prot · GM0971 · 1999-03-18 00:00:00 — Det är klart att det skall finnas en ba-lans mellan praktisk och teoretisk kunskap och hurlärandet skall gå till. Framför allt krävs det en peda-gogik som gör att jag som elev har möjlighet att ta tillmig kunskapen.Det skall finnas en möjlighet att varva praktiskoch teoretisk kunskap, enligt det förslag som Center-partiet lade fram om den nya, moderna och flexiblalärlingsutbildningen med den etappindelning somföreslås . Då finns det lika möjligheter för allaelever att klara godkända betyg i gymnasiet, samtidigtsom det finns motivation för mer resurser till grund-skolan och för att det ställs krav på att alla elever somgår ut skall ha godkända betyg. Därefterskall eleven få de möjligheter som krävs för att klaraav gymnasieskolan och för att de därefter skall få enärlig chans på arbetsmarknaden eller om de väljer attfortsätta att studera.Anf. 17 ():Fru talman! Propositionen om gymnasieskolan harju föregåtts av mycket debatt, och inte minst de somarbetar i skolan har deltagit i den debatten. Remissva-ret från visar att lärarna upplever storasvårigheter att klara sina uppgifter i skolan. Framförallt lyfter man fram problemet med att en hel årskullskall läsa samma kurser i kärnämnen oavsett intres-sen. har tagit vissa intryck av dekritiska synpunkterna, men inte tillräckligt.Innan jag går vidare vill jag med anledning avKalle inlägg nämna att diskussionen omkärnämnen kommer tillbaka. hör till demsom vill stärka ämnet historia i skolan, och det åter-kommer jag till.I övrigt vet jag inte hur jag skall tolka angrepp på för att vi har tagit initia-tiv till att man skall informera om kommunismensillgärningar och för att vi över huvud taget ställer upppå en informationskampanj om 1900-talets två storadiktaturideologier, kommunism och nazism.Kalle partiledare har ju deklarerat atthon är positiv till en sådan information. Kanske berorKalle kraftfulla inlägg här på att han harsvårt att ta ställning till sitt eget partis historia. KalleLarssons parti har ju inte bara tigit utanockså hyllat olika system med koncentrationslägeroch massavrättningar. Man har hyllat personer somLenin, , osv.Jag skall inte öda mycket tid på detta , efter-som det är gymnasieskolan som vi talar om. Men hursom helst tycker jag att olika inlägg idebatten verkligen visar på att det finns ett mycketstort behov av att stärka ämnet historia i gymnasie-skolan.De delar av betänkandet som ökar valfriheten ärvi folkpartister positiva till. Det finns, som sagt var,vissa frågor från skoldebatten som har fått genomslagbåde i propositionen och i betänkandet. Det finns endel förslag om fler ämnen att välja på inom pro-grammen, ett utkast till en gymnasieexamen ochmöjlighet att etappindela kärnämnena. Det talas ocksåom obligatoriska nationella prov, som Folkpartiettidigare har krävt. Tyvärr är detta alldeles för småsteg i den riktning som vill styra utbild-ningspolitiken.En liberal utbildningspolitik utgår från den en-skilda elevens behov och utvecklingsmöjligheter. Densvenska gymnasieskolan kommer tyvärr även efterdagens beslut att i alldeles för liten utsträckning utgåfrån den enskilda eleven.Själva grundtanken att alla elever skall läsa sam-ma sak under en stor del av studietiden finns kvar.Sverige skall fortfarande vara det enda land i världendär av gymnasieeleverna skall uppnå högsko-lekompetens. Att sedan av dem somgår ut i verkligheten uppnår målen verkar inte bekym-ra regeringen. Att hoppar avgymnasiet verkar inte heller vara något be-kymmer. Att många av alla de som inte klarar skolanbara har arbetslöshet att se fram emot påverkar inteheller regeringens vision om en gymnasieskola medorealistiska mål.Fru talman! anser att det är dags attlåta eleverna välja mellan mera studieinriktad utbild-ning och yrkesinriktad utbildning. Vi föreslår därföratt det som ett positivt alternativ utarbetas ett lärlings-system där skolan och näringslivet ansvarar för halvatiden var. Utbildningen skall avslutas med en yrkes-examen som visar att eleven