prot · GM0953 · 1999-02-10 00:00:00 — kom-mer att ta upp säkerhetspolitik och utvecklingssamar-bete i sitt tal senare här i dag.Alla är överens om att en rättvisare handel och ensund näringslivsutveckling är det som verkligen kanfå utvecklingsländerna på fötter. väcktemånga protester, och förhandlingarna fick så små-ningom avbrytas, därför att det hade förhandlats framutan att en hel del av de fattiga länder som skulle bliberoende av det hade kunnat påverka villkoren. Minfråga till utrikesministern är: Kan utrikesministerngarantera att det blir bättre för del näromförhandlingar nu skall ske i WTO:s regi?Nödvändigheten av katastrofbistånd beror tyvärralltför ofta på försummelser från den rika världenssida. Misstanken att de stora katastrofer som vi blivitvittnen till i form av översvämningaroch orkaner, som drabbat bl.a. , ochMellanamerika, kan ha sin grund i miljöförstöringoch växthuseffekt har inte kunnat motbevisas. Tyckerutrikesministern och f.d. miljöministern från denutgångspunkten att överenskommelserna i Kyoto gicktillräckligt långt? Är det verkligen konsekvent att deländer som förbrukar mångdubbelt mer energi ochsläpper ut mängder av avgaser skall kunna köpa sigfria i viss utsträckning genom att förlägga en del avsina nedskärningar till ? Visst är det bra attu-länderna får hjälp att utveckla sin miljöteknik, mendet får inte innebära att vi som bor i i-länderna kan taett mindre ansvar för de förändringar som måste ske.När konflikter inte kan lösas med fredliga medelutan övergår i våldshandlingar och krig innebär detett omätligt mänskligt lidande och ett resursslöseriutan all like. Det som har byggts upp under årtiondenspolieras ofta på en . Vi har sett dethända i vår närhet, i Bosnien och i Kosovo. Situatio-nen där kommer att återkommatill något senare här i dag.I har vi sett våldet, kriget och förtrycket avde mänskliga rättigheterna ta överhanden i internakonflikter i det ena landet efter det andra.Jag kan bara nämna vad som händer sedan unge-fär . Vi har sett ett folkmord i Rwandasom kanske saknar sin motsvarighet. Vi har setthundratusentals människor på flykt i och iRepubliken . Det som följer i spåren av dessainre konflikter, som ännu inte på något sätt är avluta-de, är att människor drabbas av humanitära katastro-fer och att de mänskliga rättigheterna förtrampasvarje dag, att människor kommer i kläm på ett sättsom är fullständigt oacceptabelt.Jag kan fortsätta med att nämna somåterigen går fel väg efter det långvariga krig då vihade förhoppningar om att man skulle nå en överens-kommelse där de olika parterna skulle kunna samar-beta för en fredlig utveckling. vet vi att förutsätt-ningarna för en sådan utveckling har blivit betydligtmindre.Jag vill också nämnda det som händer i Kongo-Brazzaville. Ett nödrop har gått ut från de systerkyr-kor som - ett 70-tal år - hararbetat i landet. Människor får nu sätta livet till ochtiotusentals och åter tiotusentals drivs på flykten.Sverige har en roll att spela i dessa konflikter. Jagskall nu för gå tillbaka till det närmaresamarbete som vi måste ha för att vi också ute i värl-den skall kunna spela en roll.Vad vi gör här i inrikespolitiskt, vad mangör i , vad man gör i vårt närområde i övrigtoch vad man gör i har en oerhört stor betydel-se också för utvecklingen i världen. Därför betyderdet faktum att vi är med i det nära samarbetet inomEU mycket, inte bara för , utan det betyderockså en del för vår roll i världen.Jag tror att det är nödvändigt att grundtanken medEU, som har gjort unionen till ett lyckat projekt,framhålls med stor skärpa. Fred och försoning skalluppnås genom ett allt tätare samarbete på det ekono-miska och politiska området. Det var det här som vargrundtanken, och det är det som har gjort att har lyckats. Detta måste med skärpa sägasi vårt land där den tanken inte har fått tillräckligtgenomslag, enligt mitt sätt att se.Europas länder hade upplevt krig och ofred i år-hundrade efter århundrade. och Englandhade stått emot varandra under ett