prot · GM0998 · 1999-05-21 00:00:00 — Ändå ställs kraven betydligt lägre än förkontor, där vuxna, friska människor arbetar. Det nyasättet att inreda skollokaler hemmiljömässigt måsteockså följas av tid för städning.Men skall jag gå till svaret på min interpella-tion.Fru talman! Jag har tre frågor i interpellationen.På vilket sätt avser statsrådet verka för en tydlig,långsiktig utveckling av byggforskningen? Svaretfrån ministern är kunskap, forskning, utveckling avbyggprocess, förvaltning av byggnader, resurseffekti-vitet och kretsloppslösningar. Vid en hearing i förrgårhos framförde forskarna tids-pressen som ett stort dilemma. Tids-pressen i dagens byggprojekt gör ofta att tidsplanenprioriteras framför de krav som bör ställas från kva-litets- och miljösynpunkt. Den långsiktiga kvalitetenmåste vara det viktigaste. Vi måste kräva att detbyggs torra hus.Ofta har vi ägnat oss åt att söka decimalerna ibyggnadsfysiska frågor, där vi har toppkunskap ivärlden. Men kunskapen raseras när inte byggherrar-na hinner invänta att betong och dylikt torkar. I bygg-nader som utsätts för fukt händer saker som inte ärklart tvärpolitiskt utforskade. Inom den medicinskaoch beteendevetenskapliga forskningen finns minstkunskap om byggnaders hälsomässiga betydelse.Också det ekologiska byggandet kan råka ut för rejälaproblem inom på grund av fukt underbyggnadstiden. Skillnaden mellan teori och praktik ärför stor.Min fråga till ministern blir därför: Har regeringendiskuterat denna fråga och finns det någon möjlighettill ekonomiska incitament för att hävda kvalitetenföre tidspressen? Ett hus skall ju hålla ,eller vad vet jag. Jag har inte hört någon tidslängd fören fastighet.Vidare har jag inte fått fråga två som gäller be-myndiganden besvarad. Men så är det egentli-gen inte, för rådets resurser minskade mellan 1998och 1999 från 164,4 miljoner till 114,4, och det finnsingen förstärkning för . Snarare är det enmindre kompensation för en större anslagsminskning.Oklarheten vad gäller bemyndiganden gör detomöjligt att arbeta långsiktigt. regler tror jaglåg på 100, 60, 40, 25. Det skulle enligt uppgift kosta100 miljoner att arbeta långsiktigt; resurser som intefinns. Jag undrar: Är ministern medveten om detta?Anf. 197 Miljöminister ():Fru talman! Ja, jag är medveten om detta. Jag ärockså medveten om att det inte går att ge ettfullständigt klart och tydligt svar på de frågor somUlla-Britt ställer. Det hänger ihop med attvi befinner oss i en omdaningsprocess när det gällerbostadspolitiken och när det gäller byggforskningen.Jag har jobbat med de här frågorna i Miljödepar-tementet i drygt . Vi har kunnat arbeta framvissa förslag som har lämnats till och somriksdagen diskuterade i går.Jag vill säga att jag beklagar mycket att jag intekunde vara med här i kammaren under debatten i går.Jag har en mycket stark ambition att vara här närmina frågor diskuteras och beslutas. Men det gickinte i går. Dessutom tror jag att det i går också bleven snabb förändring av tiden för den debatten. Menjag skall försöka att leva upp till den här ambitionen ifortsättningen.Anf. 198 ULLA-BRITTHAGSTRÖM (kd):Fru talman! Tack för svaret. Jag vet att vi är inne ien omdaningsprocess. Men hade vi fråganom tilldelning uppe. Därför harjag ställt frågan om vilka riktlinjer statsrådet avser attge för byggforskningens framtida samverkansmöjlig-heter, befogenheter och bemyndiganden. Jag tyckeratt just tilldelningen är avhängigt detta.Då sade bostadsutskottet att förslaget att tillförabyggforskningen medel också aktualiserar frågan attkunna göra åtaganden enligt de bemyndi-ganden som finns . Jag har med mig ett citat: "utsträckning det bedöms erforderligt med sådanabemyndiganden för att trygga de forskningsinsatsersom utskottet nu uttalat sig för bör det ankomma påregeringen att återkomma till i frågan. "står rådet egentligen där med beslut på att fort-sätta bemyndiganden men utan anvisade resurser fördetta. svarar ministern att Byggforskningsrådetsuppdrag kommer att preciseras på sedvanligt