prot · GM0999 · 1999-05-25 00:00:00 — Om vi intetycker att den fungerar bra, om vi alltså inte är nöjdamed resultaten, hur skall vi då gå till väga för attförbättra skolan?Jag skall först återge några synpunkter och pre-sentera aktuell statistik.Skolverkets uppgifter om hur många elever somavslutar sina gymnasiestudier är inte ensärskilt positiv läsning. Låt mig peka på situationen iGöteborg.År 1998, som redovisas, var det68 % som var klara . varmotsvarande siffra , alltså en nedgång med20 %. Särskilt illa går det för elever med invandrar-bakgrund. Av dem hoppar av gymnasiet - alltså nästan hälften.Jag har i min interpellation berört problemet medatt många elever inte får med sig från grundskolantillräckliga kunskaper för att klara gymnasiestudier.Om man ser till gruppen pojkar i Stockholmsområdetsom slutar utan att vara formellt behöri-ga för gymnasiestudier finner man i vissa kommunerväldigt höga siffror. I t.ex. var förra året26 % av alla pojkar i årskurs 9 obehöriga. Jag skallinte trötta skolministern med mer statistik. Siffrornaär säkert kända eftersom det är officiella siffror somjag redovisar här.När det gäller de fackliga organisationerna inomskolans värld, lärarorganisationerna, tänker jag påLärarnas . Dess ordförande skrev i går i att man inom sittfackförbund skall granska hur skolpolitiken genom-förs i ett antal kommuner och hur man når målen. Jagtror att det är fem kommuner som man skall gå ige-nom. Skälet är följande, säger han:"Jag litar inte på att politikerna själva klarar ellerorkar slå vakt om den goda skolan - - -. "Jag har fått telefonsamtal frånen kommunpolitiker som är mycket orolig över inte klarar av skolpolitiken efter kommunalise-ringen.Tidigare skrev ordfö-rande att lärarna inte längre orkarvara kvar i skolan. Pensionsåldern för lärare är ju men det är väldigt många, kanskeett flertal, som slutar så den verkligapensionsåldern ligger ofta på 57, 58 eller . Det ärockså problematiskt för skolan. Lärarbristen ökar juännu mer om det inte bara så att säga är naturligapensionsavgångar.Utbildningsutskottet besökte iStockholm . Vi fick där ta del av en delresultat som man hade kommit fram till. Bl.a. var deten kvinna med bakgrund från ett centraleuropeisktland som hade studerat den svenska modellen och densvenska skolan. Hon menade att utmärker sigpå ett sätt, nämligen att det är en mycket fast organi-sation, stor homogenitet och kontroll. De tre begrep-pen redogjordes det för.Problemet med homogeniteten är att många elevermåste gå igenom en utbildning som inte passar dem.Vi människor är ju väldigt olika. En högskolerektorsade ordagrant vid mötet: Vi kan inte köra på som omalla är lika. Han sade också: Vi bygger in en utstöt-ningsmekanism som drabbar invandrareleverna sär-skilt hårt.Alla de här problemen finns men skolministernnämnde dem inte alls i sitt svar på min interpellation.Jag vill därför komplettera med en direkt fråga: Oroardet inte skolministern när nästan hälften av alla in-vandrarelever hoppar av gymnasiet?Anf. 23 Statsrådet ():Fru talman! Jo, , det oroar mig myck-et. Därför har jag faktiskt jag varitskolminister besökt många skolor som har mångaelever med utländsk bakgrund, senast på för-middagen. Då besökte jag en skola i där92 % av eleverna har utländsk bakgrund. Jag haralltså ett stort engagemang för de här eleverna. Ge-nom alla mina besök ute vill jag via den kompetenssom finns ute på skolorna få idéer till mig om hur vikan möta de här eleverna på ett bättre sätt.Det är ofta så att de som arbetar på de här skolor-na - både lärare och deras skolledningar - är otroligtengagerade. De gör faktiskt ett fantastiskt arbete.Många gånger befinner de sig längst fram vid front-linjen när det gäller att utveckla de pedagogiska ar-betsmetoderna och sätten. Ändå står vi ibland medden här väldigt dystra statistiken.När det gäller procentsatserna och de 43 procen-ten med elever av utländsk bakgrund som inte går utgymnasieskolan har vi tittat på vad som finns bakomstatistiken. Det visar