prot · GN0946 · 1999-12-14 00:00:00 — Tycker kan-ske att det är dags att titta över alla de familjestödsom vi har att ta beslut om här i och under-söka vad som faktiskt är bra för familjerna och vadsom inte är bra och vad man kanske skulle förändra?Anf. 114 () re-plik:Fru talman! När det gäller denna fördelningspoli-tik - den nordiska modellen - kan jag säga att detfinns forskning. Jag tror bl.a. att harskrivit om detta i boken staten göra?. Det ärfördelningspolitiskt ett ganska bra instrument. Jag seratt skakar på huvudet, men det ärså att flera länder i sneglar på den nordiskamodellen. Alla betalar, alla får tillbaka. De som harlåg inkomst får tillbaka. Då ska vi också se att det intebara är barnbidraget. Det handlar om barnens skol-gång. Det handlar om hälso- och sjukvård. Det hand-lar om hela vår välfärd.Vi pratar om familjen. Det kanske är så att famil-jen är så självklar att jag inte ens nämnde den. Enfamiljepolitisk utredning ska komma, men jag vetfaktiskt inte riktigt vad den kommer att innebära. Jaghar inte sett direktiven. Den görs med anledning avmarginaleffekter och olika fördelningsfrågor.Anf. 115 () re-plik:Fru talman! Jag tycker inte att jag fick något sär-skilt bra svar kring detta. Det finns utredningar påmånga olika områden, och det är inte utredningar vihar för få av utan det är handling vi har för lite av.Fru talman! Jag skulle vilja fråga om hon tycker att det är rätt att en ensamståendemamma som kommer hem från BB ska vara utansamhällets stöd, att det är helt rätt att föräldrapen-ningen ska vara knuten till föräldraskapet, att densom inte har någon pappa vid sin sida ska stå ensam isin lägenhet utan hjälp att handla eller ta hand om denoro som hon bär med sig. Vad är det för solidaritet?Det är ett uttryck som socialdemokraterna med för-kärlek ofta använder. Är det inte solidaritet att sam-hället låter någon vara hemma tillsammans med denensamma mamman, som behöver allt stöd som honkan få?Anf. 116 () re-plik:Fru talman! Om ger sig tilltåls tills nästa talare kommer upp trorjag att vi får svar på den frågan. Går det bra?Anf. 117 () re-plik:Fru talman! argumenterar medkraft för att den som har höga inkomster ska ha högaersättningar och att den som har låga inkomster skaha låga ersättningar. Jag anser att det vore väldigt braom det fanns ett starkare engagemang för dem somhar en sämre ekonomisk situation.Jag hänvisade i mitt anförande till en rapport frånSocialstyrelsen , och den pekar väldigt klart påatt en vanlig grupp när det gäller långvarigt socialbi-drag är unga föräldrar, särskilt unga ensamståendekvinnor med barn. Det beror på att många inte harkvalificerat sig till socialförsäkringssystemen ochendast får grundbeloppet om per dag i föräldra-penning. Detta är en grupp som har det väldigt kärvtekonomiskt sett. En annan grupp är studenter somprecis har gått ut en högskoleutbildning och kommerut på arbetsmarknaden. De får också per dag.När det nu går bättre ekonomiskt för , tackoch lov, skulle man då inte kunna satsa lite extra påden grupp som i det här fallet har den allra sämstaekonomin?Anf. 118 () re-plik:Fru talman! Vi hade motsvarande fråga uppe tidi-gare när vi diskuterade utgiftsområde 10. Pro-blemet finns ju helt klart. Jag håller med om att ga-rantinivån på per dag är låg - den har legat där imånga år. Det är naturligtvis en prioriteringsfråga.Samtidigt kan vi se att det kanske är på grund avarbetslöshet och den period som vi har bakom oss -kris kallar vi det ibland - som så många människorhamnar i denna situation. Vartefter som arbetslöshe-ten sjunker kommer fler in i försäkringssystemet, menen grupp kommer ändå alltid att stå kvar.Jag säger ändå, som , att jag är väl-digt tveksam till någon typ av samhällslön. Det här ären fråga som är ställd. Vi funderar också över denibland, men jag kan inte säga någonting om tiden. Detär en prioriteringsfråga. Vi börjar med barnbidragetoch de frågorna.Anf. 119 () re-plik:Fru talman! Jag håller med om att det är