prot · GM0946 · 1999-01-28 00:00:00 — Detta ger i sin tur utrymme för ökadeinsatser inom framför allt skolan, vården och omsor-gen, dvs. områden som i hög grad berör barn, ung-domar och deras familjer. Familjepolitiken inriktas påatt skapa jämlika uppväxtvillkor för barn och attstödja föräldrarnas möjligheter att kombinera föräld-raskap med förvärvsarbete eller studier.Då , som framställt in-terpellationen, anmält att hon var förhindrad att när-vara vid sammanträdet medgav andre vice talmannenatt fick delta i överläggningen istället för interpellanten.Anf. 134 ():Fru talman! finns ty-värr inte längre kvar i . Därför är det jagsom tar emot svaret på hennes interpellation. Jag villpå hennes vägnar tacka för svaret.Statsrådets svar är i mycket en beskrivning av detstöd som ges till barnfamiljer här i . Vi är istort sett överens om att detta stöd är viktigt och attdet skall se ut ungefär som det gör. Vi tycker ocksåatt det är viktigt att föräldrar skall ha möjligheter attordna omsorgen på det sätt som de själva har valt ochatt det skall finnas en barnomsorg utanför hemmet fördem som vill ha det.Problemet som tas upp i interpellationen är attföräldrar till lite äldre barn kan behöva mer tid fördem. Det ligger ibland en hel del i uttrycket: Småbarn, små problem - stora barn, stora problem.Många ungdomar upplever att de är lite vils-na. De kan vara i behov av väldigt mycket vuxenstöd,inte minst från föräldrarna. De ekonomiska möjlig-heterna att ta ledigt från arbetet eller att minska ar-betstiden är för många mycket små efter det att bar-nen har blivit eller avslutat sitt första år i sko-lan.Detta förslag är en väg att gå. Jag tycker att det ärviktigt att detta problem tas upp och att vi börjardiskutera hur vi eventuellt kan hjälpa föräldrarna attta ansvaret som tonårsförälder. Man kan skall kunnavara hemma för att ge det stödsom de äldre barnen kan behöva.Samhällets insatser har begränsats när det gällerdet vuxenstöd som ungdomarna kan få genom skolan,skolhälsovården och kommunernas fritidsverksamhet.Det händer tyvärr alltför ofta att barn som känner sigvilsna råkar in i gäng som inte är så speciellt bra. Dethandlar kanske ofta om att söka sig till lite äldrekompisar när man saknar vuxenkontakt. Det är därförsom det går på det här viset.Därför tycker jag att det är viktigt att vi diskuterarlite olika idéer och förslag för att se om vi skullekunna skapa möjlighet även för tonårsföräldrar attunder en begränsad tid kunna ta det extra föräldra-ansvar som kan behövas i vissa situationer, när detkanske strular och barnen behöver lite extra stöd.Anf. 135 Statsrådet ():Fru talman! Jag skulle egentligen bara vilja frågaom och står bakomförslaget om barnkonto. Jag har nämligen aldrig stöttpå det tidigare. Jag undrar också om och anser att ett sådant förslagskulle ge dessa ökade möjligheter för tonårsföräldrar.Anf. 136 ():Fru talman! Vi i har inte tagit upp denhär frågan i någon programpunkt. Det här är en idéfrån interpellanten, som bekymrar och intresserar sigför dessa frågor. Jag tycker att det är något som man ialla fall bör kunna diskutera.Jag är också medveten om att det inte är så allde-les lätt för alla småbarnsföräldrar att avsätta storasummor pengar. Men låt oss kanske betrakta den härinterpellationen som en tanke vi bör ta till oss ochfundera över. Hur kan vi hjälpa föräldrarna att ge sinatonåringar extra stöd? Om man nu inte gör exakt såhär kanske vi kan hitta en annan väg.Anf. 137 Statsrådet ():Fru talman! Då tolkar jag som att det här är ett förslag som har kommitfrån interpellanten och inte från och attFolkpartiet alltså inte står bakom den här utformning-en.Men jag vill ändå också lägga fram en synpunktpå den problematik som har tagitupp, nämligen detta att ge också tonårsföräldrar öka-de möjligheter att vara goda föräldrar och detta medvilket stöd vi från samhällets sida kan ge. Där kom-mer vi nu att fortsätta att bereda förslaget från . Vi kommer attförelägga detta förslag.Anf. 138 ():Fru talman! Som jag sade har vi inte dettai något program. Det är mycket möjligt att vi fortsät-ter att diskutera idén som har kommit från interpel-lanten. Jag tycker också att det är bra om vi kan fort-sätta att diskutera det här och om det kan kommaförslag. Jag tror faktiskt, och där delar jag helt inter-pellantens uppfattning som jag förstår att det ligger endjup känsla bakom, att man bör kunna ge föräldrarnadenna möjlighet att ta ett föräldraansvar som iblandkan vara lite utöver det vanliga i besvärliga situatio-ner. Vi får väl vänta och se vad som eventuellt kom-mer längre fram.