sou · GMB366d3 · 1999-01-01 00:00:00 — Särskilt yttrande av ledamoten () Huvudlinjen i betänkandet är en renodling och ett tydliggörande av det kommunala ansvaret för elever i behov av särskilt stöd. För att uppnå detta föreslås en organisatorisk modell med en både regio- nalt och riksbaserad stödorganisation. Målet är att såväl skola som elev skall få tillgång till den tvärfackliga kompetens som är nödvän- dig i den pedagogiska situationen. Flera statliga myndigheter har ansvar för frågor som rör ele- ver med funktionshinder i skolan. och , , har båda ett centralt ansvar. En av huvudfrå- gorna är om det även fortsättningsvis skall finnas en separat – särskiljande handikappmyndighet, eller om inte borde vara förbi. Kommittén konstaterar i kapitel 4 att frågorna om funktionshind- rade elever inte bör särskiljas i den statliga myndighetsorganisatio- nen, men väljer att inte ta ställning och avvaktar den granskning av som revisorer genomför. har i ett flertal motioner till , /98Ub208, föreslagit att och slås sam- man till en myndighet. Den uppfattningen delar jag, men avstår från att reservera mig, eftersom frågan fortfarande får anses vara öppen. Särskilt yttrande av sakkunnig 1. berörd personal skall utarbeta åtgärdsprogram för elever i behov av särskilt stöd 2.åtgärdsprogram skall även kunna initieras av eleven och elevens föräldrar 3.programmet skall utarbetas i samverkan med eleven och i sam- råd med vårdnadshavare och andra berörda 4.menar att begreppet individuell studieplan bör användas för planer som avser planering av utbildningens innehåll Nuvarande lydelse av grundskoleförordningen 5 kap 1 § Om en elev behöver särskilda stödåtgärder, skall ett åtgärdspro- gram utarbetas av berörd skolpersonal. Vid utarbetandet av pro- grammet bör skolpersonalen samråda med eleven och elevens vårdnadshavare. Bedömning om en elev behöver ett åtgärdsprogram ska göras utifrån elevens skolsituation. Åtgärdsprogrammet kan innehålla åtgärder som innebär stöd i undervisningen såväl som av särskilt anpassade läromedel och anpassad organisation. Det vill säga en anpassning av den pedagogiska lärandemiljön utifrån den enskilde elevens behov. Detta är bedömningar som förbehålls skolans professionella . Skyldighet att utarbeta åtgärdsprogram finns således redan avse- ende elever som behöver särskilda stödåtgärder i , sameskolan och specialskolan. Förslaget innebär en utökning så till vida att alla skolformer inom det offentliga skolväsendet samt mot- svarande fristående skolor skall omfattas av samma skyldighet. Jag instämmer i att alla elever som har behov av särskilda stödåtgärder omfattas av samma rätt till åtgärdsprogram. Vidare instämmer jag i första och fjärde punktsatsen. Däremot instämmer jag inte i de förslag till ändring av förordningstexten som redovisas under punk- terna två och tre. De nya begreppen innebär tolkningssvårigheter och kan leda till onödiga tvister. Föräldrars rätt att initiera arbete med åtgärdsprogram kan tolkas som en rätt att kräva och vad händer om berörd skolpersonal och föräldrarna gör olika bedömningar. Begrepp som initiera , samråda och samverka kan tolkas olika. Naturligtvis skall såväl eleven som elevens föräldrar/vårdnads- havare erbjudas samråd men det ska vara frivilligt. Mitt förslag är den reglering som finns i grundskoleförordningen med ändring enligt FUNKIS förslag i första och fjärde punktsatsen. Av direktiven till utredningen om funktionshindrade elever i skolan framgår att ansvaret för finansieringen av utbildningarna vid speci- alskolorna och riksgymnasieverksamheten ska ses över. Direktiven innehåller inga sparkrav. Föreliggande förslag innehåller flera slutsatser som utgår ifrån att kommunerna ska stå för en betydligt större andel av kostnaderna vid de föreslagna teckenspråkiga grundskolorna och riksgymnasie- verksamheten. Däremot finns inga konkreta förslag som ger väg- ledning avseende hur stor den totala kostnadsökningen kan bli. betalar kommunerna för elever i specialskolan. Lägeskommunerna