sou · GMB359 · 1999-01-01 00:00:00 — Det ankommer på kommunen att leda hemskyddets verksamhet vid höjd beredskap och att förbereda och planerna verksamheten i fred. En anpassning ska ske till de behov som finns lokalt. Det är också kom- munens ansvar att dimensionera hemskyddet. ansva- rar för utbildningen av gruppchefer inom hemskyddet. Hemskyddsom- buden rekryteras och utbildas av . Det råder en osäkerhet om hemskyddets allmänna roll inom kom- munen. Det bör dock beaktas att man inte kan vänta alltför länge med att ta fram ett preciserat underlag för de statligt finansierade utbild- ningsinsatser som sker inom detta område. och tillika utredningen instämmer med ÖCB:s hemställan i samband med sin funktionsgenomgång att Räddningsver- ket i det fortsatta arbetet med inriktningen av hemskyddet prioriterar insatser som gör det möjligt att precisera personal- och utbildningsbe- hoven inom denna verksamhet. Vi vill dock byta ut Räddnings- verket mot ansvarig myndighet. Med motsvarande resonemang som fördes om fysiskt skydd anser vi att det statliga ansvaret för hemskydd bör ligga på ÖCB. Som en konsekvens av detta bör även de statliga bidragen till frivilligorganisa- tionerna överföras till ÖCB. Överväganden och förslag om ·Kvalitén på utbildningen vid skolorna är i stort sett bra. ·Utbildningens innehåll behöver nu förändras i viss mån för att svara mot dagens behov. ·Samverkan behöver bli bättre: -mellan och andra organisationer - avnämare och utbildningsanordnare - bl.a. därför att utbildningen av civilplik- tiga på skolorna och intresset från andra myndigheter av att lägga in sin räddningstjänstutbildning på skolorna kommer att ställa nya krav på skolorna, -mellan utbildningsfunktionen och andra delar av Räddningsver- ket, bl.a. behöver forsknings- och utvecklingsverksamheten bättre integreras med utbildningen så att aktuella erfarenheter ska kunna tas tillvara. ·Ansvarsfördelningen mellan stat och kommun kan komma att ändras, vilket bl.a. kan leda till att antagningskraven ändras så att inte anställning blir ett krav för räddningstjänstutbildning. ·Kommunförbundet måste bli en tydligare krav- och behovsställa- re inom utbildningen, inte minst när det gäller fort- och vidareut- bildningen. Denna bör bedrivas med full kostnadstäckning. Till utredningen har två ärenden överlämnats, som berör utbildnings- verksamheten. har redovisat förslag om utbildning (U 703-1942/94) och 1994-02- 23 Brandingenjörsutbildningens omfattning och inriktning. Utredningens överväganden och förslag om utbildning redovisas i det följande och då även vår syn på (delar av) de överlämnade ärendena. Enligt våra direktiv bygger på våra överväganden i huvudsak på nuvarande system för antagning, omfattning, finansiering och huvudman- naskap. Mot bakgrund av de förslag som lagt, som innebär bl.a. att anställningskravet för att antas till utbildningen tas bort, och mot bakgrund av den ändring av huvudmannaskap som skett för 176 Överväganden och förslag om polisutbildningen, kan vi dock konstatera att ett inordnande av rädd- ningstjänstutbildningen i det ordinarie utbildningsväsendet och ett bort- agande av anställningskravet för att antas till utbildning, ligger i linje med utvecklingen inom andra sektorer. Kommunernas behov bör tydligare ligga till grund för kraven på den kommunala räddningstjänstpersonalens kompetens samt antagnings- och examinationskraven. Vår genomgång visar att utbildningen på skolorna är i stort sett bra, men att utbildningens innehåll nu behöver förändras i viss mån för att svara mot dagens behov. Med i huvudsak nuvarande tidsomfattning på utbildningen bör följande förändringar göras i syfte att aktualisera utbildningen. som kraven på det olycksförebyggande arbetet - arbetet i förskedena - har ökat avsevärt har inte utbildningen i förebyggande åtgärder utvecklats på motsvarande sätt. Riskhanteringproblematiken har inte fått tillräckligt utrymme i utbildningen. har uppmärksammat detta och planerar att införa mer olycksförebyggande