hundraårigt krig på1300- och 1400-talen. satte Napoleonskräck i hela Europa.Mot slutet av 1800-talet fortsatte ochFrankrike att i krig efter krig göra upp om gränsom-rådena, och under början och mitten av vetvi att konflikterna i utvidgades till två krigsom blev världsomfattande. Det var ur detta somEuropatanken föddes. Det var ur detta som tanken påaldrig mera krig kom fram.Jag menar att det är oerhört viktigt att vi förstår attden inre marknaden, det ekonomiska samarbetet ochäven det politiska samarbetet är metoder för att föraEuropas länder nära varandra och göra dem så bero-ende av varandra att tanken på krig blir omöjlig.Detta har länderna som har kommit loss från detkommunistiska förtrycket förstått bättre än vad vi hargjort. Därför söker de sig samfällt till den europeiskagemenskapen, till den europeiska unionen. De står påkö för att komma med i detta samarbete. Där menarjag att har en roll, och jag vet att de flesta avoss är överens om att vi skall arbeta för att detta in-lemmande kan ske på ett så bra sätt som möjligt ochså snabbt som möjligt. Vi menar att inte bara Estlandoch skall vara med i första raden, utan att ocksåLettland och skall kunna få komma med såsnabbt som möjligt. De håller på att förbereda sig fördetta, och jag tror inte att porten kommer att varastängd länge för dessa länder heller.Fredstanken, som har fötts ur det enade ,tror jag skulle kunna ha en stor betydelse också iandra delar av världen. Det finns embryon till samar-betsorganisationer på olika håll i världen, i , iLatinamerika och i . Men det är en lång väg attgå innan de får samma betydelse för att undvika kon-flikter som EU-samarbetet har fått.Skall det behöva ta lika för attuppleva och upptäcka att konflikter leder till kata-strof, att väpnat krig leder till att människor måste tatill flykt? Det leder till en oerhörd humanitär katastrofoch till ett resursslöseri utan like. kan detrivas ned som det har tagit årtionden att bygga upp.Även grundläggande saker som grundläggande ut-bildning, hälso- och sjukvård rivs ned på kort tiddärför att allt blir ett enda kaos. Skall det behöva talika för att upptäcka att vägen tillframgång, vägen till en blomstrande utveckling, integår via krig och våld utan via samarbete - samarbetemellan människor som har olika etniskt ursprung ocholika religion och som politiskt kan stå långt ifrånvarandra, men som ändå kan samarbeta? Kan vi för-medla denna vision? Kan vi inom EU och utifrån EUi vårt arbete i världen, i vårt arbete i FN, förmedlavisionen om vad som har uppnåtts i vår del av värl-den?Vi har naturligtvis inte mycket att skryta med. Dethar tagit oerhört . Det som egentligen är grun-den för att fred skall kunna uppnås, nämligen denkristna och humanistiska människosyn som gör att demänskliga rättigheterna respekteras, har det tagitväldigt för oss i att fullt ut accepteraför vår egen del. Det har gjorts oerhört många felstegpå vägen, och den vision som har funnits när detgäller denna människosyn har inte fullbordats.Nu har vi kommit en liten bit på väg, och det ärnågonting som är värt att förmedla på ett ödmjukt sätti samarbete med människor som har en helt annanbakgrund än den som vi har. Men om vi har sett envision i all sin otillräcklighet, i all sin svaghet, ut-vecklas och gå framåt, så är det också någonting somär värt att kämpa för och förmedla.Vi har hört här i tidigare tal att de mänskliga rät-tigheterna förtrampas på många håll i vår värld. Detär någonting som vi måste försöka att komma tillrätta med genom att ta små steg , genom attvara konsekventa i vår analys och vår kritik av deländer som på olika sätt kränker de mänskliga rättig-heterna, men också genom att vända ljuset mot våraegna länder, ja, även mot , för att se om detfinns områden - och det gör det - där även vi felar.Anf. 5 ():Fru talman! Vi vet mer om varandra . Globa-liseringen ökar insikten om att vad vi gör i vår del avvärlden får konsekvenser för resten av världen. Vårtömsesidiga globala beroende har ökat