prot · GN0945 · 1999-12-13 00:00:00 — Därför tyckervi att det är bra att regeringen och samarbetspartiernanu kommer med ett förslag om en pedagogiskt inrik-tad, kostnadsfri förskola med verksamhet cirka tretimmar om dagen.Däremot tycker jag det är synd, och jag förstårinte varför, att inte vill löpa linan utoch även instämma i folkpartikravet att det ska skri-vas in att det är pedagogiskt utbildad personal somska ansvara för verksamheten. Vi vill betona detpedagogiska målet med förskolan.Maxtaxa är en helt annan sak. Det handlar om enstatlig subvention för barnomsorg omdagen där staten bestämmer att låsa miljarder kronoroch avgöra att det är detta kommunerna ska prioriteranär de kanske hellre skulle vilja prioritera insatser ihemvården, , äldresjukvården eller någotannat problem som finns i kommunen. Jag kan inte,lika lite som övriga talare här, förstå att Vänsterparti-et vill ställa upp på att staten ska bestämma över ensådan jättelik subvention till många medel- och hög-inkomsttagare för barnomsorg när man faktiskt intevet exakt vilka behov som är de mesta akuta ute ikommunerna.Anf. 61 () re-plik:Fru talman! Jag tror att jag har läst Folkpartietsreservation ganska noggrant. Att jag sedan kanskefattar fel är en annan sak.Jag ska börja med att upprepa de frågor som jagnu ställt till tre borgerliga företrädare. Jag ska ocksåställa dem till som företrädare för Folk-partiet. Är det livslånga lärandet viktigt? Har försko-lan en naturlig roll i det livslånga lärandet? Då är deten förskola som inte bara omfattar det vi nu diskute-rar, alltså den allmänna förskolan, utan då diskuterarvi en förskoleverksamhet som vi erbjuder från ett årsålder. Har den förskoleverksamheten en betydelse fördet livslångs lärandet?Om svarar ja på den frågan måste hanförklara för mig varför vi inte ska göra det möjligt föralla barn att delta i den verksamheten. Varför skatjockleken på föräldrarnas ha en avgörande betydelseför detta?Sedan åter till den statliga subventionen. Jag hop-pas att har läst rapporten. Där framgår detganska tydligt att det här faktiskt inte ska inkräkta pådet kommunala självstyret utan ges som en möjlighet.Det ska vara en möjlighet för kommunerna att hoppapå det här. Om det nu finns folkpartistiskt styrdakommuner som tycker att det här är förkastligt har deju en möjlighet att avstå från att införa maxtaxan. Detgäller bara att göra ett bra kommunalval.Anf. 62 () replik:Fru talman! Beträffande detta med tjocklek påplånboken, : De som påverkas aven maxtaxa är ju inte de låginkomsttagare, som redani dag har kraftigt subventionerade barnomsorgsav-gifter, utan det är medel- och höginkomsttagare.I övrigt när det gäller det kommunala självstyrethar rätt i att det naturligtvis ärfrivilligt för kommunerna att gå med på det här. Menpengarna är ju låsta för detta ändamål. De kan intedelas ut i kommunerna för att satsas på gamla eller påfärdtjänst eller något. Därför är det ändå ett kraftigtingrepp i det kommunala självstyret, . 63 () re-plik:Fru talman! Den sista synpunkten är ju helt riktig.Här gör vi en prioritering av befintliga resurser. Vigör en politisk prioritering av resurser där vi bl.a.säger som jag sade i mitt anförande, att under 90-talethar barnfamiljer fått ta en stor del av de konsekvensersom neddragningarna fått. Här gör vi, när vi bedömeratt vi har ett ekonomiskt utrymme, en medveten sats-ning på barnfamiljer, och framför allt på barnen.Men som jag också sagt är detta inte baraen sådan satsning. Det här är en satsning ur ett utbild-ningspolitiskt perspektiv och ett klassperspektiv. Dethar att göra med den generella välfärden, och den ärsvår att förstå har jag förstått. Det är en satsning ur ettjämställdhetsperspektiv. Det här är en medveten sats-ning på barn, en medveten satsning för att lyfta uppjämställdheten. Det är också en medveten utbild-ningspolitisk satsning. Därför avsätter vi pengar tilldet här, och därför ska vi tillsammans med regering-en, socialdemokratin och - hoppas jag - också Miljö-partiet vara med och utforma