prot · GN0945 · 1999-12-13 00:00:00 — Skolan borde uppmuntra att manvidareutbildar sig även på detta mer kvalificeradesätt. Jag tror att skolan och framför allt elevernaskulle ha mycket stor nytta av detta.Frågan om folkomröstning om barnomsorgen kanGunnar och jag kanske diskutera lite senare.Anf. 82 Utbildningsminister ():Fru talman! talade väl och mångor-digt om behovet av tekniker och naturvetare, inteminst civilingenjörer. Det är också orsaken till att vigör en sådan kraftsamling och expanderar så mycketpå den sidan. talar för ettresursfördelningssystem där söktrycket ska vara av-görande för vart resurserna i högskolan går, inte be-slut i . Söktrycket ligger i mycket störreutsträckning på humaniora och samhällsvetenskap.Den modellen skulle med givna resurser kanskeminska antalet platser med 5 000 . Är det enklok väg att öka antalet tekniker, som såväl talar om att vi behöver?Anf. 83 () replik:Fru talman! Vi har aldrig sagt att studenternas valav studieplats skulle gälla till , men de skullegälla i större utsträckning än i dag.Vidare beror det lite grann på vilka tekniska hög-skolor som utbildningsministern tittar på. Jag gissaratt Tekniska högskolan här i har fleraansökningar än vad den har platser. Jag tror också attom det blir en sådan här kraftfull satsning - vi villöka civilingenjörsintagningen under enfemårsperiod - blir folk medvetna om detta. Det är juinte så att man hamnar i ett lufttomt rum, utan omman satsar rejält på en sådan här utbildning, blir detockså en ökad efterfrågan efter den.Anf. 84 Utbildningsminister () replik:Fru talman! Den satsningen blir inte möjlig meddet utbildningsystem som ni strävar efter. Ni vill haett system där söktrycket avgör. Per har i enbok beskrivit hur det skulle kunna se ut, och vi harräknat på detta. Låter man söktrycket avgöra och interiksdagsbeslut, kommer söktrycket, som det ser ut , att vara riktat mot humaniora och samhällsveten-skap, och det blir en expansion där. Också det är bra,men det innebär en minskning på naturvetenskapar-och teknikersidan. Det talar emot det som LarsHjertén inledde sitt anförande med: behovet av flerplatser inriktade mot naturvetenskap och teknik. Detär inte genomtänkt och inte riktigt logiskt. Jag hoppasatt ni arbetar igenom detta till nästa budgetproposi-tion.Anf. 85 () replik:Fru talman! Det är klart att vi ska arbeta igenomdet här. är det ändå så att utbildningsministernutgår från den aktuella situationen 1999. Jag utgårfrån - 2000-2002 - och jag är helt överty-gad om att om det kommer en satsning på nya civil-ingenjörsplatser, kommer våra ungdomar också attsöka de platserna.Jag menar att oavsett vad vi tycker om vem somska bestämma vilka platser som ska finnas och vad vitycker om studenternas egna val, är det en nödvän-dighet för framtid att vi får fler civilingenjö-rer. Det är det viktigaste enligt vår uppfattning. Det ärdärför som vi för fram det här förslaget. Jag tror attutbildningsministern delar den uppfattningen.Anf. 86 ():Fru talman! har talat om högre ut-bildning. Jag ska föra våra tankar tillbaka till barnom-sorg och förskola. Detta betänkande behandlar ettlivslångt lärande. Det är bra att vi kan diskutera detoch se till helheten, och därför känns det väldigt braatt här kunna ta upp barnomsorgs- och förskolepoliti-ken.Fru talman! Vårt samhälle är i mångt och mycketutformat utifrån vuxna människors behov. Barnenkommer ofta i kläm. Det mest cenetrala för oss krist-demokrater är att vända på detta perspektiv och sättabarnet först. Att sätta barnet först innebär att respek-tera de enskilda barnen, lyssna på barnen och vågaanvända deras idéer när samhället utformas. Om vivuxna antar denna utmaning kommer vi att få lämnamånga invanda föreställningar och tankemönster.Ett demokratiskt synsätt är en åskådning sombygger på alla människors lika värde. Den åskådning-en måste aktivt förmedlas och levas ut inom all barn-omsorg. Vi kristdemokrater anser att alla former avbarnomsorg ska omfattas av värdegrunden, som harsina rötter i det kristna