en prio-riteringsfråga. Vi i vill i första handprioritera den grupp som har det ekonomiskt mestkärvt i samhället. Det är i det här sammanhanget intepå något sätt en diskussion om samhällslön eller lik-nande, utan det handlar om garantinivån i föräldraför-säkringen, som man mycket enkelt skulle kunna höjaom man gör den prioriteringen.Mariann inledde sitt anförande med attsäga att det går ut 45 miljarder i olika stöd. Det ärmycket pengar. Vi anser från sida attdet skulle ha gått att prioritera de ekonomiskt allrasämst ställda bland småbarnsfamiljerna.Anf. 120 () re-plik:Fru talman! När man har lagt en budget innebärdet att man måste ta pengar från ett ställe om man skaflytta pengar till ett annat ställe. Det kräver ocksågenomtänkta åtgärder. Jag kan inte säga mer om dethär just nu.Anf. 121 Statsrådet ():Fru talman! eniga beslut om strateginför att genomföra är utgångs-punkten för familjepolitiken och för regeringens ar-bete med att sätta barnens bästa i första rummet. Jagskulle vilja säga att har inneburitett positivt hjälpmedel i vårt politiska arbete. Det ären strategi som bygger på kunskap och information,att ta fram nya verktyg som bättre statistik, be-slutskonsekvenser och inte minst - även om vi nutalar om försäkringar och annat - öka inflytandet förbarn och unga när det gäller att påverka beslut.Min tanke är att komma tillbaka tillriksdagen med en barnskrivelse där vi redovisar detarbete som pågår inom och vad vitänker göra de kommande åren.I går överlämnade sin årliga rapport omtillståndet för världens barn. Detta, fru talman, är enutomordentligt dyster läsning. Här kan vi öka våragemensamma ansträngningar och vara än mer ange-lägna för att stödja de insatser som görs och ansträngaoss ytterligare med våra resurser och kunskaper föratt underlätta livet för alla dessa barn, som kanske skases som allas barn, hela jordens barn.Ibland får man i olika debatter intrycket att detinte är så, men jag får säga det igen: det råder ingentvekan inom socialdemokratin om att det är föräldrar-na som har huvudansvaret för sina barn.Det som samhället på olika nivåer kan göra är attstödja och underlätta för föräldrarna i deras föräldra-roll. Här vill jag påstå att jag är en av dem - kanskeberoende på avståndet till födelsen - som har långerfarenhet av skilda föräldraskap, av eget föräldra-skap och av barns föräldraskap.Vi socialdemokrater vill ha ett jämställt samhälle,där både mamma och pappa ges möjlighet till arbeteoch ekonomisk trygghet och där den generella välfär-den minimerar marginaleffekterna. Trygga vuxnaskapar utrymme för trygga barn.Det generella barnbidraget, som firade 50-årsjubileum , är en hörnsten i denna gene-rella välfärdspolitik. Det fungerar utjämnande på tvåsätt. Det utjämnar mellan barnfamiljer och hushållutan barn, och det utjämnar över tiden mellan de år dåvi får barnbidrag och de år då vi betalar för det. Nuvill vi höja barnbidraget för att ge föräldrarna ett ökatekonomiskt utrymme.Den andra viktiga delen är vår föräldraförsäkring.Den är unik - det har flera sagt under debatten. Detfinns inget annat land som ger så bra ekonomisk er-sättning till föräldrar för att de ska kunna vara hemmamed sina barn. Den är flexibel och ger stora möjlig-heter att utforma ledigheten tillsammans med barnensåsom föräldrarna vill.När en förälder kan ta ledigt och vara tillsammansmed sitt barn sätts barnets behov av sina föräldrar icentrum framför familjens andra önskemål. Därförkan man nog säga att föräldraförsäkringen också är enbarnförsäkring.Grundläggande ekonomiskt stöd till alla i form avallmänna barnbidrag, en flexibel föräldraförsäkringmen också mödravård, barnavård, bra barnomsorgoch en bra skola är samhällets insatser för att hjälpaalla föräldrar. För mig betyder det att samhället var-ken kan eller ska finansiera alla de olika val somfamiljerna kan göra. Det vi gemensamt kan stå för äratt utöver det grundläggande stödet till alla underlättaför föräldrarna att förena just arbete och