betalar en något lägre avgift. För riksgymnasieverksamheten gäller en ersättning som motsvarar interkommunal ersättning och en särskild avgift som för rh-gymna- sierna motsvarar samt kostnader för eventuell assi- stans. Av förslaget framgår bland annat att den särskilda avgiften ska höjas och att hemkommunen ska stå för personlig assistent . Det är en brist i utredningen att det inte framgår vilka kostnader det kommer att handla om i slutändan och hur dessa ska finansie- ras. Med hänvisning till finansieringsprincipen förutsätter jag att kom- munerna kompenseras för merkostnaden. Särskilt yttrande av sakkunnig går ca 165 elever i riksgymnasium för rörelsehindrade. Staten står för samtliga kostnader för eleverna inkl habilitering. Habilitering kostar i genomsnitt ca per elev och år vilket gör en årskostnad på . Utredningen föreslår att hemlandstinget i fortsättningen ska betala hälften av habiliteringskostnaden för varje elev. Med hänvisning till finansieringsprincipen förutsätter jag att om och när den förändrade finansieringen träder i kraft kommer landstingen till fullo att kompenseras. Utredning om funktionshindrade elever i skolan En kommitté skall utreda hur ansvaret för utbildning och omvårdnad i anslutning till utbildning av funktionshindrade elever skall fördelas mellan stat, kommun och landsting samt vem som skall finansiera verksamheten. Grunden för den svenska handikappolitiken är uppfattningen om alla människors lika värde och lika rätt. Strävan är att utforma samhället så att det blir tillgängligt för alla medborgare. Människor med funktionshinder skall således beredas möjligheter att som andra få en god utbildning, delta i arbetslivet och leva ett aktivt och självständigt liv. Begrepp som delaktighet och jämlikhet ger uttryck för denna syn. Den svenska politiken på handi- kappområdet har haft denna inriktning. antog enhälligt ett förslag om internationella regler för personer med funktionshinder - de s.k. Standard- reglerna. Syftet med reglerna är att säkerställa att människor med funktions- hinder har samma rättigheter och skyldigheter som andra medborgare i respektive land. Reglerna uttrycker tydliga principiella ståndpunkter när det gäller rättigheter, möjligheter och ansvar samt ger konkreta förslag om hur ett land kan undanröja hinder för funktionshindrade personer och skapa ett tillgängligt samhälle. Sektorer som social-, utbildnings- och arbetsmarknadsområdena är på olika sätt ansvariga för att handikappolitiken ges ett reellt innehåll. Ett uttryck för detta är sektorsprincipen. Den innebär att varje område skall ta ansvar för att målen för handikappolitiken förverkligas. har internatio- nellt varit pådrivande inom området och fullföljer denna linje också nu inom ramen för medlemskapet i EU, FN och andra internationella organisationer. Kommunerna har genomförandeansvaret för bl.a. barnomsorg, skola och äldreomsorg. Landstingen har främst uppgifter inom hälso- och sjukvårdsom- rådet. På skolområdet bryts detta mönster i vissa fall, t.ex. för elever med funktionshinder. Det gäller bl.a. de statliga specialskolorna, gymnasieutbild- ning för vissa funktionshindrade elever, resurscentren, vissa särskilda pedagogiska stödinsatser samt anpassning och utveckling av vissa lärome- del. På det sociala området har flera reformer genomförts . Reformerna har inneburit att ansvaret i huvudsak har samlats hos en hu- vudman, kommunerna, som inom sin organisation kunnat samla olika kompetenser för att tillgodose de dagliga vård- och omsorgsbehoven. Landstingen har dock fortfarande ansvaret för de behov som kräver speciali- serad vårdkompetens. Nya samarbetsformer mellan kommuner och landsting har också utvecklats som en del av reformerna. Exempel på reformerna är att kommunerna fått ta över ansvaret för service och vård till äldre och handikappade m.m. (ÄDEL-reformen) och stödet till funktionshindrade enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Den ändrade synen på institutionsvård, särskilt