prot · GN0920 · 1999-10-27 00:00:00 — Och menarvi verkligen ett fritt skolval, både i teori och praktik.För det andra vill vi ha en obligatorisk gymnasieexa-men och för det tredje ett fristående nationellt kvali-tetsinstitut.Med en gymnasieskola som inte fungerar som denborde, vilket berördes i den förra debatten, får viockså problem på högskolan. Vi vet att har enför låg andel högskoleutbildade i de yngre ålders-grupperna. Det är ett allvarligt memento när gruppen55-56-åringar har en högre andel högskoleutbildadeän den yngre åldersgruppen.Inte minst av det skälet är vuxenutbildningen vik-tig. Och tänker jag inte i första hand på dem somgår ett fjärde gymnasieår i komvux, vilket börjar bliallt vanligare och nästan en regel i stället för ett un-dantag i många kommuner, utan på vilken roll vux-enutbildningen ska spela som kunskapsförmedlare iframtiden. Det är en stor utmaning.Kunskapslyftet är ett projekt som avslutas . Den kommande vuxenutbildningen kommeratt vara oerhört viktig och avgörande för det vi kallarett livslångt lärande. Även här måste det finnas val-frihet. Vi måste erbjuda vuxenstuderande både breddoch kvalitet i en återkommande kompetensutveckling.I vår motion har vi särskilt betonat lärarrollen i entid då läraryrket befinner sig i kris. Vi har föreslagiten kontinuerlig fortbildning med hög kvalitet förlärarna. De ska helt enkelt ha rätt till en sådan fort-bildning . Det ska vara arbetsgivarens, iflertalet fall kommunens, skyldighet att erbjuda ensådan utbildning. Det ska också krävas för att manska erhålla och behålla ett lärarcertifikat.Vi vill också öppna läraryrket, på samma sätt somdet ena yrket efter det andra nu öppnas, för människormed olika bakgrund. Vi tror att det skulle vara bra förlärarna om man fick in folk från andra yrkeskategori-er och att man är lärare i kanske tio för att jobba mednågot annat och sedan kommer tillbaka.Så gör man ju i alltfler yrken i dag.Herr talman! Allt detta och mycket mer därtill harvi satt på pränt i vår motion Ub14. Det finns samman-fattat i reservation nr 1, som jag vill avsluta med attyrka bifall till.Anf. 206 ():Herr talman! När vi i kammaren, i kölvattnetav debatten om de funktionshindrades rätt till utbild-ning, diskuterar utvecklingsplanen för förskola, skolaoch vuxenutbildning är det för mig som vänsterpartistlätt att konstatera att mycket av det som beskrivs ibetänkandet är gott och riktigt. Jag vill särskilt nämnasynen på allmän förskola och maxtaxa som utgår frånalla barns rätt och siktar på att införliva barnomsor-gen i den generella välfärden.Jag vill framhålla det positiva i att regeringen iskrivelsen tydligt anger att man anser att en framtidagymnasieskola bör omfatta färre program än i dag.Det är också utmärkt att man anger att det då skafinnas möjlighet för eleverna att specialisera sig ge-nom att välja intressanta och relevanta inriktningaroch att den gemensamma kärnan av baskunskaper,som främst består av kärnämnen, troligen kom-mer att behöva vidgas. Eftersom det är något som vi iVänsterpartiet har insett länge, är vi glada att nu ock-så regeringen verkar ha fattat det rimliga i en sådanutveckling.Det är också uppenbart att det finns en grundläg-gande gemenskap mellan oss och regeringen i synenpå betydelsen av vuxenutbildning och möjligheten fördem som saknar grundläggande kunskaper att skaffadessa. Det är självfallet utmärkt att vi har kunnatfinna en utskottsmajoritet för att avvisa sådana märk-liga saker som fler betygssteg, nationell skolpeng ochytterligare hänvisningar till tradition.Nog med hövligheter. Det finns också flerapunkter där vi är oense med utskottsmajoriteten. Dåtänker jag inte bara på behovet av mer resurser tillkommunerna och skolan. Där vill vi mer än vad Soci-aldemokraterna än så länge lyckats gå med på. Jagtänker inte heller på det fullständigt absurda i enbudgetprocess som låser fast många kommuner ifortsatta nedskärningar utan också, tro det eller ej, påsådant som faktiskt berörs i dagens betänkande.När det gäller jämställdheten i