familj.Regeringens planer är att erbjuda alla barn en all-män förskola från , och därmed vill vi förstärkabarnens rätt till pedagogisk stimulans och utveckling.Genom att kombinera detta med maxtaxan vill viunderstryka att barnomsorgen är till för barnen. Ingenska behöva avstå från den av ekonomiska skäl ellerbli utestängd av andra skäl.Ett annat skäl för maxtaxan i barnomsorgen är demarginaleffekter som familjer har med de flesta av denuvarande barnomsorgsavgifterna.Regeringen har också för avsikt att utreda de fa-miljeekonomiska stöden med hänsyn till deras margi-nal- och fördelningspolitiska effekter. Det säger jagsom ett svar på en del av de frågor som togs upp idebatten alldeles nyss.I regeringens förslag finns det en del skrivningarmed hänvisning till SCB som har analyserat utveck-lingen av födelsetalen. Flera talare har varit inne påatt det av analysen framgår väldigt tydligt att manantingen avstår från att föda barn eller också föderman två barn. Det är väldigt få föräldrar som har flerän två barn.I dag kom det rapporter om barnafödandet för i år.Det förväntas att det föds 88 000 barn . Genom-snittet för 1997-1999 blir då 1,5 barn. Detta ska jäm-föras med EU-statistiken som visar att familjerna iIrland föder 1,9 barn och familjerna i 1,1barn. Det är klart att detta är en utveckling som berörbåde och övriga europeiska länder. Dennafråga har tagits upp i olika sammanhang när man iministerrådet har diskuterat de demografiska effek-terna på välfärdsutvecklingen i Europaländerna.Det är klart att det minskade barnafödandet är enallvarlig signal om att det inte är problemfritt att för-ena arbete och familj. Trots den goda föräldraförsäk-ringen känns framtiden oviss för många. Det är san-nolikt - vilket någon här sade tidigare - en avspeg-ling av dagens arbetsmarknad.Det är t.ex. av LO:s medlemmar - kvinnormellan 16 och - som har en tillfällig anställ-ning. Bland dem som är är det30 % som har en tillfällig anställning. Detta innebären fördubbling på så som , och det är klartatt de osäkra anställningsvillkoren innebär en rädslaför att ta på sig ett så stort ansvar som det innebär attskaffa barn och familj. Det ska väl erkännas att det tartid att reparera de revor i framtidstron som uppstodunder 90-talets väldigt svåra ekonomiska år.Nu vet vi ju inte ännu om det uppskjutna barnafö-dandet verkligen kommer att resultera i att familjerinte heller skaffar barn senare eller om det innebär attdet är en svacka och att man möjligen skaffar barnnågot senare i livet.Den rapport som vi fick från SCB inför regering-ens förslag visar alltså att barnafödandet riskerar attbli en klassfråga och att det är de äldre och välutbil-dade kvinnorna som fortsätter att föda barn - om vinu ska generalisera, vilket man ibland kanske skaavstå från att göra.Frågan berör en rad områden såsom långsiktighe-ten i välfärdssystemen och tryggheten på arbetsmark-naden. Jag kommer själv i olika sammanhang att lyftafram just den här aspekten för att vi på lite olika sättoch kanske gemensamt ska kunna skapa förutsätt-ningar för att unga familjer ska våga sätta barn tillvärlden.Ekonomisk framförhållning bör ge unga familjerutrymme att planera sina barns framtid. Därmed blirderas framtidstro en grund för tryggheten i alla vårasocialförsäkringar, inte minst när det gäller att tryggavåra pensioner nu och i framtiden.Regeringen fortsätter satsningen på barnfamiljergenom höjningen av barnbidraget , och viförbättrar föräldraförsäkringen för trilling- och fyra-barnsföräldrar.Vi ser också över föräldraförsäkringen i den me-ningen att när en förälder själv blir sjuk ska tillfälligföräldrapenning kunna överlåtas till en annan person.Det gäller främst ensamstående föräldrar, och detta ärett förhållande som inte går att lösa med dagens reg-ler.Bl.a. tog upp frågan om de tiopappadagarna. Då vill jag säga att jag avser att ocksåse över om de ska kunna överlåtastill en vän eller till en släkting. Detta är naturligtvisintressant, inte minst