klarat utbildningen.I dag används det individuella programmet för atthjälpa elever som inte klarar kunskapskraven på denationella programmen. Jag har sett många skolor därlärarna gör fantastiska insatser på det individuellaprogrammet och på många sätt åstadkommer en braundervisning utifrån förutsättningarna. Men självamålet att få eleven att gå över på ett nationellt pro-gram misslyckas allt oftare. Många av dessa eleverskulle få en mycket mer meningsfull skolgång i ettutvecklat lärlingssystem.Alltför många elever i det svenska skolsystemetdrabbas av att det blundar för verkligheten. Helt up-penbart kommer många elever vidare till gym-nasiet med på papperet godkända betyg, men utantillräckliga kunskaper. Man hjälper inte en ung män-niska genom att slussa henne vidare till en utbildningsom hon inte har förutsättningar att klara av. Därförbehövs en ordentlig utvärdering av vad betygenegentligen står för.Den enskilda eleven blir mest hjälpt av att vi -som kräver - slår fast att ingen får börjagymnasiet utan godkända kunskaper i svenska, eng-elska och matematik. Det är ingen bra lösning attanvända det individuella programmet för att läsa ingrundskolekurser. Utnyttja i stället de uppföljningsin-strument som har och sätt in hjälpen såtidigt som möjligt. Låt hellre en elev använda litelängre tid i än att låta honom/hennepåbörja en utbildning utan de rätta förutsättningarna.Det är både billigare och mänskligare att lära en elevläsa, skriva och räkna tidigt i än att göradet i gymnasiet.Fru talman! Jag har besökt en del skolor i en stad imitt hemlän som ligger mig varmt om hjärtat, nämli-gen . I en kommun som lider av stor arbetslös-het och ekonomiska problem blir skillnaden mellanverklighet och skrivbordsvision inom skolan särskilttydlig. Enligt den senaste statistiken hoppar aveleverna av gymnasieskolan i . Om man läggertill dem som går igenom utbildningen men inte klararmålet att nå högskolebehörighet blir sanningen attnärmare hälften av eleverna inte klarar gymnasieut-bildningen.På en gymnasieskola som jag besökte för någraveckor sedan i räcker inte längre resursernatill några bokinköp, inte till fortbildning för lärare ochinte ens till att leva upp till de garanterade undervis-ningstiden i alla kurser. Extra stöd i svenska hadedragits in. På samma gymnasieskola hade elevernainte möjlighet att läsa den högskoleförberedandekursen svenska C.Malmö är en stad med många invandrare, ochmånga av dem har rätt till extra stöd, men får det inte.Ungefär dubbelt så många elever med invandrarbak-grund som övriga fullföljer inte gymnasiet. Nästanalla lärare som jag träffade i var imponerandeengagerade i sitt arbete, och nästa alla elever hade englödande vilja att få ut något av studierna. En vanligoch kanske liten uppgiven åsikt var: Vi sitter hellre ilite sämre lokaler om vi får en bra undervisning.Fru talman! Jag vill inte ge mig in i någon kom-munalpolitisk träta om detta, men med somexempel vill jag visa hur hopplöst långt ifrån verklig-heten många vackra formuleringar måste kännas fördem som är ute i skolorna, i och på mångaandra håll i . När den kommunala ekonomininte tillåter mycket mer än besparingar på skolan, hurskall man då få råd att göra någonting åt att ungefärvar tredje elev inte fullföljer utbildningen?Det största problemet för är inte hur manskall ge alla elever högskolebehörighet utan det är hurman skall hjälpa dem som hoppar av och samtidigtstimulera dem som vill läsa vidare.Gymnasieskolan behöver verkligen resurser. Menden behöver också en kursuppläggning som ger allaelever en möjlighet att utvecklas och gå vidare. Desmå förbättringar som föreslås i dagens betänkandehjälper inte.Fru talman! Den gymnasieexamen som före-slås i betänkandet och i propositionen är alldeles förurvattnad. Enligt borde en gymnasieexa-men utformas så, att den är internationellt gångbar ihögskolevärlden. En gymnasieexamen borde utfor-mas så, att det blir tydliga krav på förmåga till kritisktoch självständigt arbete och med precisering av