skolan och vårt yr-kande om en granskning av läromedlen ur ett genus-perspektiv vill jag säga att vi kommer attåterkomma till detta. Jag tänkte därför vänta med attta en generaldebatt i den frågan.När vårt förslag om att införa historia som kär-nämne i gymnasieskolan senast var uppe i kammarenföreslog jag att företrädare skulle ställasig bakom det yrkandet med tanke på det påståddaintresset för historisk upplysning. Han, och det ärsamma han som företräder partiet, svarade dengången med svammel om och oss hoppas att det inte upprepas utan att vi istället från , och gärna också från andrapartier, kan få mera rimliga förklaringar till varför detinte är angeläget att öka kunskapen och insikten i denegna historien genom att göra historia till ett kärnäm-ne i gymnasieskolan. För oss inom Vänstern är det enförutsättning för utvecklandet av ett kritiskt tänkandeoch ett demokratiskt förhållningssätt.Herr talman! Vi i Vänstern blir ibland anklagadeför att vilja sänka kunskapskraven i skolan. Det är fel. Det är helt enkelt inte sant,inte sant alls. I stället vill vi på många sätt öka förmå-gan att se helheter och sammanhang och färdighetenatt koppla ihop de kunskaper vi får i skolan med detsom händer ute i samhället. Därför är det för osssjälvklart att också varna för fasta uppdelningar inomkurserna i gymnasieskolan, och likaså att avvisa allatankar på att införa graderade betyg på mindre delarav kärnämneskurserna. Den snäva detaljkunskapenstid är förbi. Vi lämnar med varm hand åt högerparti-erna att driva krav på ökad betygshets.Vi ser i stället framför oss en skola där man kri-tiskt söker kunskap och skapar sin egen världsbildgemensamt med andra såväl som genom eget arbete.Det är i linje med det man ska se vårt förslag om att iden kommunala vuxenutbildningen bör ingå ett läng-re självständigt specialarbete som kan göras enskilteller i grupp.Herr talman! En av politikens avgjort viktigasteuppgifter är att synliggöra motsättningar och tydlig-göra konflikter. En sådan uppenbar konflikt somförtjänar att lyftas fram åtminstone lite då och då ärden mellan arbete och kapital. För oss inom Vänsternär det också naturligt att ta ställning i den konfliktenoch att konsekvent ställa oss på rätt sida. Det kan förnågon, kanske t.o.m. för ganska många här i kamma-ren, tyckas vara stora ord för att ge bakgrunden tillvårt ställningstagande i fråga om den eftergymnasialalärlingsutbildningen. Det är en uppfattning som jag iså fall inte delar.Det finns ett stort behov av att skapa någon formav lärlingsutbildning, men om vi ser konfliktlöst påden frågan riskerar vi att skapa former där unga män-niskor utnyttjas av företag som gratis arbetskraft.Därför förespråkar vi i vår reservation en modell sominnebär att företaget där lärlingen arbetar får ta del av ansvaret och där också riktig lön utbetalasunder lärlingstiden. Det skulle innebära att möjlighe-terna att få en insikt i arbetslivet och större kunskaperinom ett yrkesområde ökar utan att risken för utnytt-jande och ovärdiga arbetsförhållanden också gör det.Herr talman! Låt mig avslutningsvis säga att jagfinner det lite märkligt att majoriteten har valt attavstyrka vårt yrkande om att alla barn bör känna tillFN:s barnkonvention och dess innehåll. Det anges jut.o.m. i artikel 42 i konventionen:"Konventionsstaterna åtar sig att genom lämpligaoch aktiva åtgärder göra konventionens bestämmelseroch principer allmänt kända bland såväl vuxna sombarn. "Majoriteten hänvisar i betänkandet till att det ärrektors uppgift att se till att det funkar. Vår erfarenhetär att det alltför ofta inte funkar, och vårt förslag är attdet görs någonting åt det. Om man ser till hur flyk-tingbarn behandlas i , verkar det här varaextra angeläget.Likadant är det med vårt förslag om att ge det uttryckliga uppdraget att analysera orsa-kerna till ökningen av antalet elever i särskolan, efter-som alla verkar vara eniga om att den är oroande.Visst kan man hänvisa till att beredningsarbete pågår,men om vi redan nu kan vara överens om att det