kulturaarvet och den etik sombygger på denna tradition.Att föräldrarna vill göra sitt bästa för sitt eller sinabarn är en regel som gäller nästan helt utan undantag.Inga känner barnen bättre och kan snabbare observeraom något går snett än föräldrarna. Så är det för detallra mesta. Detta innebär att föräldrarna bör ges enbetydligt starkare ställning än . Deras betydelseför de egna barnen kan inte nog betonas. Dennagrundsyn måste komma till uttryck i samhället. För-äldrarna måste ges en reell möjlighet att välja barn-omsorgsform och ges ett inflytande över barnomsor-gens utformning.Fru talman! Alla former av barn- och fritidsom-sorg bör ses som ett komplement till föräldrarnasomsorg och utgå från vad föräldrarna anser vara bästför sitt eller sina barn.Enligt min och uppfattningomfattar begreppet barnomsorg såväl föräldrarnasomsorg i det egna hemmet, daghem, familjedaghem,öppen förskola, fritidshem som föräldrakooperativoch andra kooperativa former.Inte minst efter dagens debatt ser jag det nödvän-digt att definiera och beskriva att det finns olika for-mer av barnomsorg. Här har vi allmänt hanterat ettenda begrepp, nämligen förskolan.Barn är olika och har olika behov och förutsätt-ningar. Det innebär att det måste finnas ett varieratutbud av olika former för att skapa valfrihet och rätt-visa.För familjepolitikens utformning innebär subsidi-aritetsprincipen att så många beslut som möjligt somberör familjen ska fattas av familjen själv. Ett sådantbeslut är, precis som jag tidigare nämnt, valet avbarnomsorg.Regeringen föreslår att en maxtaxa införs inomförskoleverksamheten. Det har också debatteratsmellan olika partier tidigare . Den skagälla i såväl som enskild förskoleverk-samhet och regleras i en förordning.Regeringens argument för en maxtaxa är inte sär-skilt övertygande , och inte heller har detydliggjorts . Bl.a. lyfts argumentet lägre margi-naleffekter fram för framför allt lågavlönade, deltids-arbetande och ensamstående föräldrar.I klartext handlar det om att få föräldrar att arbetamer utanför hemmet än vad de gör . Detta är heltmotsatt vad många föräldrar och barn mest av alltönskar, nämligen mer tid tillsammans.Med förslaget vill regeringen styra föräldrarna.Med denna reform pekar man ut vad som är det bästaför den enskilda familjen och det enskilda barnet,eftersom ekonomin styr många människors val.Dessutom gynnar förslaget allra mest de familjersom har en relativt hög inkomst, vilket är uppseende-väckande i sig. För reformen har regeringen avsatt 1,7miljarder kronor och år2002. Regeringen beräknar att fullt ut genomfördkostar reformen ca 5 miljarder kronor.Fru talman! har gjort en annanbedömning. Där räknar man med att kostnaden kom-mer att ligga på ca . Som exempelkan nämnas att enligt de beräkningar som är gjordaför min hemkommun skulle reformen i dagslä-get kosta kommun . Depengarna finns inte.Därmed blir en genomförd maxtaxa en gökunge iden kommunala ekonomin som kommer att trängaundan andra viktiga behov. har vi fått höra frånskolministern att maxtaxan inte ska kosta något förkommunerna. Jag har uppmärksammat och noteratdetta.Regeringen aviserar också ett införande av enallmän förskola. Den ska vara obligatorisk för kom-munen att anordna men frivillig för barnen. Det är enavgiftsfri verksamhet för fyra- och femåringar 525timmar om året.Regeringen preciserar konsekvensen av reformenoch skriver att detta främst berör barn i landsbygds-kommuner och övriga mindre kommuner, barn tillföräldralediga, barn i utsatta bostadsområden ochbarn till hemarbetande. Man säger vidare att försko-lan är ett komplement till familjedaghemmen. Minfråga är: Vad åsyftas?Just denna kommentar kan inte tolkas på annatsätt än att regeringen anser att barnets behov inte fulltut kan tillgodoses i familjedaghemmet. Varför gällerinte rätten till avgiftsfri förskoleverksamhet ävenvistelse i familjedaghem? Det är min fråga . Ärdet pengarna som ska styra vilket val föräldrarna gör?Skolministern - som har lämnat kammaren,vilket jag beklagar - nämnde en bok som heter bär som delas ut till barn i förskolan. Jag harroat mig lite med att ta reda på hur boken har spritts.Såvitt jag har förstått har den inte spritts till barn somär inom familjedaghemsverksamhet.Jag vet att boken är på väg ut. Min förhoppning äratt det bara är en försening i processen. Det skulleannars innebära att man inte skulle ha samma möjlig-heter att diskutera ett så viktigt område som tas upp idenna fina barnbok bär om ett barn är hosen dagmamma, utan barnet ska vara i förskolan ellerpå daghemmet.Min förhoppning är att det är en försening i arbe-tet, i processen, att få ut boken, som gör att de dag-barnvårdare jag har varit i kontakt med inte har hörttalas om boken eller fått information om den.Vi kristdemokrater anser att fokus ska läggas påatt lyfta fram olika former av barnomsorg. Det görman genom att stödja dessa. Jag kan konstatera att ibudgetpropositionen ägnas familjedaghemsverksam-heten endast några futtiga rader, och om öppen för-skola skrivs ingenting.Den öppna förskolan bärs av en idé där förskollä-rare, föräldrar, dagbarnvårdare och andra vuxna sombesöker den öppna förskolan är med och utformarverksamheten och dess innehåll. Det leder till delak-tighet och engagemang från olika vuxna. Det finnskunskap, tradition och en bred erfarenhet över helalandet.Jag har också haft en interpellationsdebatt medskolministern i den här frågan. Jag har med besvikel-se konstaterat att budgetpropositionen inte med ettord berör den öppna förskolans viktiga verksamhet.Vi kristdemokrater menar att i allt sådant arbetesom bedrivs ska den öppna förskolan inklude-ras. Den riktar sig just till de grupper som regeringenhänvisar till när det gäller den allmänna förskolan.Den diskussionen vill vi vara med att driva vidare häri och ute i landet. Vi måste se de olikaverksamhetsformer som finns.Sammanfattningsvis tvingas vi konstatera enmycket medveten satsning på en enda omsorgsformmedan andra former helt förbigås. Vi kristdemokraterär inte emot allmän förskola. Vi vill att den ska gällaalla olika omsorgsformer.Det ska vara avgiftsfri verksamhet förfyra- och femåringar. Men det ska vara barnets behovsom ska styra vilket val som görs. Vi föreslår ocksåen avdragsrätt för barnomsorgskostnader upp till3 för barn upp till ålder.Fru talman! Avslutningsvis vill jag säga att vi stö-der förslaget att barn till aktivt arbetssökande föräld-rar ska få en garanterad vistelsetid inom barnomsorgom minst . Beroende på omstän-digheterna kan behoven se olika ut. Därför måste detenskilda barnets behov vara utgångspunkten.Jag har också fått en deklaration från Vänsterpar-tiet som är väldigt tydlig. Man har där talat om anser att familjebegreppet är ett förlegat be-grepp. Det är en deklaration som är värd att uppmärk-sammas. Familjen är ett förlegat begrepp, sägerVänsterpartiet.Vi kristdemokrater menar att vi måste utgå frånfamiljens behov och att familjer kan se olika ut. Fa-miljen ser olika ut. Det ska familjen göra. Men utifrånhur den ser ut ska den också få sina behov tillgodo-sedda.Vänsterpartiet har lagt familjebegreppet på hyllan.Jag tycker att det är deprimerande i en så bra diskus-sion vi skulle ha inför 2000-talet. Partigruppen hos ettstödparti har talat om att familjen är ett förlegat be-grepp. Man har också talat om att maxtaxan är enmedvetet prioriterad politisk satsning. Vänsterpartietgör en prioriterad satsning på höginkomsttagare.Jag vill passa på att rikta ett tack till Miljöpartietoch som på ett förtjänstfullt sätt harbeskrivit sin syn på maxtaxan och allmän förskola.Jag kan konstatera att den uppfattningen delas i storastycken av och de övriga borgerli-ga grupperna.Fru talman! Jag vill slutligen säga att jag självfal-let står bakom samtliga reservationer i det aktuellabetänkandet där finns med. Menför tids vinnande yrkar jag endast bifall till reserva-tion 1 under mom.14.Anf. 87 () re-plik:Fru talman! inledde med attdiskutera vad som är förskoleverksamhet och vadsom är barnomsorg. Jag använder