sou · GMB331 · 1999-01-01 00:00:00 — Vi anser att barn och ungdomar med annat modersmål än svenska bör uppmuntras att utveckla detta parallellt med att de tillägnar sig svenska språket, och att de skall erbjudas modersmålsundervisning av god kva- litet. Goda kunskaper i svenska är den väsentligaste förutsättningen för att barn och ungdomar med invandrarbakgrund skall lyckas väl med sin skolgång, och senare i arbetslivet. Vi anser det därför väsentligt att stimulera och utveckla kunskaperna i svenska. För- skolesatsningar, inte minst för de barn som står utanför barnomsor- gen, och kvalitativa satsningar på svenska som andraspråk bör stå på dagordningen. Vi anser att det är positivt att hälsofrågorna för barn och familjer i flyktingsituation nu uppmärksammas mer. Vi vill understryka att långa handläggnings- och vistelsetider då familjer söker uppehållstillstånd utgör uppenbara hälsorisker, inte minst för barnen. Vi anser att resurser och kompetens bör koncentreras till den inledande fasen av asylpro- cessen. Vi anser också att utredande handläggare bör ha kvalificerad barnkompetens. 126 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA (¤LSOBEFR¤MJANDE INSATSER F¶R FLYKTINGBARN En allsidig hälsoundersökning, som också ser till barnets psykiska hälsa, bör ingå i kommunernas introduktionsprogram. Vi anser att detta bör ske i samverkan mellan kommun, barnhälsovård/barnmedicinsk mottagning och barn- och ungdomspsykiatri. Det är väsentligt att ta upp ordentlig anamnes av föräldrarna samt att tala med barnet själv. Man bör undvika att psykiatrisera problem som är förväntade och kan lösas inom det normala sociala nätverket. Barnhälsovården är en viktig generell och icke-hotfull resurs, och dess roll för flyktingfamiljerna skulle kunna stärkas ytterligare. Barn och föräldrar bör kunna erbjudas det vanliga barnhälsovårdspaketet "retrospektivt", om man anländer då barnet är exempelvis . Därige- nom skapas förutsättningar för en förtroendefull kontakt med BVC, som kan innebära att hälsoproblem uppmärksammas och tas om hand på ett tidigt stadium. Vi föreslår därför sjukvårdshuvudmännen att er- bjuda flyktingfamiljer med förskolebarn en serie hälsokontroller inom ramen för barnhälsovården, för att i lugn takt genomföra vaccinations- program och de vanliga screeningundersökningarna samt ge stöd i för- äldraskapet och etablera kontakt med familjen. "Den goda förskolan" skall erbjuda barnet en hanterlig miljö, där det kan känna sig tryggt och bekräftat. Kommunikati on, språk och interkulturellt utbyte på barnens villkor står på dagordningen. Verksamheten måste bygga på respekt för familjens behov i mötet med förskolan. Kamratrelationer är av avgörande betydelse för barnets psykiska hälsa och positiva utveckling i . De olika verksamheterna bör uppmärksamma hur man kan underlätta för barnet att skapa kamratre- lationer, exempelvis i skola, fritids, kollo. Basverksamheterna – framförallt i förskola och skola men också inom barnhälsovården – bör ha beredskap att lyssna på barnets egen berättelse. Att berätta är ett sätt att närma sig och organisera inre upp- levelser till en sammanhängande berättelse, upplevelser som annars riskerar förbli kaotiskt fragmentiserade och smärtsamma. Det är också ett sätt att göra sig synlig och få bekräftelse från omgivningen. Att forma berättelsen och att möta en mottagare befrämjar psykisk hälsa. En sådan lyhördhet bör prägla inte bara förskola utan också skola, barnhälsovården och andra som möter barnet. Pedagogiken bör alltså utformas så att barnen uppmuntras att uttrycka sig i ord och bild och att forma "sin" berättelse. )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 127 Ett mycket viktigt arbete görs för flyktingbarnen och deras familjer inom ramen för frivillig verksamhet. Invandrarorganisationer, Röda Korset, m.fl. gör stora och betydelsefulla stödinsatser runtom i landet. I regeringens proposition om integrationspolitiken (1997/98:16) framhålls att folkrörelserna framgent bör få spela en vik- tigare roll i den kommunala introduktionen. Vi instämmer i detta. 