en bra reform för 2000-talet.Anf. 64 ():Fru talman! Jag tänkte börja med att ta upp en as-pekt på utbildningen som har kommit bort lite grann idebatten här. Det är att hela utbildningsområdet under90-talet har varit föremål för en mycket kraftig vo-lymökning. Fler och fler människor går i utbildning ivårt land. Det gäller rätt igenom hela utbildningssys-temet. Det är fler barn i förskolan. Det är gymna-sieutbildning för i stort sett alla . Eftergymna-sial utbildning i olika yrkesutbildningar har ökat, ochvi har haft en närmast våldsam ökning av antaletplatser vid högskolor och universitet. Därtill kommerökningen genom satsning på vuxen-studerande på gymnasienivå, med närmare 200 000personer som har passerat utbildningen. Till den härbilden hör också att vi har fått en betydligt mer hete-rogen elevgrupp genom att vi t.ex. har många eleversom har invandrarbakgrund.Allt det här är naturligtvis bra. Men den här kraf-tiga utbyggnaden, som saknar motstycke i svenskutbildningshistoria, har drivits fram av flera olikaorsaker - inte bara pedagogiska. En är naturligtvisden stora arbetslösheten. Att satsa på utbildning itider av hög arbetslöshet är god politik. En annanorsak är den växande bristen på arbetskraft inomvissa yrkesområden. Det gäller t.ex. data, naturkun-skap, teknik, vård och vissa kategorier av lärare. Entredje orsak har varit medvetandet om att det framtidasamhället är ett kunskapssamhälle där arbete såvälsom andra delar av livet kommer att ställa höga kravpå kunskap, högre krav än tidigare.Den snabba utvecklingen på utbildningens områdehar inte alltid föregåtts av god planering och bra för-beredelser inför förändringarna. Det sammanhängernaturligtvis med att en del av orsakerna har varitakuta problem, t.ex. arbetslösheten. Det har haft litekaraktär av snabbutryckning. Följden har blivit att vihar kvalitetsbrister på sina håll, och utbildningar somvilar i sina gamla former trots att de nya studerande-grupperna egentligen kräver ganska genomgripandeförändringar av undervisningens form och innehåll.Nu är vi i ett skede där utbyggnaden bör fortsätta ilugnare takt, och det som inte har hunnits med vadgäller kvalitetsutveckling och omställning av utbild-ningens form och innehåll ska åtgärdas.Årets budget återspeglar väl detta dubbla åtagandefrån staten. Bl.a. anslås ytter-ligare drygt 10 000 studieplatser till högskoloroch universitet och ökade resurser till forskarutbild-ningen. Grundforskningen får ökat stöd. Medel haravsatts för att ge fler möjligheter till en plats i för-skolan.Kommunernas ekonomi har förstärkts, dels ge-nom ökade statsanslag, dels genom ökade intäktertack vare högkonjunktur och minskad arbetslöshet.Detta ger utrymme för en ökad kvalitetshöjning iförskola, grundskola och gymnasium, och det är ettutrymme som kommunerna måste utnyttja. Det liggeralltså ett tungt ansvar på kommunerna att se till attresurserna hamnar där de så väl behövs.Kvalitetsarbetet har också förstärkts genom sats-ningar i budgeten på kvalitetsgranskning och utveck-ling från olika instanser, bl.a. , och den nya organisationen för utbildning avelever med olika funktionshinder.Stora anslag finns i budgeten för kompetensut-veckling av skolans personal. Hela utbildningsväsen-det, förskola, skola och högskola, måste erbjuda enmiljö där varje elev eller student kan trivas och arbetautifrån sina egna intressen och förutsättningar. Ochdet som brister är tillgången på kompetent personal.Det är för få vuxna i skolan. Det behövs fler lärareoch en bättre lärarutbildning. Och det gäller frånförskolan och upp till universitet och högskolor. Detbehövs också en god tillgång till elevvårdande perso-nal av olika kategorier - specialpedagoger för elevermed behov av särskilt stöd, skolpsykologer för elevermed psykiska problem, kuratorer för elever med soci-ala problem, osv. Så länge skolan inte har dessa re-surser kan vi inte förvänta oss att skolan ska nå kva-litetsmålen fullt ut. Här ligger alltså huvudproblemet.De behov som finns i de olika skolorna