med tanke på våra diskussionerom homosexuella partnerförhållanden. Det här kanöppna en möjlighet för dem.Vi kommer också att se över underhållsstöd, bo-stadsbidrag och barnbidrag för att där analysera mar-ginaleffekterna. Det är detta som ingår i den famil-jeekonomiska utredningen. Naturligtvis kommer viatt vid behov föreslå åtgärder för att genomföra för-ändringar.Det här tillsammans med införandet av maxtaxakommer att innebära en förstärkning av familjernasekonomiska situation. Det kommer också, fru talman,att medföra förbättringar för deras möjligheter attförena arbete och familj.Anf. 122 () re-plik:Fru talman! Jag vill först tacka statsrådet för atthon är med oss i debatten här i dag.Statsrådet sade att hon skulle se över de tio pap-padagarna - som om frågan vore ny! Jag vet att detkom en skrivelse till och dåva-rande statsrådet ensamståendehöggravida mammor som beskrev sin situation ochville ha en ändring till stånd. I över ett halvårs tid harSocialdepartementet haft möjlighet att titta på detta.Det är ett litet antal mammor som hamnar i denhär situationen. Det skulle inte kosta så mycket peng-ar i relation till hur mycket pengar som detta områdefaktiskt omfattar, men det skulle göra väldigt stornytta.Jag tycker att statsrådet kunde säga att man skagenomföra det här. Det är många partier i kammarensom är överens om att det är viktigt att genomföradenna förändring, och det snabbt, eftersom det födsnya barn varje dag.Det övriga som statsrådet talade om är väldigt in-tressant. Jag ställer mig bakom detta att erbjuda allabarn en obligatorisk förskola . Menvarför tvinga in alla barn vid 1 ½ års ålder på dagis?Vi vet att av föräldrar med små barn villvara hemma längre än . Huvudparten av små-barnsföräldrarna vill vara hemma med sina barn i treår. Varför kan vi inte ge dem den valfriheten?Anf. 123 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller möjligheten att vistasinom barnomsorgen vet jag inte vilka undersökningarsom hänvisar till. Men går man utoch frågar inte minst kvinnor och män som har ettarbete att gå till vill de nog komma tillbaka till detarbetet när barnet är ca 1 ½ år, vilket de har möjlighettill med den föräldraförsäkring som finns . Mankan också förlänga föräldraledigheten genom attutnyttja flexibiliteten i ersättningen, men det skaerkännas att det kan finnas vissa begränsningar bero-ende på vilka inkomster man har.Det är inte alls fråga om att låsa in barn. Tvärtomöppnar man möjligheter för både barn och föräldrarnär barnet kan vistas inom barnomsorgen.Jag har lyssnat på , och i an-slutning till detta måste jag säga att görockså familjepolitiken till skattepolitik. Det gynnarinte familjepolitiken.Dessutom hade fel när hon iett tidigare inlägg hävdade att sänkta skatter ger ettbättre utrymme för ensamstående med låga inkomsterän de system som vi har med möjligheter tillstöd via olika typer av bidrag. En ensamstående un-dersköterska med två förskolebarn som arbetar 75 %och tjänar har med dagens system en dis-ponibel inkomst på . Hon skulle behöva eninkomst på för att ha någon nytta av desänkta skatter som föreslår. Jag tror inteatt det är den s.k. friheten som ensamstående föräldrarletar efter.Anf. 124 () re-plik:Fru talman! Statsrådet säger att jag har fel. Det ärinte så. Man kan ta fram exempel från båda systemen,men när de allra flesta betalar två tredjedelar av sinlön i skatt då blir det faktiskt en skattepolitisk fråga,framför allt för barnfamiljer som har en större för-sörjningsbörda än andra inkomsttagare.Vad vi moderater säger är att det är så viktigt tar hänsyn till försörjningsbördan vid beskatt-ningen, så att människor själva kan avgöra vad de villlägga sina pengar på och ha kvar så mycket pengarsom möjligt i sin plånbok. Det är inte vi politiker somska ta hand om dem och fördela ut dem.Den undersökning som jag hänvisade till, kan jaginformera statsrådet om, var en SIFO-undersökningfrån 1997, som klart angav att av de inter-vjuade småbarnsföräldrarna