skeren utveckling som vi inte gillar, varför kan vi då integöra något åt detta direkt?Med detta vill jag meddela att jag självfallet stö-der reservationer i alla moment ochyrkar bifall till reservation 2 under mom. 1.Anf. 207 ULLA-BRITTHAGSTRÖM (kd):Herr talman! Jag vill börja med att ytterligare för-stärka kravet från om att ocksåestetisk verksamhet ska kunna räknas in i slutbetygetfrån gymnasial vuxenutbildning.Jag vill vidare knyta an till morgonens debatt. Ettutrotande av antidemokratiska rörelser som nazismoch rasism börjar i skolan. En god skolanda, byggdpå en tydlig etik som ger gemenskap och vi-känsla ärden bästa grunden för motivation och en god miljöför elevens inlärning. Det som skulle kunna samman-fattas i ordet livskunskap och som handlar om sam-levnad i vid bemärkelse måste lyftas fram i skolan.Ingen undervisning är neutral och objektiv. Den åt-följs av värderingar och attityder, som medvetet elleromedvetet överförs från generation till generation.Att skapa ett klimat där ungdomar möts med re-spekt och respekterar andra och där medmänsklighetses som naturlig och eftersträvansvärd är den bästaförebyggande insatsen mot mobbning och våld. Där-för är den etik som förvaltats av tradition ochvästerländsk humanism den bästa värdegrunden.Herr talman! Jag vill redan nu yrka bifall tillKristdemokraternas reservation nr 3 under mom. 1.Jag ska i debatten något utveckla den del som berörlärlingsutbildningen.Lärandet upptar allt av ungdomsåren,som arbetsmarknaden är osäker. Allt högrekrav måste därför ställas på att gymnasietiden blirmeningsfull för eleverna och bidrar till att höja deraslivskvalitet. Det har visat sig att efter avslutadgrundskola hälften av eleverna har avbrutit sina stu-dier på det individuella programmet. efteravslutad grundskola hade av dem som fått stödunder-visning i årskurs 9 av flickorna och 56 %av pojkarna en slutförd gymnasieutbildning.Jag vill här säga att det inte är självklart att allagymnasieutbildningar ska fullföljas före ålderoch leda till allmän högskolebehörighet.Vi anser att gymnasiestudierna ska kunna genomföraspå lika villkor . Jag vill också pekapå vikten av ansvar.Herr talman! Debatten om lärlingsutbildningen,som ska införas , tycks ha stannat viden kontinuerlig frågesport - i frågor om på vilkaprogram lärlingsutbildning ska få finnas, frågor omhur och när en elev ska söka lärlingsutbildning, frågorom det kan utgå lärlingslön, frågor omvem som avgör vilka elever som ska få lärlingsut-bildning, frågor om vilka insatser som branschorgani-sationerna bör svara för, frågor om ersättning tillföretag ska kunna utgå osv.Frågorna tycks aldrig bli besvarade, trots att rege-ringen har såväl två skol- och utbildningsministrarsom två näringsministrar. Grundproblemet är attpraktisk kunskap är undervärderad kunskap.I den nya gymnasieskolan kopplas lärlingsutbild-ningen till det individuella programmet. Från att i dengamla gymnasieskolan ha haft en omfattning om ca3 000 lärlingar i gymnasieskolan omfattar lärlingsut-bildningen ett fåtal. Det svenska lärlingssystem-et bör utvecklas och sättas in i perspektivet av ettlivslångt lärande. Det bör därför ha ett eget gymnasi-eprogram. Jag vill i debatten lyfta fram några per-spektiv som grund för upprepadekrav på ett lärlingsprogram i gymnasieskolan.Det gäller för det första kvalitetsperspektivet.Krav på yrkeskunnande ökar på flera områden.Det gäller att ha bred kännedom om arbetsinnehålloch moderna metoder, att vara snabb och effektiv ochatt kunna utföra arbete med kvalitet. Man ska kunnaarbeta självständigt och kunna ta ansvar. Man skakunna lösa problem och vara flexibel för förändring-ar. Balansen mellan teori och praktik är mycket vik-tig.För det andra gäller det valfrihetsperspektivet. In-dividens valfrihet är viktig vid val av gymnasiepro-gram. Den som är intresserad av ett visst områdeengagerar sig betydligt mera och blir mera kreativ.Att kunna gå ut som lärling i en bransch som lockarförstärker valfriheten. Eleven märker snabbt om haneller hon trivs