vad gäller omsorgsverksamheten och psykiatrisk vård, har varit en stark drivkraft till förändringarna. Staten, kommunerna och landstingen delar ansvaret för skolan Även på skolans område har omfattande förändringar genomförts . Staten skall ange mål och riktlinjer som skall gälla för alla skolformer i landet. Dessa mål och riktlinjer slås fast i skollagen, skolformsförordningar, läroplaner och kursplaner. Staten skall också följa upp och utvärdera hur de nationella bestämmelserna efterlevs och hur målen uppnås samt bedriva tillsyn. Statsbidragen till kommunerna ändrades genomgripande . De specialdestinerade statsbidragen för skolans ändamål inordnades i ett generellt statsbidragssystem för kommunerna. Kommunerna har ett helt och odelat arbetsgivaransvar för all personal i skolan och avgör inom de ramar som riksdag och regering lagt fast hur verksamheten skall utformas. Kommunerna svarar för en ändamålsenlig organisation av skolverksamheten och för att det finns lokaler, läromedel och utrustning. De svarar för att det finns personal för olika uppgifter i skolan och för personalens fortbildning och de skall se till att skolan får de resurser som behövs för att skolverksamheten skall svara mot de nationella målen och riktlinjerna. Kommunerna har också ett ansvar för att utvärdera sin skolverk- samhet. Kommunerna har således driftansvaret för bl.a. och gymna- sieskolan samt fr.o.m. även för särskolan. Landstingen är också huvudmän för gymnasieskolan men får endast anordna omvårdnads- program och naturbruksprogram samt motsvarande specialkurser. Den fortsatta utvecklingen av decentraliseringen och avregleringen rym- mer åtgärder för att bl.a. förhindra utslagning i skolan, stimulera den pedago- giska utvecklingen samt utveckla elev- och föräldrainflytandet i skolan. kommer till uttryck på olika sätt, bl.a. i kommittédirektiven Det inre arbetet i skolan (dir.1995:19) och i propositionen Ökat föräldrainflytande över utveck- lingsstörda barns skolgång – en försöksverksamhet (prop. 1994/95:212). Omfattande förändringar har således genomförts eller är under genomfö- rande på skolans område, men någon översyn av ansvarsfördelningen mellan olika huvudmän för elever med funktionshinder liknande den som genomförts på det sociala området har inte gjorts. Inte heller har någon översyn genomförts som prövat om en gränsdragning mellan utbildning och social omvårdnad för funktionshindrade elever är möjlig eller önskvärd. Delat ansvar skapar oklarheter Ansvaret för utbildning av funktionshindrade barn och ungdomar är delat på flera huvudmän. Ansvarsfördelningen är olika beroende på vilka funktionshinder eleverna har samt i vissa fall graden av funktionshinder. Huvudlinjen kan sägas vara att flertalet funktionshindrade elever får sin utbildning i kommunala skolor på bostadsorten. Genom den specialpeda- gogiska konsulentorganisationen vid i skolan () ger staten stöd och råd till kommunerna för att underlätta funktionshindrade elevers skolgång på hemorten. Staten har också tagit på sig en mycket stor del av kostnadsansvaret för specialskolans elever och bidrar på olika sätt till verksamheten för andra handikappgrupper vid övriga skolformer. Ansvarsfördelningen vad gäller utbildning och stödinsatser till vissa funk- tionshindrade elever skapar oklarheter. Det kan inte uteslutas att beslut om inskrivning av elever i en viss skolform påverkas av vem som skall finansiera undervisningskostnaderna respektive eventuella kostnader för boende, omvårdnad m.m. Det finns tecken som tyder på att elever med likartade funktionshinder får olika stöd beroende på ekonomiska överväganden. Kommunernas ansvar för funktionshindrade elever Kommunerna är enligt skollagen (1985:1100) skyldiga att anordna grund- skola respektive särskola för alla skolpliktiga barn i kommunen. Kommu- nerna är också skyldiga att erbjuda i kommunen bosatta ungdomar utbild- ning i gymnasieskolan respektive gymnasiesärskolan. Flertalet funktions- hindrade elever får sin utbildning