att det skall finnas ett högkostnadsskydd för behandlingsbehov som ändå uppkommer så att den sociala ambition som finns i tandvårdsförsäkringen bevaras. Utredningen förslår att försäkringsersättningen skall utgå som ett fast belopp per åtgärd. Prissättningen skall därefter vara fri. Ett av ar- gumenten som framförs är att landstingen i det marknadsläge som kommer att gälla för tandvården kommer att vara prisledande. Jag anser att priset även bör regleras åtminstone för de behandlingar där stat eller kommun står för hela eller en betydande del av kostnaden. I det förslag som jag förordar och där försäkringsersättningen utgör en procentuell andel av arvodet kan prissättningen inte vara fri. Däremot kan försäkringsersättning utgå till fullt belopp även om tandläkaren sätter ned sitt arvode. Framtidens samhällsstöd till vuxentandvård föreslås ha som främsta syfte att bidra till en förbättrad tandhälsa bland befolkningen så att tandvårdsbehovet minskar. Med denna målsättning som ut- gångspunkt har utredningen identifierat olika stödformer och därvid gjort en prioritering utifrån angelägenhetsgrad med hänsyn till de be- gränsade resurser som står till förfogande. De prioriteringar som görs inom ramen för 1,4 miljarder har inrik- tats på tandvård vid särskilda behov och på bastandvård åt alla vuxna. Detta är prioriteringar som väl följer det uttalade syftet med ett tand- hälsoinriktat stöd. I utredningen förs också en diskussion om hur en ökad budgetram, utöver 1,4 miljarder, bör leda till ytterligare stöd. I detta sammanhang prioriteras stöd vid behandling av helt tandlösa käkar och övrig prote- tisk behandling. Enligt min mening prioriteras med detta synsätt den viktiga tand- hälsoinriktningen ned till förmån för en exklusiv vård till ett fåtal pati- enter. En förutsättning för att detta skall kunna anses motiverat är att sådant stöd endast kommer i fråga för särskilt ömmande fall. En lämp- lig gränsdragning kan vara i de fall där patienten är helt tandlös. Jag anser att ett ytterligare stöd för behandling av infektioner och inflam- mationer är mer angeläget från tandhälsoperspektiv än stöd för prote- tisk behandling. Som företrädare för Konsumentråd avger jag ett särskilt ytt- rande på följande punkter: högkostnadsskydd, ekonomiskt stöd till åldersgruppen 20–, abonnemangstandvård och fri prissättning. Beslut om direktiven till utredningen inriktning på tandvårdsför- säkringen fattades på regeringssammanträdet . Ut- redningen har haft en mycket snäv tidsram och själva utredningsarbetet kunde påbörjas först . Ambitionen med den nya utformningen på tandvårdsförsäkringen är, att den skall kunna fungera in och kunna ge konsumen- terna trygghet och producenterna stabila spelregler. Utredningsuppdraget har varit digert och det snäva tidsschemat har inte gjort det möjligt att fördjupa diskussionerna i alla stycken, eller belysa olika aspekter i den utsträckning som behövts. Även tidsramarna för den fortsatta hanteringen är alldeles för snäva. Kon- sumentråd är starkt kritiskt på denna punkt, då utredningens förslag innebär genomgripande förändringar och ett totalt systemskifte vad gäller utformningen av tandvårdsförsäkringen. Tandvårdsförsäkringen har varit föremål för mycket kraftiga bespa- ringar p.g.a. statsfinansiella skäl. Svenska folket har accepterat åtstramningar på detta och andra områden . när ekonomin förbättras är det inte acceptabelt att den ekonomiska ramen för tandvårdsförsäkringen anpassas på en lägre nivå. Konsumentråd anser att avgifterna för patienterna inom tandvård skall vara på samma nivå som för sjukvården. Att det nu i utred- ningens grundförslag inte finns något skydd för höga behandlingskost- nader är ett avsteg i den riktningen. Det slopade högkostnadsskyddet innebär att inget försäkringsskydd utgår för protetiska åtgärder till den del av befolkningen, som inte till- hör de särskilda grupperna. de får betala hela kostnaden för prote- tik själva. Halva befolkningen är och har sämre tandhälsa, de har vuxit upp med en annan tandvård.