med arbetet. I stället för att först avkla-ra teoretiska studier får eleven en uppfattningom just detta är framtidsjobbet. Besvikelser och felvalkan mötas på ett bättre sätt.För det tredje gäller det yrkesmångfaldsperspekti-vet. För att vår kultur och våra traditioner ska levavidare är bevarandekunskapen viktig. Det gäller attsamla den kunskap som finns och att bevara mångfal-den inom hantverket. En lärlingsutbildning kan lockaungdomar till yrken som håller på att glömmasbort. Det finns inte många skräddare, skomakare,sadelmakare osv. Det finns behov av båtbyggare,dekormålare och glasblåsare. Vårt kulturarv kan bästbevaras bl.a. genom att mångfalden av yrken inomhantverk bevaras. Utbildningar som lockar fleraungdomar är frisör- och floristutbildningar.Det gäller för det fjärde effektivitetsperspektivet.Det säger sig självt att en skräddare som fått användaen nål, en snickare som fått använda en hammare, ensvetsare som sett ett svetsaggregat, en målare som fåranvända en pensel och omvårdnadspersonal som fåttlära sig ge en injektion blir säkrare och effektivare isitt yrke. Just den praktiska träningen har fått stå förmycket tillbaka.För det femte gäller det teoritrötthetsperspektivet.Det är viktigt att framhålla att attityder grundas ikunskap. Om eleven känner att undervisningen gerkunskaper som han eller hon kan ha nytta av i denframtida yrkesutbildningen, förstärks intresset förhela gymnasieutbildningen. Eleven har rätt att fåaktuella kunskaper. För de här eleverna är ofta inteden APU-förlagda utbildningen tillräcklig.För det sjätte gäller det ungdomsarbetslöshet-sperspektivet. En ökad flexibilitet och anpassning tillden lokala arbetsmarknadens behov underlättar ung-domars möjligheter att få arbete. Eleverna blir på ettannat sätt attraktiva på arbetsmarknaden. Om företa-gen blir mer konkurrenskraftiga blir ekonomin bättre,och därmed ökar också möjligheterna för skolan. Detär resursslöseri att fortsätta så som vi gör. Vidare harungdomars feriearbeten till stor del försvunnit. Förvissa tycks det hopplöst att få in en fot på arbets-marknaden. En lärlingsutbildning skulle underlättakontakter.Herr talman! I en modern och flexibel lärlingsut-bildning måste skola och arbetsliv dela på ansvaretför utbildningen. Kraven på yrkeskunnande ökar i dagpå flera områden. Man ska kunna arbeta självständigtoch kunna ta ansvar.Då vill att praktik varvas medteori redan från första gymnasieterminen. Eleven skabetraktas som elev -skolan är alltså huvudman - och de teoretiska delarnaska knytas till praktiken i möjligaste mån. Fördel-ningen bör vara av teori respektive praktikper vecka.Företagen får ersättning för utbildning och hand-ledning . Detta är viktigt för attockså små företag ska kunna ta emot lärlingar. Detkan handla om , om jag nuska exemplifiera här. Eleven eller lärlingen ska fåersättning från företaget enligt lärlingsavtal i relationtill den insats som görs i produktionen, förslagsvisfr.o.m. andra året.För både lärlingsutbildningen inom gymnasie-skolan och inom arbetsmarknadspolitiken gäller attden kvalitetssäkras, gärna med yrkesexamen efterbranschens önskemål. Utbildningen avslutas med ettgesällprov eller yrkesprov, och yrkesbevis utfärdas.Alla elever med avslutad utbildning har behörighettill fortsatt yrkesutbildning på yrkeshögskola. Företa-gen är inte tvingade att anställa lärlingen vid avslutadutbildning.Herr talman! Jag vill sluta med att säga att diskus-sionen om yrkesbevis eller gesällbrev också är intres-sant. Egentligen kan det gamla gesällbrevet moderni-seras till yrkesbevis. Inom exempelvis restaurang ochkonditori når gesällbrev. Men det är viktigt attkriterierna för gesällbrev uppdateras. Ge-sällbrev är en bra värdemätare på kunskap som skabedömas av mästare, men antalet personer som inne-har mästarbrev är ett fåtal . I finns enmodell att ta efter. Där kompletteras gesällbrevenmed yrkenas utveckling. Gymnasiebetyget har intesamma valör som gesällbrevet, men yrkesbevis kaninnebära en kvalitetshöjning och behöver inte innebä-ra