konsekvent"förskola" som begrepp, och det gör jag med en tilltrotill att dagens debattörer är fullt informerade om att vihar delat in vad vi nu pratar om i förskoleverksamhet,som omfattar förskola, familjedaghem och öppenförskola. Vi diskuterar också skolbarnsomsorg, sominnefattar fritidshem, familjedaghem och öppen fri-tidsverksamhet. Detta är de definitioner som vi an-vänder, och därför tycker jag att vi kan använda demhär i kammaren också.Det gjordes en intressant analys av Vänsterpartietsdefinition av familjen. Vad jag ibland vill lyfta blick-en för hos kanske framför allt kristdemokrater är attden svenska familjen inte nödvändigtvis består av tvåheterosexuella som har en och två barn och bori ett villaområde. Den svenska familjen ser annorlun-da ut, och därför måste vi vidga begreppet familj. Detskulle vara intressant att höra be-skriva den kristdemokratiska familjen.Jag har två konkreta frågor att ställa:Är förskolan en viktig del i det livslånga lärandet?Om svaret är ja på den frågan: Varför ska vi intege alla barn någorlunda likvärdiga möjligheter tilldeltagande i förskolans verksamhet?Anf. 88 () re-plik:Fru talman! Jag tar faktiskt påorden när han säger att familjen är ett förlegat be-grepp. Hade haft en åsikt och enuppfattning om att familjen är viktig oavsett hur denser ut hade han naturligtvis kunnat välja att ocksåformulera sig på det sättet.Hur ser den kristdemokratiska familjen ut? frågarLennart mig, fru talman. Menar han fa-miljen som är kristdemokratisk, eller menar han hurkristdemokraterna ser på familjen? Jag tror att det ärdet . Familjer ser olika ut. Det finns allt frånenpersonshushåll ända upp till väldigt många i enfamilj. Det är alltså väldigt olika, och familjer serockså olika ut. Och så ska det vara.Lennart frågor om kristdemokraternassyn på om förskolan är en viktig del av det livslångalärandet. Ja, visst är den det! Det är viktigt med ettlivslångt lärande. Men det livslånga lärandet börjarnaturligtvis så fort ett barn är fött. Det livslånga lä-randet startar på en gång i ett barns liv. Barnets förstaår handlar mycket om att få utforska, se, upptäcka,lära och ta efter. Jag tror att äröverens med mig om att ett barn gör detta redan i sitthem, tillsammans med sina första kamrater, i ett fa-miljedaghem, på en öppen förskola eller på daghem.Var barnet än är så lär det . Det livslångalärandet handlar alltså inte om var barnet befinner sigrumsligt, utan det startar på en gång när barnet är fött.Anf. 89 () re-plik:Fru talman! Diskussioner om barns lärande kanvara mycket intressanta att föra, och jag ser framemot att föra sådana med längrefram.Jag noterar att jag inte fick något svar på min and-ra fråga huruvida förskolans uppgift trots allt är väl-digt viktig i diskussionen om barns lärande. Därmedkan det vara intressant att veta om Kristdemokraternatycker att det är viktigt att ge alla barn en någorlundalikvärdig möjlighet att delta i förskolans verksamhet.Jag kan komplettera detta, och jag hoppas få svar pådet i nästa replikskifte.Jag hoppas också att jag kan få svar på en annanfråga. När man nu så kraftfullt från bl.a. kristdemo-krater motsätter sig att vi ska försöka införliva för-skolan i den generella välfärden - varför tar man intesteget och går åt andra hållet? Varför ska vi inte infö-ra inkomstrelaterade avgifter i förskoleklasserna ochgrundskolan? Varför gäller detta bara förskolan, omförskolan är viktig, vilket jag tror att tycker? Varför ska just förskolan, och integrundskolan, omfattas av detta och vara utsatt förtimrelaterade och inkomstprövade taxor? Varför,?Anf. 90 () re-plik:Fru talman! Jag ska först svara på en fråga somställdes i första replik. Jag tarmig friheten att göra det. Det är väldigt viktigt attdefiniera de olika begreppen eftersom regeringensjälv gör detta väldigt otydligt. I propositionen tarregeringen upp de olika formerna, och säger att alltdetta omfattar förskola. Men när det gäller den all-männa förskolan och avgiftsfri förskole-verksamhet för fyra-fem-åringar ska detta ses