är natur-ligtvis väldigt olika beroende på var skolan ligger ochpå vilket elevunderlag som man har. Moderaternasskolpeng innebär ett steg i fel riktning i denutvecklingen.I detta sammanhang måste jag säga att jag är för-vånad över prioriteringar, där man såivrigt förespråkar att man ska lägga 5 miljarder kro-nor på maxtaxan som ju knappast bidrar till lösningenav dessa problem. Vi kan återkomma till detta senare.Budgeten återspeglar dessa problem och deraslösningar med direkta anslag för kompetensutbildningoch ett ökat antal platser i lärarutbildningen. Däraviseras också kommande förslag om en förbättradlärarutbildning, ökad kvalitetsutvärdering och hjälptill förskolor, skolor, högskolor och universitet i justarbetet med att öka kvaliteten.Vi har också framför oss en genomgripande för-ändring av hela skollagen - en ny organisation ochfinansieringsform i fråga om forskning och forskarut-bildning, effektiviseringar av utbildning för elevermed funktionshinder, alltså nya former för kvalitet-sarbetet.De borgerliga oppositionspartierna har i en radmotioner väckt förslag som ligger i linje med det somnu håller på att hända. Många förslag kan ses som ettuttryck för att det finns en bred överensstämmelse omvad som behöver göras. Det handlar om nyanser iprioriteringar och om krav på att saker och ting skaske snabbare.Sofia inledde med att säga att det intefanns några förslag. Det måste bero på att hon intehar läst på. Sedan nämner hon en lång rad förslagsom ju faktiskt finns nämnda i budgeten och i rege-ringens proposition.Nåväl, det finns naturligtvis också skillnader iuppfattning om hur resurserna ska fördelas på vissaposter. gjorde en intressant note-ring av att det fanns nästan pinsamma skillnader i detborgerliga ledet. Vi ser inte något enigt förslag frånden borgerliga sidan. Speciellt intressant är naturligt-vis förslagen från de två största partierna i det bor-gerliga blocket, och Kristdemokraterna.Vi ser att vill minska antalet platser ikunskapslyftet. Där vill tvärtom.Moderaterna vill ge mer pengar till IT i skolan. Krist-demokraterna vill minska anslagen till IT i skolan.Moderaterna vill öka anslagen till grundutbildningvid universitet och högskolor. harmotionerat om att minska anslagen till grundutbild-ningsplatserna. Det finns många sådana exempel frånde två stora presumtiva samarbetspartiernas förslag.Det är alltså påfallande svårt att se något som helstborgerligt alternativ till regeringens politik. Men detkanske inte krävs . Det är ju långt fram tillvalet. Man kan ju tänka sig en sorts kompromissmellan dessa två förslag, att moderater och kristde-mokrater går halva vägen var och att man räknar utnågot slags medelvärde. Men då hamnar man alltsåpå regeringens förslag, och då blir det ju inget alter-nativ alls. Det är väl så att om vi ska få någon oppo-sition här i kammaren så är det klokt att borgerlighe-ten fortsätter att vara splittrad.Miljöpartiet har alltså samverkat med regeringennär det gäller utbildningspolitiken, inklusive åretsbudget för utgiftsområdena 15 och 16.Vi i har i motioner under tidigare årstött den här expansionen inom utbildningsområdet.Men vi har också varnat och efterlyst bättre förbere-delser, så att de nya studerandegrupperna skulle kun-na tas emot på ett bättre sätt i de nya skolformerna.Att kvalitetskraven nu uppmärksammas mer än inågon tidigare budget hälsar vi naturligtvis medglädje.Det aviserade stödet till grundforskning och fors-karutbildning är naturligtvis också bra och välkom-met.Att återfår sina anslag för forsk-ning om miljö- och naturvård kanske vi inte ska mötamed några större lovord, men det är alltså på tiden.Att vårt framförda motionsförslag ompersonskadeskydd för studenter vid universitet ochhögskolor nu genomförs är bra. Det finns alltsåmycket i årets budget som vi i tycker ärefterlängtat och bra.En viss otålighet måste vi dock ge uttryck för. Detgäller t.ex. en större helhetssyn på utbildningen änvad som än så länge finns i regeringens förslag ochskrivningar. Och