sou · GMB3115d2 · 1999-01-01 00:00:00 — 15.För specificerat ackordsarbete bör en hemarbetandes lönenivå vara jämförbar med lön som en arbetstagare i arbetsgivarens företag erhåller eller, om det inte finns någon sådan arbetstagare, i ett annat företag i den berörda branschen eller regionen. 16.Hemarbetande bör erhålla kompensation för a)kostnader som uppkommer i samband med deras arbete, t.ex. sådana som hänför sig till användning av energi och vatten, kommunikationer och underhåll av maskiner och utrustning, samt b) den tid som går åt för underhåll av maskiner och utrustning, byte av verktyg, sortering, uppackning och nedpackning samt annat arbete av sådant slag. 17.1) Nationella lagar och föreskrifter om skydd av lön bör gälla hemarbetande. 2)Nationella lagar och föreskrifter bör säkerställa att avdrag sker enligt i förväg fast- ställda normer och bör skydda hemarbetande mot oberättigade avdrag för felaktigt arbete eller skadat material. 3)Hemarbetande bör betalas antingen vid leverans av varje avslutat arbete eller med jämna mellanrum av högst en månad. 18.I de fall då en mellanman anlitas, bör mellanmannen och arbetsgivaren vara solidariskt ansvariga för betalning av innestående lön till hemarbetande, i enlighet med nationell lagstiftning och praxis. SÄKERHET OCH HÄLSA I ARBETET 19.Den behöriga myndigheten bör säkerställa spridning av anvisningar angående de säkerhets- och hälsoföreskrifter och försiktighetsåtgärder som arbetsgivare och hem- arbetande skall iaktta. I mån av möjlighet bör dessa anvisningar översättas till språk som de hemarbetande förstår. 20.Arbetstgivare bör åläggas att a)informera hemarbetande om alla de risker som är kända eller borde vara kända för arbetsgivaren och som är förknippade med det arbete som ges till dem och om vilka försiktighetsåtgärder som bör vidtas samt, då det är lämpligt, ge dem nödvändig utbild- ning, b)se till att maskiner, verktyg eller annan utrustning, som tillhandahålls hemar- betande, förses med lämpliga skyddsanordningar och vidta skäliga åtgärder för att säkerställa att de underhålls på rätt sätt, och c)utan kostnader tillhandahålla hemarbetande all nödvändig personlig skydds- utrustning. 21.Hemarbetande bör åläggas att a)iaktta föreskrivna åtgärder i fråga om säkerhet och hälsa, b)ta skäligt ansvar för sin egen och de personers säkerhet och hälsa som kan påver- kas av deras handlingar eller försummelser i arbetet, innefattande korrekt användning av material, maskiner, verktyg och annan utrustning som ställs till deras förfogande. 22.1) En hemarbetande som vägrar att utföra arbete som han eller hon har rimlig anledning tro utgöra en överhängande eller allvarlig fara för hans eller hennes säkerhet och hälsa bör skyddas mot orättmätiga konsekvenser på ett sätt som är i överens- stämmelse med nationella förhållanden och praxis. Den hemarbetande bör utan dröjs- mål rapportera situationen till arbetsgivaren. 2) Vid överhängande eller allvarlig fara för en hemarbetandes, hans eller hennes familjs eller allmänhetens säkerhet eller hälsa, som konstaterats av en yrkesinspektör eller annan säkerhetsansvarig, bör en fortsättning av hemarbetet förbjudas till dess lämpliga åtgärder har vidtagits för att rätta till situationen. ARBETSTID, VILOPERIODER OCH LEDIGHET 23.Den tidsfrist som fastställs för ett uppdrag får inte vara så snäv att en hemarbetande fråntas möjligheten till dygnsvila och veckovila jämförbar med den som andra arbetstagare åtnjuter. 24.Nationella lagar och föreskrifter bör fastställa på vilka villkor hemarbetande bör ha rätt till lön under allmänna helgdagar, semestrar och sjukledighet på samma sätt som andra arbetstagare. SOCIAL TRYGGHET OCH SKYDD VID HAVANDESKAP OCH BARNSBÖRD 25.Hemarbetande bör ha rätt till social trygghet. Detta kan ordnas genom att a)utvidga gällande bestämmelser om social trygghet till att omfatta hemarbetande, b)anpassa sociala trygghetssystem så att de även omfattar hemarbetande, eller c)utveckla särskilda system eller fonder för hemarbetande. 