prot · GM0998 · 1999-05-21 00:00:00 — Det är förnedrandeatt behöva bli utsatt för våld, och det är förnedrandeatt män vill utsätta kvinnor för våld. Det är förned-rande för de personer som tillhör den grupp av män-niskor som blir speciellt utsatt för våld - jag tänker påhalva mänskligheten, hälften av jordens befolkning,kvinnorna.Som socialministern antyder i sitt svar kan mycketinrymmas under rubriken kvinnomisshandel. Detgäller både i vårt land och i andra länder. Ur mittperspektiv sett är kvinnomisshandel ett symtom blandmånga andra som handlar om en nedvärderande män-niskosyn och att tillskriva någon mindre människo-värde. Andra symtom är pornografi, prostitution,våldtäkter, att flickor tilltalas med och påkastas kön-sord m.m. - företeelser som ytterst handlar om jäm-ställdhet och människors lika värde.I sitt svar pekar socialministern också på mångaolika utredningar och uppdrag som givits till bl.a.Socialstyrelsen. Då undrar jag hur långt man egentli-gen har kommit i dessa utredningar och hur de skallföljas upp så att det verkligen blir en förändring vadgäller kvinnors utsatthet och nedvärdering, med andraord hur man skall få till stånd en attitydförändring.Herr talman! När jag har tittat lite på den statistiksom finns på kvinnomisshandel har jag förvånats överhur mycket kunskap det egentligen finns om denfrågan rent statistiskt och hur lite det görs för attkomma åt själva problemet, orsaken. Med orsakenmenar jag då den negativa attityden när det gällersynen på kvinnan och hennes rätt att bli betraktad ochbehandlad som en fullvärdig och jämställd människa.Det är klart att man kan fundera över var proble-met har sitt ursprung, sin källa. Kan det möjligenligga i ett bristande engagemang för varandras situa-tion? Jag tänker exempelvis på ett barn som ständigtoch jämt blir slaget, oavsett om det gör något som ärbra eller dåligt. Det finns faktiskt barn som har det så,också i vårt land . Det är väl inte så konstigt omdet barnet blir en osäker person och kanske också enmisshandlare. Borde vi inte kunna få den känslan ochdet engagemanget att vi såg alla barn som våra barn?Bristen på empati och lojalitet mot andra männi-skor kan vara en orsak. Ingen tycks ha ett ansvarför sin medmänniska. Det verkar vara ett funktionsfelsom döljer sig någonstans i vårt samhälle. Daghem-men visar inte särskilt stort intresse, tycker jag utifrånde erfarenheter jag har via mitt barnbarn. Jag kan intebedöma alla utifrån min snäva erfarenhet, men bar-nantalet är i många fall för stort, personalen för litenoch utrymmena för små. Det vi satsar eller inte satsarpå våra barn har vi igen . Skolan har ocksåett stort ansvar. Kanske är det inte alltid barnets felom det är stökigt och bråkigt.Herr talman! Det finns mycket att göra på det härområdet. Kanske är inte alltid de konventionella ochtraditionella vägarna de bästa eller de enda. Kanskemåste vi se ett snäpp djupare på problemet.I allt det utredande som görs om kvinnomisshan-del anser jag, precis som socialministern, att det ärviktigt att de erfarenheter och kunskaper som finnshos de frivilliga organisationerna tas till vara. Härfinns det väldigt mycket av det ovärderliga engage-mang som samhället bör ta till sig och stödja på olikasätt.Anf. 147 ():Herr talman! Våld kan inte accepteras, vare sigmot män, kvinnor eller barn. Och det bästa sättet attbekämpa våld, inte minst mot kvinnor, är att förebyg-ga: att vaccinera våra barn och unga mot våldsan-vändning, att lära dem att ta avstånd från våld. Detöverlägset bästa sättet att motverka våld mot kvinnori framtiden är att små pojkar tidigt får lära sig att avegen vilja ta avstånd från våld. Huvudansvaret härvilar på alla vuxna men främst på familjerna.Samhällets insats måste syfta till att stärka famil-jen, inte att i första hand ta över och ersätta familjen.Det är viktigt att den enskilda familjen mera kanpåverka sin vardag: val av barnomsorg, skola ochannat som är av stor betydelse för det enskilda barnet.Efter familjen är skolan den som har den vikti-gaste uppgiften att förebygga brott. Skolans personaloch ledning måste ta på sig ansvaret för att grundläg-gande normer om rätt och fel förmedlas till elevernaoch i lika hög grad se till att skolarbetet verkligenfungerar. Mobbning måste alltid kvävas i sin linda.Och arbetet mot mobbning måste ske ochinte