sig att det egentligen är få av-hopp. De flesta är kvar inom skolans system.Men kraven på själva slutbetyget har förändratsockså mellan de som angav. I ochmed att vi har det kursutformade systemet är kravetatt man skall ta sina betyg i takt med kurserna. När vitittar på varje enskild elevs betyg finner vi att mankanske inte har det fullständiga betyget, utan mansaknar betyg i ett eller flera ämnen. Bilden är alltsåväldigt splittrad.Jag går tillbaka till den skola som jag var på ,som är en grundskola. Där konstaterar de också attmånga av de här eleverna går ifrån skolan och alltsåinte har sin fullständiga grundskolekompetens, vilkenär det viktigaste av allt att ha. På den skolan bröt vined problemet och tittade på varje elevs bakgrund. Dåvisade det sig att många av de elever som inte hadesin fullständiga grundskolekompetens hade kommitså sent till att det var en fullständig omöjlig-het för dem att kunna få den här kompetensen. De harkommit hit när de är i den åldern att de placeras isexan eller sjuan. Det är orimligt att hinna med nioårs skolgång på den korta tiden.Vi diskuterade vad vi skall kunna ge de här ung-domarna. Vad skall de få för möjlighet att få någon-ting som i alla fall liknar grundskolekompetensen?Hur skall de kunna bygga på så att de får gymnasie-kompetens i vissa ämnen? Vad händer efter det att degått ut gymnasieskolan? Kan vi arbeta på en studie-plan som sträcker sig ? Hur kan viengagera samhället utanför att också ta ett ansvar förde här ungdomarna? Det är faktiskt ungdomar somkommer hit och börjar skolan. Många av dem hadealltså mycket bristfälliga baskunskaper även i sitt egethemland.När man skall undersöka resultaten för gymnasie-skolan är det för mig oerhört viktigt att titta närmarepå varje enskild elev. får det kanske t.o.m. blien sådan här generell grupp som jag nu pratar om,elever med utländsk bakgrund.Samtidigt säger , som är rektor iRinkeby, att han har målet att alla hans elever faktisktskall ha nått nivån för godkänt när de lämnar grund-skolan. Han har idéer och tankar på att verkligen setill att de når de här målen.Bekymrar mig gör jag verkligen. Jag inser ocksåatt jag måste lyssna på alla de människor som ärverksamma på detta område och av dem få idéer, såatt vi kan återkomma härifrån med nyamöjligheter och vägar.Nu har jag pratat länge, men jag valde att ta uppjust eleverna med den utländska bakgrunden. Jag fårkomma tillbaka i nästa replik.Anf. 24 ():Fru talman! Jag delar skolministerns uppfattningatt det är som måste lyckas bättre, efter-som alla elever går i , som är obligato-risk. En hel del av problemen med gymnasieskolan ärju att elever som slutar inte har de kun-skaper som krävs för att kunna få en utbildning pågymnasienivå. Därför vill vi satsa mer på grundskol-lärarutbildning i fortsättningen. Vi vill verkligenstärka grundskollärarnas identitet och ge dem en rejälskjuts framåt, så att det skall vara attraktivt att väljadet yrket i fortsättningen, både för män och kvinnor.Jag vill inte måla upp ett skräckscenario över densvenska gymnasieskolan. Den fungerar ganska bra påvissa håll. Men hälsan tiger still. Det kan inte vara såatt vi bara skall diskutera sådant som fungerar bra, fördet går ju ändå.Jag läste att i är gymnasieskolans indivi-duella program det näst största. Jag är inte säker påatt det är så i hela kommunen, men i en hel del avskolorna. Då har någonting gått snett.Jag har talat med några gymnasieskolor i vår somsäger att det individuella programmet har fler elevervid årskursens slut än vid dess början. Så skall detinte vara, det skall vara tvärtom.Jag har besökt flera gymnasieskolor ,och jag fick en mycket positiv kontakt med en yngremanlig gymnasielärare för någon vecka sedan. Hansade: Jag trivs bra som lärare. Han hade både praktis-ka program - han var bl.a. lärare på ett fordonspro-gram - och teoretiska program. Han undervisadeockså på det naturvetenskapliga programmet. Jagtrivs med undervisningen både på det ena och detandra stället, sade han. Då frågade