en devalvering av gesällbrevet, för det kan tala omvilka kunskaper den enskilda eleven har med en teo-retisk del och en yrkesdel.Jag ber om ursäkt för att jag för mycket har uppe-hållit mig vid lärlingsutbildningar, men jag är mycketengagerad i detta. Jag tror att detta är en av lösning-arna på gymnasieskolans problem i dag.Anf. 208 ():Herr talman! De senaste årens svarta siffror om attmånga elever går ut skolan utan godkända kunskaperhar skapat en ganska stor debatt kring läs- och skriv-utveckling och kring hur skolan ska arbeta för att allaelever ska få bra kunskaper och förutsättningar för detfortsatta livet.Läs- och skrivutvecklingen i undervisningen bliroftast den första tydliga erfarenhet som barnet får avskolan och undervisningen, och därför kommer denatt påverka barnets syn på inlärning och kunskaper.Barn som tidigt får uppleva motgångar i läs- ochskrivarbetet utvecklar oftast en negativ självbild.Framgångar eller misslyckanden påverkar därför somregel hela skolgången och barnets syn på skola, lä-rande och utbildning.Läs- och skrivfärdigheter handlar inte bara omden tekniska förmågan att stava sig igenom texter,utan också om att förstå och kunna redogöra för vadman har läst. Även om ligger mycket högt ien internationell jämförelse är det mycket oroväckan-de, som jag ser det, med resultatet i en OECD-studiesom granskat såväl läsförmåga som läsförståelse. Denvisar att var femte elev lämnar skolan med otillfreds-ställande läsförmåga.Det krävs därför en ökad fokusering på de vikti-gaste kunskaperna i skolan. Jag tycker att det bordekomma till ett samlat program för att stärka grund-skoleelevernas läs- och skrivförmåga. Jag tänkte härnämna ett par moment som jag tycker skulle behövaingå i ett sådant.En del handlar om att det i lärarutbildningen böringå obligatorisk kunskap om barns läs och skrivut-veckling samt dyslexi. Alla lärare måste också fåmöjlighet till fortbildning på området. Utöver degrundläggande kunskaperna behövs också vidareut-bildning för lärare. har i en annan mo-tion föreslagit att specialisttjänster ska inrättas, ochett självklart område för sådana tjänster är just re-surslärare för läs- och skrivutveckling.Jag tycker också att det borde vara självklart attall pedagogisk personal har ett allmänt uppdrag attfrämja elevers läs- och skrivutveckling. Förmågan attsjälv uttrycka sig och inhämta information måste jufinnas i alla ämnen, som vi har sagt.Detta bör också finnas med i kurs- och läroplaner.En möjlighet är naturligtvis att arbeta in mål för kurs-planen i svenska som allmänna mål för hela skolan.En annan är att se över alla kursplaner så att denspråkliga utvecklingen återfinns i just alla ämnen. Jagtycker att skulle kunna få i uppdrag attgöra en sådan översyn.Herr talman! Oavsett vilken grund - pedagogiskeller fysiologisk - man anser att läs- och skrivutveck-lingen har, kan vi runtom på olika skolor finna exem-pel på framgångsrik undervisning. Oavsett hur enga-gerade lärarna är i sina ämnen och sina elever spelarvalet av metod en roll för hur undervisningen lyckas.Det finns metoder som har visat sig fungera för attförmedla kunskaper. Man kallar dem för best practi-ces eller beprövad erfarenhet, utan att nödvändigtvisha en vetenskaplig förankring eller bygga på forsk-ning. Grunden för detta är lärarnas egna erfarenheter,professionella kunskaper samt observations- ochanalysförmåga. Användningen av de här metodernabör stimuleras, tycker jag, genom att man systema-tiskt arbetar för att samla in och bearbeta erfarenhe-terna, sprida kunskapen om dem och förmedla dempå ett lättillgängligt sätt. En bra grund skulle kunnavara att sammanställer en nationell erfa-renhetsdatabas och gör den tillgänglig på Internet, därden blir tillgänglig för såväl lärare som elever ochföräldrar. Lärarna borde också få möjlighet att fort-bilda sig kring best practices, beprövade erfarenheter.Det är också viktigt att stora insatser görs för atttidigt upptäcka de barn som har olika slags läs- ochskrivsvårigheter. bör detdärför