som ettkomplement till familjedaghemmen. Då är plötsligtbegreppen åtskilda! Därför är det viktigt att vi defini-erar dem här i kammaren.Lennart frågade också om jag ansågatt det livslånga lärandet är viktigt och varför vi i såfall inte stöder detta. Jag förstår att det är maxtaxansom han är inne på.I dag har vi ju en gratis skola. Det är ju alldelesriktigt, eftersom vi också har en obligatorisk skola.Men barnomsorgen och hela den delen är frivillig. Vihar inte alls gått så långt att vi talar om en avgiftsfribarnomsorg , och såvitt jag vet finns det intenågot parti som driver den frågan.Fru talman! Däremot vänder vi oss helt emot attinföra ett taxesystem som enbart gynnar högin-komsttagare. I stort sett gynnar reformen med max-taxa höginkomsttagare. Den skickar signaler om attföräldrarna ska arbeta mer utanför hemmet. Det är juprecis tvärtemot vad föräldrar vill! Är inte Len-nart ute och möter föräldrarna och barnenoch hör att det som barn och vuxna helst av allt vill är att ha mer tid tillsammans - och inte mindretid tillsammans, som signalerna blir med en maxtaxa.Anf. 91 vi går vidare med nästa talare vill jag be dedeltagare eller åhörare i debatten som har, eller över-väger att sätta, sina mobiltelefoner på väckning attstänga av dem eller ta ut dem utanför salen, så att vi ilugn och ro kan avlyssna de anföranden som hållshär.Anf. 92 ():Fru talman! Vi i vill kraftigt öka denhögre utbildningens och forskningens resurser. Vi villha flera doktorandtjänster, vi vill ha flera dokto-randstipendier och flera postdoktorala tjänster påuniversitet och högskolor. Vi tror att hela samhällsli-vet kräver bestämda nya satsningar på denna delav den högre utbildningen.Grundtanken bakom våra förslag är att Sverigebehöver en högre utbildning av bästa kvalitet och attbåde antalet högkvalificerade forskare och kvaliteteni deras vardagliga verksamhet är avgörande för vårtland , när kunskapskapital och höga kvalifikationerblir nationernas viktigaste rikedom.Det finns tydliga praktiska skäl att genomföra så-dana förbättringar i den högre utbildningens ekonomi.Det viktigaste är behovet av högkvalificerade lärare ihela universitets- och högskolevärlden. Vi vet i dagatt många utbildningscentrer saknar tillräckligt erfar-na lärare. Den bästa metoden att verkligen förstärkadenna del av utbildningen är att ge fler studentermöjlighet att ägna sig åt forskarstudier och att för-verkliga sina drömmar om en fullbordad doktorsexa-men.Det är också viktigt att dessa människor efter enframgångsrik doktorsexamen kan vara någorlundasäkra på att de får tillgång till en arbetsplats där dekan gå vidare med den forskning de redan har satsatflera år av hårt arbete på.Vi inom tycker att doktorandreformen,som genomfördes för inte så länge sedan, inte vartillräckligt välplanerad. Vi vill ta reda på vilka resul-tat denna reform har fått. Vi misstänker att de preli-minära studier som redan har kommit och som talarom en drastisk minskning av verksamma doktoranderpå ett ödesdigert sätt kommer att bekräftas i framti-den.Alla vet också att många av de lärare som i dagundervisar på universitet och högskolor inom enrelativt nära framtid når pensionsåldern. Det under-stryker starkare behovet av bredd och djup i forskar-utbildningen och senare i den postdoktorala verksam-heten. Men det finns också viktiga ideologiska argu-ment för en satsning av den sorten som Folkpartietföreslår.Som jag redan har sagt lever vi i en värld där kun-skapskapital och yrkeskunnande blir allt viktigare.Att många av dagens studenter tvingas avstå frånforskarbanan därför att antalet doktorandtjänster ärför snävt beräknat och att forskare som redan hardoktorerat lever i stor otrygghet och jämt behöversöka ekonomiskt stöd för en fortsatt verksamhet kaninte vara sunt. Dessa människor bär oss med sig in iteknikens och naturvetenskapernas, konsternas, dehumanistiska kunskapernas och samhällsvetenska-pernas nya landvinningar. Varför ska just de tvingasleva ett liv i ständig otrygghet? Varför ska de