sou · GMB3132d1 · 1999-01-01 00:00:00 — I ingår i gränsbevaknings- väsendet och verksamheten är direkt underställd inrikesministeriet. I fanns MRCC vid tillfället för Estoniahaveriet i och . I är ansvarig myndighet för MRCC och MRSC. T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 Beskedet når ut i Nyheten om Estonias öde sprids över hela med hjälp av massmedierna. får information om olyckan under en avtackningsfest i . IRosenbad i pågår en avtackningsfest för den avgående borgerliga regeringen. tunnas gästantalet ut men tillställningen på- går fortfarande då klockan närmar sig halv två. börjar personsökarna hos flera av festdeltagarna att ringa. och , pressche- fen respektive pressekreteraren i Statsrådsberedningen, nås bland andra på detta sätt av det första TT- telegrammet om att Estonia befaras ha sjunkit. Statsminister och statssekreterare är på väg att lämna då de får beskedet om att en färja förlist. efter att beskedet nått statsministern ringer tele- fonen hemma hos kommunikationsminister . , planeringschef på partementet, berättar att ett fartyg, troligen Estonia, för- list på . sambandscentral ringer mel- lan och 02.00 till som har jour på konsulära enheten. Hon får reda på att ett TT- telegram uppger att en färja har sjunkit. Försök att nå utri- kesministern misslyckas. Ministern nås av beskedet genom morgonnyheterna på radion. väcks , Sve- riges ambassadör i , av att pressvakten på Utrikes- departementet i ringer. Försvarsminister nås av besked om olyckan , då vakthavande på Försvarsdepartementet ringer. Centrala myndigheter nås av beskedet Länskommunikationscentralen vid i (LKC) får kännedom om katastrofen via nyhetssändningen på radio klockan 02.00.3 ringer och säger att fartyget troligen har sjunkit med närmare 900 personer ombord. T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 underrättas chefen för och länspolismästaren vid i . Jourcentralen vid () får ett tele- fonsamtal från på Utrikes- departementet som informerar om att en katastrof inträf- fat på . Vakthavande ringer omgående till , som är polisöverintendent vid Rikskri- minalpolisen och ordförande i den svenska identifierings- kommissionen, och vidarebefordrar informationen. ger vakthavande instruktion om att ta in passagerarlistor. Hemma hos , generaldirektör vid verket, ringer telefonen . Det är sjötrafikdirektören som informerar om Estonias öde. slår , generaldirektör vid , på radion hemma och nås av beskedet genom nyhetssändningen. Överåklagaren , vid Åklagarmyndig- heten i , får genom medierna kännedom om katastrofen. När en större olycka eller naturkatastrof inträffat utomlands skall, enligt för- ordningen (1988:530) om expertgruppen för identifiering av katastroffall utom- lands, en särskild expertgrupp hjälpa till vid identifiering av omkomna svenska medborgare och andra personer med nära anknytning till . Expertgruppen får på begäran av myndigheterna på olycks- platsen även biträda vid identifiering av andra personer. I expertgruppen - som vanligen kallas - ingår en chef som företräder Rikspolis- styrelsen, två rättsläkare, två rätts- odontologer samt två kriminaltekniker. får SOS-Alarm information per telefon av Sjöbevakningscentralen i om att Estonia är i sjönöd. Detta larm vidarebefordras till MRCC . meddelas det till SOS-A att skadade skall komma till varför sjukvården larmas genom jourhavande tjänsteman från CAK4. Tjänstemannen kopplas av SOS-A till ansvarig sjuksköterska vid akutmot- tagningarna på , och och begär att jourhavande personal skall informeras liksom att förberedelser för krisgrupper skall vidtagas. får direktkontakt från 11:e helikopterdivisionen med begäran om sjukvårdspersonal till helikoptertjänst . Den ansvariga sjuksköterskan vid akutmottagningarna på , och initierar kontakter med respektive sjukhus katastrofkommitté. Personal kallas inte in genom allmänt katastroflarm. Jourhavande tjänsteman vid CAK larmar också stabs- läkaren och två