26.Nationella lagar och föreskrifter avseende skydd vid havandeskap och barnsbörd bör gälla för hemarbetande. SKYDD VID UPPSÄGNING AV ANSTÄLLNINGSAVTAL Hemarbetande bör ha rätt till samma skydd som andra arbetstagare då anställ- ningsavtalet sägs upp. Den behöriga myndigheten bör säkerställa att det finns metoder för att lösa tvister mellan en hemarbetande och en arbetsgivare eller, i förekommande fall, en mellanman, som anlitas av arbetsgivaren. PROGRAM MED ANKNYTNING TILL HEMARBETE 1) Varje medlemsstat bör i samarbete med arbetsgivar- och arbetstagarorga- nisationer främja och stödja program som a)informerar hemarbetande om deras rättigheter och vilka former av stöd som finns för dem, b)ökar medvetenheten om frågor som berör hemarbete hos arbetsgivar- och arbets- tagarorganisationer, andra icke-statliga organisationer och allmänheten, c)underlättar organisering av hemarbetande i organisationer efter eget val, inne- fattande kooperativ, d)tillhandahåller utbildning för att förbättra hemarbetandes kompetens (innefattande icke-traditionella färdigheter, ledarskap och förhandlingsförmåga), produktivitet, sysselsättningsmöjligheter och inkomstförmåga, e)tillhandahåller utbildning som ges så nära arbetstagarnas hem som möjligt och inte kräver onödiga formella meriter, f)förbättrar hemarbetandes säkerhet och hälsa, t.ex. genom att underlätta deras till- gång till utrustning, verktyg, råmaterial och annat nödvändigt material som är säkra och av god kvalité, g)underlättar inrättandet av centra och nätverk för hemarbetande för att ge dem information och service samt minska deras isolering, h)underlättar tillgång till kredit, förbättring av bostaden och barnomsorg, samt i)främjar erkännande av hemarbete som meriterande arbetslivserfarenhet. 2)Hemarbetande på landsbygden bör garanteras tillgång till dessa program. 3)Särskilda program bör antas för att avskaffa barnarbete i hemarbete. Då det är praktiskt möjligt, bör information om rättigheter och skydd för hemarbe- tande och om arbetsgivares skyldigheter gentemot hemarbetande samt om de program som avses i punkt 29 lämnas på språk som hemarbetande förstår. Distansarbete i ett antal olika länder En undersökning, som gjordes av , visar att mellan 5 000 och 10 000 danskar distansarbetar hemifrån. Distansarbete definieras här som arbete som är baserat på IT och telekommunikation och som sker på avstånd från huvudarbets- platsen av arbetstiden . Undersökningen visar också att distansarbete främst är utbrett bland lärare, akademiker, ingenjörer, säljare och chefer, men även bland bankanställda och kontorsarbetare. Distansarbetets spridning syntes således främst vara begränsat till akademiker. (1998.) En annan undersökning företogs av Gallup, på uppdrag av forsknings- ministeriet. Här definierades distansarbete som hemarbete med hjälp av dator. Samman- lagt arbetade av männen minst eller mer hemma med dator. Enbart av kvinnorna arbetade hemma med dator minst . (SCB 1997.) Det är främst män mellan , akademiker och andra högutbildade samt ofta personer i chefspositioner som använder kommunikationsteknologi som arbetsredskap även i hemmet (HK 1996). De egna företagarna i har distansarbetat. Således finns det många dataassistenter, grafiker, journalister och advokater som arbetar som frilans och distansarbetar för flera arbetsgivare. Många danska verksamheter prövar också distansarbete som arbetsform. Exempel på dessa företag är , , Arbejdsskade- styrelsen och kommun. (HK 1996.) uppskattas vart fjärde företag i ha upprättat hemarbetsplatser. Inom den privata sektorn är dessa arbetsplatser främst genomförda inom marknadsförings- och försäljningsbranschen. De flesta hemarbetsplatser inom den offentliga sektorn finns emellertid primärt inom den offentliga administrations- och handläggningsverksam- heten. (1998.) genomfördes ett antal offentliga satsningar för att stödja kommunerna. Ett 60-tal telestugor uppfördes runtom i som ett led i att finna nya vägar för hur