inslag och riskhanteringsinslag i utbildningen. Utredningen tycker att det är bra. Utbildningen belyser inte tillräckligt de konsekvenser olyckor får på miljön, menar . Vi instämmer i detta. Mot bakgrund av vårt förslag att ska bli en myn- dighet med särskilt ansvar för en ekologiskt hållbar utveckling inom området Skydd mot olyckor samt det faktum att är en s.k. pilotmyndighet med uppdrag att inleda utvecklingen av miljöled- Överväganden och förslag om ningssystem, är det särskilt viktigt att miljöfrågor uppmärksammas i utbildningen, menar vi. Vi förutsätter därför att miljöfrågorna kommer att uppmärksammas mer i utbildningen. Räddningsinsatser i toxisk miljö/C-stridsmedelsmiljö Utbildningsproblem upplevs av flera kommuner finnas beträffande räddningsinsatser i toxisk miljö/C-stridsmedelsmiljö. Detta bör också uppmärksammas. Samverkan och samordning mellan räddningstjänsten och samverkande organ. Utbildningen tar inte upp samverkan i tillräcklig omfattning. Den kommunala räddningstjänsten vet inte tillräckligt om andra organisationer för att få en effektiv samverkan. Samspelet mellan de olika räddnings- jänsterna och samverkansorganen ( t.ex. SOS Alarm, polisen, sjukvården, den statliga räddningstjänsten) bör få större utrymme i utbildningen, menar . Detta stämmer med vår bild och vi förutsätter att ska uppmärksamma samverkan och samordningsfrågor, även inom kommunerna, mer i utbildningen. Utbildningen svarar inte emot de krav som ställs på ledning vid stora eller komplexa insatser samt uppbyggnad och organisation av rä ddningsstaber. har uppmärksammat detta. Vi anser att denna fråga är mycket viktig och att utbildningen inom detta område bör förbättras . Anknytningen till forskning och utveckling Forskningsuppdrag genomförs men förs inte ut i verksamheten. Erfaren- heter från utbildningen förs inte in i verket och i forskning och utveckling. Den forskning som bedrivs på högskolor och universitet har inte tagits tillvara i utbildningen, säger . åtgärder för att komma till rätta med ovanstående är att inrätta två nya professurer i syfte att stärka forskning och utbild- ning och koppla forskning till utbildningen. 178 Överväganden och förslag om Vi anser att fler åtgärder bör vidtas för att utbildning och forsk- ning/utveckling ska knytas mer till varandra. Bl.a. anser vi att en starkare koppling bör finnas mellan utbildningsverksamheten och den verksamhet som bedrivs på Räddningstjänstavdelningen och Risk- och miljöavdelningen. Vi återkommer med förslag om detta. behöver ägna sig mer åt metodutveckling bl.a. när det gäller att stödja kommunernas räddningstjänster vid utvärde- ring/erfarenhetsåterföring, menar vi. Verket behöver även stödja kommunerna så att de kan använda de verktyg, som finns , t.ex. RIB. Det är då viktigt att det förs ut till kommunerna genom bl.a. utbildning vilken nytta man kan ha av RIB och hur man kan arbeta med uppgifterna för sin utvärdering av verksamheten. På motsvarande sätt bör stödja den statliga räddningstjänsten. Krav på eleverna vid antagning och examination Det är stor skillnad i grundkunskaper vid utbildningsstart, mycket tid går åt till repetition för att en gemensam plattform ska nås. Räddningsver- ket avser därför att skärpa antagningskraven till kurserna. Vi anser detta lämpligt. Kommunerna (genom ) bör ha inflytande över antagning, utbildning och examination för räddningstjänstpersonal. Vi anser att detta i första hand är ett kommunalt ansvar och att kommu- nerna bör ses som uppdragsgivare som ger i uppdrag att genomföra utbildningen. Så länge staten bekostar utbildningen anser vi dock att kommunerna inte fullt ut kan ses som uppdragsgivare och att staten därför bör fastställa kraven på antagning och examination samt önskvärd kompetens vid grundutbildning. När det gäller fort- och vidareutbildning, som kommunerna bekostar, bör kommunerna be- stämma om krav på antagning och examination samt kompetens. Denna verksamhet, som är frivillig , bör dessutom bedrivas med full kostnad- stäckning, eftersom