sätt imyndighetens regleringsbrev för . Förhopp-ningsvis är det där den frågan skall lösas.Sedan vill jag säga att det är positivt att forsk-ningspolitiken skall få ett bättre sammanhang, för detfinns mycket att göra på forskningsområdet.Fru talman! Så går jag över till min stora hjärte-fråga. På kontoren arbetar vuxna friska människormed en genomströmning av luft på per se-kund. I skolorna rekommenderas per se-kund. Vid mätningar visar det sig ofta vara mindre änen liter . Detta måste snabbt åtgärdas.Jag fick en interpellation besvarad , somministern sade. Jag blev glad. Ett förslag om bidragför åtgärder för att förbättra inomhusmiljön skullepresenteras i vårpropositionen, och det gjordes. Nusvarar att det kommer att öppnas möj-ligheter till bidrag för åtgärder för att förbättra inom-husmiljön. Det kan komma att bli ytterligare ett in-strument.Jag är mycket intresserad av att få veta vad somnu pågår för att vi snabbt skall kunna komma i gångmed detta. Jag tycker att situationen är alarmerandepå många håll . Vad är det som pågår?De flesta tillbringar av sin tid inomhus.De allergiska problemen ökar kontinuerligt hos barnoch ungdomar, och nya allergiska reaktioner påvisaslängre upp i åldrarna. av svenska be-folkningen uppger sig ha eller ha haft någon form avallergi. Det finns fuktproblem i20 % av våra byggnader.Man kan genom att integrera folkhälsoarbete ochAgenda 21-arbete minska förekomsten av astma ochallergier. Det finns ett program - Det sunda huset -som man arbetar med. Det tycker jag skulle kunna bliett nationellt program för bättre innemiljö. Regering-en skulle kunna deklarera att programmet skall följas.Kraven på produktansvar skulle också kunna skärpas.Kontrollen av våra skolor är dålig. har undersökt 220 olikaskolbyggnader. Man påvisar dålig ventilation ochfuktskador. Man säger också att kravspecifikationerför hälsa, miljö och social funktion ofta saknas vidny- och ombyggnader av skolor i kommunerna.Material från en norsk utredning tyder på att sam-hället skulle göra en vinst om man lagstadgade omventilation, även om energianvändningen skulle öka.Någon sådan svensk undersökning har jag inte sett.Fru talman! När miljöministern och jag möttes iinterpellationsdebatten sade ministern föl-jande: "Och jag hoppas att jag nästa gång vi träffas iden här situationen kan ge lite mer konkreta beskedom vad vi faktiskt kommer att göra." Då är min frågatill ministern följande: Är jag för tidigt ute?Anf. 199 ():Fru talman! Jag vill tacka föratt det finns ett parti till som har börjat engagera sig iallergifrågorna. Vi från har känt oss liteensamma tidigare.Jag kan berätta att vi redan under det första riks-dagsår jag satt i , 1994/95, träffade en storuppgörelse med regeringen, där vi fick loss 2 miljar-der till allergisanering i skolor. Det var ett 30-procentigt bidrag, vilket innebar att 6 miljarder kro-nor satsades i kommuner för att allergisanera daghemoch skolor. Det är en fråga som har ar-betat mycket konkret med så fort vi har fått en chansatt påverka i budgetsammanhang.Redan då fanns hus.Det finns många kommuner som har varit föregång-are och verkligen sett till att den har använts när manhar byggt daghem och skolor. Här kan faktiskt kom-munen vid upphandlingen se till att det byggs sunt. Imin kommun, kommun, där Miljöpartiethar haft möjlighet att påverka, kan vi se att det byggssunt. Hur man gör vet man.Det är mycket bra att investeringsmedlen öppnasför allergisanering. Även där kan vi säga att Miljö-partiet har tryckt på rejält. Detta är vår andra syn-punkt på investeringsmedlen. ville vi att detskulle finnas en möjlighet att sanera miljöskadadeområden. Det kom för . är detallergisaneringens tur.Till sanering av miljöskadade områden har detanvänts ungefär 350 miljoner. Jag hoppas att allergi-saneringen blir ett viktigt instrument.Jag skulle vilja fråga ministern om informationenverkligen kommer ut, så att kommunerna vet att dehar chans att söka bidrag för allergisanering införnästa ansökningsomgång.Jag måste vända mig mot