skulle vilja vara hemma iupp till om de inte behövde tänka på det eko-nomiska. Ekonomin avgörs ju av hur mycket man harkvar efter skatt och hur mycket man måste lita tillpolitikers bestämmande över de pengar som manfaktiskt har rätt till. Det är skattebetalarnas pengar.Det är inte eller något statsråds peng-ar, utan det är skattebetalarnas.Anf. 125 Statsrådet ():Fru talman! Den retorik som sig av nu skapar faktiskt en bild av riksda-gens ledamöter och regeringens ledamöter som ensorts gammaldags skattejägare som jagar in pengar,lägger dem i en påse och sedan delar ut dem. Det ärinte så det är. Vad vi gör efter bästa förmåga, ochibland med olika ideologiska ingångar, är att vi ska-par regler som ska göra det möjligt för enskilda fa-miljer att planera sin tid, sin framtid och, i det härsammanhanget, ta hand om sina barn på bästa möjligasätt.Det är klart att om föräldrar får frågan hur längede vill vara hemma utan att över huvud taget tänka påekonomiska villkor, kan man kanske finna variationerfrån och upp till . Om de inte behövertänka på att komma tillbaka till sitt arbete, inte behö-ver tänka på att de ska kunna betala hyra, inte behö-ver tänka på några andra relationer i samhället - omden typen av frågor ställs, får man förmodligen densortens svar.Vad vi vill ha är föräldraförsäkring, barnbidrag,skattesystem och olika typer av stöd som balanserarvarandra och där vi måste se på margina-leffekterna. Det är därför vi nu ska tillsätta en famil-jeekonomisk utredning.Vad vi gör är att vi skapar en balans som tar hän-syn till behovet av omfördelningseffekter, och viförsöker göra det på ett så rättvist sätt som möjligt såatt alla barn får tillgång till en bra uppväxt undersunda och trygga förhållanden.Anf. 126 BO () replik:Fru talman! Det är flera av oss, inklusive statsrå-det, som har tagit upp den oroväckande utvecklingenav födelsetalen i vårt land. För att uttrycka det merkonkret föds det väldigt få barn, och det bekräftarockså statsrådet.De tre senaste åren har vi haft ett födelsetal påungefär 1 ½ barn per mamma, som vi brukar räknadet. Det är det lägsta födelsetal som vi har haft sedanmitten och förmodligen sedan ännulängre tillbaka.Nu nämnde statsrådet flera åtgärder som hon hop-pades skulle kunna påverka det hela. Vi politiker kanförstås inte bara knäppa med fingrarna för att detsedan ska hända någonting på det här området, utandet handlar om att ha en genomtänkt politik för attgenomföra saker. Jag tycker att flera av de föreslagnaåtgärderna pekar åt rätt håll och överensstämmer medåtgärder som vi själva föreslår, även om jag tycker attdet är märkligt att man på statlig nivå ska lägga utalla pengarna på just maxtaxa efter att vi ett antal årute i kommunerna, bl.a. från vår sida, har försökt attfå statsrådets partivänner att tycka samma sak somstatsrådet tycker numera. Men låt det läggas åt sidan.Det som jag är intresserad av är hur statsrådet serpå sannolikheten för att det tills vi träffas här om etteller kommer att hända någonting med födel-setalen eller om det kommer att krävas ytterligareåtgärder för att uppnå högre födelsetal.Det andra gäller frågan om fattigdomsfällorna.Det sägs bra saker i propositionen och från talarstoleni dag från socialdemokratiskt håll om att gå från se-lektiva stöd till mer generella. Men när det nu liggerett sådant förslag, dvs. motion om atthöja barnbidragen något mer och att minska den in-komstprövade delen av bostadsbidragen, röstar ni juemot det. Ni kommer här i kammarenatt rösta emot förslaget. Varför gör ni det om det ärsom det står i propositionen, att ert långsiktiga mål äratt ta bort fattigdomsfällan?Anf. 127 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller födelsetalen är det na-turligtvis oerhört svårt att avgöra om de insatser somnu görs i form av familjeekonomiska stöd av olikaslag - insatser för bra sjukvård, barnomsorg osv. -leder till att människors framtidstro vänds så att detörs bilda familj. Det är väldigt svårt att säga.Sedan