vilkaolika moment som den skall innehålla. Det naturligavore att en gymnasieexamen skulle vara en förutsätt-ning för studier vid högskola, inte bara ge förtur, somdet föreslås i propositionen.Betygens roll för utvärdering och information ärviktig, vid sidan av utvecklingssamtal med elever ochföräldrar. Dagens betygsskala är för trubbig. Därför,fru talman, föreslår att ett nytt betygssteginförs mellan betyget G och VG.Trots storartat arbete som utförs i skolan av lärareoch annan personal och trots nyfikna och vakna ele-ver, finns det många tecken på kris i den svenskaskolan. Det blir alltfler elever som hoppar av. Medden akuta bristen på lärare behövs ett helt batteri avåtgärder för att återge skolan dess plats som en levan-de institution som kan ge alla människor jämlikachanser i livet.Sveriges kommuner måste ta fram särskilda pla-ner för att rekrytera lärare och förbättra utvecklings-möjligheterna för lärarna. behöver 10 000nya lärare , men det tillkommer bara 4 000.Med skolpolitik, som vi har formule-rat den i våra olika reservationer, skulle vi kunnaskapa en skola som bättre möter både studieintresse-rade och mer yrkesinriktade elever. I den skolan fåreleven rätt till det stöd som han eller hon behöver,som det ställs tydliga krav på arbetsro ochnärvaroplikt i skolan. Elever och föräldrar får ocksåstörre möjlighet att välja fristående skolor. Utgångs-punkten är att den enskilda eleven skall haså goda utvecklingsmöjligheter som möjligt.Fru talman! Jag nöjer mig med att yrka bifall tillreservation 9 under mom. 16, men jag ställer mignaturligtvis bakom samtliga reservationeri betänkandet.Anf. 18 () replik:Fru talman! försöker skyla över detfaktum att man inte är beredd att stärka historie-undervisningen i skolan genom att säga att det kanskeman blir sedan. Men det hjälper ju föga i debatten idag.Sedan säger han en hel del saker om mig och ommitt parti, som det i och för sig skulle vara intressantatt få faktaupplysningar om och källor till och disku-tera vidare. Det skulle i och för sig vara intressant attockså diskutera frågor som t.ex. att vi hyllade MaoZedong eller att jag, genom mina uttalanden om Le-nin, har bevisat att historieundervisningen i skolanskulle behöva stärkas. Det kanske handlar om de 100gånger som jag har sagt mig inte försvara terror ellerövergrepp i någon form, eller är det de kanske 15gånger som jag har sagt att jag inte ser somnågot föredöme för någon demokratisk eller huma-nistisk rörelse . Det där får väl ochjag reda ut i en kommande debatt i så fall eller möjli-gen om han är beredd att göra det.Men faktum kvarstår i den fråga som vi här i dagdiskuterar: Det finns ett yrkande om att införa historiasom kärnämne i gymnasieskolan. Det finns möjlig-heter för och hans parti att stödja detta.Men man väljer, om jag har förstått det rätt, att integöra det.Problemet som uppstår när man börjar ersätta desammanhang och de processer som kan skapas ge-nom undervisning i ett ämne i gymnasieskolan medenstaka kampanjer är att man inte får en helhetssynoch en förståelse. Man förmår inte att lära sig desammanhang som historien faktiskt erbjuder om manbara har ögon nog att se med. Det är därför vi vill atthistorieundervisningen stärks, och det är uppenbarli-gen därför som inte vill göra det.Anf. 19 () replik:Fru talman! Historieämnet kommer vi som sagtvar tillbaka till när förslaget om kärnämnen kommer.Det är därför jag har ställt mig bakom utskottsbetän-kandets yttrande om att historieämnet icke får försva-gas utan skall stärkas. Jag tycker att vi skall ha enrejäl diskussion om kärnämnena över huvud taget.Jag lovar att jag kommer tillbaka tillfrågan.De övriga frågorna är väl egentligen inte tiden idenna debatt till för att diskutera. På rak arm kommerjag inte på något uttalande om . Däremotkommer jag ihåg artikel när Stalinavled t.ex. om att den största arbetarvännerna genomtiderna hade gått ur tiden.Beträffande egna uttalanden omLenin kommer jag ihåg att han i skrevatt måste sättas i relation till samtida personer,och