informations- och kommunikationsteknologi skulle kunna ge stöd till den lokala arbets- marknaden. Dessa telestugor finns visserligen inte kvar , men experimentet gav upphov till dagens satsningar på att ge långtidsarbetslösa människor IT-utbildning. (Telework 1997.) Ett flertal departement har visat intresse för distansarbete, exempelvis det danska miljö- departementet och . kallade samman en arbetsgrupp bestående av arbetsmarknadsparterna i för att utvärdera informationsteknologins betydelse för nya arbets- och anställ- Arbetsgruppen granskade också gällande lagstiftning, avtal och överens- kommelser i förhållande till distansarbete. (HK 1996.) Även har intresserat sig för distansarbete. Det nationella rådet för industriella skador, som ligger under det danska , genomförde ett distansarbetsprojekt /97 i syfte att utvärdera tekniska och organisato- riska frågor samt personalfrågor. På en avdelning fick hälften av de anställda ett kontor inrett i hemmet med möbler, ISDN-anslutning och övrig kontorsutrustning för att de skulle ha möjlighet att arbeta hemma . Detta sammanföll med en satsning på att fullständigt datorisera alla funktioner på kontoret. Utvärderingen av projektet visade att det var en lyckad satsning med ökad produktivitet och nöjda anställ- da. Troligen kommer projektet att utvidgas . (Telework 1997.) Den danska regeringen satte distansarbete i fokus i sin IT-handlingsplan . Ett av målen med handlingsplanen var att på försök pröva nya arbetsformer. Ett forskningsprojekt startade och skall pågå till 2000. Det heter Telearbejde og menneskelige ressourcer i arbejdslivet. Initiativtagare är facket tillsammans med och , och . Projektet syftar till att kartlägga möjligheter för distansarbete. Fördelar och nackdelar med ett ökat distansarbetande skall också klargöras genom projektet. (HK 1996.) På kommunala sidan kom arbetsgivare och facket överens om ett samarbets- projekt avseende distansarbete. Syftet var att kartlägga distansarbetets positiva och negativa konsekvenser med fokus på det administrativa arbetet i kommunkanslierna för att ge upphov till en lokal debatt om kommunernas personalpolitiska utvecklings- möjligheter. (1998.) I är de fackliga organisationerna välvilligt inställda till distansarbete så länge som det inte sker under tvång. Det betonas att distansarbete måste vara frivilligt och att det skall företas under ett anställningsförhållande. Det är mycket viktigt att anställ- ningen inte övergår till att bli ett uppdragsförhållande, eftersom det skulle medföra en förändring av distansarbetarens säkerhet och rättigheter gentemot arbetsgivaren. Det är arbetsgivaren som enligt fackföreningarnas mening skall stå för alla utgifter och sörja för säkerheten och arbetsmiljön på distansarbetsplatsen. Arbetsplatsen i hemmet skall uppfylla samma krav som finns på den normala kontorsarbetsplatsen t.ex. vad gäller arbetsmiljö. (HK 1996.) Det uttrycks också att det är viktigt att distansarbete enbart sker på del av arbetstid och att distansarbetarna skall ha samma möjligheter till karriär och utveckling som de övriga arbetstagarna (1998). som den fackliga rörelsen är drivande för att utvecklingen av teknologin skall gå framåt, vill facket motverka att den används för bortrationalisering av arbetsplatser. stället skall framväxten utnyttjas till att utveckla nya arbeten. Likaså vill inte fack- föreningarna att informationsteknologin används till onödig registrering och kontroll av arbetsplatserna. (HK 1996.) Arbetstagarorganisationerna har på flera sätt banat väg för ett ökat distansarbete. Man har gett ut handböcker och informationsblad om distansarbete och på så sätt belyst arbetsformen. Man har också i samarbete med bl.a. statliga verksamheter satt igång för- söksverksamheter med distansarbete. Forskningsprojekt och debatter om distansarbete har också ordnats. (HK 1996.) Arbetsgivarna i uppfattar distansarbete som någonting positivt. De ser arbets- formen som en möjlighet att öka vinsten i företaget. är