inom alla om-råden, och det berör oss alla i vardagslivet. Globalise-ringen innebär möjligheter men ställer också krav påatt det politiska systemet kan fungera effektivt påglobal nivå. Annars hotar bakslag och problem tillföljd av växande inkomstklyftor, rovdrift på männi-skor och miljö och därmed ett ökat motstånd motfrihandel. Jag är rädd för att globalisering utan ansvarför människor och miljö kan leda till att vad somuppfattas vara hoten från globaliseringen exploaterasav krafter som söker etnisk och nationalistisk splitt-ring.I en intressant debattartikel i den4 februari skriver FN:s generalsekreterare att han vill ingå en global pakt med affärslivetsföreträdare kring gemensamma värderingar och prin-ciper som kan ge den globala marknaden ett mänsk-ligt ansikte.Låt oss konstatera att globaliseringen ställer kravpå ett förstärkt samarbete på världsnivå inom flerområden än . Låt oss också konstatera att bristenpå mänskliga rättigheter alltid långsiktigt leder tilldålig ekonomisk utveckling. Kampen för mänskligarättigheter är fundamentet för en bättre global ut-veckling.Vi kommer att ha en MR-debatthär i , varför jag inte uppehåller mig såmycket vid dessa frågor just . Men jag vill ändåbetona vikten av dem. Jag vill också betona vikten avatt barnens rättigheter sätts i fokus i det avseendet.För att kunna möta de allvarliga fattigdom-sproblemen, miljöproblemen och hoten mot fred ochsäkerhet behövs ett fördjupat internationellt samar-bete. Isolationism kan aldrig vara en lösning. Tillgångtill mat, rent vatten och ren luft är en förutsättning föröverlevnad. Eftersom världens alla folk delar luft ochvatten samt i hög grad kan påverka tillgången tillbrukningsbar jord måste spelreglerna för fredligsamlevnad läggas fast på global nivå. Det utgör självafundamentet för FN.FN som organ för upprätthållande av internatio-nell fred och säkerhet har under merparten av sinexistens haft det motigt. Beslutsprocesserna lades fasti skuggan av och präglades avmisstron mellan segrarmakterna. Under det kallakriget förlamade deras vetorätt organisationens arbe-te. Situationen är annorlunda . Men genom sinvetorätt har de permanenta medlemsländerna i säker-hetsrådet fortfarande möjlighet att hävda nationellaintressen och driva maktanspråk på ett oacceptabeltsätt. Konflikterna i och hanteringenav systematiska trots mot fred och säkerhetvisar i blixtbelysning hur bristande samsyn mellansäkerhetsrådets permanenta medlemmar beskär FN:smöjligheter att agera.Då kan det vara lätt att tappa tron på FN, men jagtror inte att pessimisten behöver få rätt. Målet måstevara att skapa en fungerande global säkerhetsordninginom FN och en europeisk fredsordning i Europa.Bäst vore om vetorätten i säkerhetsrådet kunde av-skaffas och säkerhetsrådet göras mer representativt. Idet korta perspektivet är detta orealistiskt. En merframkomlig väg är att flytta det praktiska genomfö-randet till regionala organ. ger ju denmöjligheten i artiklarna 52 och 53.Vi i menar att FN bör formuleraövergripande mandat och låta regionala organisatio-ner axla ett större ansvar för det praktiska genomfö-randet. Det är därför löftesrikt att regionala samar-betsorgan med säkerhetsfrämjande inriktning vuxit iantal och betydelse runt om i världen.Alternativet är sannolikt att besluten flyttar frånsäkerhetsrådet. Förmår inte säkerhetsrådet att ta sittansvar kommer alltfler länder att acceptera att enskil-da länder eller allianser som Nato agerar utan att höraFN. Det skulle allvarligt urholka inflytandet för län-der som och som har vetorätt iFN men ingen makt i Nato. Jag hoppas att de, liksommånga andra, inser att det är bättre att sitta med vidbordet, agera konstruktivt och ta ansvar också försvåra beslut än att motarbeta och se hur beslutenflyttar någon annanstans.Kosovo är den senaste i raden av tragedier påBalkan. På ett slott utanför pågår nu fredsför-handlingar mellan företrädare för Kosovoalbaner ochför det under överinseende av dens.k. Det är ett välkommet initiativoch