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 1998/99:101 omvårdköerna och sjukförsäkringspengarnaAnf. 139 Statsrådet ():Fru talman! har frågat socialminis-tern dels om han står fast vid sina uttalanden omFINSAM, dels om det är socialministernsoch regeringens uppfattning att FINSAM inte skallutvidgas till att omfatta hela landet trots de belagdagoda ekonomiska och mänskliga effekter som FIN-SAM-försöken innebar. Arbetet inom regeringen ärså fördelat att det är jag som skall svara på frågan.Jag vill inledningsvis påminna om atthan tidigare debatterat samma fråga med mig den2 och med dentidigare socialministern känner till lade regeringen i sinproposition 1996/97:63 Samverkan, socialförsäkring-ens ersättningsnivåer, administration m.m. till riks-dagen fram förslag om utformning av ett system medfriare mål- och resultatstyrd användning av medelavsedda för olika samverkansformer och rehabilite-ring i syfte att uppnå samverkansvinster. I beredning-en av regeringsförslaget ingick även den utvärderingsom hänvisar till, dvs. den gemensammaslutrapporten om lokal finansiell samordning mellansocialförsäkring och hälso- och sjukvård som lämna-des av och Socialstyrelsen.Med regeringens förslag skapas möjligheter tillsamverkan för samtliga aktörer som behöver samver-ka. Regeringens förslag inskränker sig således inteenbart till att samverkan skall kunna ske mellan för-säkringskassan och . Regeringens förslag,vilket också ställde sig bakom, har innebu-rit att bl.a. gemensamma verksamhets- och hand-lingsplaner har upprättats på central myndighets- ochregionnivå liksom att program för gemensam utbild-ning kan utformas. Gemensam utbildning underlättargemensam utveckling. Målet för de samverkandemyndigheterna kan vara att inom en överblickbarframtid uppnå resultat i form av t.ex. kortare sjuk-skrivningstider.Av propositionen framgick vidare att en friaremål- och resultatstyrd användning av medel avseddaför olika samverkansformer utvecklas i syfte att upp-nå samverkansvinster. De olika samverkansformernages en gemensam ram för åtgärder och insatser ochde ekonomiska besluten fattas av respektive myndig-het eller förvaltning.Efter att beslutat om den ovan nämndapropositionen har försäkringskassorna tillförts sär-skilda medel bl.a. i syfte att förbättra samverkansfor-merna. Ändringarna gäller fr.o.m. den 1 januari 1998.Den friare mål- och resultatstyrda användningen avmedel avsedda för olika samverkansformer skallgemensamt utvärderas av ,och Arbetsmarknadsstyrelsen.Vad gäller FINSAM-försöken är det inte själv-klart, som hävdar, att denna försöksverk-samhet går att generalisera över hela landet. Om manläser rapporten noga visar det sig att det finns en helrad omständigheter som talar för att sådana generali-seringar inte är möjliga. Vidare framgår att metodenför att bestämma det ekonomiska resultatet av försö-ket inte skulle kunna användas i en situation där lag-stiftningen omfattar hela landet.