det handlar om fort- och vidareutbildning av kommunalt anställd personal. Den statliga uppgiften i sammanhanget är i första hand att tillse att den kommunala räddningstjänsten fungerar enligt de statliga målen och kraven. Däri ingår att tillse att räddningstjänstpersonalen har rätt kompetens. För att detta ska kunna ske kommer dock staten genom att behöva formulera vissa grundkrav på personalens kompetens. Det kan då övervägas om inte dessa grundkrav bör tillgo- Överväganden och förslag om doses redan då kraven på utbildningen fastställs. Detta talar också för att bör ha beslutanderätt över kraven på utbildning, antagning och examination vad avser grundutbildning. Staten bör också ansvara för att fastställa utbildningskrav och exa- minationskrav för räddningsledaren, bl.a. eftersom en räddningsledare kan göra ingrepp i enskilda människors rätt. Mer omfattande tid än Ovanstående förslag till förändringar, som medför viss ominriktning av verksamheten, kan göras inom nuvarande tidsram. Nedan redovisas vissa förändringar som kräver en ökad tidsåtgång. är utbildningen differentierad mellan hel- och deltidsbrandmän. Deltidsbrandmännens nuvarande utbildning är otillräcklig. Räddnings- verket föreslår att deltidsbrandmännens utbildning ska förlängas, vilket utredningen anser rimligt. Vi anser dock att kompetenskraven på brandmannautbildningen bör ställas av kommunerna. och staten bör sedan i en förhandling ta ställning till eventuell utökad tid för brandmannautbildningen och finansieringen av den. Vi menar att en gemensam grundutbildning bör ske för heltids- och deltidsbrandmän. Denna utbildning bör uppfylla en miniminivå. Sedan bör kommunens riskbedömning ligga till grund för den enskilda kommunens bedömning av vilken eventuell ytterligare specialkompe- tens som behövs i kommunen. har påpekat att nuvarande utbildningssystem medför en del låsningar i existerande yrkespositioner. Systemet möjliggör inte personlig utveckling i önskad omfattning. En brandman kan t.ex. inte specialisera sig om inte han eller hon gör befälskarriär. anser att för att komma till rätta med detta ska utbildningen innehålla mer specialisering. Vi anser att detta är bra. 180 Överväganden och förslag om 6.4.2Extern samverkan vid räddningstjänstutbildningen Samverkan mellan och andra utbildningsanordnare bör utvecklas bl.a. på följande sätt. ·Räddningsverket bör köpa in kompetens från andra utbildnings- anordnare när det gäller t.ex. ammunitionsröjning, sprängning, utbildning i ledarskap, ekonomi och förvaltningskunskap. ·Räddningsverkets skolor bör ses som en gemensam utbildnings- plattform när det gäller räddningstjänstutbildning. Andra myn- digheter som bedriver räddningstjänstutbildning (t.ex. Kustbe- vakningen, och ) bör överväga att med bibehållet ansvar för dessa myndigheter, låta denna utbild- ning utföras av skolor. ·Försvarsmaktens räddningstjänstutbildning bör utföras av Rädd- ningsverket. bör ha erfarenhetsutbyte med andra utbildare. Detta kan leda till att viktiga erfarenheter om t.ex. pedagogik och distansutbildning sprids. Det bör också leda till att och andra utbildningsanordnare kan köpa och sälja kurser, helt eller delvis, av varandra. Vissa ämnen behöver inte ha lärare i utan man kan köpa in kompetens från andra utbildningsanord- nare. Det gäller t.ex. utbildning i ammunitionsröjning, ledarskap, ekonomi och förvaltningskunskap. Skolorna som en utbildningsplattform Skolorna bör ses som en gemensam utbildningsplattform. Andra myndigheter som bedriver räddningstjänstutbildning bör överväga att på uppdragsbasis lägga sin räddningstjänstutbildning på Räddningsver- kets skolor. Detta medför att myndigheterna bibehåller sitt ansvar för att personal utbildas, men att utbildningen utförs av skolor. Vi har erfarit att det finns intresse från flera myndigheter för detta. Överväganden och förslag om En samordnad utbildningsverksamhet mellan och Försvarsmakten Som tidigare nämnts angavs i slutbetänkandet från utredningen om Försvarsmaktens