5PPDRAG TILL DEN NYA INTEGRATIONSMYNDIGHETEN Vi föreslår att regeringen ger den nya integrationsmyndigheten i sär- skilt uppdrag att i dialog med kommunerna aktivt verka för att intro- duktionsprogrammen utformas så att de säkerställer barns och ungdo- mars deltagande i förskola och skola och andra åtgärder inom ramen för kommunens ansvar, samt tillgodoser barns och ungdomars behov av hälsovård och rehabilitering och ger stöd i föräldraskapet. 4.5Förebyggande verksamhet – särskilt utsatta grupper 6¥R BED¶MNING Stöd i föräldraskapet är alltid ett stöd även för bar- nen. Verksamheter som erbjuder föräldrautbildning bör ha möjlighet att i vissa fall anpassa denna till föräldrar som är i behov av särskilt stöd. Verksamheter som behandlar eller ger stöd till vuxna (alkohol- rådgivningar, vuxenpsykiatriska mottagningar m.fl.) bör erbjuda möjligheter till dem som är föräldrar att samtala kring föräldra- skapet. Stödet bör omfatta båda föräldrarna, alltså även förälder som inte missbrukar och/eller har psykiska funktionshinder. 6¥RA F¶RSLAG När en förälder vårdas eller söker hjälp för sitt missbruk eller sina psykiska funktionshinder eller när en förälder är svårt sjuk eller skadad eller när en förälder plötsligt dör, skall särskilt beaktas barnets behov av information, råd och stöd. Stödet till barnen kan organiseras på olika sätt. Den verksamhet där för- äldern söker hjälp får ansvaret att förhöra sig om barnets behov och att ansvara för att rådgivning/stöd kommer till stånd. Vi föreslår att bestämmelser om detta införs i hälso och sjukvårdslagen, åliggande- lagen och i socialtjänstlagen. Vi föreslår vidare att en hänvisning till 71 § socialtjänstlagen införs i hälso- och sjukvårdslagen och åliggandelagen för att tydlig- 128 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA göra ansvaret att genast anmäla misstankar om att ett barn kan be- höva skydd. Barn har rätt till omvårdnad, tr ygghet och en god fostran. Barn skall behandlas med aktning för sin person och egenart. Föräldrarna har hu- vudansvaret för vård och fostran av sina barn enligt . Samhället skall stödja och komplettera föräldrarna i deras uppgift att ge barnen goda och trygga uppväxtvillkor. Om föräldrar av en eller annan orsak brister i sitt föräldraskap utgör detta en särskild risk för barnets psykiska hälsa och utveckling. I vårt uppdrag ingår att överväga och föreslå insatser för att före- bygga uppkomsten av psykiska problem och för att föreb ygga att psy- kiska problem om de väl har uppstått, inte fördjupas och befästs. Vi vill rikta uppmärksamhet på några särskilt sårbara riskgrupper som i många sammanhang identifierats som "barn i behov av särskilt stöd" och där samhället ännu inte enligt vår mening tar sitt fulla ansvar att tidigt iden- tifiera barnen och att i samarbete mellan myndigheter se till att barnen får stöd och hjälp. Hit hör barn till missbrukare, barn till psykiskt funk- tionshindrade och i vissa fall barn till allvarligt sjuka. I detta avsnitt diskuteras på vilket sätt samhället bättre än kan ta ansvar för och stödja särskilt utsatta barn. Även barn som lever i fa- miljer där våld och övergrepp förekommer mellan de vuxna samt barn vars föräldrar är förståndshandikappade behandlas kort i detta avsnitt. 4.5.1Barn till missbrukande föräldrar Livet i en alkoholistfamilj brukar beskrivas som kaotiskt och oförut- sägbart. De som arbetar med missbrukarfamiljer säger att det finns tre outtalade lagar som styr livet i familjen: tala inte om det verkliga pro- blemet, lita inte på någon, känn inte efter. I har av alla barn föräldrar som missbrukar alkohol (Alkoholpolitiska kommissionen 1994). Dessa barn kallas ofta "de glömda barnen". Missbruk i familjen leder till att båda föräldrarna, även den som inte missbrukar, har svårigheter att vara bra föräldrar. Ett aktivt missbruk hindrar ett normalt samspel mellan föräldern och bar- net. I perioderna däremellan hindrar det dåliga samvetet hos föräldern ett