jag honom: När dusätter betyg, ställer du lika stora krav på fordonsele-verna som på de elever som kommer från det natur-vetenskapliga programmet? Då säger han: Nej, detgår ju inte. Då skulle nästan ingen på fordon bli god-känd.Då ringer en klocka hos mig. Kan man ha ett så-dant system där man ställer olika krav för att överhuvud taget få godkända elever? Jag tror att han är enomtyckt lärare, men det räcker inte med att undervis-ningen är trevlig. Har man samma krav för alla eleverborde man också ställa de kraven vid betygstillfället.Tidningen skrev i en ledareförra söndagen: Kanske var det fel, även om Wär-nersson inte tycker det, att överge de tvååriga yrkes-inriktade linjerna. Även om de inte gav högskole-kompetens, kunde man alltid komplettera sina studiersenare.Jag håller inte med Arbetet. Jag tror inte att viskall återgå till tvååriga yrkesinriktade linjer. Vi behöver fler år i utbildning för alla elever.Men min fråga till skolministern är: Finns det någraåtgärder som tar fasta på att man inte kan ställa exaktsamma krav när det gäller att sätta betyg på eleveroch när det gäller att ge högskolebehörighet, som juär den stora och känsliga frågan i sammanhanget?Håller regeringen fast vid det kravet? Är det heltomöjligt att diskutera en ändring av det?Som man skriver i tidningen , vilket ärriktigt: Den som inte klarar det - i gymnasieskolan -kan ju återkomma till vuxenutbildningen och få denbehörighet som man saknar tidigare.Jag har själv lång erfarenhet av hur man klarar avdet. En elev som har haft mycket dåliga betyg igrundskolan, kanske bara ettor och en och annan tvåa,har återkommit till vuxenutbildningen ochklarat av sina studier med glans och kan sedan gåvidare till högskolestudier. Skall man tvinga en sådanelev, som absolut inte vill gå kvar i skolan, att sittakvar , få ett uruselt betyg och inte bli godkänd?Jag tror att alla behöver tänka om som har den upp-fattningen i den här frågan.Anf. 25 Statsrådet ():Fru talman! Nej, i det fallet är ochjag överens. Jag tror aldrig att man kan tvinga någonatt ta emot kunskap. Har man stängt sina öron för inte mår bra, då har man stängt dem. Då måste vihitta vägar för att öppna öronen igen.När det gäller vilka möjligheter som finns kan vibörja med det individuella programmet, som i Malmöär så stort just i årskurs ett. Vi ser att många av de häreleverna går över till ett nationellt program. Menibland har jag ställt mig frågan själv: Vad är detegentligen som gör att man tycker att det individuellaprogrammet är så bra?OECD kommer att lägga fram enrapport efter att ha tittat närmare på de olika pro-grammen i vår gymnasieskola. vet jag att dekommer att säga att just det individuella programmetfaktiskt är mycket bra av den anledningen att man påmånga håll använder fler pedagogiska arbetssätt ochmetoder. Det är , inte jag, som säger att t.ex.det naturvetenskapliga programmet håller mycketmer traditionell uppläggning. De ger alltså en positivkritik. Kanske är det så att ungdomar också känner attdet är mer individuellt på det individuella program-met.Det har aldrig funnits något mål som pekat ut vil-ket program som skulle vara störst. Men så länge vikan se att eleverna går över till det nationella pro-grammet är vi liksom på rätt väg.När det gäller skolans utveckling tror jag att vi ärhelt överens om att det är i förskolan och grundskolansom man skall ges de grundläggande behörigheterna.Här gäller det att kompetensutbilda personal, att gemöjligheter, ha fler specialpedagoger, att stötta upptidigt med språkutveckling osv.Under några år kommer vi fortfarande att ha ung-domar på gymnasiet som har svårigheter. Det vi görnu är att vi i vår utvecklingsplan bl.a. föreslår attelever skall ha rätt till stöd i gymnasiet på samma sättsom man har fått i . Vi har alldeles för fåspecialpedagoger på gymnasiet. Eleverna behövermer tid. Alla orkar inte läsa de här kurserna på 100poäng i början, utan precis som utskottet också utta-lade måste vi ge möjlighet till etappindelning så att