kvalitetsbegreppet är inte i alla av-seenden grönt. Låt mig ta något exempel.Jag vill också uppehålla mig, precis som LennartGustavsson, lite grann vid förskolan. Läroplanen ochskollagen för förskolan blev inte vad vi i Miljöpartietönskade. Läroplanen för förskolan är jämfört medt.ex. läroplan väldigt ofullständig. Därfinns inte angivet några mål att uppnå, inga mål överhuvud taget. Där saknas tydliga anvisningar om vadsom bör finnas med i alla skolor - kompetent perso-nal, ett tydligt pedagogiskt ledningsansvar vid varjeförskola hos t.ex. en föreståndare med pedagogiskkompetens. Där finns inte inskrivet krav på regel-bundna observationer av barns utveckling när detgäller motorik, emotionell utveckling, språklig ut-veckling, kognitiv utveckling, osv., det som förskollä-rarna får lära sig i sin utbildning. Det finns inte kravpå utvecklingssamtal med föräldrar, vilket är så bety-delsefullt och noga inskrivet i läroplan.Föräldrarnas aktiva medverkan i såväl förskolan somgrundskolan måste naturligtvis stärkas. Och där finnsinga tydliga krav på personalens rätt till pedagogiskplanering. Läroplanen är ett magert instrument. Ochvi kan inte få någon effektiv kvalitetsutvärdering meddet instrumentet som bakgrund. Kravet på tillsyn ärockså otydligt och slappt formulerat. Det verkar fak-tiskt som om man inte har tagit förskolans pedagogis-ka uppgift och betydelse riktigt på allvar.Vi är medvetna om att det har gått en mycket korttid sedan den nya läroplanen antogs här i riksdagen.Och man kan naturligtvis hävda att vi bör vänta etttag till innan en utvärdering kan ske, en utvärderingsom ska ligga till grund för den nya läroplanen. Vikommer dock naturligtvis att fortsätta påminna omdetta behov.Det finns i budgeten aviserat att det ska kommaförslag om en allmän förskola. Kanske är det ett till-fälle då man kan ta upp frågan om en läroplan.Lennart har talat om förskolan ur ettlite annorlunda perspektiv och inte alls berört depedagogiska problemen och de behov av resurser somförskolan har för att klara av detta. Detta är alltså integratis. Många av dessa förändringar kostar. Dessutomär barngrupperna alldeles för stora och har vuxit un-der expansionen och bör ned igen i an-ständiga storlekar. I stället vill de 5 miljarderna på att få en maxtaxa. Dessutomvar det en väldigt intressant fördelningspolitisk dis-kussion som Vänsterns representant hade med Folk-partiets representant när det var omkastade roller, ochLennart försvarade varför en högin-komsttagare ska tjäna på maxtaxansinförande, medan en låginkomsttagare eller arbetslösska tjäna högst i månaden.Naturligtvis är det inte alls så att detta kommer attöppna för nya grupper. Det finns betydligt billigaresätt att se till att även personer med låg inkomst hartillgång till förskolan. Det vet också det gäller och gymnasiet vill vivarna för fixeringen vid betyg och antalet IG - alltsålite av kunskapsdille, lite vanvördigtuttryckt. Det finns så många andra faktorer som är avstörre betydelse för kvaliteten i skolan - faktorer somär av stor betydelse för elevens mognad och utveck-ling samt för motivationen att lära sig nya saker.Sedan skulle jag vilja ta upp någonting som är avsärskild betydelse. När eleverna lämnar skolan ställsde inför helt andra krav jämfört med hur det varför tidigare generationer. De möter en värld i snabbförändring. Perspektivet har vidgats. Det globalaperspektivet gör sig gällande. Medmänniskornas kretshar vidgats. Varje människa måste på ett annat sätt änförr förstå sin plats i det stora sammanhanget, förståde grundläggande villkoren för liv på jorden. Solida-ritet och respekt för andra gäller inte bara människor iens närhet eller i utan har en global dimen-sion.Detta ställer också nya krav på utbildningen vidhögskolor och universitet. Det räcker inte medatt studenter utbildar sig till specialister. Den kom-mande generationen, som ska leda utvecklingen vida-re mot ett långsiktigt socialt och ekologiskt hållbartsamhälle, måste därutöver förstå de ekologiska be-tingelserna för livet