ytterligare tjänstemän från CAK för tjänst- vid ledningscentraler. Stabsläkaren larmar omgå- ende en ledningsläkare från , Bo Brismar, som uppdras att fungera som ledningsläkare vid terminalen. Stabsläkaren larmar även en överläkare och PKL-koordinator från åt vilken uppdras att samordna sjukvårdens psykosociala stöd- verksamhet vid terminalen5. Händelsen når svensk allmänhet Allmänheten nås snabbt av nyheten om att Estonia sjunkit via medierna. har halva befolkningen fått vetskap om olyckan. Timmarna är mycket intensiva ur spridnings- synpunkt. En undersökning visar att , får den första informationen om olyckan via radion. En femtedel får beskedet förmedlat via TV och en nästan lika stor andel via personliga kontakter. T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 I i ligger Estlineterminalen. Där är det fortfarande lugnt. Personal som är ti- digt på plats får veta vad som hänt och beskedet slår ned med förlamande effekt. Ingen vet ännu riktigt vad budet kommer att innebära. börjar medier att komma till ter- minalen. kommer en polispatrull som efterlyser passagerarlistor. Efterhand som tiden går börjar telefonerna ringa från anhöriga som oroligt frågar om just deras anhöriga varit ombord på fartyget. En anhörig som åker till terminalen berättar för analysgruppen att där fanns inga besked att få och inte ens en stol att slå sig ner på. Vakthavande polisbefäl lyssnar på radion och får då höra nyheten om olyckan. Vid 06.30 ringer en företrädare för busstrafikbolag till honom och berättar att 44 pensionerade metallarbetare var med på resa. Polisbefälet ringer då till , som är krisgruppsamordnare och samlas några ur krisgruppen till ett första möte. har hela krisgruppen samlats i församlingshemmet i och öppnar gruppen sin verksamhet6. Hos och hans familj ringer telefo- nen . En släkting meddelar att en olycka har inträffat. Ombord på fartyget är svärmor och hennes make. , kommunalråd, hör på radions morgonsändningar om olyckan men vet då ännu inte att den kommer att få konsekvenser för . Det är först när , ombudsman på i , ringer , som han får veta att en grupp pensionerade metallare och Borlängebor finns om- bord på . På i går telefonerna varma under den tidiga morgonen, då anhöriga och berörda ringer för att få information om vad som hänt. Hos polisen i hör man nyheten om färjekatastrofen på radion. blir uppringd av sin bror mellan halv sex och sex. Brodern undrar om pappan rest från med flyg eller båt. Han har hört på nyheterna om en olycka med en färja på . ringer sin mamma som säger att resan ägde rum med far- tyg. befinner sig på fjällvandring i . Det är snöoväder. vaknar han och hör på radion att en färjekatastrof inträffat . En av hans söner reser med Estonia. När han hör att det talas om och frågar han sin fru, som bekräftar att sonen skulle resa från kvällen före. kommer de första anhöriga till akut- mottagningen på , i . Nå- gon timme senare kontaktar jourhavande räddningschef sjukhuset och frågar om behovet av krisstödsarbete. Man beslutar att inkalla ledningsgruppen till sjukvårdens led- ningscentral. En preliminär uppgift finns om att Pingst- kyrkan i är drabbad. Tre telefonlinjer öppnas och bemannas av stöd- personer och Radio hjälper till att sprida infor- mation om dessa. Efter önskemål från Pingstkyrkan flyttas telefonverksamheten senare dit. finns lednings- gruppen, företrädare för kyrkan, polisen, tre personer från PKL-gruppen samt en läkare med ansvar för media- kontakter på plats. Ett kriscentrum är etablerat under för- middagen. är det bekräftat att 21 elever från och en anställd inom räddningstjänsten fanns med på resan från . Radion står på hos polisen i . sprids nyheten bland personalen om att en färjeolycka skett. Någon kopplar ihop informationen med vetskapen om att en grupp kommunalanställda befinner sig på en fartygsresa och oro T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 präglad av ovisshet sprider sig. Först