samtida personer var och Cle-menceau och andra som knappast kan jämföras medLenin i fråga om att ta ställning för avrättningar ochfängslingar.Men som sagt var återkommer vi till historieäm-net, som huvudfrågan gäller. Då kommer jag ochFolkpartiet att bevaka att historieämnet får en stärktställning i gymnasieskolan.Anf. 20 () replik:Fru talman! Det var väl trevligt att vi i alla fallkan konstatera att vi kommer att tala om detta igen.Det är ju gott och väl.Men sedan måste jag säga att det är förvånande attUlf ger sig in på att diskutera de här frågornaoch är så dåligt insatt i vad han egentligentalar om. Jag har aldrig nämnt somen person att jämföra med . Det måste varafelciterat eller hämtat i någon argumentsamling somni har skickat ut till er partistyrelse eller riksdags-grupp, men den är i så fall alldeles felaktig.Jag förstår inte vad menar om han intetycker att man skall se personer och händelser i derashistoriska sammanhang. I vilket sammanhang skallman då se dem, i ett lösryckt sammanhang i kam-panjform? Ja, möjligen gynnar det parti-politiska intressen, men det ger inte en seriös intel-lektuell syn på historien.Vad gäller uttalande om Stalinär det ett uttalande som han åtskilliga gånger, kan jagsäga utan överdrift, ångrat, tagit tillbaka och bett omursäkt för. Det här är inga konstigheter. Vi har delar ivår historia som vi inte tycker är speciellt lyckade ochsom vi också har tagit avstånd från.Man skulle kunna säga att om alla partier gjordeen så grundlig granskning av sin historia som Väns-terpartiet har gjort, då vore vi mycket klokare. Dåskulle vi också kunna ta reda på en hel del märklig-heter som har begåtts av andra partier genom histori-en, också här i . Här menar jag att Vänster-partiet står obefläckat i kampen för demokratin.Lars och uppenbarligen egentligen göra en dagspolitisk poäng, när depåstår att vi tidigare i historien har haft problem meddemokratin, för att kunna ifrågasätta om vi ärdemokratiska. Min fråga måste då bli om några problem med vårt demokratiska sinnelag . Det är ju det som på något sätt borde vara ut-gångspunkten om man nu vill ha en kampanj. Detmåste ju finnas något slags poäng just i dagsläget.Anf. 21 () replik:Fru talman! Jag förstår inte riktigt , eftersom partiledare har ställtupp på att kampanjen behövs. kanskeborde ställa frågan till varför hontycker att även skall stå bakom kam-panjen.Jag har aldrig sagt att har sagt attLenin och kan jämföras, men jag påpekadeatt var samtida med . Om man sägeratt man skall sätta in i ett historiskt samman-hang skall man naturligtvis jämföra honom med and-ra personer, och då utfaller inte jämförelsen till Le-nins fördel.Avslutningsvis i denna debatt säger många partier har historia att skämmas för, och detkan säkert vara sant i vissa delar. Men det finns ingetannat parti som har haft en historia av regelbundnabroders- och vänskapsband med de stora diktaturpar-tierna i bl.a. och och som har skick-at lyckönskningstelegram till , ochvilka de var fram till ungefär 1988. Det är en skillnad,. 22 () replik:Fru talman! Jag tänkte hoppa över till nutiden ochskippa historien. För övrigt är jag ekohumanist, somjag är glad över.I och motion kan manläsa hur de diskuterar om hur viktigt det är att gymna-sieskolan hänger med i den utveckling som sker i dagi samhället och på de krav som samhället ställer föratt eleverna skall få möjligheter på arbetsmarknaden.Det gör mig väldigt förvånad att stårbakom en reservation som säger att man redan frånförsta året på gymnasiet skall dela gymnasieeleverna itvå grupper: de som man ställer upp högre krav ochkunskapsmål för och de som man sänker ribban för.I kursplanen kan man läsa att vad som gällerför svenska språket på det treåriga programmet är atten elev skall kunna förmedla åsikter, erfarenheter,iakttagelser och kunskaper i tal och skrift. Elevernaskall kunna använda skrivandet för att tänka och lära.De skall kunna delta aktivt och konstruktivt i samtaloch diskussion med olika syften och kunna hållaenkla anföranden