på jorden och dessutom insegränserna för människans kunskap och vilka konsek-venser det har för åtgärder i vår omvärld.Specialistens styrka ligger i det snäva perspekti-vet. Det är det som möjliggör de precisa prediktio-nerna och de allt effektivare tekniska konstruktioner-na. Men det är just det snäva perspektivetsom utgör det största hotet mot en utveckling där vikan garantera t.ex. en långsiktigt hållbar miljö. Därförbör alla studerande - ingenjörer, tekniker, kemister,fysiker, arkitekter, samhällsvetare osv. - i sin utbild-ning ha grundkunskaper i ekologi och vetenskapsteo-ri.Vi måste förstå att dagens kunskap inte är mor-gondagens sanning och att det ekologiska perspekti-vet aldrig kan lämnas obeaktat. Det är två grundvill-kor för en utveckling mot ett långsiktigt hållbart sam-hälle.Därtill kommer förståelsen för det personliga an-svaret i en värld i samverkan där en demokratiskgrundsyn och ett internationellt perspektiv måstegenomsyra hela utbildningssystemet, från förskolant.o.m. En demokratisk grundsyn tilläg-nas bäst i den miljö där den tillämpas. Därför skaelevernas deltagande i utvecklingen av utbildningensform och innehåll beredas ett helt annat utrymme änhittills. Det gäller såväl gymnasieskolan som hög-skolan där bristerna är påtagliga.När det gäller kvalitetsaspekterna på utbildningenvill jag gärna betona vikten av att det genomall utbildning i hela utbildningsväsendet går starkakulturströmmar. Musik, litteratur, bildkonst, teater,dans osv. ska finnas som en naturlig del i undervis-ningen men också i form av tillräcklig fritid och ettrikt kulturutbud på våra skolor och högskolor och ideras omedelbara närhet.Fru talman! Om allt detta handlar det som i bud-geten kallas för kvalitetsfrämjande åtgärder. Uppdra-gen går till vissa myndigheter och utredningar men isjälva verket involveras varje person som arbetar vidvåra förskolor, skolor och högskolor - inklusive, ochinte minst, föräldrar, elever och studenter. Det här ärnaturligtvis en stimulerande uppgift som vi i ett säll-synt gynnat land med glädje och entusiasm kan ta itumed.Läraryrket är ett framtidsyrke. Jag tror att vi rasktfår lämna den föreställning som man sett alltförmycket av, nämligen att skolan skulle vara ett jätte-problem och att det är mest dystergökar som yttrar sigi frågan.En av de mest lockande uppgifter som vi kan haär naturligtvis att, med de goda ekonomiska förutsätt-ningar som finns, ta itu med förändringen av sko-lan så att vi får den anpassad till det moderna sam-hället och det vi själva värderar högt.Självklart är lärarkåren en viktig del - ja, den vik-tigaste delen, skulle jag vilja säga - i detta arbete.Lärarkåren har dragit ett tungt lass under hela 90-taletmed den våldsamma expansionen. Vi har alltså intefått en motsvarande ökning när det gäller lärarna. Detär nu att lärarna får den hjälp som behövs iskolan för att kunna göra ett bra jobb.Anf. 65 () re-plik:Fru talman! nämnde här att vi germindre pengar till grundutbildningen och mindrepengar till IT-satsningen men det är inte riktigt rätt-vist att lyfta fram det så. Det är sant men det är ocksåviktigt att ange skälen. Det innebär nämligen inte attvi är teknikfientliga eller att vi är fientliga till merhögskoleutbildningar, tvärtom. Det är bara det att vivill ha en realistisk utvecklingstakt när det gäller bådeutbildningen på högskolan och informationstekniken.Därför tycker vi att det hela ska ske i rimlig takt så attdet blir effektivt och blir goda förutsättningar och såatt människor har möjlighet att vänja sig vid det här.Genom vissa rapporter från ITiS vet vi att det inte harfungerat så smärtfritt överallt när det gäller att göradenna jättesatsning vid ett och samma tillfälle.Gunnar ondgör sig över olikheterna mellanpartierna i det borgerliga blocket men jag ser inte deolikheterna som en fara. Olikheterna är faktiskt inteså stora sett till de bakomliggande skälen och reso-nemangen. De ideologiska likheterna är relativt storaoch olikheterna ligger i hur man har resonerat sigfram