det en möjlighet för dem att föra en attraktiv och flexibel personalpolitik; personal kan fortsätta att arbeta på företaget även om de byter bostadsort. Distansarbetet ökar även det geografiska rekryte- ringsområdet. Arbetsgivarna räknar också med att den nya arbetsformen skall kunna gynna äldre och handikappade arbetstagare. De äldre kan i högre grad stanna kvar i företaget om de arbetar hemma utan att det innebär samma kostnad för arbetsgivaren som om de skulle vara kvar på kontoret. De som har ett fysiskt handikapp skall lättare kunna få och även behålla ett arbete genom distansarbetsmöjligheten. (1997.) Det finns studier som visar att produktiviteten hos arbetstagare ökar när de börjar arbeta på distans. Siffrorna visar en ökning på , och detta tillsammans med insparade pengar på minskade kontorsytor är en drivkraft för arbetsgivare att införa distansarbete. (HK 1996.) I den danska debatten finns således en bred gemensam uppfattning om att distansarbete skall vara ett alternativ till den traditionella arbetsformen. Både den danska regeringen och arbetsmarknadens parter anser det. På många håll utreds och analyseras distans- arbetsformen för att ge underlag för kommande ramavtal på olika områden (Arbejds- ministeriet 1998). Medierna har också bidragit till att öka intresset för distansarbete genom att ge ämnet stor plats i debatten. Likaså har antalet informella uppgörelser som gör det möjligt för de anställda att arbeta från hemmet ökat. Dessa överenskommelser har gett upphov till både ett ökat antal rapporter om distansarbete från arbetsmarknads- organisationerna och ökad diskussion om behovet av ett klargörande av hur vissa juridiska frågor skall tillämpas på distansarbete. Ett resultat av detta är t.ex. att skatte- plikten för anställda som har en dator för hemmabruk, betald av arbetsgivaren, har avskaffats. (Telework 1997.) Arbetsgivarna är visserligen positiva till distansarbete, men de inser att det har sina nackdelar. Distansarbete för med sig större utgifter i form av omkostnader för att inreda arbetsrum i de anställdas bostäder. Likaså anser arbetsgivarna att de anställda genom distansarbete får en svagare anknytning till verksamheten som kan leda till en minskad lojalitet gentemot företaget. De uppfattar också att säkerheten kan sättas på spel då känsligt material skickas fram och tillbaka mellan huvudarbetsplatsen och distans- arbetsplatsen. (1997.) Arbetsgivarna vill endast införa distansarbete med en särskild dansk modell. I har de flesta företag en positiv verksamhetskultur som innebär att stora resurser satsas på att ge de anställda en positiv anknytning till verksamheten, vilket i sin tur skall ge mer motiverade och produktiva medarbetare. Denna satsning skulle inte fungera om de anställda i stor utsträckning distansarbetade från bostaden. Därför vill företagen enbart stödja distansarbete i en mindre utsträckning, så att de anställda behåller den nära anknytningen till företaget. Det bör högst röra sig eller möjli- gen om det behövs för att färdigställa en rapport eller analys. (Teknolo- girådet 1997.) ,AGSTIFTNING OCH AVTAL Distansarbete är inte alls reglerat i någon arbetsrättslig lagstiftning i . Arbetsmiljölagen tar inte heller sikte på distansarbete. Lagen ställer krav på förhållandena på arbetsplatsen, men innehåller inga riktlinjer för arbete i hemmet. Det danska arbejdstilsynet kan därför inte granska en arbetsplats som är inrättad i hemmet. Lagen om arbetsskadeförsäkring täcker däremot de flesta former av distansarbete. Den sociala skyddslagstiftningen i sin tur bygger på att arbetstagaren måste ha sin hemvist i . De flesta distansarbetare uppfyller detta krav och omfattas därmed av social- lagstiftningen. (HK 1996 och Pennings 1996.) Distansarbete finns reglerat i ramavtal på tre områden. På en rad andra områden har avtal ingåtts som ansluter sig till dessa ramavtal. Många fackförbund och arbets- givarorganisationer håller på att utarbeta framtidens överenskommelser på