Även det faktum att FINSAM bedrivits som enförsöksverksamhet har enligt rapporten haft betydelseför såväl sättet på vilket den genomfördes som desseffekter.Regeringen anser att de nya formerna för samver-kan skall vara en del av ordinarie verksamhet. Genomatt involvera personal på olika nivåer inom respektivemyndighet eller organisation ges goda möjligheter attgöra rehabiliteringen av människor effektiv genomden breddning av kompetens och resurser som sam-verkan ger.Regeringens förslag gick således betydligt längreän vad som skulle varit fallet om vi i stället endasthade förslagit att FINSAM-modellen skulle ha införtsi hela landet.Regeringen är alltså av uppfattningen att förslageni propositionen 1996/97:63 är bättre ägnade att åstad-komma de effekter på vårdköer etc. som både BoKönberg och jag är angelägna om att få till stånd.Anf. 140 BO ():Fru talman! Den fråga vi nu diskuterar hade jagegentligen ställt till socialministern i hans egenskapav sjukvårdsminister. Detta gjorde jag av två skäl.Det ena var att han vid ett besök i Västra hade uttalat sig om FINSAM på ett som jaguppfattade det negativt sätt. Därför tyckte jag att detvar lämpligt att få en diskussion med honom omdetta.Men det fanns också ett skäl till. I diskussionenom huruvida vi skall genomföra regeländringar somgör det möjligt att använda pengar från sjukförsäk-ringen i sjukvården är förstås fru statsrådet givare ochsjukvårdsministern mottagare. Det vore intressant attnågon gång från regeringens sida få höra den tänktamottagaren tala om varför man inte vill ta emot peng-ar på det vis som vi föreslår i stället för att höra för-klaringar från den som inte vill skicka i väg pengarna.Annars har jag förstås inget emot att debatterafrågan med statsrådet en gång till. Och jagtackar för påminnelsen om att vi har diskuterat denförut. Det var ingen nyhet för mig. Det beror ju på attvi tänker fortsätta att tjata om den här frågan antingentills vi har fått goda argument mot vår ståndpunkt,vilket inte har skett , eller tills vi har fått ige-nom det här.Vad gällde möjligheterna att använda en del me-del från sjukförsäkringen i sjukvården, det som komatt kallas Dagmarpengarna, krävdes det tyvärr fem årstjat från liberalt håll i den här kammaren mot social-demokratiska socialministrar. Min förhoppning ärförstås, med tanke på de sjuka, att det skall gå snab-bare den här gången.Bakgrunden till den här diskussionen är ju de sto-ra problemen inom vården. Det är de långa sjuk-vårdsköerna, människor som väntar på operationer,människor som väntar på rehabilitering, hjälp medpsykiatri eller vad det kan vara.I det senaste numret av är ru-briken nu efter ett valrörelsen: Väntetiderna ökarigen. Man konstaterar från det socialdemokratisktstyrda att köerna har ökat frånvåren 1998 . En ledande tjänstemanpå förbundet säger att de vill ha tillbaka samma till-gänglighet som 1994, då vi hade borgerligregering. Då skulle det kosta fem miljarder kronor.Det är säkert inslag av förhandlingsbud i detta frånLandstingsförbundets sida, men det är intressant attkonstatera att man är så tydlig om att situationen nuär avsevärt sämre för de sjuka än den var 1994.Vi förde ju då fram idén om att man skulle kunnaanvända sjukförsäkringspengar, och det gjordes för-sök med detta. Dessa försök utvärderades, och de gavett gott resultat. Många har kritiserat att man inte fårfortsätta. I svaret förespråkar, kanske inte oväntat,statsrådet den s.k. FRISAM-modellen. Jag har någrafrågor omkring detta.Först gäller det att ni har sagt att ni vill vänta medatt ta ställning till utvärderingen, jag tror t.o.m. att dets.k. SOCSAM skulle utvärderas, . Gällerfortfarande detta eller är det skjutet framåt i tidenytterligare? Det är den första frågan.Den andra gäller påståendet att det skulle varasvårt att utvärdera om man genomförde det i helalandet. Så sägs det i interpellationssvaret. Det är för-stås sant i den meningen att man då inte har någrajämförelsekommuner eller jämförelselän kvar inomlandet. Men om man genomför det över hela landet sågör man det ju för att man tror att det är bara för helalandet. Eller avses någonting annat med den någotkryptiska formuleringen svaret?Det tredje och sista är att svaret ju avslutas medatt statsrådet förklarar att regeringen för sin del är avden uppfattningen att det s.k. FRISAM är bättre ägnatatt åstadkomma minskningar av vårdköerna. Medtanke på att de ju bara har ökat då har funnits undrar jag vilken erfarenhet