i kommunala skolor. Staten bidrar till verksamheten genom det generella statsbidraget till kommunerna. Skolhuvudmännen är enligt skollagen skyldiga att se till att barn med behov av särskilt stöd får det. För funktionshindrade elever kan det stödet ta sig många uttryck, t.ex. i form av särskilda hjälpmedel, särskilda lärarinsatser, elevvårdande insatser, specialanpassade lokaler eller anställning av sär- skilda elevassistenter. Från principen om det kommunala samlade ansvaret är vissa skolor un- dantagna, bl.a. de åtta statliga specialskolorna för framför allt döva och hörselskadade barn. Staten har också tagit på sig olika långt gående ansvar för döva, hörselskadade och svårt rörelsehindrade ungdomars gymnasieut- bildning samt för vissa särskolelever. Landstingen ansvarar för den pedagogiska hörselvården. En del av denna verksamhet utgör stöd till hörselskadade elever som motsvarar det stöd som SIH:s konsulenter ger till andra funktionshindrade grupper. skall enligt sin instruktion samverka med landstingens pedagogiska hörselvård när det gäller hörsel-skadade elever. Ett annat exempel där ansvaret är delat är hjälpmedelsförsörjningen. Landstingen och kommunerna har gemensamt ansvar för att funktionshind- rade får de hjälpmedel som de behöver för att klara den dagliga livsföringen, medan kommunerna ansvarar för att funktionshindrade elever har tillgång till pedagogiska hjälpmedel relaterade till skolsituationen. Statens ansvar för funktionshindrade elever Specialskolan är organiserad på fem regionskolor, med regionala upptag- ningsområden samt tre riksskolor med hela landet som upptagningsom- råde. Staten är huvudman för specialskolorna och svarar för kostnaderna för undervisning, elevhemsboende, hemresor m.m. För de elever som är inskrivna i specialskolan, betalar elevernas hemkommuner en fastställd avgift till staten. uppgår beloppet till per elev och läsår. Regionskolor finns i (Kristinaskolan), (Manilla- skolan), (Birgittaskolan), (Vänerskolan) och (Öster- vångsskolan). De tar emot döva och hörselskadade elever. Eleverna vid regionskolorna följer i huvudsak samma kursplaner som eleverna i grund- skolan. Vissa anpassningar görs bl.a. med anledning av elevernas funktions- hinder. För döva och hörselskadade elever i specialskolan är dessutom teckenspråk ett obligatoriskt ämne. Riksskolorna är Åsbackaskolan i , i och i . Åsbackaskolan tar emot döva och hörselskadade elever som också är utvecklingsstörda. tar emot döva eller hörsel- skadade elever med emotionella störningar samt hörande elever med grava språkstörningar. tar emot synskadade elever som också är döva, hörselskadade eller utvecklingsstörda. Undervisning vid och följer i huvudsak särskolans kursplaner. Styrelsen för respektive specialskola beslutar om inskrivning av elever i sin skola. Det finns tecken som tyder på att kriterierna för inskrivning varierar mellan skolorna, vilket leder till att elever med liknande behov behandlas olika. Vissa specialskolor anordnar också s.k. externa klasser på annan ort än den där specialskolan är förlagd. Frågan om specialskolornas ställning och organisation har behandlats vid ett flertal tillfällen under , bl.a. av Integrationsutred- ningen, Statskontoret, och . Någon mer genomgripande förändring av special-skolornas ställning har emellertid inte gjorts. Elever med autism eller autismliknande tillstånd har vid behov rätt till utbildning i särskolan. Döva autistiska barn borde därför enligt SIH:s uppfattning tillhöra Åsbackaskolans målgrupp. Eftersom Åsbackaskolan inte har ekonomiska förutsättningar för att ge elevgruppen den heldygns- och helårsomsorg som är önskvärd, har föreslagit att specialskolan får debitera elevens hemkommun för de merkostnader som uppstår för omvårdnad och boende utöver normalt skolår. Förslaget innebär ett avsteg från nu rådande principer. Specialskolorna har erbjudit sådana tjänster utöver den vanliga skoltiden. Riksgymnasier för döva, hörselskadade och svårt rörelsehindrade ungdo- mar