enbart i samband med olika kampanjer.Men trots goda insatser går det ibland snett för endel av våra ungar. Oavsett orsaken till misslyckandetmåste samhället tidigt kunna fånga upp och tillrätta-föra dessa unga människor, som annars riskerar attfastna i drogmissbruk och annan brottslighet ochmissär. Att inte reagera är att göra de unga en björn-tjänst.I annat sammanhang har vi moderater lagt framförslag till denna kammare om åtgärder som syftar tillatt komma till rätta med ungdomsbrottsligheten, mengensvaret från regeringspartiet har varit svagt, trotsatt de egna förslagen i stort sett lyst med sin frånvaro.Vi har också lagt fram förslag om ett tio-punktsprogram för ökat skydd för kvinnor. Dessapunkter tog jag upp i den interpellationsdebatt somsocialministern hänvisar till i sitt svar.Herr talman! För drygt sedan var jag iTidaholm och besökte bl.a. närpolisen. Där fick jaginformation om ett projekt som kallas projektmot kvinnovåld. Jag tycker att det är roligt att träffapå människor som jobbar så här på ett entusiastisktoch fint sätt. Det finns många goda krafter som arbe-tar ute i landet.I sitt svar pekar socialministern på att det pågår ettarbete ute i landet. Det gemensamma uppdraget skallenligt socialministern redovisas . Ionsdags, , var det inte bara ÖB som pre-senterade saker, utan det kom också ett TT-telegramdär man skrev så här om en ny metod för riskbedöm-ning av hustrumisshandlare:"Att förutse en människas farlighet är svårt. Detvisar fallet med mannen som skottskadadesin före detta fru och sköt ihjäl hennes dotter i Sväng-sta." Det är mitt och även socialministerns hemlän. "introduceras SARA-modellen, en kanadensiskmetod som ska hjälpa åklagare, domstolar ochrättspsykiatrer att göra rätt bedömningar. "Detta är några exempel som jag hoppas kommerfram vid det av ministern angivna datumet.Jag vill också passa på och instämma i vilkenfantastisk insats som många frivilligorganisationergör. De gör i mångt och mycket insatser som vårtvanliga samhälle inte klarar av. De är värda allt stöd.Herr talman! Vi i oppositionen är ganska luttrade.Förslagen från regeringen brukar låta vänta på sig.Det brukar vara mer av att avvakta än att handla.Under 1990-talet har antalet anmälda våldsbrott motkvinnor ökat kraftigt. Kan socialministern redan nulova att skynda på arbetet för att komma till rätta medvåldet mot kvinnor och att skyndsamt komma medförslag till åtgärder?Anf. 148 Socialminister ():Herr talman! Jag försökte i mitt svar på interpel-lationen peka på att det just på det här området fak-tiskt sker väldigt mycket, inte bara från de samhälle-liga organens sida utan också och kanske framför allti frivilligorganisationerna. Detta är ett exempel påområde där och regeringen faktiskt hartagit ett stort ansvar.Samtliga myndigheter som har ett ansvar på dethär området har fått särskilda direktiv för att arbetamed detta. Den kampanj som bedrivs i Stockholmjust , Operation Kvinnofrid, är ju ett resultat avdetta. har ett ansvar och har engageratsig i detta arbete. Regeringen har ju också gett stödtill den kampanjen. Förra gången en liknande kam-panj genomfördes bidrog regeringen med 500 000 kr.Och till den här kampanjen har regeringen bidragitmed 400 000 kr.Det sker mycket, men det är klart att vi inte kansäga att arbetet är färdigt innan vi med säkerhet kansäga att ingen samhällsmedborgare i skallutsättas för våld. Om vi skall nå dit har vi en bra bitatt gå. Det handlar om upplysning, om samtal ochnaturligtvis om förebyggande arbete.Anf. 149 ():Herr talman! Jag tror egentligen inte att vi står sålångt ifrån varandra i den här debatten när det gällerkvinnomisshandel. Det känns bra. Det är också bra attsocialministern lyfter fram de frivilliga organisatio-nernas arbete. Framför allt kvinnojourerna har ju gjortett fantastiskt jobb under ungefär . Kommer denkunskap som de har samlat att tastill vara i det utredningsarbete och utvecklingsarbetesom socialministern har nämnt i sitt svar? I så fallundrar jag på vilket sätt det skall ske. När jag pratarmed dem får jag ibland en känsla av att de känner siglite förbigångna. De tycker att de har en stor kunskapoch erfarenhet som kanske skulle kunna tas till varabättre också av det s.k. officiella samhället.Jag har kanske låtit lite kritisk, men jag måste er-känna att det görs mycket för att