skolverksamhet, Försvarsmaktsgemensam utbildning för framtida krav, SOU 1998:42, att utredningsområdet räddningstjänstutbild- ning skulle samordnas med utredningen om Mål och medel för . Gemensamma överväganden och förslag presenteras här. Bakgrunden till att utredningsområdet samordnas mellan de två ut- redningarna är att det i ett tidigt skede av utredningsarbetet stod klart att det fanns flera beröringspunkter mellan Försvarsmaktens och utbildningsverksamhet inom det aktuella området. Utgångspunkten för arbetet har därför i första hand varit att påvisa områden där en större samordning av utbildningsverksamheten skulle kunna åstadkommas och resultera i ett effektivt resursutnytt- jande. Utredningen har noterat att det finns flera gemensamma eller närbe- släktade utbildningsområden vad gäller den räddningstjänstutbildning som de båda myndigheterna bedriver. kan konstateras att respektive myndighets organisatoriska skolstruktur är starkt präglad av den egna myndighetens verksamhet och uppgift. Några mer långtgåen- de samarbetsformer har inte observerats förutom vissa enskilda utbild- ningsuppdrag som Försvarsmakten respektive utför åt andra myndigheter. Utredningen bedömer dock att det finns en god potential för att utveckla samarbetsformerna myndigheterna emellan. En viktig utgångspunkt är att respektive myndighet även måste ansvara för att den egna personalen (Försvarsmakten) eller den kommunala räddningstjänstens personal () får rätt utbildning och i adekvat omfattning för att klara sina respektive yrkesmässiga uppgifter. Detta innebär t.ex. att respektive myndighet ska ha ansvaret för: Utbildningsverksamheten kan ske genom uppdragsutbild- ning. 182 Överväganden och förslag om Utredningen konstaterar att räddningstjänstutbildningen är ett om- råde som berör flera myndigheters verksamhet, men som till sin natur är förhållandevis väl avgränsad. För att kunna vidmakthålla den samlade kompetensen inom området samt för att kunna utveckla metoder och följa den tekniska utvecklingen är det viktigt att erfarenhet och kunskap inom området samordnas på lämpligt sätt. Detta bör även ge samverkansfördelar t.ex. lägre totala kostnader för rädd- ningstjänstutbildning. Mot bakgrund av de utgångspunkter som redovisats ovan anser ut- redningen att det är av central betydelse att någon ges uppgiften att samordna genomförandet av och Försvarsmaktens räddningstjänstutbildning. På detta sätt skulle en för myndigheterna gemensam utbildningsplattform organiseras. Verksamheten bör inklu- dera följande uppgifter: Det förslag som utredningen nu presenterar innebär att skolorna organiseras under en huvudman som får det övergripande ansvaret för genomförandet av den mer specifika räddningstjänstutbildningen. I valet mellan och Försvarsmakten har utredningen funnit att detta ansvar bör ges till , vars rädd- ningstjänstutbildning är en av verkets viktiga uppgifter , medan räddningstjänstutbildningen inom Försvarsmakten inte tillhör kärn- verksamheten. Detta utesluter dock inte att kan uppdra åt Försvarsmakten att bemanna och bedriva viss verksamhet vid skolorna, om detta bedöms som rationellt. Det väsentliga är att skolor- na får en gemensam styrning med ett enhetligt ansvarsförhållande. Vårt förslag är alltså att övertar verksamheten vid Försvarsmaktens tre skolor för räddningstjänst och att Försvarsmakten uppdrar åt att utföra räddningstjänstutbildningen. Överväganden och förslag om bör administrera och samordna all hantering av civilpliktiga. Utredningen anser anser även att skolor bör bedriva gemensam totalförsvarsutbildning av civilpliktiga, medan befattningsutbildningen (mer specialiserad utbildning) ges av re- spektive myndighet. utbildning av civilpliktiga bör utföras av Rädd- ningsverkets skolor, men med som ansvarig. har en administrativ roll och ansvar för hantering- en av civilpliktiga, utom de civilpliktiga som utbildas av Luftfartsver- ket, och . Vi anser att bör administrera och samordna genomförandet av all civilpliktsutbildning. Vi