somligger bakom det påståendet.Anf. 141 Statsrådet ():Fru talman! och jag har ju debatteratden här frågan ett antal gånger. Det som jag undrarväldigt mycket över, , är: Vad är det förfel som vi har gjort när vi har utökat försöks-verksamheten till att omfatta inte bara försäkringskas-san och hälso- och sjukvården utan också länsarbets-nämnderna och i kommunerna, som nufaktiskt på väldigt många håll i landet har gått in i enmycket fin samverkansprocess? Vad är det för fel påden? Om vi tittar på kan vikonstatera att väldigt mycket av det som vi villeåstadkomma med denna utökade samverkan pågårjust nu över hela landet. Vi kan se att man framför alltsamverkar på handläggarnivån. Vi kan också se iSocialstyrelsens rapport att man också samverkarmed inriktning på just de människor som har riskeratoch riskerar att hamna i gråzonen mellan de fyramyndigheterna. Det är grupper som främst har olikaformer av sammansatta problem.En annan sak som framkommer i denna rapportoch som jag också tycker är viktig att lägga till är attdet i detta sammanhang finns ett stort tryck under-ifrån att försöka hitta goda individuella lösningar förden enskilda personen men också naturligtvis attbättre utnyttja våra gemensamma resurser.Jag måste därför ställa en fråga till Bo Könberg:Vad är det för fel på att vi har påbörjat en mycketbredare samverkan och utifrån lokala behov? Dettahandlar inte om att trycka på en modell över helalandet utan om att ta till vara människors kreativitetoch människors förmåga att se möjligheter och intehinder för att göra det bättre för de medmänniskorsom behöver samhällets stöd och hjälp. Min utgångs-punkt i denna diskussion är att få klart för mig vadFolkpartiet tycker att det är för fel på detta.Om vi går tillbaka och tittar på sjukvårdsköerna,som är ett mycket allvarligt problem och som rege-ringen inte har någon annan avsikt än att arbetamycket seriöst för att minska, är det ju inte sammapersoner som vi talar om. De som står i sjukvårdskö-erna är ofta de som är äldre som får vänta på sin höf-toperation eller sin starroperation, det är inte sådanasom skulle vara hjälpta av att sjukförsäkringen skulleträda in. Och det är i fråga om detta som min nästafundering kommer in. Vad menar egentligen Folk-partiet? Skall vi inte ha en hälso- och sjukvård somser till behov och inte till möjligheterna att finansieramänniskors operation med den sjukpenning som manhar i sjukförsäkringen?Anf. 142 BO ():Fru talman! Det var, höll jag på att säga, somvanligt avsevärt fler frågor än svar i diskussionenmed statsrådet om hur vi skall ha det medrelationen mellan sjukförsäkringen och sjukvården.Jag skall då skilja mig från statsrådet även på denpunkten och försöka svara på frågorna först och sedanåterkomma till de frågor som jag har ställt.Vad är det för fel med att inte FINSAM-försökenfick fortsätta och bli rikstäckande och att man i stäl-let, enligt statsrådet, har infört en bättre modell därman har utökat möjligheterna?Svaret från vår sida är mycket enkelt. Det är ingetfel att involvera fler i samverkan. Felet är att befo-genheterna är så mycket mindre för de inblandade iFRISAM-försöken än vad de var i FINSAM-försöken. Och jag trodde att alla som har deltagit idenna debatt var överens om att det var på det viset.Men om det inte är på det viset är det ju utomordent-ligt viktigt att landets socialförsäkringsminister an-tingen nu här i kammaren eller på annat sätt bibringasden kunskapen, dvs. att det är skillnad i befogenhets-fördelningen i de socialdemokratiska s.k. FRISAM-försöken och i det som ingick i FINSAM. Och jagtror att jag mycket lätt kan få stöd på den punktenexempelvis om statsrådet talar med de verk som gjor-de utvärderingen och som rimligen är de främstaexperterna i landet på detta, nämligen Socialstyrelsenoch Riksförsäkringsverket.Jag har också påmint om att av defem län där det fanns kommuner som fick ägna sig åtFINSAM-försöken valde alla fem att protestera motMaj-Inger förslag till våren1997. I ett