området. En miljon arbetstagare skall ha möjlighet att omfattas av ramavtalen. (Arbejds- ministeriet 1998 och LO 1998.) Även om antalet distansarbetare är mycket lågt i tror man att antalet kommer att öka (EIRR 1996). Troligen kan detta underlättas av att datoranvändningen är hög både i företagen och i hemmen. Dessutom finns ett modernt telekommunikationsnätverk (Telework 1997). Distansarbete ingår också i försöksprojekt på många arbetsplatser och finns även med som en del av personalpolitiken i flertalet företag, vilket tyder på att antalet distansarbetare kommer att öka (1998). Flera undersökningar har försökt att kartlägga den framtida potentialen för distansarbete. Det danska Forsknings- och anger att ca 250 000 anställda i skulle kunna arbeta hemifrån två eller . Det danska transportrådet uppger en något lägre siffra: mellan 56 000 och 211 000 anställda uppskattas kunna distansarbeta 1–. (Telework 1997.) I en gjord för forskningsministeriet svarade av de tillfrågade att de gärna skulle vilja arbeta 1–hemma med hjälp av en dator (1998). I en analys av antalet potentiella hemmabaserade distansarbetsplatser i värde- rades det möjliga antalet distansarbetsplatser till en kvarts miljon under ett tioårs- perspektiv. Däremot uppskattas det inte ske någon nämnvärd utbredning de närmaste 2–3 åren. Tillväxten av distansarbete hemifrån förväntas också främst ske bland höginkomsttagare inom offentlig administration och undervisning samt inom finans- och försäkringsbranschen. Distansarbete förväntas erbjudas endast utvalda medarbetare och är alltså inte något som alla anställda generellt kommer att kunna utnyttja. (/S.) Ytterligare en uppskattning gjordes 1997. uppskattades maximumpotentialen ligga på av den danska arbetskraf- ten, motsvarande 211 000 distansarbetsplatser. Minimumutvecklingen ansågs ligga på lite dvs. ca 55 000 distansarbetsplatser. (1998.) I en studie gjord vid på uppdrag av det finska arbetsmarknads- departementet 1994/95 uppskattades antalet arbetstagare som på något sätt distans- arbetade till av arbetskraften. Detta motsvarar ungefär 150 000 arbetstagare. En distansarbetare definierades som en anställd som arbetar utanför arbets- givarens inrättning minst och då använder sig av modern informationsteknologi. Av dessa 150 000 distansarbetare arbetade ungefär 100 000 på distans minst (vilket motsvarar av alla arbetstagare i ). Anställda som arbetar övertid eller tar uppdrag utanför den ordinarie arbets- tiden och gör detta på distans från arbetsplatsen faller inte innanför definitionen. Var tionde finsk arbetstagare gör dock detta. (EIRR 1996 och Luukinen 1996.) En typisk distansarbetare är en man i den högre inkomstklassen med akademisk examen. Tre av fyra distansarbetare i är män. av distansarbetarna är högre tjänstemän. Vanligtvis är en distansarbetare anställd inom det tekniska området. (Luukinen 1996.) 1994 togs ett initiativ för att hjälpa den arbetslösa lokalbefolkningen i . Detta s.k. taitoverkko är ett samverkande för flexibelt arbete. hade projektet utvidgats till att omfatta 60 professionella arbetstagare som arbetar flexibelt. lades ett program fram för att undersöka lämpligheten i att använda sig av distansarbete som ett verktyg i den regionala och ekonomiska politiken, det s.k. natio- nella distansarbetsutvecklingsprogrammet. Programmet hade utarbetats av den rådgi- vande kommittén för landsbygdspolitik i . Man föreslog bl.a. att den offentliga sektorn skulle uppmuntras att införa distansarbete, att både lokala och nationella projekt för att stödja distansarbete skulle startas och även att en kampanj som tar sikte på distansarbete för handikappade borde initieras. Vissa förslag har införlivats och andra har det inte. (Luukinen 1996.) Många regionala initiativ för att utveckla distansarbetet har fått statligt stöd. Bland annat har flera telestugor uppstått på detta sätt, t.ex. i norra och i skärgården utanför Åbo. finns ungefär 40 telestugor i och även en förening för dem, FITEC () som i