dekan läsa i den takt de klarar.Jag tror också att lärarna behöver stöd på gymna-siet. De har inte heller traditionen att möta alla elever.Här anser jag att det vore bra att ge kompetensutbild-ning till lärare som arbetar i lag med karaktärs- ochkärnämnena, just för att hitta det rätta sättet att mötaeleverna.Jag tror däremot att alla elever faktiskt skall klaraav att bli godkända på gymnasiet och att man inteskall göra skillnad på själva nivån för godkänd. Det ärändå det lägsta kravet. De elever som har större möj-ligheter kan ju också nå de högsta betygen. Men jagtycker inte att vi skall rucka på gymnasiekraven föratt bli godkänd. Då gör vi dem en otjänst.Jag ser positivt på kommuner som i stället för attlåta oerhört skoltrötta elever börja gymnasieskolanletar reda på arbetsplatser och bra handledare fördessa elever. På den vägen kan dessa elever få idéerom att de kanske har nytta av att lära sig mer svenska,matematik, data, engelska eller vad det kan vara.Sedan går de tillbaka till skolan och bygger på sinskolutbildning på grundval av de behov som de harfått när de har varit ute i arbetslivet. Det gäller då deelever som har de allra största bekymren.Jag hoppas också att vi skall få större möjligheteratt öppna folkhögskolan för de här eleverna. Mångagånger är det inte bara fråga om skolleda utan om behöver möta hela deras sociala situation. Vi ärinte där , för vi har våra regler, men vissa folkhög-skolor har tagit emot några av de här yngre eleverna.Jag ser också detta som en alternativ form för de allramest skoltrötta. Vi måste hitta olika vägar för demsom mår dåligt.Anf. 26 ():Fru talman! Jag träffade för någon månad sedansju, åtta arbetsförmedlare som hade ett budskap tillmig som utbildningspolitiker. Det var en fortsättningav det som skolministern slutade med här: Vad skallvi göra med alla de skoltrötta elever som vill hoppaav från gymnasiet? Det var inget problem för 10-15år sedan, eftersom det då fanns jobb att erbjuda dem.Sådana finns inte i dag.Vi måste hitta någon metod för att låta också des-sa elever få en meningsfull tillvaro. Det kan inte varasärskilt uppmuntrande för elever som absolut inte villgå i skolan att tvingas gå kvar därför att alternativ saknas. Jag menar att man måste se över de möj-ligheter som finns.Att alla skall ha samma grund låter ju bra. Jag ci-terar vad skolministern sade i det skriftliga svaret påmin interpellation: "finns en samstämmig upp-fattning bland parterna på arbetsmarknaden, att engod grund i allmänna ämnen är den viktigaste förut-sättningen såväl för individens egen utveckling somför att få en arbetskraft som kan vidareutvecklas iarbetet. "Det låter bra, och jag kan stryka under det, menjag kan inte acceptera att det skall vara exakt sammagrund för alla elever. Alla elever måste ha en bragrund, men inte exakt samma grund, vilket är kravet idag.Jag vill ta fram några positiva saker som jag harläst i utvecklingsplanen Samverkan, ansvar och ut-veckling, som jag just nu läser igenom och som skol-ministern ju är ansvarig för. Man är t.ex. nu mycketpositiv till forskarutbildade lärare och till att lärarekan gå vidare inom sitt yrke genom att höja sin kom-petens. Detta har vi krävt , och det är posi-tivt att vi har en samsyn t.ex. vad gäller att få flerlektorstjänster i gymnasiet. Det är mycket lättare föreleverna att gå vidare till högskolan när de redan igymnasiet träffar lärare som har erfarenhet av studieroch forskning vid högskolan.Likaså skall kommunerna ta sitt ansvar. Skolmi-nistern säger att det inte räcker att skolfrågor diskute-ras bara i skolstyrelsen eller i barn- och utbildnings-nämnden, utan också de allmäninriktade kommunpo-litikerna skall diskutera dessa frågor. Det ser jagpositivt på.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1998/99:318 omFolkbildningsrådetAnf. 