genomföras diagnostiska prov. Det gör att mantidigt kan hjälpa dessa barn att utvecklas med speci-ella insatser som genomförs.Herr talman! Det är bara genom ständig övningsom förmågan att läsa och skriva utvecklas. Barn, ochför den delen också vuxna, bör stimuleras att läsamer. Vi kan se i , som heter Hur iall världen läser svenska elever, att man konstateraratt det finns ett klart samband mellan mycket läsandeoch läsprestationer. Det är efter det särskilt oroandeatt var femte pojke 3 uppger att han nästan aldrigläser böcker . Det visar också att en tiondelav eleverna har mycket låga resultat på läsförståel-seprov.Inom läskunnighetsundersökningen frågade manockså vilka faktorer som låg bakom en hög läskun-nighet. Nio- såväl som fjortonåringar i undersökning-en betonade att man skulle tycka om att läsa, ha tidtill det och kunna koncentrera sig, framför allt. Bildenav ens egna läsande var den faktor som starkasthängde samman med elevernas läsförmåga. De eleversom får svårigheter med läsningen är oftade som har lite stöd hemifrån och som aldrig får till-fälle att komma in i bokens värld.Herr talman! Med den verkligheten som bakgrundvill vi i inleda en kampanj för ökatläsande i . Vi tycker att inriktningen ska varaatt betona det lustfyllda i läsningen och ge landetselever goda läsupplevelser som stimulerar till fortsattutveckling.Därför vill jag nu yrka bifall till reservation 5 un-der mom. 3.Anf. 209 ():Herr talman! Min utgångspunkt och utgångs-punkten för oss liberaler är att skolan är samhälletskraftfullaste verktyg för att ge alla människor likalivschanser. Skolans uppgift är att ge eleverna kun-skap och förmåga att söka och utveckla kunskap. Detbehövs för att människor ska kunna delta i samhälls-livet, i arbetslivet och över huvud taget delta i ettaktivt liv.De mål som vi diskuterar för gymnasieskolan ochsom kommenteras i den här utvecklingsplanen är jusådant som kommer att komma upp senare i konkretapropositioner. Regeringen har gett ett uppdrag tillSkolverket att utarbeta etappindelning av kärnäm-neskurser, men själva ändringen, att alla ska läsasamma kärnämneskurser oavsett vilket program mangår på, den ändringen vill inte regeringen diskutera.Vi från har tyckt att det hade varitbättre att föreslå alternativa kärnämneskurser beroen-de på vilket program man går. Regeringen har natur-ligtvis insett problemet. Den säger själv att det är ettproblem att så många inte lyckas i skolan. Men manväljer i stället att försöka göra förbättringar inom detrådande.Folkpartiet föreslår i grunden en mycket större va-riation på studieuppläggningen för gymnasieeleverna.Vi har inte deltagit i den diskussion som bl.a. KalleLarsson tar upp om den detaljerade fördelningen - etteventuellt kärnämne till, eller hur många kärnämnensom ska läsas - eftersom vi ser en helt annan modellför gymnasieskolan där man inte läser exakt sammakärnämneskurser.I den diskussionen tänker jag återkomma. Jag kanförsäkra att både jag och är mycket med-vetna om att historieämnet är ett grundläggande ämnesom bör genomsyra många ämnen i skolan och sombör förstärkas. Jag hoppas kunna återkomma till dis-kussionen att förstärka historieämnet på ett sådant sättatt även fler partier än känna sig inspi-rerade att delta.Fru talman! Jag uppfattade inte riktigt vad KalleLarsson sade, eftersom det gick så fort, men hanmenade tydligen att man mer skulle studera motsätt-ningen mellan arbete och kapital i skolan. Jag vet inteom jag uppfattade det rätt. Om har lästkursplanerna i historia ska ha veta att historielärareska undervisa allsidigt i olika historiesyn. Det handlarom materialistisk historiesyn, idealistisk historiesynoch olika variationer däremellan. Jag hoppas att jaginte ska tolka så att man skulle väljanågon slags övervikt för en viss historiesyn i densvenska skolan. I sådana fall får vi återkomma till det.För att nu tala om helt andra elever, nämligen deriktigt unga eleverna, beskriver regeringen i utveck-lingsplanen den allmänna förskolan som den föreslårska införas för barn .