uppfattningen att mankan ventilera bort problemen. Det är en typisk svenskuppfattning. Vi tror att vi kan sätta plåster på cancer.Det är inte så. Ventilationsmaffian försöker få det tillatt vi kan ventilera bort allergiproblemen. Så är detinte. När man bygger riktigt skall man många gångerbygga med självdragsventilation. Det handlar om attbygga med rätt material och på rätt sätt.Att tro att det i första hand är ventileringen dethandlar om är en missuppfattning som jag troddeförsvann för tre fyra . Det handlar om attbygga med sunda material, bygga på ett riktigt sättoch se till att man inte får in fukt i det man bygger.Sverige är tyvärr unikt när det gäller byggmateri-al. Här har vi inte alls samma kontroll på vad vi byg-ger in. Vi kan se att det emitteras enormt mycketkemikalier i nybyggda hus. Trots att vi egentligen vetvilka material vi skall använda används dessa inte.Naturligtvis skulle jag önska att vi hade en rege-ring som var väldigt tuff och vågade förbjuda bygg-material som vi kan se emitterar mycket. Mångabyggmaterial skulle försvinna om det var fallet. Detgäller limmer, lacker och färger som vi kan se emitte-rar länge.Vi kan se att många kemikalier utsätter barn förrisken att bli allergiska. Allergierna kommer, som allavet, när den sista droppen får bägaren att rinna över.Det är inte bara allergier mot hund, katt och häst utanofta också andra allergier, mot kemikalier, mat osv.Att allergierna ökar är riktigt. Jag harförstått att miljöministern är intresserad av att till-sammans med verka mot detta. Finns detandra förslag, utöver förslaget om att öppna investe-ringsmedlen för allergisanering? Kan man tänka sigatt gå ut till kommunerna på något annat sätt och setill att problemet börjar byggas bort? Det är ett sätt.Ett annat är naturligtvis att fundera på vad vi stoppar ioss. Diskussionen om kemikalier i maten har vi justhaft. Det hör inte riktigt hit.Anf. 200 Miljöminister ():Fru talman! Då får jag säga att det är glädjande attdet är tre partier som tar allergifrågan på riktigt allvar.Som också sade har jag verkligenengagerat mig i denna fråga. Jag ser det som en viktigfråga för den nya miljöpolitiska inriktningen när detgäller inomhusfrågorna, som vi nu håller på att arbetamed. Det hänger också ihop med att dessa frågor harförts över till , där jag tycker attde rätteligen hör hemma.Det finns ett ganska rikhaltigt, om än lite spretigt,underlagsmaterial när vi nu försöker forma en effek-tiv, framåtsyftande och hållbar politik. Det tar lite tid.Vi har en hel del rapporter från som vi nuarbetar med och funderar på. Vi funderar också överde tankar som finns i hus. Vi funderar på hurvi kan utforma ett system för miljöklassificering avbostäder och kanske också andra inomhuslokaler. Vifunderar på hur vi kan påverka byggindustrin tillbättre kvalitet i själva byggprocessen, där vi vet attdet fortfarande finns brister. Det är precis som Gud-run sade. Vi vet hur man gör, men det görsinte på rätt sätt.Jag ser detta som en bred och tämligen långvarigprocess. Jag har inte svaren på alla dessa frågor,men jag arbetar tämligen intensivt med dem.Nu är det ju som bestämmernär jag skall stå i talarstolen och besvara interpella-tioner. Tyvärr var lite för snabbdenna gång.Anf. 201 ULLA-BRITTHAGSTRÖM (kd):Fru talman! Först vill jag säga till att jag är mycket väl medveten om vad ni gjordeår 1995. Jag fick nämligen gå för atthitta något material om allergifrågor i skolan när jagbörjade här i . ställdeockså upp på vår reservation i bostadsutskottet. Jagtackar för det.Jag har aldrig sagt att ventilationen är det endaviktiga. Om hade varit med hosByggforskningsrådet i förrgår hade hon fått reda påatt en ny skolundersökning visar att det handlar omstädning, inredning och ventilation. Jag sade till KjellLarsson att vi måste se till att man bygger torra hus.Man bygger tidigt in fukt i husen. Även det ekologis-ka byggandet kommer att förstöras på så sätt.Till miljöministern vill jag säga följande. Jag frå-gade under diskussionen här i kammaren