27 Statsrådet ():Fru talman! har frågat utbildnings-minister vilka åtgärder statsrådetavser att vidta för att erhålla en bättre balans, när detgäller företrädare för politiska partier och studieför-bund, i . Arbetet inom regeringenär så fördelat att det är jag som skall svara på inter-pellationen.Riksdagen beslöt, i enlighet med folkbildnings-propositionen (prop. 1990/91:82, bet.1990/91:UbU18, rskr. 1990/91:358) sommaren 1991att frågor om fördelning av statsbidrag, uppföljningoch utvärdering skulle överlämnas till ett av , Rörelsefolkhögskolornas och bildat folk-bildningsråd. I propositionen anges att självt beslutar genom sina stadgar hur verksam-heten skall organiseras och styrelsens sammansätt-ning. Ansvarsförhållandet och arbetsfördelningenmellan rådet och dess stiftare samt de enskilda studie-förbunden och folkhögskolorna är således inte pånågot sätt reglerat från statens sida. Regeringen moti-verade rådets självständiga ställning genom att betonaatt statens syften med folkbildningen är bäst tillgodo-sedda om folkbildningen själv ges möjlighet att rea-gera och vidta åtgärder internt, om det visar sig attviss bedriven verksamhet inte uppfyller de villkorsom staten har angett för statsbidragsgivningen.Dessa grundläggande principer för statens styr-ning av folkbildningen och rolloch funktion befästes ytterligare i samband med riks-dagens beslut med anledning av regering-ens folkbildningsproposition (prop. 1997/98:115, bet.1997/98:KrU17, rskr. 1997/98:258).Regeringen har ett grundläggande förtroende förhur har hanterat de myndighets-uppgifter staten har ålagt det att genomföra och harinte för avsikt att i detalj reglera detta. Detta gälleräven sammansättningen av sty-relse. En sådan reglering skulle innebära ett avsevärtintrång i folkbildningens fria och frivilliga roll gen-temot staten som jag inte är beredd att medverka till.Anf. 28 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret. Det var kort,och statsrådet gick egentligen inte in på de synpunk-ter som jag framförde i min interpellation. Jag villdärför klarlägga vad saken gäller och hoppas på ivarje fall några kommentarer från skolministern.Jag vill för säkerhets skull säga att jag inte har nå-got emot . Jag vill inte att skall läggas ned. Jag tycker också attdet skall fortsätta att dela ut statsbidrag, men jag haren del synpunkter på hur man där arbetar ochvilken sammansättning rådet har.Huvuduppgiften för är att för-dela statsbidraget till studieförbund och folkhögsko-lor. Det är fråga om en myndighetsuppgift som till-delats rådet av regering och riksdag. Det har också enannan myndighetsuppgift, nämligen att administreradet s.k. folkbildningsnätet, ett digitalt nät för folk-bildningen. En utvärdering av myndighetsuppgifternainom folkbildningen har gjorts i en utredning medtiteln i myndighets ställe, som jagåterkommer till senare.Också det medlemsuppdrag som rådet har fått avsina medlemmar har diskuterats, och det diskuterasjust nu av medlemsorganisationerna. Hur ser man dåpå rådets uppgifter? Sysslar det med de frågor som ärväsentliga? Vill man att skallminska sin verksamhet eller öka den? Sådana frågordiskuteras nu i studieförbund och folkhögskolor.I det sammanhanget tycker jag att det är naturligtatt uppdragsgivarna för myndighetsuppgiften, rege-ring och riksdag, regelbundet diskuterar arbete. En sådan diskussion eller överhuvud taget några egna synpunkter saknas i skolmi-nisterns svar på min interpellation. Jag skulle därförvilja fråga skolministern t.ex. om administrationen.Är folkbildningsnätet en sådan myndighetsuppgiftsom vi har gett , eller räcker detmed fördelningen av statsbidrag som myndighets-uppgift? Finns det andra uppgifter som egentligen ärmyndighetsuppgifter?En annan och för mig viktigare fråga är hurmånga nya folkhögskolor som rådet skall godkännaför statsbidrag. Trots att medlemsorganisationernabestämt har avrått har godkänt statsbidrag till 21 nya folkhögskolorutan att det finns 21 nya statsbidrag. står ytterliga-re sju folkhögskolor och väntar på statsbidrag. att agerar som myndig-het på uppdrag av riksdag och regering när man god-känner nya folkhögskolor? Är det så att regeringenkräver att ett par