bra samspel med barnet/den unge. Den nyktre föräldern har oftast fullt upp med att till varje pris skydda familjehemligheten och har där- för inte tid och energi för barnen (bl.a. Alkoholpolitiska kommissionen 1994). Många föräldrar i familjer med missbruk är själva barn till missbru- kare. De saknar därmed modeller för ett tillfredsställande föräldraskap )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 129 och de bär med sig sina egna svåra upplevelser från barndomen. Bris- ten på socialt nätverk och familjehemligheten kring missbruket försvå- rar möjligheterna att få och ta emot hjälp och stöd i föräldraskapet. Si- tuationen i hemmet kan självfallet variera stort. Givetvis finns t.ex. stora variationer när det gäller relationerna mellan de vuxna, före- komsten av våld, kontakten mellan föräldrar och barn och förmågan hos föräldrar att trots problem ta hand om barnen och ordna för barnen av missbruk. Många barn till missbrukare har dock senare i livet beskrivit sin förlorade barndom och de svårigheter och konflikter det inneburit att ha haft ett vuxenansvar för sin missbrukande förälder och sina syskon. Berättelserna handlar om en ständig kamp för att förmå föräldern att sluta dricka, upplevelsen av att kastas mellan hopp och förtvivlan när föräldern slutat dricka och sedan återfallit, stressen av att försöka skyd- da familjen från utomstående inblickar, skammen och skuldkänslorna över att inte alltid hantera situationen. Utöver detta tillkommer ständiga gräl inom familjen, isolering – även inom familjen – och inte sällan förekommer våld och kränkningar av olika slag. Många undersökningar visar att barn till missbrukare har symtom som störande beteende, ångest och depression. De utvecklar dålig självkänsla, det går dåligt för dem i skolan och de lider allmänt av stress, skam och skuldkänslor som i sin tur leder till anpassningsproblem. Många utvecklar tidigt ett eget missbruk. Givetvis får inte alla barn till missbrukare bestående men. Huruvida skador kommer att framträda sammanhänger bl.a. i hög grad med barnets förmåga och möjligheter att knyta positiva kontakter med människor utanför familjen. Rädslan att bli ifrågasatt som förälder eller att barnen skall omhän- dertas är ett mycket effektivt hinder att söka hjälp. Föräldrar i familjer med missbruk blir därmed mycket ensamma i sitt föräldraskap (bl.a. Alkoholpolitiska kommissionen 1994). Av tradition har verksamheter för missbruksvård och vuxenpsykiatri behandlat missbrukare utan att på allvar beröra föräldraskapet och barnens situation. Föräldern kan förneka missbrukets konsekvenser för barnen. Även förälderns be- handlare kan förneka missbrukets konsekvenser för barnen. Det kan bero på brister i kunskaper om hur missbruket påverkar samspelet barn – föräldrar, men det kan också bero på att behandlaren är rädd för att förlora behandlingskontakten genom att fråga om barnen, eller helt en- kelt på att behandlaren inte vågar/vill se barn fara illa därför att han/hon inte vet hur i så fall agera. 130 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA )NSATSER F¶R BARN TILL MISSBRUKARE Den första gruppverksamheten för barn till missbrukare och grupple- darutbildning startade vid Vändpunkten i . Ar- betssättet vid Vändpunkten är inspirerat av Minnesotamodellen som bygger på ett tolvstegsprogram som utformats av A nonyma Alko- holister (AA) i . När gjorde en kartläggning av omfattningen av verksamheter för barn fanns det 10 grupp- verksamheter i landet som omfattade totalt ca 140 barn (1993:18). Tonårsgruppen ingick inte i kartläggningen. Kunskapsbrist om barns utsatthet hos personal som arbetar med missbrukare har påtalats från olika håll. Personal har ofta otillräckliga kunskaper om missbrukets konsekvenser för barnen, om barnens reak- tioner samt om hur man kan samtala med barn om alkohol och om al- koholproblem i familjen. De som har goda kunskaper, upptäcker fler barn och har beredskap att på ett kraftfullt sätt ingripa (Alkoholpoli- tiska kommissionen 1994 och