återigen ett allvarligt menat försök att läggagrunden för en hållbar fred i Kosovo. Utgångspunk-ten är ett ökat oberoende för Kosovo.Vid en fredsöverenskommelse kommer interna-tionella fredsbevarande styrkor att krävas för att se tillatt överenskommelsen efterlevs. Hållbar fred förut-sätter också en ett långsiktigt återuppbyggnads- ochutvecklingsprogram för det civila samhället. Sverigemåste stödja implementeringen av ett sådant avtal.Om förhandlingarna bryter samman måste världssam-fundet överväga en strategi för Kosovo där betydandemilitära insatser kan visa sig nödvändiga. Vi får hel-ler aldrig glömma att det är det serbiska förtrycketsom lett till att den här konflikten fått denna omfatt-ning.Fru talman! har träffat en uppgörelsemed regeringen om de framtida ekonomiska ramarnaför totalförsvaret. Uppgörelsen baseras på de slutsat-ser om den säkerhetspolitiska utvecklingen som För-svarsberedningen presenterat. Uppgörelsen grundaspå en samsyn om vilken hotbild som skall utgöragrunden för inriktningen av framtidens försvar. Omdetta råder bred enighet mellan partier.Trots denna samsyn, och trots utdragna förhand-lingar mellan Socialdemokraterna och de borgerligapartierna, gick det inte att nå en bredare enighet omde ekonomiska slutsatserna. Jag beklagar att övrigaborgerliga partier ånyo väljer att kliva av nästan fär-diga överenskommelser.Något invasionshot föreligger inte under de när-maste tio åren. Där är vi överens. Vårt försvar, base-rat på förmåga att möta en invasion, är därför otids-enligt. som vi inte är betjänta av ett inva-sionsförsvar behöver vi utveckla ett modernt försvarför att klara andra hot. Vi behöver ominrikta våraförsvarskrafter. Vi måste kunna försvara oss motinformationskrigföring och mot terrorister och orga-niserad brottslighet med tillgång till avancerade va-pen. Vi måste kunna hantera svåra påfrestningar påvår infrastruktur. Vi måste också utveckla vår förmå-ga att delta i internationella fredsfrämjande och hu-manitära insatser.Centerpartiet vill se mer av svenskt ledarskap iinternationella sammanhang. Det är i linje med vadFörsvarsberedningen förespråkar. Det är också härsom vattendelaren går mellan partierna i riksdagen.Den svenska säkerhetspolitiken skall underbyggas avett modernt totalförsvar anpassat för uppgifterna.Detta kombineras med ett fördjupat internationelltsamarbete på den militära alliansfrihetens grund.Den mest aparta säkerhetspolitiken företräds avMiljöpartiet och , som vill avrusta detsvenska försvaret till, eller förbi, den gräns som inne-bär ett avvecklande. De kombinerar detta med kravpå att skall lämna organisationer som bidrartill att fördjupa säkerheten för oss alla. Det är baralogiskt att dessa två partier saknar inflytande överförsvars- och säkerhetspolitiken.Fru talman! i blevtyvärr bara en bekräftelse på att entusiasmen föröstutvidgningen svalnar i flera av EU:s medlemslän-der. I slutsatserna från toppmötet står att utvidgnings-processen "nu är på god väg" och att det skall bli en"dynamisk fortsättning" på anslutningsförhandlingaroch anslutningsförberedelser. Men någon dynamikstår inte att finna. Regeringen måste rannsaka sittuppträdande under förhandlingarna om Agenda 2000.Regeringens hårdnackade krav på lägre EU-avgiftoch på en fryst EU-budget kyler av ett redan svalnan-de intresse för östutvidgningen i flera EU-länder.Parallellt kräver större nedskärningar inomjordbruk och regionalpolitik än vad kommissionenföreslagit. Denna okloka taktik hotar att begränsauppslutningen bakom östutvidgningen och att försenadess genomförande.Centerpartiet har varnat för detta och besannasvåra farhågor. Regeringen har alltså lyckats förenatvå onda ting; dels skapa oro och bristande uppslut-ning för utvidgningen i andra EU-länder, dels bäddaför ett minskat återflöde av EU-medel till . Såvärnas inga svenska intressen.EU:s utvidgning måste få kosta. De kostnadersom utvidgningen medför skall fördelas efter bär-kraft. För mig som centerpartist är det oacceptabeltatt