får man besked om att kommunpersonalen reste med Esto- nia. larmas räddningschefen i av SOS-centralen. Han får veta att en grupp kommunalanställda från olika orter i kom- mun finns ombord på det förlista fartyget . De flesta är kvinnor som arbetar i skol- och storkök. Räddningschefen sammankallar kommunens krisgrupp, bland dem kyrkans representant, kyrkoherde . Man underrättar katastrofansvarig på lasarettet i och upprättar en informationscentral med speciella telefonnummer som lämnas till massmedia. Dessutom larmas stödgrupper i , , , och . En kvinna, vars make befinner sig på väg hem från Tal- linn, vaknar till radions nyhetssändning 05.00. I sänd- ningen lämnas telefonnummer till och hon ringer genast upp för att få veta mer om vad som hänt. Hon får då sju andra telefonnummer att ringa till och efter att ha ringt igenom listan utan att ha fått några besked känner hon sig, enligt egen uppgift, som en tjatig kär- ring och ifrågasatt. Stadsbyggnadschefen , som känner till att en grupp kommunanställda befinner sig på en resa till , vaknar tidigt till nyheterna om färjekatastrofen. Han kontrollerar uppgifterna om gruppens resa och får bekräftat att de åkt med just Estonia. Klockan är när han ringer till kommunalrådet och berät- tar vad som hänt. Anhöriga i söker besked mot följer nattpersonalen hos polisen i dramat på via nyhets- sändningar i radio. SOS Alarm i kontaktas av ett vaktbolag som informerar om olyckan. Katastrofen känns ännu avlägsen. Det är inte för- rän som man vid polisens larmcentral och SOS Alarm får veta att är berört. Till polisen ringer då PRO:s kassör och berättar att de sannolikt har närmare 60 medlemmar med på fartyget. samma information genom en orolig anhörig som söker information. Han hänvisas till polisen i . Vakthavande polisbefäl kontaktar därefter jourha- vande präst, , och lasarettet i . Prästen ombeds ta kontakt med PRO och ringer sedan även till sjukhuspastorn vid lasarettet. Personal på får vetskap om olyckan via Ekots utsändning . I sin sänd- ning vidarebefordrar uppgift om de telefonnummer som anhöriga kan ringa till i . går beskedet ut om att är hårt drabbat. får ansvarig tjänsteman i kommunen information om olyckan. Oroliga anhöriga som hör nyheterna om olyckan på radio börjar söka information. Många vänder sig till PRO. En av dessa är en man som får bekräftat att det var en stor grupp medlemmar från med på fartyget, men när han försöker få veta mer är det ingen som kan lämna några uppgifter. Televisionen lämnar knapphändig infor- mation och det hänvisas till telefonnummer som anhöriga kan ringa. Han slår några av dessa nummer men ingen sva- rar. En annan person ringer till Estlineterminalen för att få information och bekräftelse på om just hennes anhöriga är med på . Jag blev kopplad till en präst men jag ville veta om min mor verkligen hade gått ombord. Jourhavande brandingenjören, , som är ute på tjänsteuppdrag lyssnar på nattradion och får i nyhets- sändningen höra om olyckan. Med vetskap om att Tartu är vänort till inser han att det kan finnas Uppsalabor ombord. larmar han en av representanterna i den psykosociala katastroflednings- gruppen (PKL) som är med i KKL8-gruppen, som i sin tur tar kontakt med olika krisgrupper. Omkring se- nare samlas en ledningsgrupp på och telefonkontakt etableras med polisen. Prästen väcks när hans fru kallas till ledningsgruppsmötet på den psykiatriska mot- T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 ringer sjukhusdiakonen till honom och de kommer överens om att skall använ- das som kriscentrum. vaknar när en av hans bröder ringer om- kring halv åtta och berättar att fartyget som deras pappa och bror skulle resa hem med från har sjunkit. Hans första tanke är detta kan inte vara sant, sådana far- tyg sjunker inte. Han förstår när han slår på TV:n att uppgiften stämmer. får fadern till en gymnasie- flicka, som befinner sig på välgörenhetsresa till Šiaulai, nyheten om katastrofen