pressmeddelande det året sademan att regeringens förslag är ofullständigt osv. ochkräver att få fortsätta med FINSAM-reglerna, men detfår man inte.Alla de som har den praktiska erfarenheten avdetta - landstingsdirektörer i fyra fem socialdemo-kratiskt styrda landsting - har gjort bedömningen attdet var synd, tråkigt och eländigt att de inte fick fort-sätta.Den andra frågan som jag fick av statsrådet lödsammanfattningsvis: Innebär det här inte att det baraär de som har sjukpenning som kan få operation? Denfrågan har vi diskuterat , och det verkarinte som om statsrådet är beredd att ta till sig svaret.Det är nämligen FINSAM-reglerna som skulle gälla,och de innebar inte att enstaka personer kunde köpasig placeringar i sjukvårdsköer, utan det var sammamedicinska kriterier som skulle användas av sammamedicinmän och medicinkvinnor. Men man kundesamverka genom att se efter vilka saker som manborde undanröja om det fanns långa köer till en visstyp av operationer etc.Sedan förklarade statsrådet för mig att det framförallt är äldre människor som står i sjukvårdsköer. Ja,så är det. Inte oväntat så visste jag det. Det är framförallt äldre människor som står i sjukvårdsköer. Mendet är också en hel del andra människor.För att lyfta fram detta skrev jag t.o.m. in i inter-pellationen ett exempel där en försäkringskassedi-rektör i landet hade tittat på vad som hade hänt när ettlandsting, i detta fall , på grund av pengab-rist hade bestämt sig för att stängacentraloperation för icke-akuta operationer under entid. Sedan räknade han ut vad det skulle kosta försäk-ringskassan för de konkreta personer som det varfråga om, och sedan skrev han en debattartikel omdetta i tidningen sommaren 1997.Om denna tidning inte finns på departementet ärjag beredd att överlämna en kopia till statsrådet innanvi skiljs åt i dag.De två frågorna har jag nu svarat på. De tre frågorsom jag ställde har jag inte fått något svar på. Denförsta frågan gällde att man vill vänta på en utvärde-ring av SOCSAM. Innebär det att man numera måstevänta till 2002 i stället ? Den andra frågangällde en analys av vad som sades i svaret om utvär-deringen. Och den tredje frågan gällde vilken erfa-renhetsbakgrund som ligger bakom den sista mening-en i interpellationssvaret.Anf. 143 Statsrådet ():Fru talman! Jag har lyssnat på , ochjag har fortfarande väldigt svårt att förstå vad detskulle betyda för sjukvårdsköerna och för socialför-säkringen att genomföra FINSAM-modellen överhela landet och hur detta praktiskt skall gå till.Jag har inte förstått om skall skickamed varje försäkringstagare en check - såvitt jagförstår säger han nu att det inte är tänkt riktigt så -eller är det tänkt att de lokala sjukhusen skall få enrejäl summa från sjukförsäkringen för att beta avvårdköerna?Jag har också sett i interpellationen att Bo Kön-berg exemplifierar med det nya som uppenbarligen helt enkelt har lagt insom en intäkt i sin budget någotslags anslag från sjukförsäkringen på 200 miljonerkronor och 400 miljoner kronorunder . Då undrar jag om det är ett rim-ligt och riktigt sätt att handskas på det sättet med vårsjukförsäkring.Det är i detta sammanhang som jag aldrig riktigthar förstått syn på detta att man skallkunna ha någon sorts fri rätt till sjukförsäkringspeng-arna till sjukvården, eftersom vi vid tidigare diskus-sioner med om sjukförsäkringen ändå harvarit väldigt överens om att detta är en försäkringsom faktiskt skall ge människor möjligheter att fåsjukpenning när de är sjuka, och det är detta sommänniskor och arbetsgivare också har betalat in av-gifter till. Och jag tror att alla medborgare som i dagbetalar in landstingsskatt för att de skall få sin sjuk-vård tillgodosedd verkligen måste undra om de dess-utom av det som betalas in till deras sjukförsäkringskall använda det till sjukvård. Detta, , ärsaker som jag tycker skulle vara oerhört intressant attfå utredda.När det sedan gäller frågan om utvärdering har viinte ändrat någon tidsplan för utvärderingen. Vi villalltså ha