anser även att räddningsskolorna bör bedriva gemensam totalför- svarsvarsutbildning av civilpliktiga, medan befattningsutbildningen (mer specialiserad utbildning) ges av respektive myndighet. På detta sätt bör rationaliseringsvinster kunna göras. Vi anser, att i linje med våra förslag om att ska överta Försvarsmaktens räddningstjänstutbildning och att Räddnings- verket bör administrera och samordna all hantering av civilpliktiga, bör utbildning av civilpliktiga överföras till Räddningsver- ket, som på uppdrag av sedan utför utbildningen. ÖCB har i samband med sin funktionsgenomgång även föreslagit följande att utbildningen av totalförsvarspliktiga räddningsmän görs beroende av resultatet av en ny utredning om dimensione- ringen av räddningstjänsten under höjd beredskap. I avvaktan på denna utredning bör utbildningen ske enligt nuvarande planering . anser dock att man i sin långsiktiga planering gjort en preliminär bedömning av konsekvenserna av totalförsvars- beslut till grund för dels vilka kommuner som tillförs totalförsvarsplik- 184 Överväganden och förslag om tig personal, dels för materielanskaffningen. anser därför att verket kan genomföra såväl utbildning som materielanskaff- ning helt i linje med nu gällande försvarsbeslut. Planeringen kommer dessutom successivt att justeras mot bakgrund av det nya underlag som verket får från kommunerna. Utredningen har inte anledning att ifrågasätta att utbildar totalförsvarspliktiga räddningsmän i linje med nu gällande totalförsvarsbeslut. Utbildningsverksamheten bör inriktnings-, kompetens- och ansvars- mässigt samt organisatoriskt förändras. Detta medför bl.a. att ansvaret för innehållet i ämnesområdena ligger på sakverksamheten, medan ansvaret för utbildningen ligger på utbildningsverksamheten, att utbildningsverksamheten ansvars- mässigt hålls samman inom och att Räddningsver- ket bättre tar till vara skolornas möjligheter att fånga upp samhäl- lets behov av och krav på förbättringar inom verksamhetsområdet och omsätta dem till förslag bl.a. inom FoU. Vår utgångspunkt är att utbildningsverksamheten inom Räddnings- verket måste utvecklas mot att bli en mer renodlad och professionell utbildningsfunktion. För att åstadkomma detta krävs att verksamhetens inriktning förändras. Ett första steg bör vara att utbildningsverksamhe- ten ansvarsmässigt och organisatoriskt sammanförs till en funktion under generaldirektören. Därefter bör ansvars- och rollfördelningen mellan utbildningsverksamheten och sakverksamheten förtydligas och renodlas (se vidare nedan). Inom den framtida utbildningsfunktionen bör det finnas en gemen- sam del som har med ansvar för mål, prioriteringar, pedagogik, kvali- tetssäkring, läroplaner, kursplaner, antagnings- och examinationskrav, utbildningsadministration m.m. Detta kan liknas vid de linjefunktioner som finns på högskolorna. Vårt mål är att utbildningsfunktionen ska Överväganden och förslag om vara en kompetent och professionell utbildningsfunktion och ha det ansvar, den kompetens och de uppgifter som normalt finns hos sådana. Detta innebär, jämfört med dagens verksamhet, att ansvaret, kom- petensen och uppgifterna förskjuts och förstärks mot utbildningsfrågor som samarbetet och erfarenhetsutbytet mellan sak- och utbildningsverksamheten förbättras. Dessutom skapas ett ansvar för gemensamma frågor inom utbildningsverksamheten. Vi anser att det tydligare än bör vara en sammanhållen utbild- ning där utbildningsverksamheten (nuvarande Utbildningsavdelningen och de fyra skolorna) ansvarsmässigt hålls samman. Respektive skola är egna organisationsenheter med eget produktions- ansvar. Detta gäller såväl som Försvarsmaktens skolor. Skolorna har därför ett förhållandevis långtgående eget ansvar för utbildningsverksamheten. Detta har bl.a. fått till konsekvens att skolorna utformar sin egen utbildningsverksamhet mot de övergripande målen och kraven. Således utbildas eleverna på samma sätt vid de olika skolorna, även om det gäller utbildningar som finns på flera