i går varfördet inte har kommit ut någon information om vadman i vårpropositionen anger skall göras. Då fick jagav både Socialdemokraternas och före-trädare svaret att miljöministern väntar på direktivfrån EU.Jag kan inte tänka mig att det är nödvändigt attvänta på EU för att göra något åt förskoloroch skolor. Vi har ju . Den skall gälla förall verksamhet inom balkens tillämpningsområde.Den innehåller försiktighetsmått, som innebär att allasom skall vidta en åtgärd skall utföra de skyddsåtgär-der, iaktta begränsningar och vidta de försiktighets-mått i övrigt som behövs för att åtgärden inte skallskada hälsan eller miljön. Skyldigheten hänger närasamman med den internationellt vedertagna försiktig-hetsprincipen. Därför borde detta kunna lösas nu.En vuxen person har i princip möjlighet att väljavar och hur man vill bo om inte ekonomin sätter hin-der i vägen. Men ett barn har inte stora möjligheter attvälja skola. Då måste vi inse att vetenskapen harbevisat att barnen av har en annan känslighet ännär miljöministern och jag gick i skolan.Anf. 202 ():Fru talman! Jag är glad att upp hänsynsreglerna. Jag hoppas att miljöbalkenskall kunna utnyttjas så att byggare tvingas att använ-da de bästa materialen.Det finns naturligtvis baktankar varför vi i Miljö-partiet har varit så enormt aktiva för att få fram mil-jöbalkens hänsynsregler. Det är det kapitlet vi jobba-de mest med när s, v och mp arbetade fram miljöbal-ken. Det var just - som interpellanten antydde - föratt kunna börja fasa ut sådant som är tillåtet, men därdet finns bättre material. Jag hoppas verkligen att vikommer att kunna använda så, även omjag inser att det med dagens EU med fri rörlighet osv.kommer att bli svårt.Jag har en konkret fråga som jag hoppas att jagkommer att få en antydan till svar på. I många andraländer har byggarna ett mycket längre ansvar förbyggnaderna. I är byggarna ansvariga i tioår eller längre för allt som händer i den byggnad dehar uppfört.I är det en firma som bygger en skola. Se-dan dröjer det , och därefter kommer fir-man tillbaka och reparerar skolan - men inte på egenbekostnad utan i vissa fall på kommunens bekostnad.Det känns osunt. Skulle ministern kunna tänka sig enform av ansvar för byggnaden på det sätt som finns iandra länder? Då tror jag att många som bygger dag-hem och skolor skulle vara mer aktsamma och försö-ka undvika fukt i byggnaderna.Anf. 203 Miljöminister ():Fru talman! Svaret på den sista frågan är: Ja, detkan jag. Det ingår i de tankar vi har.Jag glömde i mitt förra inlägg att säga att det skallgå ut information om möjligheten att få allergipengarvia lokala investeringsprogram. skall jagdiskutera och själv fundera på hur reglerna i övrigtför de lokala investeringsprogrammen eventuellt skallförändras, bl.a. för att fånga upp den, om än begrän-sade, kritik som har funnits mot programmen.Det här är första gången jag själv har möjlighet attpåverka programmens inriktning. Jag kommer att taden chansen i en diskussion med organisationer,och för att se vad som kangöras för att programmen skall bli ännu bättre. Vi fårvänta lite med att ge ut den slutliga informationen tillkommunerna om vad som gäller för nästa omgång avansökningar.Vi måste EU-notifiera, inte för att det handlar omallergier, utan för att det handlar om ett specielltstödprogram. Jag har alltid betraktat det som något aven formsak. Jag har inte riktigt kunnat se hur EUskulle kunna säga nej till att inkludera allergisaneringi de lokala investeringsprogrammen. Jag tror dess-utom att den notifieringen är klar. Vi har alltså gröntljus för att använda pengar från lokala investerings-program för det ändamålet. Jag välkomnar naturligt-vis det.Detta blir nu mitt sista inlägg. Jag tycker att viskall vandra ut i den vackra Stockholmskvällen, de fåtimmar som är kvar innan lågtrycket och kallfrontenkommer över oss.Överläggningen var härmed avslutad.33 § Svar på interpellation 1998/99:296 omyttrandefrihetenAnf. 