SOCSAM-försöken färdiga och lägga sam-man den utvärderingen med den tidigare gjorda ut-värderingen av FINSAM.När det gäller FINSAM-försökens utvärdering ärdet svårt att generalisera resultaten i ett nationelltperspektiv. Det tror jag att intellektuelltförstår. Det är fem försök, varav fyra gick bra. Detfemte gick inte lika bra.Poängen var att man skulle kunna använda med-len till medicinska åtgärder. Om det är något den härutvärderingen visar så är det att medlen har använtsförhållandevis lite till individuella medicinska åtgär-der. De har framför allt använts som ett s.k. smörjme-del för att få i gång samverkan.Det är utifrån den erfarenheten som vi, när vi ladefram propositionen och gjorde det möjligt också försocialtjänsten och arbetsmarknadsmyndigheten attdelta, har satsat på den här påsen till försäkringskas-san att ha just som smörjmedel för att dra igång pro-cessen med samverkan.Anf. 144 BO ():Fru talman! Tanken med försöksverksamhet är jurimligen att man prövar en sak; kanske inte i ett heltland eller ett helt län, men man prövar den på någraställen. Man hoppas att få erfarenhet av om det var enbra eller en dålig idé. Om den är dålig konstaterarman det. Man har fått betala sina lärpengar för att lärasig något nytt. Allt kan inte lyckas här i livet. Om denär framgångsrik använder man sig naturligtvis av den.De län som var inblandade vände sig till riksda-gen efter det att propositionen från statsrådet kommit.Man gav ut ett pressmeddelande som lyder: gav 154 miljoner i besparing. Staten missarmöjligheter att förbättra rehabiliteringen och samti-digt minska de offentliga utgifterna. En del av under-rubrikerna är av typen: FINSAM måste leva vidare.Regeringens förslag är ofullständigt. I texten står detsådana saker som att: Vi måste tyvärr konstatera attregeringens proposition inte tar till vara de resultatoch erfarenheter som FINSAM visar.Det slutar med en förhoppning, : Vihoppas att den fortsatta riksdagsbehandlingen skall gebättre förutsättningar än vad som föreslås i proposi-tionen.Tyvärr gjorde den inte det. Tyvärr hade regering-en majoritet i . Den ledde inte bara till attförsöken inte spreds över landet - reglerna tillätsöverallt - utan också att de stoppades på nyårsaftonen1997 på de fem ställen där man var mycket nöjd meddem.Det gällde inte bara landstingsdirektörerna i hu-vudsakligen, eller kanske enbart, socialdemokratisktstyrda landsting. En partivän till statsrådet, nämligenden dåvarande och nuvarande SSU-ordföranden,skrev en artikel där det på slutetbl.a. står: behöver fler FINSAM. Detta var etthalvår efter det att statsrådet avskaffat det hela.Svaret jag fick på frågorna var tydligen att maninte hade förlängt detta. Jag hoppas att det stämmer.Det är illa nog att vänta efter en god utvärde-ring , och att man bara behöver vänta tillvåren 2001. Men jag är allvarligt oroad för att manbehöver vänta ändå längre.Anf. 145 Statsrådet ():Fru talman! Jag har inte fått någon riktig reda ivad har tänkt göra, och jag har inte fåttnågon riktig reda i syn på sjukförsäk-ringen som en försäkring.Jag kan redovisa vad jag själv kommit fram till ärskillnaden i vår syn på vad vi vill uppnå med dennasamverkan.Jag kan konstatera att det som har varit viktigt iregeringens arbete med frågan och som är viktigt iden proposition som vi har lagt fram är framför alltatt komma åt de problem som människor hamnar inär man behöver gå runt bland våra myndigheter, dvs.människor som hamnar i gråzonen. Våra erfarenheterav hur verksamheten ser ut ute i landet är att det fak-tiskt är just kring de människor som har de bekymrensom man samverkar.Den andra slutsatsen när det gäller våra skildauppfattningar är att regeringens syn på frågan omsamverkan handlar om att låta de lokala förhållande-na styra, och se till den kreativitet och de möjlighetersom finns ute i landet, och att ha en stor frihet när detgäller hur man utformar denna samverkan. Bo Kön-berg och ser däremot uppenbarligen ensaliggörande modell, nämligen FINSAM.