och för sig inte är speciellt aktiv. Det finns vidare en samarbetsgrupp om distansarbete som består av representanter från vissa departement, universitet och från Sonera (finska telebolaget) samt förbundet av lokala myndigheter. Däremot finns det ingen förening för distansarbetare, men likväl ett forum för flexibelt arbete liksom ovannämnda samarbete mellan telestugorna i . Det finns fem grupper på den finska marknaden som är intresserade av distansarbete. Dessa sägs vara för det första den offentliga sektorn. Här eftersträvas regional och utveckling, minskad arbetslöshet och ökad arbetslivskvalitet. För det andra är offentliga företag också intresserade, där distansarbete är kopplat till utvecklingen av infrastrukturen. För det tredje har utbildnings- och forskningsinrättningar visat engage- mang, dels eftersom distansarbete är ett aktuellt ämne för forskningen, dels för att hög- skolor och universitet siktar på att gynna lokala och regionala entreprenörskap. Privata företag är för det fjärde intresserade av distansarbete för att själva uppnå ökad produkti- vitet och spara pengar. Slutligen är även en grupp bestående av organisationer, enskilda distansarbetare och telestugor naturligtvis engagerade i distansarbete. (Luukinen 1996.) I har distansarbetarna en ganska stark ställning på arbetsmarknaden. Detta kan i sig fungera som en drivkraft, särskilt med tanke på att de flesta distansarbetare är personer som är eftertraktade på arbetsmarknaden (Luukinen 1996). Kunskapen om distansarbete bland den finska befolkningen är mycket hög jämfört med resten av . Tre av fyra arbetstagare i har hört talas om distansarbete i medier av något slag. Hälften av dem har diskuterat distansarbete med någon annan, t.ex. vänner och arbetskamrater. Inte bara kunskapen om distansarbete utan också intres- set är högt. av alla arbetstagare är intresserade av att förlägga större delen av arbetstiden till hemmet. anser att åtminstone en arbetsdag borde ske utanför kontoret. Var tredje arbetstagare är villig att arbeta från en grann- skapscentral eller liknande. Ytterligare något som banar väg för distansarbete är att all information om distansarbete har varit positiv både för arbetstagare och arbets- givare. Distansarbete ses därför av de flesta som ett positivt fenomen. (Luukinen 1996.) De finska företagen har varit en stark drivkraft för distansarbetets utbred- ning. Den ekonomiska konjunkturnedgången, den ökade konkurrensen, behovet av nya teknologier samt internationaliseringen anses ha bidragit till att företagen fått upp intresset för distansarbetet. Distansarbete har använts av dem som en affärsstrategi och som en bonus i personalpolitiken för att bl.a. uppnå ökad produktivitet och effektivitet samt ökad arbetsmotivation hos de anställda. (Luukinen 1996.) -OBILTELEFONER OCH )NTERNETANSLUTNING är ett av de länder som har högst användning av mobiltelefoner i världen. Tack vare den stora användningen av mobiltelefoner har fler och fler anställda börjat arbeta både på distans och mobilt, och det har blivit en större geografisk spridning på arbetskraften. är också bland dem som har högst frekvens i världen av datorer uppkopplade till Internet. Troligen beror det på att Internet är billigt och lätt att skaffa för både företag och privatpersoner. Detta tillsammans med vanan att använda engelska har underlättat företagandet i . 1995 var av arbetskraften sysselsatt med arbete som hade anknytning till information. De största företagen inom denna sektor svarade för av alla nya arbeten. (Telework 1997.) Det verkar inte som om de fackliga organisationerna lägger något hinder i vägen för distansarbetet. Varken arbetsgivar- eller arbetstagarorganisationerna i ser dis- tansarbete som något negativt (Luukinen 1996). Däremot skiljer sig deras uppfattningar åt om hur det skall regleras. Arbetsgivarorganisationerna vill inte se någon lagreglering av distansarbete utan anser att det kan regleras på ett tillfredsställande sätt genom kollektivavtal.