låta EU:s utsatta regioner betala vad östutvidg-ningen kostar. Sammanlänkningen av kräversåväl ekonomiska som politiska uppoffringar.Fru talman! Om , år2001, kommer för att ta över ord-förandeskapet i EU. Då kommer vår ställning somkonstruktiv och aktiv kraft i att prövas. Viväntar och väntar. När kommer regeringen att pre-sentera en strategi för ordförandeperiod?Jag har tidigare frågat socialdemokrater i dennakammare: Hur tänker ni förankra det svenska ordfö-randeprogrammet i ? Och hur tänker rege-ringen involvera hela svenska folket och hela Sverigei detta värdskap? Jag bävar en del för ett svensktledarskap utan ambitioner och visioner för EU, därordförandeskapet mest blir en fråga om mötesledningoch endast en angelägenhet för statsråd och rege-ringstjänstemän. Det går att göra så mycket mer. Detgår absolut inte att sköta EU:s ordförandeskap medvänsterhanden.Låt oss göra något mer av detta! Vi i Centerpartietuppmanar regeringen att ta vara på det som är densvenska demokratins styrka; de många människornasdelaktighet och kunskaper, det aktiva föreningslivetoch folkrörelserna, folkbildningstraditionen, samför-ståndsandan och öppenheten.Vi vill ha besked från regeringen i tre avseenden.Vi har i en motion till talat om hur vi villatt förbereder sig för ordförandeskapet. Viväntar fortfarande på regeringens svar på tre konkretafrågor. Jag vill upprepa dessa till utrikesministern häri dag.För det första: Kommer regeringen att skapa för-utsättningar för hela det svenska samhället att axla ettvärdskap för det europeiska samarbetet ?Centerpartiet vill att det svenska föreningslivet, folk-rörelserna och de idéburna organisationerna skalluppmuntras att fungera som kraftkällor i det medbor-gerliga Europasamarbetet.För det andra: Kommer regeringen att bedrivaförberedelserna med god parlamentarisk insyn?Kommer att ges möjlighet att påverka in-nehållet i det svenska ordförandeprogrammet?För det tredje: Kommer regeringen att göra Sveri-ges kommuner, landsting och regioner delaktiga iarbetet inför och under den svenska ordförandeperio-den? Vi i vill förmedla en bred ochmångfacetterad bild av vårt land genom en medvetendecentralistisk strategi som styr planeringen av mö-ten, konferenser och informationssatsningar.Exponera inte enbart administrativakvarter! Att toppmötet är förlagt till är bramen det räcker inte, . Fler orter bör sättaspå den europeiska kartan under ordförandeåret. Var-för inte "","Östersundsöverenskommelsen" eller något sådant?Jag förväntar mig svar på de här frågorna.Anf. 6 ():Fru talman! I sin bok skriver Vác-lav :"Människans frihet är odelbar - - -: om den för-vägras någon, förvägras den därigenom också männi-skan som sådan och därmed indirekt alla människor.Därför får man inte tiga inför någon ondska ellernågot våld: att tiga är att samtycka. "Kampen för demokrati och mänskliga rättighetermåste föras konsekvent. Inget land är för litet eller förstort för att kritiseras för brott mot de mänskliga rät-tigheterna. Inga handelsrelationer är så viktiga attförtryck av individer eller folkgrupper kan förbises.Världen har visserligen blivit mer demokratisk, menfortfarande utgör diktaturer ett hot inte bara mot sinaegna medborgare, utan mot internationell fred ochsäkerhet.I regeringens utrikesdeklaration som just presente-rats råder en oförsvarlig tystnad - ett oförlåtligt tom-rum. Hur skall vi tolka att regeringen inte med ettenda ord berör den oroväckande utvecklingen underde i världens största diktatur -? Vad kommer och EU att välja förstrategi, när härskarna i så uppenbart förned-rar den s.k. konstruktiva dialogen?Sverige och EU valde att intelängre driva frågan om granskning av i för de mänskliga rättigheterna. Det kine-siska förtrycket skulle i stället förändras genom ens.k. konstruktiv dialog.Samtidigt som i en till intet förpliktande gesti våras inför president besök frigav studen-ten sitter hundratals studenter fortfarande ifängelse efter de brutala upprensningarna på Him-melska fridens torg senare.I