Kommun-Aktuellt, ). Trots att det fortfarande finns kunskapsbrister kan man säga att de lärdomar och den erfarenhet som finns från forskning och praktik om konsekvenserna för barn vid missbruk i familjen, lett till utbildning av personal och utbyggnad av verksamheter som riktar sig till barn och ungdom. fanns det, enligt en kartläggning som gjort, närmare 80 verksamheter för barn och ungdomar mellan . Ytterligare drygt 20 verksamheter var under planering i landet (). De som leder gruppverksamheter har med få undantag genomgått en eller flera gruppledarutbildningar. De erfarenheter av gruppverksamheter som redovisats i Folkhälsoinsti- tutets kartläggning är undantagslöst positiva. Såväl gruppledare som andra som kommit i kontakt med verksamheterna anser att insatsen uppnår målet att ge barnen stöd och hjälp både i den aktuella situatio- nen och i ett längre perspektiv (). Trots att barnens situation uppmärksammas mer än tidigare är det uppenbart att vuxenperspektivet fortfarande ofta dominerar. Många stödgruppsverksamheter för barn till missbrukare har t.ex. alltjämt svårt att rekrytera barn till grupperna, vilket till stor del anses bero på svårig- heten att få den personal som arbetar med missbrukaren att se barnens behov. Omvänt är det kö till stödgrupper på orter där missbruksenhe- terna också arbetar aktivt och medvetet med barnens behov (). )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 131 4.5.2Barn till psykiskt sjuka/funktionshindrade föräldrar Flera studier kring barn till psykiskt funktionshindrade visar att barn till allvarligt psykiskt funktionshindrade löper en förhöjd risk för störd psykosocial utveckling och för att utveckla egen psykopatologi under uppväxtåren eller i vuxen ålder. I en litteraturgenomgång som gjort för Socialsty- relsens räkning framgår bl.a. att barn till schizofrena föräldrar löper en väsentligt förhöjd risk att själva utveckla schizofreni och annan psyko- patologi, i synnerhet affektiva störningar. Avvikelser i det tidiga sam- spelet mellan schizofrena mödrar och deras barn har påvisats. Många barn som senare kommit att utveckla schizofreni, har visat neuropsy- kologiska avvikelser, uppmärksamhetssvårigheter och psykosociala problem under – eller strax före – adolescensen. Det finns starka belägg för att familjesituationen under uppväxten hänger samman med risken för att senare bli schizofren (1996). En mängd studier har funnit att barn till deprimerade föräldrar visar generella anpassningsproblem i större utsträckning än andra barn och risken för dem att bli kliniskt deprimerade är väsentligt förhöjd. För- höjd risk för depression hos barn till deprimerade föräldrar har också påvisats i icke-kliniska sammanhang (1996). I många studier kring barn till deprimerade föräldrar har man funnit ökade psykosociala svårigheter, dysfunktionella familjemönster och negativa föräldraattity- der. Därtill kan antas att barnen är mer sårbara eftersom den ärftliga komponenten vid förstämningssyndrom är stark. Flera författare upp- manar enligt till ökad uppmärksamhet på att barn till föräldrar med förstämningssyndrom löper förhöjd risk för anpassningssvårig- heter och egentlig depression. Psykisk störning hos föräldrar medföljs ofta av annan psykosocial påfrestning för barnet. Flera forskare har visat att allvarligt psykiskt funktionshindrade har ett starkt begränsat kontaktnät och lever mer el- ler mindre isolerat. En mängd studier har påvisat ökad förekomst av samlevnadsproblem och osämja mellan föräldrarna, skilsmässa, ensam- föräldraskap och dysfunktionella familjemönster i övrigt bland psykiskt funktionshindrade föräldrar. har i litteraturgenomgången inte hittat systematiska studier kring barn till föräldrar med andra specifika syndrom än schizofreni och förstämningssyndrom. 