inför en grupp. De skall kunnaanvända sig av grundläggande regler för språketsbruk och byggnad. Det finns också ett par punkter till.Vilka av dessa punkter vill ta bort ochdärigenom sänka kunskapskraven för de elever somgår i gymnasieskolan?Anf. 23 () replik:Fru talman! När säger att vi talarom att sänka ribban glömmer hon att det finns mångaelever som över huvud taget inte når målen. Folkpar-tiets förslag är helt enkelt att det skall vara möjligt attfå en rejäl yrkesutbildning utan att nödvändigtvisuppnå formell högskolekompetens. Det kanske ärbättre för en elev att ägna sig åt att träna svenska inteminst med anknytning till yrkespraktiken, att tränagrundläggande färdigheter i att skriva, tala och ut-trycka sig. De mål som läste upp gälldesvenska A, men i svenska B finns mål som ställerhöga krav på litteraturhistoria, kronologisk kunskaposv. Det är kanske bättre för en del elever att få ägnasig åt det som de behöver och sedan få möjlighet attkomplettera.Jag tycker inte att det är att svika eleverna, utanjag tycker precis tvärtom att det är att utgå från ele-verna, att säga att de kan få en bra gymnasieutbild-ning, med en bra träning i de viktiga basämnena ochen bra yrkesinriktad utbildning, men att de inte på allapunkter behöver komma upp till nivån att vara be-hörig att komma in på högskolan.Anf. 24 () replik:Fru talman! Det handlar inte om högskolebehö-righet i första hand, utan för de här eleverna handlardet om att få gymnasiekompetens och kunna nå demål som vi sätter upp för gymnasieskolan, för att deeleverna skall få en värdig start och sedan ha möjlig-het att komma ut på arbetsmarknaden och uppfylla dekrav som ställs i t.ex. industrin.Om man tittar på hur kurvan ser ut kan man se attdet är inom industrisektorn som kunskapskraven harökat allra mest men att betygen för de elever somläser de linjerna har minskat allra mest. Hur går dettaihop?Vi måste försöka hitta en lösning och göra detmöjligt för de här eleverna att få en ärlig chans att gåigenom gymnasieskolan, om de över huvud tagetskall få en ärlig chans att gå vidare.Det är väl inte möjligt att tycker att deelever som redan från början kan tänkas ha dåligsjälvkänsla inför gymnasieskolan skall klappas påhuvudet och få höra att de skall vara så goda att ta enenklare väg, där kunskapskraven är lägre, för att dedärefter inte skall ha samma möjligheter som de and-ra eleverna på arbetsmarknaden?Anf. 25 () replik:Fru talman! målar upp det här somom det vore antingen-eller. Så är det inte. Det finnsen massa elever som har möjlighet att få en mycketgod grund att gå vidare på, men som skulle tjänamycket mer på att träna grundläggande färdigheter isvenska, få en tillämpning i hur man använder svens-kämnet i förhållande till yrket, hur man skaffar in-formation osv., utan att behöva läsa i detalj sammaplan som de skall göra som skall förbereda sig förhögskolan. Detta är ett problem, om man ser tillverkligheten.Att försöka anpassa detta, sätta betyg på sammagrunder och följa samma definitioner på vad en kursskall innehålla för en person som skall läsa traditio-nell teoretisk universitetsutbildning som för en personsom riktar in sig på yrkeslivet, är en motsättning somvi inte kan blunda för om vi ser hur det är i verklig-heten. Det är inte att svika eleverna, utan det är tvärt-om att ge eleverna den rätt de har att få ägna tid åt attlära sig det som de behöver, i stället för att hela tidenbara gå vidare utan att egentligen lära sig någontingordentligt.Anf. 26 ():Fru talman! Det pågår förändringar av det svenskagymnasiet från en skola för en liten grupp elever frånsocialgrupp 1 till en skola för alla. Det är, minst sagt,en genomgripande förändring. Man glömmer lätt bortatt det är en omvälvning av den svenska skolan somdet handlar om. Det är inte lätt, och det tar tid.Spåren av den gamla skolan ligger kvar, och endel av de spåren försvårar kunskapsinhämtandet ochtrivseln och innebär att vissa elevgrupper än inteupplever gymnasieskolan som sin skola. Omställ-ningen till