kommun får enligt gymnasieförordningen (1992:394) anordna utbildning för döva ungdomar från hela landet liksom för ungdomar som på grund av språkstörning behöver insatser av samma slag som döva. Kom- munen anordnar också utbildning som bygger på muntlig kommunikation med tekniska hjälpmedel för hörselskadade ungdomar från hela landet. Verksamheten finansieras dels genom statligt stöd reglerat i avtal mellan kommun och staten, dels genom viss ersättning från elevernas hemkommuner till kommunen (s.k. interkommunal ersättning). Fyra kommuner (, , och ) anordnar enligt överenskommelse med staten s.k. Rh-anpassad gymnasieutbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar som behöver speciellt anpassad utbild- ning. Utbildningen finansieras dels genom särskilt statligt verksamhetsstöd, dels genom interkommunal ersättning. Den Rh-anpassade gymnasieutbild- ningen kompletteras med särskilda omvårdnadsinsatser i anslutning till utbildningen. Staten finansierar dessa omvårdnadsinsatser genom och de består av boende i elevhem, omvårdnad i boendet och habilitering. Huvudmän för omvårdnadsverksamheten vid de olika riksgymnasieorterna är , Stiftelsen , kommun samt . Bidrag till kostnader för resor till och från hemorten liksom för boendet på utbildningsorten kan elever vid dessa utbildningar få enligt förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan. Bidraget administreras av och ges för den del av kostnaderna för boende och resor som överstiger den förtidspension/det sjukbidrag som eleverna kan ha tillerkänts enligt lagen om allmän försäkring. Bidrag enligt denna förordning infördes och ersätter ett tidigare särskilt bidrag enligt förordningen (1987:406) om arbetsmarknadsut- bildning. , som har i uppdrag att utvärdera dessa utbildningar, kommer att avrapportera uppdraget. Särskoleutbildning med statligt verksamhetsstöd och i anordnar enligt överenskommelser med staten utbildning vid i respektive Salbohedskolan i för vissa utvecklingsstörda barn och ungdomar från hela landet. Vidare anordnar kommun enligt över- enskommelse med staten yrkesutbildning för hörselskadade utvecklings- störda ungdomar från hela landet. Verksamheten finansieras dels genom statligt stöd reglerat i avtalen, dels genom interkommunal ersättning. Elever i , sameskolan, specialskolan, särskolan och gymnasie- skolan skall utan kostnad ha tillgång till böcker, verktyg och andra hjälpme- del som behövs för en tidsenlig utbildning. Någon motsvarande reglering för elever i vuxenutbildning (komvux) eller vid folkhögskolor finns inte. Staten har åtagit sig att utveckla, framställa och distribuera läromedel för synskadade, rörelsehindrade, hörselskadade/döva och utvecklingsstörda elever. På uppdrag och mot ersättning anpassar även läromedel för synskadade inom vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning. Talboks- och (TPB) förser synskadade på högskolor och universitet med studielitteratur. Länsarbetsnämnderna kan ge bidrag enligt förordningen (1987:409) om bidrag till arbetshjälpmedel m.m. till kostnader för tal- och punktskriftslitteratur som synskadade behöver för att kunna delta i arbetsmarknadsutbildning. inrättades två nya statliga myndigheter, och i skolan (). En av huvuduppgifter är att utveckla och ansvara för en sammanhållen och samordnad uppföljning och utvärdering av all skolverk- samhet. Utvärderingen skall omfatta utbildningens resultat, organisation och kostnader. Syftet är att ge den samlade bild av skolverksamheten som behövs för att kunna bedöma vilka resultat som uppnås i de olika skolorna och ge underlag för beslut om förändringar. Uppföljningen och utvärderingen skall kompletteras av tillsyn. En annan huvuduppgift är att ta fram underlag och förslag till utveckling av skolan, t.ex. genom att fortlöpande utvärdera kursplanerna och genom att ge ut kommentar- och referensmaterial. har också ett visst ansvar för att forskning på området stimuleras samt att resultaten ges spridning. ansvar för att utveckla och utvärdera