genom radion. Han ringer genast till klassföreståndaren på skolan, som i sin tur kontaktar , som är ställföreträdande rektor på Malgomajskolan. Rektorn kontaktar därefter flera perso- ner. , skolchef, lyssnar på radions sändningar om olyckan men kopplar inte ihop den med eleverna på skolan, förrän ringer. ringer han och informerar kommunalrådet om vad som hänt. Polismästare får också ett samtal från rektorn, klockan är då halv åtta, som vet att han är engage- rad i . Polismästaren tar därefter kontakt med flera andra i föreningen. har man öppnat ett kriscentrum9 i församlings- hemmet. Räddningschefen, som vaknar och hör nyheten om att en färja förlist på , förstår vid kontakt med polis- mästaren omkring åttatiden, att är drabbat. Budskapet når företrädare för Ärkebiskop är på väg till för ett möte med centralsty- relse. Han befinner sig på , då han , hör talas om fartygs- olyckan. , biskop i , blir uppringd av , som är beredskapsplan- läggare, . Biskopen känner då redan till händelsen. T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 Den finska som har ansvaret för räddningsarbetet begär hjälp från den svenska. Olyckan har inträffat på internationellt vatten men inom finskt sjöräddningsområde. Den finska räddningstjänsten har ansvaret för räddningsinsatserna och kan i sin tur be kringliggande länder om hjälp. När i Åbo hör mayday-anropet inriktar man sitt arbete i denna första fas på att höja beredskapen hos kust- bevakningen, att sprida information om Estonias nöd- anrop, att larma ut helikopterbesättning och att begära hjälp från . Denna begäran förmedlas genom sjö- räddningen i . Estonias rop på hjälp når inte den svenska direkt Mayday-anropen från Estonia sänds, i strid med gällande bestämmelser, på 1610, vilket medför att nöd- ropen inte kan uppfattas av den svenska . Det är när i kontaktar sjö- räddningen i , minuterna före klockan 01.0011, som informationen om Estonias mayday-rop når . i medde- lar att Åbo har ansvaret för räddningsinsatsen och att all tillgänglig information om läget finns där. i ringer därefter direkt till Åbo och erbjuder hjälp. bekräftar Åbo att helikopterhjälp önskas. Helikoptrar larmas ut efter hand Efter denna begäran om helikopterhjälp kontaktar sjö- räddningen i flygräddningen. gör bedömningen att alla tillgängliga helikoptrar ska lar- mas ut men flygräddningen tolkar situationen annor- lunda. Eftersom den finska leder operatio- nen väntar man sig att få en begäran om helikoptrar direkt därifrån. I stället för att larma ut alla helikoptrar omedel- bart larmas de successivt. Att inte alla tillgängliga räddningsresurser i T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 Den svenska benämningen flygrädd- ningen benämns även ARCC, . Vid tillfället för Estoniahaveriet var ARCC belägen på . (ARCC och MRCC bildar det som i kallas JRCC, Joint Rescue Coordination Center.) larmades ut har sagts bero på att den finska inte bad om hjälp12. Praktiska problem och kontaktsvårig- heter mellan , och andra berörda länder förefaller ha varit betydande under natten13. Analysgruppen vill här lyfta fram de många heroiska insatser som möjliggjorde att 137 människor kunde räddas till livet trots det hårda väder som rådde under olycks- natten. De unga män och kvinnor, från den svenska sjö- räddningen14, som var med och genomförde det svåra ar- betet som ytbärgare uppmärksammades senare för sina in- satser, och fick motta en medalj som utdelades av konung. T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 Arbetet inriktas på att samla all tillgänglig information och att vidta förberedande åtgärder för tillsättandet av en haveriutredning. Statsminister tar kontakt med TT och polisens sambandscentral för att få de första, knapphändiga uppgifterna bekräftade. Han ringer även upp sjöräddningsledaren på radio15 och infor- merar sig om väderläget och räddningsinsatserna. Det fö- refaller nu klart att det är Estonia som förlist. Klockan