132 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA Varken för patienter som tas in i slutenvård eller för dem som besöker öppenvårdsmottagningar inom vuxenpsykiatrin finns uppgifter om pa- tienten har minderåriga barn. I begränsad omfattning kan det finnas statistik vid en viss klinik eller ett visst sjukvårdsområde men nationell statistik saknas. Det har gjorts ett antal undersökningar och inventeringar av hur många patienter inom psykiatrin som har minderåriga barn. Det har rört sig om av alla patienter (bl.a. 1996, art.). Utifrån dessa begränsade undersökningar är det dock svårt att dra slutsatser kring hur många föräldrar och barn det kan röra sig om totalt i landet. I ett projekt /97, vars syfte var att öka kunskaperna om psykiska sjukdomars inverkan på föräldrars omsorgsförmåga och om konsekvenserna för barnen, har granskat hur social- tjänsten och vuxenpsykiatrin arbetar med familjer där någon av föräld- rarna är psykiskt handikappad. Man har granskat akter och journaler samt inhämtat information via enkäter och intervjuer. har ett särskilt ansvar för att barn som behöver det får skydd, hjälp och stöd. För att skall kunna fullgöra sin skyldighet finns en bestämmelse om anmälningsskyldighet i social- tjänstlagen (71 §) enligt vilken myndigheter vars verksamhet rör barn och unga samt myndigheter inom hälso- och sjukvården och social- tjänsten, liksom var och en som arbetar inom sådana myndigheter har skyldighet att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att behöver in- gripa till en underårigs skydd. undersökning visar att vuxenpsykiatrin sällan an- mäler till enligt 71 § socialtjänstlagen. Detta gäller i syn- nerhet öppenvården. Benägenheten att anmäla/inte anmäla hänger ihop med vuxenpsykiatrins inställning till sin roll och sitt ansvar och även med vårdideologin (1998, Drejhammar, personlig kom- munikation). När det gäller stöd till anhöriga till psykiskt sjuka har ett statligt bidrag på anslagits inom ramen för genomförandet av psykiatrireformen. Anslaget skall användas till att, i samverkan med de anhörigas intresseorganisationer, b ygga upp nätverk kring den psykiskt handikappade patienten (prop. 1993/94:218). En genomgång av ett antal ansökningar som beviljats medel visar att av ett sjuttiotal projekt )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 133 är det endast två som även riktar sig till barnen (1996). Det första projektet innehåller anhörigutbildningar bl.a. med barn- och sys- kongrupper och drivs av för Schizofreni i , det andra projektet, "Barn till psykiskt sjuka föräldrar" (Källan), som presenteras lite närmare nedan, drivs av Riks-IFS i . Källan är en gruppverksamhet för barn med psykiskt sjuka föräldrar inom ett sjukvårdsområde i . Programmet har en pedagogisk inriktning med psykoterapeutiska inslag. Verksamheten vänder sig till barn och ungdomar mellan , som har en förälder med en all- varlig och långvarig psykisk sjukdom/psykiskt handikapp. Syftet med verksamheten är bl.a. att låta barnen träffa andra barn och upptäcka att de inte är ensamma i sin situation och att hjälpa barnen att se till sina egna behov. Andra syften är att ge barnen kunskaper om psykiska sjuk- domar och handikapp, att hjälpa barnen att förstå varför mamma eller pappa uppträder konstigt. Barnen lär sig att det inte är någons fel att föräldern är sjuk och inte minst viktigt, att de inte kan ta ansvar för föräldern (Waltré och 1995). En liknande verksamhet för barn och ungdomar är det s.k. Barn- projektet som är ett samarbetsprojekt mellan ungdoms- byrå och Forsknings- och utvecklingsverksamheten för psykiatrin i Västra sjukvårdsområde. Syftet med detta projekt är att öka kunskaperna om barn till föräldrar med svåra psykiska problem och att utveckla metoder för att hjälpa och stödja barn och föräldrar (1996). Grupper för anhöriga i form av studiecirklar förekommer inom den slutna psykiatriska vården. Där får anhöriga möjligheter till information och diskussion i frågor som berör behandling, medicinering, lagstiftning m.m. I dessa grupper deltar sällan barn (1998, Drejhammar, personlig kommunikation). Olika gruppverksamheter för anhöriga arrangeras också av intresse- föreningar och patientföreningar som ningar för schizofreni i (Riks-IFS) och