dussin nya folkhögskolor skall be-viljas statsbidrag? Kravet kommer ju inte från med-lemsorganisationerna. T.ex. har Rörelsefolkhögsko-lornas , , bestämt avrått frånnya folkhögskolor när det inte finns tillkommandestatsbidrag för sådana.Frågan om hur statsbidraget fördelas ställdes påsin spets tidigare , då beslutade om enreservation vid ett betänkande från kulturutskottet. Ireservationen yrkades att det extra bidraget till musik-folkhögkolor inte skulle slopas. har egent-ligen diskuterat hur rådet sköter denuppgiften, utan detta var första gången. En mycketstor minoritet i röstade för reservationenoch menade att det var fel att lägga ned anslaget tillmusikfolkhögskolor, som gör att en väldigt stor delav dessa skolors mycket kvalificerade musikunder-visning försvinner.Det var faktiskt 127 ledamöter som stödde den re-servationen. Det är en anmärkningsvärt hög siffra i envotering. Det återstår nu ett särskilt anslag att fördela,nämligen anslaget till handikappade, funktionshind-rade, elever.Jag vill ställa en fråga till statsrådet: kommer fram till att även det anslagetskall skäras ned - inget extra stöd till handikappadeoch funktionshindrade - kommer regeringen att inteheller då reagera och fortfarande uttala sitt förtroendeför ?Anf. 29 Statsrådet ():Fru talman! avser nog med sin frågaom skall bryta upp de grundläggande prin-ciperna om roll och styrning iförhållande till staten, som i bred enighethar slagit fast . Senast i sambandmed att folkbildningspropositionen lades fram slogriksdagen fast dessa principer.Jag har inte för avsikt att föreslå någon av-vikelse mot det som har slagit fast. På denpunkten är jag fullt enig med vad då be-slutade.Precis som vi aviserade i folkbildningspropositio-nen är det av vikt att ständigt ha återkommande ut-värderingar av folkbildningen. Dessa utvärderingarkan mycket väl ske i samarbete med folkbildningensegna organisationer. Men utvärderingarna bör förnyasoch breddas ytterligare. Att främst studera volymeroch andra statistiska data är inte tillräckligt och gervarken staten eller folkbildningen det underlag som ärnödvändigt för att bedöma folkbildningens utveck-ling. Utvärderingarna bör därför ha som uppgift attstudera folkbildningens mångsidighet och dess bredabetydelse för samhället. Utvärderingsarbetet börsjälvklart ha ett parlamentariskt inflytande.Det ankommer därför på regeringen att besluta omnärmare utformning av en fortsatt statlig utvärderingav folkbildningen. Då kan man titta på sådana exem-pel som tog upp i sitt inlägg, om hurmedel fördelas, hur prioriteringar sker eller hurmånga som skall vara med och dela på de statligamedel som finns.Anf. 30 ():Fru talman! Jag tackar för det. Det hade varit vär-defullt om statsrådet hade sagt att regeringen inte kanacceptera - även om har hand ompengarna - att drar ned på peng-arna så att handikappade blir utan skolplats inomsvensk folkhögskoleverksamhet och studieförbund.Jag har inte hört att det finns några sådana tankar. Detär bra om riksdag och regering, som har gett ansvaret, gör en markering att ett så-dant förhållningssätt inte accepteras.Neddragningen av den kvalificerade musikunder-visningen på folkhögskolorna beror på att man hargodkänt 21 nya folkhögskolor utan att det finns enekonomisk bas för detta. Det är nya folkhög-skolor på bara . Därför måste man ta avden gemensamma potten för att kompensera för slo-pandet av det extra musikbidraget.Detta är ett särskilt olyckligt beslut. Beslutet de-batterades för . De allra flesta avmusikfolkhögskolorna ligger i landsorten, ofta påmycket små orter. Varje skola blir av med . De nya skolorna ligger praktiskt tagetuteslutande i storstadsområdena. Folkbildningsrådetbidrar medvetet eller omedvetet till att landsbygdenförlorar medan storstäderna vinner. Musikfolkhög-skolorna spelar en viktig roll i bygderna som kultur-centrum.Det var en stor minoritet, , som röstade förde åsikter jag framför här. Något sådant har jag intevarit med om förr.Jag vill säga några ord om demokratifrågor.