några år har den ekonomiska utvecklingenvänt till en positiv utveckling. Arbetslösheten sjunker,sysselsättningen ökar, vi går in och skapar föränd-ringar i arbetslivets villkor och öppnar genom olikainsatser möjligheter för både kvinnor och män attplanera för en gemensam framtid tillsammans medbarn. Det är min fasta övertygelse att när detta fårhålla i sig ett antal budgetår känner de unga familjer-na trygghet och vågar planera för en framtid tillsam-mans med barn. Det är fråga om en övertygelse menockså om en bestämd vilja att inte släppa taget omdetta med barns uppväxt.Det ska i ärlighetens namn sägas att det som vi nutalar om i stor utsträckning är de vuxnas ersättnings-nivåer för att de ska vara trygga nog att fostra barnoch ta ansvar för deras uppväxt. Men det krävs natur-ligtvis oerhört mycket mer. Det kanske bör debatterasi ett annat politiskt sammanhang som har att göramed barnens tillvaro - tryggheten för barn. Vi harockså i gömda, glömda och utsatta barn.Föräldrar kan känna trygghet om de vet att vi har enpolitik som skapar utrymme för dem.Den konkreta frågan om bostadsbidrag visavibarnbidrag återkommer jag till när den familjeeko-nomiska utredningen är klar med sitt arbete.Anf. 128 BO () replik:Fru talman! Det är bra att statsrådet tänker åter-komma till den fråga som engagerar oss bägge två,dvs. att försöka minska fattigdomsfällorna. Problemetär att det är så svårt att få regeringen att gå från ordtill handling. kommer man att röstaemot det förslag som skulle innebära att kanske ettpar tiotusental familjer färre skulle befinna sig i fat-tigdomsfällorna. I sista hand är det förstås som detstår i skriften, att det är handlingarna som räknas ochinte orden, om de skulle råka stå emot varandra, ochdet gör de väl, åtminstone i omröstningen -tyvärr.Sedan delar jag förstås statsrådets bedömning attdet är svårt att veta vad som händer. Jag förde jufrågan mer resonemangsvis utan att försöka tvingafram ett klart besked. Det som kan göra en lite be-kymrad är att vi, trots att det går åt rätt håll på ar-betsmarknaden och en del andra saker sedan några årtillbaka som statsrådet säger, inte heller denna höst,såvitt jag vet, ser några tecken på att kurvorna vikeruppåt. Därför tycker jag att det kan finnas anledningatt bli än mer oroad om vi har en någorlunda positivutveckling, bl.a. på arbetsmarknaden, men ändå inteser några tecken. Den fråga som jag avslutade med iden delen handlade ju om ifall det inte går åt det hål-let som vi bägge två önskar, för vi tycker om ett sam-hälle med många barn i stället för ett samhälle med fåbarn, om man i så fall skulle vara beredd att vidta fleråtgärder.Anf. 129 Statsrådet ():Fru talman! Det är självklart att man hela tidenmåste vara vaksam, beredd att vidta åtgärder och sättain insatser för att familjerna ska känna större trygg-het. I det här sammanhanget kan man aldrig tala omnågonting annat än att skapa trygghet och utrymmeför familjerna. Jag kan inte se framför mig någraandra insatser än just dessa.Bostadsbidrag visavi barnbidrag är naturligtvis enfråga om en avvägning. Ni gör en annan avvägningfrån sida. Regeringen gör sin avvägning,och i den avvägningen har vi tittat på enskilda famil-jer och vilka möjligheter det finns där till selektivainsatser.Jag kan hålla med om att det kan vara en svår av-vägning och att vi kan ha lite olika synpunkter. Menför att vi framöver ska ha ett bättre stöd för att göraen avvägning - vi har nämligen rört i många olikasystem - behöver vi se överflera av de olika stöden i en familjeekonomisk utred-ning. Det är den som vi får komma tillbaka till ochdiskutera när den har gjort sitt arbete.Anf. 130 () replik:Fru talman! Det är bra att känna att statsrådet tardetta med det låga barnafödandet på allvar och görden analysen att det är på grund av nedskärningar ochden otrygghet på arbetsmarknaden som många kvin-nor befinner sig i, för det är faktiskt på det visetatt alla kvinnor inte har en trygghet på arbetsmarkna-den.