dess lokalföreningar (IFS) samt Mental Hälsa (RSMH). Vid läns- och regionspsykiatriska kliniken vid i finns en särskild enhet för patienter som har gjort självmords- försök. Till enheten är knuten en verksamhet som syftar till att stödja patientens närstående efter ett självmord. Vid barn- och ungdomspsy- kiatriska kliniken i finns ett kris- och konsultteam som samar- betar med vuxenpsykiatrin kring de patienter som läggs in på suiciden- hetens avdelning i samband med självmordsförsök. Syftet med teamets arbete är att underlätta för barnen i dessa familjer att förstå vad som händer, att kunna sätta ord på det, att kunna uttrycka sina känslor m.m. 134 )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 4.5.3Barn till föräldrar med svår kroppslig sjukdom Ytterligare en grupp barn och ungdomar som har behov av information, råd och stöd, är de barn och ungdomar vars föräldrar drabbats av svår kroppssjukdom. Den sjuke vuxne står i centrum för uppmärksamheten, också inom familjens eget nätverk. Barnen riskerar lämnas ensamma med sin oro, sina otillfredsställda behov och sina frågor, och upplever på så vis ett dubbelt svek från vuxenvärlden. Det vanliga tycks vara att barn lämnas utanför då sjukvårdspersonal informerar om sjukdom, behandling och en negativ prognos. Enligt en undersökning av kuratorerna finns hos många läkare en osäkerhet om hur man hanterar vetskapen att det finns minderåriga barn, och man tar ogärna initiativ till kontakt med anhöriga barn (Antser & 1997). Problemet har dock alltmer uppmärksammats inom kroppssjukvår- den. Där har man också de bästa möjligheterna att identifiera de anhö- riga barnens behov, under förutsättning att man ser det som sin uppgift. Personal inom sjukvården har på många håll tagit initiativ till metodut- vecklingsprojekt för att ge de drabbade barnen ett bättre stöd. I viss ut- sträckning har givit projektstöd bl.a. för att ta fram kun- skapsmaterial och driva försöksverksamhet. Också patientföreningarna, exempelvis bröstcancerföreningarna samt de , har visat aktivt intresse för frågor som rör barnen och föräldraskapet (enligt Skyddsnätet, se nedan). "Skyddsnätet" är ett nätverk för skydd till barn till svårt sjuka föräldrar och barn i sorg. Nätverket består av ett 70-tal personer i stockholms- trakten (Skyddsnätet, Nyhetsblad nr 3, ). Genom dessa når Skyddsnätet fyra sjukhus, flera hemsjukvårdsteam och enheter för terminalvård, 8-9 st. PBU-mottagningar, ett par vuxenpsykiatriska mot- tagningar, vård för yngre hjärnskadade och AIDS-vården. Nätverket vill bryta tystnaden om att barn drabbas av föräldrars sjukdom, öka kunskapen om barns behov då de är i kris och stödja föräldrarna så att de kan hjälpa sina barn. Man vill genom tidiga insatser föreb ygga psy- kiska problem. Särskilt intressanta mål är också att man vill )NSATSER F¶R ATT F¶REBYGGA PSYKISK OH¤LSA 135 -koppla ihop resurserna hos dem som vårdar vuxna patienter med dem som har kunskapen om barn till ett skyddsnät -ta reda på när ordinarie resurser inom vuxensjukvården räcker och när de som är sakkunniga omkring barn med problem behöver kopplas in. finns i arbetsgruppen "Barn som anhöriga", vilken representerar barnhälsovården, barnkliniken, onkologkliniken och skolhälsovården. Målen överensstämmer väl med dem som Skyddsnätet formulerat, med det tillägget att man särskilt säger att man vill arbeta för en för barnen anpassad sjukhusmiljö. Man säger också att man vill sprida kunskap om barnens behov genom utbildning av personal, vilket är ett uppdrag som också Skyddsnätet påtagit sig. I arbetar ett barnpsykiatriskt konsultteam, organisatoriskt till- hörigt BUP-kliniken, med de familjer och barn som drabbas av föräld- rars sjukdom. -ETODUTVECKLING OCH UTBILDNING Vid pågår försök att utveckla metoder att ge drab- bade barn adekvat stöd i avsikt att förebygga ohälsa och psykosociala problem (1997, personlig kommunikation). Vid rehabiliterings- kliniken har man startat ett projekt för barn i familjer där någon drab- bats av hjärnskada (1996).