är omkring två när statsministern samlar delar av Statsrådsberedningen. Efter samtalet med sjö- räddningen står det klart att fartyg inte kan nå fram till olycksplatsen inom rimlig tid. Helikoptrar är dock på väg, den svenska helikopterräddningen är larmad och två heli- koptrar flygs även in från Aalborg i . Statsminis- tern informerar ambassadör i om helikoptrarnas färdväg. tar statsminister även kontakt med vakthavande på , bland annat för att få information om gällande former för utlysande av landssorg. På inriktas arbetet på en haveriutredning är kommunikationsminister på väg in till departementet. , planeringschef och Per , pressekreterare vid departementet informerar Statsrådsberedningen och po- lisen om att de finns på plats i Kommunikationsdeparte- mentet. De inhämtar även lägesrapporter från en finsk fyrstation och från radio. Per , som har kunskaper om och kontakter inom rederinäringen, använ- der dessa kanalar till att få ytterligare information och be- kräftelse om olyckan och räddningsläget. De kontaktar även statssekreteraren och departe- mentsrådet som är chef för marknads- enheten för sjö- och lufttransporter. När kommer analyseras läget. Med relativt färska erfarenheter av haveriutredningen rörande konstaterar de att formerna för en T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 haveriutredning är en viktig fråga. De vill undvika att en annan stat ansvarar för en sådan utredning utan att ge svenska experter insyn i arbetet. Kontakt tas med berörda kommunikationsministrar kontaktar den finske kommunikationsministern, , och övertygar honom om vikten av att tillsätta en internationell haveri- utredning bestående av representanter från , Fin- land och . talar även med kommunikationsministern i , . Under samtalets gång säger att han tänker sätta sig själv som ordförande i den estniska . Han undrar om inte skall delta i haveriutredningen eftersom de känner varandra. reagerar med förvåning. Han svarar att ett sådant arrangemang skulle vara helt främmande för svensk rättstradition och informerar om att har en permanent myndighet för haveri- utredningar, nämligen . De båda ministrarna enas preliminärt om att tillsätta en inter- nationell haveriutredning. får information genom svenska ambassaden i Vid samtalet från inser , den svenska ambassadören i , att en svår olycka inträffat i det hårda vädret och inleder därför ett sökande efter mer information. Han börjar med att kontakta estniska departement samt gränsbevakningen i , som har sjöräddningsansvaret i . Syftet är att sammanställa informationen och förmedla till hur situationen ser ut i . Ambassadören beger sig till i för att försöka få fram passagerarlistor. sig har han en medarbetare från ambassaden som är estnisktalande. De får snabbt klart för sig att Estline- kontoret inte har fullständiga uppgifter om vilka som rest med fartyget, men det uppges att 679 passagerare och 188 besättningsmän finns ombord. Gruppresenärer, framför allt de som löst sina biljetter i , finns inte upp- tagna på listor i , det gör inte heller besättnings- medlemmars gäster, som kan resa utan biljett. Att två be- sättningar alternerade ombord, liksom det faktum att per- sonalen ibland bytte arbetspass med varandra, för med sig att även uppgifterna om besättningen är oklara. Enskilda resenärer, som köpt sina biljetter i , är dock registrerade, eftersom rutinerna är sådana att resenä- ren vid biljettinköpet fyller i namn, adress, nationalitet med mera på ett passagerarkort. går, till- sammans med sina medarbetare, igenom dessa passager- arkort och känner igen flera av namnen. Han upplever att det är som att läsa deras dödsdomar. Eftersom vädret är mycket hårt vet han att de har små chanser att överleva i det kalla vattnet. 