till sin lösning.Jag tycker att det är bra att olika partier kan haolika uppfattningar om lösningar och tvingas komp-romissa och enas om ett förslag till lösning. En sådanlösning är alltid välgrundad eftersom det hela stöttsoch blötts i olika vändor. Det måste vara otroligtjobbigt för och att i ställetfölja, som det i många avseenden kan tyckas, rege-ringens förslag. Det måste väl vara mer bekymmer-samt. Det vore faktiskt mer bekymmersamt om vityckte lika.Anf. 66 () replik:Fru talman! Först beträffande minskningen avantalet platser i grundutbildningen på högskolor ochuniversitet. säger om det jag sade att det inteär rättvist men att det är sant. Jag förstår vad honmenar.Naturligtvis skulle man önska att de här förbere-delserna, som också jag talar om, hade gjorts så säkert visste att det gick att ta hand om studen-terna på bästa möjliga sätt. Det är en aspekt på detta.Då skulle man alltså kunna tänka sig att vänta för attkunna ge en sådan här garanti.Våra högskolor och universitet är alls inte uruslainrättningar som gör att man bör hålla studenter bortafrån dem på grund av kvalitetsbrister. Det handlaralltså om en betydligt mera nyanserad bild.Ett problem är att vi har stora grupper studerandesom lämnar gymnasiet och som ska in på universitetoch högskolor, där det ju råder platsbrist. De kommeralltså inte in där. Det är en bromskloss och där kan viinte bygga ut ytterligare genom att avstanna utveck-lingen. Dessutom har 200 000 vuxenstuderande ge-nomgått gymnasiet. Gymnasiet är ju inte en yrkesut-bildning så de här eleverna ska fortsätta sina studier.Också de knackar på porten till universitet och hög-skolor.Att i det läget meddela att vi väntar med att byggaut grundutbildningen för att kanske få en ännu bättrekvalitet i den tror jag inte är bra. Människor behöverju undervisningen vid i livet. Därför är detväl lämpligt att göra utbyggnaden i den takt som viorkar med och som också regeringen har föreslagit.Sedan vill jag kommentera det som sades om attvi följer regeringen. Det är ingalunda så plågsamt. Avdet jag sade har väl framgått att vi är överens påmånga punkter. Slutligen har jag ingenting emot attborgerligheten är splittrad.Anf. 67 () re-plik:Fru talman! När det gäller antalet platser på hög-skolor och universitet är den uppgiften inte riktigtsann. Det finns lediga platser vid vissa lärosäten, mende finns inom ett område där de sökande inte villstudera, och det gäller naturvetenskap och teknik. Destora köerna finns utanför humanioras dörr. Men detär en annan problematik som inte har med utbyggna-den att göra.Man har haft en del problem att brottas med i frå-ga om utbyggnaden. Jag tror att kvaliteten hade blivithögre om takten hade varit lite långsammare. Då hademan kunnat få disputerade lärare och studentbostäderför studenterna. Därmed hade man varit mer trovärdigi den delen.När det gäller borgerlighetens splittring förstår jagatt har en tendens att påstå att detfinns en sådan. Jag ser det inte så. Om man har olikauppfattningar som diskuteras i kammaren innebär detinte att man inte kan komma överens om lösningarnär den dagen är inne, och den kommer väl förmodli-gen snart.Anf. 68 () replik:Fru talman! Jag tar det sista först. Allvarligt talatskulle jag snarare vilja uttrycka det så att jag ser attborgerligheten ligger och svänger med lite nyans-skillnader runt regeringsförslaget i väldigt mångafrågor. Det är egentligen det som det handlar om. Isjälva verket finns det en ganska stor enighet omutvecklingen av vårt utbildningsväsende. Sedan finnsdet skillnader på vissa punkter, det är jag också med-veten om.När det gäller fördelning av utbildningsplatserinom olika områden tror jag - till skillnad från Yvon-ne - att man måste försöka leda utveck-lingen in på utbildningsområden där det verkligenbehövs arbetskraft, och det finns två tydliga områdennu. Det gäller yrkesutbildad personal inom områdetnaturvetenskap och teknik samt inom medicin. Detfinns också några ytterligare sådana områden - t.ex.vård - där det behövs personal.