somras proklamerades bildandet av De-mokratiska Parti, och bildades ett tiotallokalavdelningar av detta parti. Sammanlagt uppgårmedlemsantalet till högst ett par hundra personer i ettland med 1,2 miljarder innevånare. Detta fick dekommunistiska ledarna i att slå till med järn-hand . Ledarna för det demokratiska partietdömdes efter snabbrättegång, utan tillgång till för-svarsadvokater, till långa fängelsestraff i Gulag- mellan 11 och 13 år.Under de senaste månaderna har också de legalamöjligheterna att ge ut tryckta skrifter försvåratsradikalt och användningen av Internet begränsats föroliktänkande. ledare med i spetsenhar i ett antal uppmärksammade offentliga tal gjortalldeles otvetydigt att varje försök att utmana kom-munistpartiet kommer att krossas - alldeles oavsettvad omvärlden kan tänkas anse. Detta måste ses somett kraftigt bakslag för dem som tror att det går attföra mot demokrati och mänskliga rättighetergenom dialog i det tysta, en dialog som är så tyst attdet inte hörs ett knyst av den i regeringens utrikes-deklaration.Regeringen måste presentera sin syn på vilkenstrategi, som skall användas för att på allvar främja endemokratisk utveckling i . kräver attSverige åter bör driva att granskas av för de mänskliga rättigheterna redanunder den kommande sessionen i vår - efter detatt den senaste demokratirörelsen i krossades påHimmelska fridens torg.Jag vill fråga utrikesministern om det var ett rentförbiseende att man inte tog upp världens störstadiktatur i deklarationen eller om det var ett medvetetval.Fru talman! Likt en ohejdad skogsbrand har kon-flikterna i det sönderfallna avlöst varand-ra. Inga ord kan med rätta beskriva den mänskligatragedi som drabbar våra medmänniskor i Europassydöstra hörn även denna vinter. Ingenting på deneuropeiska agendan kan vara viktigare än att kosovo-albanerna får tillbaka sin fred - nu!Kriget i Kosovo kom inte som någon överrask-ning. Sedan Kosovo berövades sittsjälvstyre har förtrycket bara ökat.Under tiden har kosovoalbanernas folkvalde leda-re , krävt självständighet för att kun-na bygga ett fritt och demokratiskt Kosovo. Rugovasfredliga kamp har mötts med tystnad. Men närkriget är ett faktum kan omvärlden inte längre svika.Nu måste demokratierna gripa in. Kosovo får inte bliett nytt Bosnien.Kosovo får inte slukas av härskarna i Belgrad.Folkpartiet anser att inte får stå ivägen för ett sådant ingripande. måste,under Natohot om så krävs, tvingas upphöra medövergreppen och dra tillbaka sina trupper från Ko-sovo. Omvärlden, inklusive , måste, om det såkrävs, vara redo att sätta in militära resurser för atthävda albanerans rättigheter. Därefter måste riktigaförhandlingar om Kosovos framtid och status ägarum.De samtal som inleddes i kaninte kallas för förhandlingar i egentlig mening. Vill-koren är nämligen på förhand dikterade av den s.k.kontaktgruppen.Enligt planen skall Kosovo under en treårsperiodfå fullt självbestämmande över skola, polis och sjuk-vård. Men skall Kosovo förbli en del avSerbien, som också i fortsättningen skall ansvara förutrikespolitik och försvar.Kosovoalbanernas kamp för sin egen stat och ser-bernas ovilja att släppa greppen om Kosovo kommerinte att vara mindre , allra minst om Milose-vic sitter kvar vid makten. Därför kan ingenting varaviktigare för fredsprocessen på än att delar avf.d. omvandlas till demokratier, därmänskliga fri- och rättigheter respekteras.Så länge och Tudj-man har makten i sina händer kommer attförbli en oroshärd. Bara om demokratiseraskommer det att finnas förutsättningar för att allamänniskor, oavsett ursprung eller tro, kan leva till-sammans inom samma gränser i samma stat.Kriget på belyser på ett tragiskt men tyd-ligt sätt att freden aldrig kan tas för given. Samtidigtvisar EU-samarbetet att krig och konflikter kan före-byggas och aggressiv nationalism hållas tillbaka omden politiska viljan verkligen finns.Under de 50 senaste åren av detta millennium harinte en enda soldat dött i krig mellan länder i Västeu-ropa.