149 av de ombordvarande passagerarna har registrerat sig på detta sätt, av vilka 46 är svenska, 69 estniska och tre finska resenärer. Korten innehåller även namn på resenä- rer från andra länder. Efter genomgången underrättas Ut- rikesdepartementet via telefax om namnen på de svenska resenärerna. och hans medarbetare upp- rättar också en förteckning med namn och medborgarskap på övriga personer som återfinns bland de ifyllda ombordstigningskorten. Den svenska ambassaden får genom den estniska gränsbevakningen veta att 40 personer räddats. Denna in- formation vidarebefordras till respektive lands ambassad i och till svenska . skickar nya listor till Utrikesdepartemen- tet. Då är uppgiften att antalet personer ombord på nia är 934. T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 Kontakter tas med finska och estniska regeringarna rörande ett möte mellan statsministrarna. Diskussioner förs om tillsättandet av en samt om behovet av fullständiga passagerarlistor. Regeringen bildar en krisgrupp. kontaktar statsminister och statsministrar, och , och de beslutar om ett möte på finska Utö . Tanken är att statsminister ska flyga över olycksplatsen i helikopter men planerna ändras, bland annat därför att det från finsk sida meddelas att det inte längre finns något att se vid förlisningsplatsen. Mötet flyttas till Åbo, för att statsministrarna skall kunna träffa överlevande från Estonia som förts till sjukhuset där. Diskussioner om och passagerarlistor sammanträder statsminister , kom- munikationsminister , statssekreteraren på Per , pressekreteraren på samt från Statsrådsberedningen planeringschefen krona, pressekreteraren och utrikes- ansvarige departementsrådet och diskute- rar formerna för en internationell . De försöker även ta reda på om det finns några passa- gerarlistor att tillgå. Statsministern ringer i detta ärende till Hans Laidwa på rederiet och får då veta att sådana förts för hand i . Åtgärder för att manifestera sorgen diskuteras hålls ytterligare ett möte, mel- lan , , och . Statsministern informerar övriga om ett samtal han har haft med kungen beträffande en minnes- gudstjänst och tyst minut. talar stats- minister även med ärkebiskop och domprost i detta ärende. T I D E N F R Å N D E N 2 8 S E P T E M B E R 1 9 9 4 T I L L D E N 6 O K T O B E R 1 9 9 4 tern beslutar att flaggning på halv stång ska ske på alla of- ficiella byggnader. Statsministern tar upp frågan om landssorg med kabi- nettssekreterare på UD. Det framkom- mer då att saknar formella rutiner för ett sådant förfarande. tas kontakter mellan den avgå- ende och den tillträdande statsministern. Bland annat dis- kuteras deltagande vid den planerade minnesgudstjänst i . från hovet meddelar Statsråds- beredningen att kungen har sänt telegram till statschefen i och talat med statsministern i . Beslut om krisgrupp vid extra regeringssammanträde Under ett extra regeringssammanträde16 beslutar reger- ingen att ska biträda i utred- ningsarbetet med anledning av passagerarfärjan förlisning. skall själv besluta om experter som skall delta i utredningsarbetet. Enligt är det troligen under detta samman- träde som en tillfällig arbetsgrupp, en krisgrupp, bestå- ende av ett antal statsråd m.fl. tillsätts. Statsminister utser att leda krisgruppen. Försvarsdepartementets roll – att hålla sig informerad Försvarsminister kommer extra tidigt till departementet . Han samlar sina närmaste medarbetare samt avdelningen för kustbevak- ning och räddningstjänst och går igenom läget. De kon- staterar att räddningsarbetet och sökandet efter överle- vande pågår på olycksplatsen och att samordningen sköts på myndighetsnivå. Även frågan om när räddningsin- satserna skall avslutas kommer att bli en fråga för berörda myndigheter. Enligt uppgift från föranle- der en olycka av Estonias karaktär inte något ingripande i form av direktiv eller liknande från departementet. Av samma anledning kommer departementet inte hel- ler att involveras i avgörandet om när räddningsinsatserna skall avbrytas. deltar inte heller i några dis- kussioner om huruvida räddningsinsatserna bör övergå i omhändertagande av omkomna.