204 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att medborgarna skallkänna att de har stöd när de använder sig av dengrundlagsskyddade yttrandefriheten och för att se tillatt yttrandefriheten inte urholkas av t.ex. karriärskäl.Jag tror att de flesta är överens om att vi i Sverigehar ett starkt och ändamålsenligt skydd för yttrande-friheten. är dock bekymrad över vadhan menar är människors bristande benägenhet attutnyttja sin yttrandefrihet. Han syftar då på problemetmed att det ibland förekommer en tystnad om miss-förhållanden. Frågan belyser på ett intressant sätt detförhållandet att det inte är tillräckligt med ett regel-verk som slår vakt om yttrandefriheten, utan männi-skor måste också känna att det är möjligt för dem attanvända sig av sin rätt.Sten har exemplifierat med en berättel-se från skolans värld. Där beskrivs hur en ung flickautsätts för kränkande behandling utan att lärarna ellerskolledningen ingriper. Det handlar i det beskrivnafallet egentligen inte om skolpersonalens rätt att yttrasig, utan om deras skyldighet att agera mot missför-hållanden. Enligt skollagen (1985:1100) skall verk-samheten i skolan utformas i överensstämmelse medgrundläggande demokratiska värderingar. Var och ensom verkar inom skolan skall främja jämställdhetmellan könen och bemöda sig om att hindra varjeförsök från elever att utsätta andra för kränkandebehandling. I läroplanen slås fast att skolan har enviktig uppgift när det gäller att förmedla och hoseleverna förankra de värden som vårt samhällslivvilar på, såsom t.ex. individens frihet och integritet. Imitt arbete som demokratiminister har jag särskiltbetonat vikten av att skolan ger våra barn och ung-domar en demokratisk fostran, i vilken bejakandet avyttrandefriheten är en oundgänglig del.Ett annat exempel som ger gällersituationen på våra arbetsplatser. Det har onekligenblivit tystare på många arbetsplatser. Situationen påarbetsmarknaden har gjort att många arbetstagare harblivit försiktiga med att rikta kritik mot sin arbetsgi-vare för att undvika att framstå som obekväma. Vadgäller rädslan för att förlora sitt arbete är det viktigtatt komma ihåg att lagen om anställningsskydd(1982:80) ger arbetstagaren ett starkt skydd medregler om saklig grund för uppsägning och turord-ningsregler. Jag vill också säga att det även finnsarbetsgivare som uppskattar självständigt tänkandeoch ett kritiskt förhållningssätt. Över huvud taget ärdet min uppfattning att det goda ledarskapet handlarom att på arbetsplatsen tillåta och uppmuntra samtaloch diskussioner om såväl saker som har med verk-samheten att göra som hur man förhåller sig till sinroll som medarbetare.Även när det gäller de andra situationer som StenAndersson nämner är det - som han själv säger -olika slags personliga hänsyn som ligger bak-om människors tystnad. Att genom lagstiftningsåt-gärder eller andra beslut förändra detta beteende ärknappast möjligt. I stället måste samhällets insatserkoncentreras på att fortlöpande hålla yttrandefrihetenhögt så att den förblir en levande rättighet.Svaret på fråga är alltså att jagnu inte är beredd att verka för en förändrad lagstift-ning på det aktuella området. Det är i stället fråga omatt värna yttrandefriheten i ett långsiktigt perspektiv.Som ett exempel på ett sådant arbete kan nämnas attregeringen har för avsikt att vidta åtgärder bl.a. för attöka kunskapen bland offentligt anställda om offent-lighetsprincipen och dess betydelse för öppenhet ochdemokrati i vårt samhälle.Avslutningsvis vill jag understryka hur viktigt detär att vi alla verkar för ett samhälle där det är "högt itak". Den fria debatten är en grundpelare i vårt demo-kratiska samhälle, och som demokratiminister liggerdetta område mig naturligtvis särskilt varmt om hjär-tat.Anf. 205 ():Fru talman! Jag tackar för svaret.Jag har länge ansett att det har blivit alltför tyst iSverige. Jag tycker att bristen på civilkurage haraccelererat åt fel håll. Jag har länge försökt att få igång en debatt om det ämnet. Jag läste av en tillfäl-lighet en del av en bok med det provokativa namnetFittstim