skolor och där utbildningsmålen ska vara lika. För att skapa större klarhet och ett mer rationellt arbete bör dess- utom stödfunktionerna (inklusive biblioteken), som är placerade på skolorna inriktnings- och styrningsmässigt, vara direkt knutna till stödfunktionerna på den centrala förvaltningen, som bör ha en tydligare stabsroll än genom att arbeta med policyfrågor m.m. Under utredningsarbetet har vi vidare konstaterat att viss del av utbildning inte sker via utbildningsavdelningen, utan av berörd sakavdelning. Vi anser att i fortsättningen bör ansvaret för all utbildning ligga på utbildningsfunktionen. Vad vi här sagt berör hur räddningstjänstutbild- ning bör utvecklas. Detta påverkar också den externa utbildning som vi förutsätter kommer att bedrivas, på uppdragsbasis och avgiftsfinansie- rad, på verkets skolor. Med våra förslag om framtida ansvar, roll och kompetens för utbildningsfunktionen, skulle samspelet med externa uppdragsgivare underlättas. Verkets ansvar för sakinnehållet i räddningstjänstutbildningen kan fördelas på ämnesområden, där grupper innehållande personer från sakverksamheten och utbildningsverksamheten har ansvar för respekti- ve områden. 186 Överväganden och förslag om Vi anser att ansvaret för räddningstjänstutbildningen bör fördelas mellan sakverksamheten och utbildningsverksamheten på följande sätt. Ansvarar för att vetenskaplig Har det totala ansvaret för samverkan med uppdragsgivarna/avnämarna bl.a. avseende krav och mål för respektive utbildning och för att återredovisning av resultat m.m. sker till uppdragsgivarna. Säkerställer att stöd genom Ansvarar för kvalitet i utbildningen. forskning och utveckling inom ämnesområdena kan ges till Ansvarar för att utbildningen görs till Stödjer skolorna inom de olika Ansvarar för samordning mellan de olika ämnena/kurserna. Planerar tillsammans med resp. sakverksamhet vilka kurser som ska ges. kurser som ska ges. Planlägger respektive utbildning. Samarbetar med andra utbildningsan- ordnare nationellt och internationellt För att fördelningen mellan roller ska bli tydligare behöver det fin- nas en tydlig beställare genom en extern uppdragsgivare eller internt genom sakverksamheten. Utbildningsplaneringen bör bli mer långsiktig. fastställs på hös- ten vilka kurser som ska genomföras . Med tanke på att vet hur många anställda det finns inom den kommu- nala räddningstjänsten, åldersstruktur, tjänsteställningar m.m. vore det enkelt att göra prognoser om kommande års utbildningsvolymer, framför allt för grundutbildningen. Överväganden och förslag om skolor utgör ett viktigt led när det gäller att sprida och implementera ny kunskap från FoU-projekt. Det har under utredningens arbete framkommit kritiska synpunkter på brister i kommunikationen mellan sakverksamheten och utbildningsverksamheten när det gäller innehåll i och resultat av FoU-projekt. har i skolorna ett betydelsefullt kontaktnät för att fånga upp FoU-behov ifrån nivå. Skolorna ska uppfattas som en integrerad del av . Intern information ska vara lika lättillgänglig för personal vid räddnings- skolorna som för personal vid verket i . För att kunna fungera som en bra lärare behöver man ständigt för- nya sin egen kompetens. Arbetstiden måste vara adekvat fördelat mellan undervisning och egen kompetensutveckling. Att låta personal aktivt delta i FoU-projekt innebär både kompetensuppb yggnad för skolan och personlig utveckling. Inrättandet av adjungerad professur i räddningstjänst, med särskild inriktning på insatsanalys, taktik och ledning kommer att höja både kompetens och status vid skolorna. Erfarenheter från universi- tet/högskolor visar att en egen professur medför betydligt ökade aktiviteter vid institutionen och FoU blir en integrerad del i undervis- ningen. Enligt direktiven ska utredningen ägna serviceverksamheten vid skolorna särskild vikt och även ta upp frågan om möjligheten att bedriva den på entreprenad. Serviceverksamheten vid skolorna omfattar följande områden: ·Administrativt stöd, dvs.