skolan liksom dess ansvar för tillsyn omfattar naturligtvis också funktionshindrade elever. Huvuduppgiften för är att ge hjälp och stöd till kommunerna för funk- tionshindrade elevers skolgång på hemorten. Verksamheten är uppdelad på huvudsakligen två områden. Det ena området är den specialpedagogiska konsulentorganisationen, som genom råd och stöd till kommunerna bidrar till att underlätta skolgången för elever med funktionshinder. Det andra området är framställning av läromedel för vissa elever med olika funktionshinder. är också central förvaltningsmyndighet för de åtta specialskolorna samt för Tomtebodaskolans resurscenter. Inom har gjorts en översyn av fördelningen av arbete, ansvar och kompetens mellan och samt mellan dessa myndigheter och . Översynen har presente- rats i en - styrning och stöd (Ds 1995:60). Nämn- den för vårdartjänst har till uppgift att förbättra förutsättningarna för utbildning och studier för unga och vuxna personer med funktionshinder samt att administrera och utveckla olika stöd som behövs i och omkring studiesitua- tionen. En viss del av stöden har kunnat utnyttjas för att anpassa folkhög- skolornas tekniska utrustning till personer med funktionshinder. Särskilda insatser för unga handikappade är en del av Arbetsmarknads- verkets reguljära verksamhet. Det är dels insatser för ungdomar med sjukbi- drag och förtidspension födda och senare, dels de särskilda insatser som ges till skolungdomar med handikapp i samverkan med skolan. Den specialpedagogiska konsulentorganisationen vid Konsulenternas stöd riktar sig dels till kommuner som har elever med synskada, rörelsehinder eller flerhandikapp samt synskadade förskolebarn, dels till kommuner som har vuxna dövblinda. Vad gäller stöd och rådgivning till döva och hörselskadade elever samverkar med landstingens hörselkonsulenter. Elever som har funktionsnedsättningar av medicinsk karaktär omfattas inte av det specialpedagogiska stödet. Konsulentresurserna fördelar sig ojämnt mellan handikappgrup- perna. Så har exempelvis ca 3 200 elever med rörelsehinder tillgång till 25 konsulenter medan ca 1 000 elever med synskada har 30 konsulenter. Samordnade utbildningsinsatser av regional art Staten finansierar också verksamheten vid de resurscenter som finns vid de rikstäckande specialskolorna (, och Åsback- askolan) samt vid resurscenter. Från anslaget A 8. Särskilda insatser på skolområdet fördelar statsbi- drag till kommuner för samordnade utbildningsinsatser av regional art för vissa handikappgrupper. Bland annat får vissa kommuner statligt stöd för att anordna särskilda undervisnings-grupper för t.ex. hörselskadade elever. Dessa elever tillhör i regel inte specialskolans målgrupp, men har behov av undervisning i mindre grupper och ibland även av en teckenspråkig miljö. Från samma anslag fördelar även medel till kommuner och regionala special-skolor för drift av kunskapscenter som inriktar sig på specialkunnande om rörelsehinder och hörselskador. Bidrag utgår också till landstingens regionala dataresurscentra (REDHA-centra) för data-pedagogiska insatser i anslutning till utprövning och ordination av datorhjälpmedel för elever med funktionshinder. I regleringsbrevet /96 har fått i uppdrag att precisera uppgifter och utvecklingsinriktning för resurscentren i syfte att effekti-visera och anpassa verksamheten efter såväl kommunernas som elevernas behov. Uppdraget skall redovisas . Kommittén skall först kartlägga samhällets nuvarande insatser för funk- tionshindrade elever i skolan samt beskriva hur dessa insatser tillgodoser deras behov av samhälligt stöd. Därefter skall kommittén analysera hur ansvaret skall fördelas mellan stat, kommun och landsting för utbildning av funktionshindrade elever och deras omvårdnad i anslutning till utbildningen. Analysen skall utgå från hur funktionshindrade elevers behov av utbildning och omvårdnad i anslutning till utbildningen bäst kan tillgodoses och utmynna i förslag till klara gränser för ansvar och finansiering.