utgiven av Bokförlaget , och en ungflicka, , beskriver situationen i ettklassrum. Det språk som användes har säkert chockatmer än en i men i synnerhet föräldrar tilldagens skolbarn.Man kan ibland fråga sig: Var någonstans gårgränsen? Hur mycket skall man acceptera? har jagsuttit så länge i att jag ungefär vet när mankan använda benämningen folkstormar. Men jag harfaktiskt fått många brev och många telefonsamtal frånlärare som säger att det är så här. De säger: Det ärsant att det inte är fråga om enstaka exempel. Vadskall vi göra? Som ett exempel nämner de att mantidigare kunde sortera bort busfröna. Det går inte , för nu placeras de i vanliga klasser. Det bliralltså oerhört deprimerande för de andra som försökerdelta i och tillgodogöra sig undervisningen.Det finns väl ingen yrkeskategori i -jag tror att det är känt för alla - som i så många fallslutar före pensionsåldern som just många lärarkate-gorier gör. Det är ett bevis på att det inte står rätt till.Att jag har rätt när det gäller det jag säger i mininterpellation bevisar också det faktum att det - i aprilfick alla i tidningen -på första sidan står det om tystnaden på bygget. Meddagens post kom SEKO-magasinet. Där finns en bildoch sedan står det: När jobbet tystar munnen.Statsrådet håller själv med om att det i, villjag säga, en oroväckande omfattning förekommer attmänniskor inte vågar säga ifrån när de tycker attnågot är fel. Jag försvarar inte gnällspikar och noto-riska kverulanter men hamnar männi-skor i den situationen att de av flera skäl - man ärrädd om jobbet eller om karriären eller också är manrädd att få dåligt rykte - håller tyst. Sedan går och skäms därför att man inte har vågat visaerforderligt civilkurage.Statsrådet refererar till LAS. Men när det gällerskolan är det inte bara fråga om vad lärarna skallgöra, utan det handlar också om hur eleverna i sådanaklasser som jag refererat till uppfattar de andra somförsöker skärpa sig. Vad får de för tankar om sam-hället avseende yttrandefriheten? Vilken kvinnore-spekt t.ex. får de; detta baserat på det språk som före-kommer?Tiden börjar glida i väg men jag skulle vilja ställaen fråga till statsrådet. Jag läste en debattartikeli som statsrådet har skrivit där honnärmast skryter med öppenheten i . Är det rättatt vara så pass skrytsam när man ändå vet att öppen-heten i praktiken, t.ex. på skolor eller arbetsplatser,tyvärr blir alltmer begränsad?Anf. 206 Statsrådet ():Fru talman! Jag menar att det är flera olika fråge-ställningar som tar upp och som gårin i varandra. Alla handlar inte om yttrandefrihet -men visst! ger en beskrivning avSverige där det alldeles för mycket fattas civil-kurage. Det är den ena biten. Den andra biten, om jagförstår rätt, är att han ifrågasätter omdet finns anledning för oss i , och då även förmig, att slå oss för bröstet när det gäller vår offentlig-hetsprincip eftersom det finns en så stor tystnad utepå våra arbetsplatser och vi vet att det inte alla gångerär så bra.När det gäller frågan om civilkurage vill jag sägaföljande. Ja, i och för sig finns det säkert anledningför många att våga stå upp mer och säga ifrån mer.Men jag tror inte att det är där som de största proble-men finns. Jag tror att de största problemen när dethandlar om tystnad på våra arbetsplatser framförallt hänger samman med det tuffa klimatet på arbets-marknaden och, tyvärr, med en för stor okunskap ommeddelarfrihet och vår grundlagsfästa offentlighets-princip i fråga om de offentliga verksamheterna.Kanske skall man också se det här som ett tecken påen bristande insikt när det gäller att värna de demo-kratiska grundvärdena i - jag vet inte.Jag tror dock inte att det stora problemet är bris-tande civilkurage hos den enskilde individen. Detfinns alldeles för mycket strukturer i dagens samhällesom går åt fel håll och som inte uppmuntrar yttrande-friheten. Jag tycker alltså inte att man alla gånger kanlägga hela ansvaret på den enskilde. I stället måsteman se vad det är som lägger band på männi-skor, som gör människor rädda.