ett gymnasium för alla kräver en kraftigindividualisering med anpassning av studierna till denenskilda elevens förutsättningar och intressen.När detta är sagt kan man konstatera att gymna-sieskolan ändå är på rätt väg och att det finns mångaexempel på skolor där man har lyckats, där elevernapå olika program trivs och upplever sin skolgång sommeningsfylld och intressant. Men det kommer också,som sagt var, rapporter om problem som är oroande.I massmedierna handlar oron framför allt om an-talet elever som inte får godkänt i kärnämnena. Oftahandlar debatten om kunskapsbrister, krav på stränga-re kunskapskontroll och effektivare kunskapsförmed-ling. Det som enligt min mening kanske är mer oro-ande är att flera utvärderingar, bl.a. , visaratt skolan av vissa elevgrupper upplevs som tråkigoch ointressant. Oroande är också att många lärare ärpressade av en alltför tung arbetsbörda, att skolledareinte får tid med det pedagogiska ledarskapet och attdet förekommer att kommunens skolpolitiker ochskolförvaltningar inte sköter sin del av ledningsansva-ret för skolverksamheten. En del av de elever som gårpå de yrkesförberedande programmen upplever kär-nämnena som svåra och ointressanta. En del av ele-verna på de teoretiska programmen upplever betygs-hets och alltför stor arbetsbelastning.Gymnasietiden får naturligtvis inte vara varkentråkig eller pressande. Tonårsperioden är en mycketviktig period i en individs utveckling. Man skall ta deosäkra, spännande stegen in i vuxenlivet, med sinne-na öppnare än kanske avlivet - öppna för musik, konst och litteratur. Känslor-na svallar, och intresset för det andra könet börjarpocka på; man kanske blir kär på allvar för förstagången. Relationen till kamrater tar vuxnare former,nyfikenheten på omvärlden tar nya banor, moralfrå-gor och livsfilosofiska frågor blir viktiga, och manuppmärksammar sin egen fysiska utveckling.Varför i hela friden skulle då inte gymnasietidenvara levande, dynamisk, inspirerande och utvecklan-de för ungdomarna även den tid de är i skolan? Serman till eleverna borde förutsättningarna för en braskola vara lysande. Varför fungerar inte skolan föralla? Vad är det som måste rättas till för att skolanskall bli en skola för envar?I propositionen fokuserar regeringen gymnasie-skolan som kunskapsbyggare och en förberedelse förarbetslivet. Det helhetsperspektiv som finns i skolla-gen och läroplanen kommer därvid i skymundan, menmånga av förslagen är bra också ur detta bredareperspektiv och kan åtminstone indirekt bidra till attgöra skolan intressantare och öka motivationen förytterligare grupper av elever.Hit hör t.ex. regeringens förslag att bygga ut apu,den arbetsplatsförlagda utbildningen, som rymmermycket av det som eleverna önskar. Lärlingsutbild-ningen fyller ett stort behov av kontakter med arbets-livet utanför skolan. Många elever önskar få sådana.Infärgning av kärnämnen till olika program ökar, ochmeningsfullheten ökar i samma takt. Flexibiliteten istudietiden skall tillåta anpassning av kursens längdtill individens intresse och förutsättningar. Utveck-lingssamtalen är ett bra inslag. Det nya teknikpro-grammet kan säkert öppna en sektor av stort intresseför vissa elevgrupper.Detta är alltså bra förslag, och stöderdem.Det finns andra förslag i propositionen som inte ärså bra, t.ex. införandet av gymnasieexamen. Vi harredan konstaterat att det finns för mycket av betygs-hets och prestationsfixering i gymnasiet, och en gym-nasieexamen skulle bara spä på problemen ytterliga-re. yrkar avslag på förslaget.Ett förslag som utskottet har tagit upp gäller infö-randet av etappindelning av kurser. En sådan etappin-delning har pedagogiska fördelar som är väl kända.Det underlättar om man inför ett etappmål, om detmål som man strävar mot ligger långt fram i tiden.Blir det en etappindelning med det syftet står vi bak-om förslaget. Däremot vill vi inte ha en nivågruppe-ring av elever på kärnämnenas grundkurser. Utskottetföreslår att regeringen utreder hur en etappindelningskall utformas.