jämtutsättas för en ytterst tillspetsad stress, en ekonomiskstress?Sverige är ett land där goda arbetsmiljöer ochskapande klimat på arbetsplatserna betraktas somnågra av de högsta värdena samhället värnar om.Varför ska just forskningen uteslutas från goda vill-kor som på många andra områden betraktas som ensjälvklar rättighet för arbetstagarna?Herr talman! De svårigheter som många forskareoch blivande forskare möter tror jag är en restav en utbildningspolitik och en kulturpolitik somunder har påverkats av antiintellektua-lism och fientlighet mot kulturen. Märkligt nog sortens politik inte tillräckligt diskuterats i dennakammare. Märkligt nog har vi , när hela sam-hället så tydligt styrs av kunskapernas tillväxt, intehelt befriat oss från dessa destruktiva tendenser. Attge bättre villkor till studenter som vill ägna sig åtforskning och till forskare som med framgång harpasserat disputationens svåra prövning betyder baraatt man rättar till tidigare allvarliga misstag.Herr talman! var jag tillsammans medlagutskottet på en studieresa i och . Därmötte vi unga människor som arbetade för t.ex. . Då fick vi bl.a. veta att de flesta ungatjänstemän som kommer från andra länder har betyd-ligt bredare och djupare språkkunskaper än de ungasvenskar som söker tjänster i detta sammanhang.Bland de unga medarbetare som rekryteras i t.ex.Finland finns personer som behärskar fyra eller femspråk. Unga svenska tjänstemän kommer tillBryssel med samma kvalifikationer. Vanligtvis be-gränsas deras språkkunnande till högst tre utländskaspråk. Det finns också många andra exempel somillustrerar samma situation. De ungas brist på intresseför naturvetenskap och teknik behöver jag inte talaom. Den är känd.Om vi på riktigt vill komma in i det som så vack-ert kallas för kunskapssamhället måste vi alla till-sammans höja respekten för det intellektuella arbetet iallmänhet och för forskningen i synnerhet.Herr talman! Jag står bakom motionNy kurs för den högre utbildningen. Av tidsskäl yrkarjag bifall endast till reservation 2 undermom. 93 ():Herr talman! Kraven på goda kunskaper och till-gång till ständig kompetensutveckling blir allt tydli-gare och får allt större betydelse för såväl den enskil-de som för arbetslivet och samhället i dess helhet. Detsom för bara något decennium sedan var tryggt ochsäkert för att ta sig in på arbetsmarknaden och hållasig kvar där räcker ofta inte längre. Ett livslångt lä-rande är inte bara ett begrepp utan en levandenödvändighet och en möjlighet för alltfler. De arbets-platser och de företag som inte kompetensutvecklarsin personal får ofta mycket svårt att hålla sig kvar påmarknaden, liksom den enskilde utan goda kunskaperfår svårt med inträdet eller återinträdet på arbets-marknaden.Dessa ökade kunskaps- och kompetenskrav ställerockså krav på utbildningssamhället. Under 90-talethar en rad åtgärder vidtagits från politiskt håll för attmöta dessa ökade krav. Jag ska bara kortfattat nämnanågra av dem.Förskolan, som har nämnts här som detförsta steget i det livslånga lärandet, fick förra höstenen egen läroplan.Grundskolan har fått en ny läroplanoch ett nytt betygssystem. För att nämna ytterligarenågon insats genomförs nu en försöksverksamhetmed en slopad nationell timplan.Gymnasieskolan har fått en höjd ambitionsnivåoch genomgått väldigt stora förändringar.Kunskapslyftet har skapats för att ge vuxna sam-ma chans som ungdomarna till en bra gymnasiekom-petens. Härigenom kvalificerar sig inte bara fler bredare arbetsmarknad utan också till högre studi-er.Under senare år har den kvalificerade yrkesut-bildningen införts. Den har 12 000 studerande.Högskolan har byggts ut med 68 000 platser . Många av dessa platser finnsvid de mindre och medelstora högskolorna. De mind-re högskolorna har också fått rätt att inrätta egnaprofessurer, och de har fått fasta forskningsresurser.Listan skulle kunna göras längre, men det här ärnågra exempel på hur samhället har försökt att mötade nya kompetenskraven. Då kan man ställa sig frå-gan om detta räcker.