man skall komma åtdet här problemet och förändra situationen. Men manarbetar kanske i många fall på ett ytligt plan. Mantränger inte så djupt in i problemet.Socialministern har visat på olika exempel. Jaghar också läst och satt mig in i frågan och tittat eftervad som egentligen pågår. En ny lag trädde i kraftden om förbud mot köp av sexuellatjänster. Ett annat exempel är att ungdomar och skå-despelare har beviljats pengar för att resa runt tillskolorna för att väcka debatt om våld mot kvinnoroch för att stödja flickor. De vill också väcka opinionnär det gäller konkreta saker på gräsrotsnivå. Dethandlar om att man skall få bättre belysning i parker,nattliga kollektivbussar med flexibla stopp och själv-försvarsutbildning för unga flickor. Det här är bra.Men den djupa diskussionen måste också finnas.Män har blivit dömda för grov kvinnofridskränk-ning, och den internationella , som har nämnts här, har fått en och enhalv miljon kronor från för tillsammans med fem andra europeiska länderskall försöka minska våldet mot kvinnor.Ja, visst görs det en hel del. taladesdet här i om landsomfattande kampanjeroch om jämförande kartläggning i olika delar av lan-det av brotten mot kvinnor och flickor. Men vad jagsaknade då, och fortfarande saknar, är den konkretaövergripande åtgärdsplanen, som inte bara svävar påytan. Den skall också försöka komma åt den nedvär-dering av människor som finns i vårt samhälle.Herr talman! Det är oerhört förnedrande medkvinnomisshandel. Det är svårt, fult, ovärdigt ochmänniskoförnedrande. Det handlar om förakt ochegentligen om att bryta ned en annan människa. Detgäller såväl kvinnors som barns och mäns liv. Menjag är faktiskt så optimistisk att jag tror att det går attfå en ändring när det gäller det här, men det går kan-ske inte på en enda dag.Jag tror att man måste arbeta både kort- och lång-siktigt. Jag är positiv till alla de åtgärder som social-ministern har nämnt. Men hur skall man kunna jobbalångsiktigt? Det kanske handlar om ett ökat engage-mang för vår medmänniska. Jag kanske måste se attjag faktiskt kan göra något för en annan människa. Vimåste se barnen som våra barn och ingripa, stödja ochleda då vi ser att det håller på att gå snett. Vi måstelyssna på och ta till vara de erfarenheter och denkunskap som finns på kvinnojourerna. Man kan byg-ga frivilliga nätverk i våra bostadsområden för attförhindra ensamhet och utanförskap. Man kan görastörre satsningar på familjen, barnomsorgen och sko-lan. Vi kan öppna våra familjer och bjuda på osssjälva, och vi kan ta reda på vad det är för normer ochvärderingar som egentligen styr vårt samhälle.Anf. 150 ():Herr talman! Det är gott och väl att man har kam-panjer. Men de är ofta ganska kortvariga, och somgammal lärare har jag lärt mig att de inte sitter i sålänge. Kampanjerna måste nog utmynna i att det blirett annat arbetssätt som gör att man verkligen harmöjlighet att komma till rätta med de här problemen.Våld mot kvinnor är ett allvarligt och utbrett pro-blem. Skyddet för dessa kvinnor måste faktiskt för-bättras. Enligt , , visaren rapport att när det gäller av depolisanmälda våldsbrotten mot kvinnor är gärnings-männen bekanta med sina offer. En stor del av dessatrakasserier och detta våld sker bakom stängda dörrar.När samhällets resurser dras ned, som har skett, kandet bli som i i mitt hemlän . Däröverlåter man åt ett bevakningsföretag att ha s.k.störningsjour. Vad har det för effekt? Jo, polisenkommer inte till ett lägenhetsbråk. Man tystar nedbråket utanför dörren, eftersom störningsjouren intekan gå in. Då kommer detta varken polisen eller desociala myndigheterna till del. Därför är detta medresurser till rättsväsendet och polisen inte oväsentligt,även om de här med metoder i mångt och mycket ärbra.Jag skall återgå till den tragiska händelsen iSvängsta. Den har berört mig mycket. är detbra att sådant här händer nära inpå en. Då blir mankanske berörd på ett annat sätt. I en stårdet att skotten i föregicks av en höst dåmannen förföljde och hotade kvinnan och hennesdotter. Han polisanmäldes gång på gång, men åkla-garna ansåg att brott inte kunde styrkas.Jag har personligen träffat den här kvinnan; jaghar i och för sig också träffat mannen när jag var påbesök i häktet.Man måste göra någonting, eftersom det bakomvarje brott finns ett brottsoffer. Jag anser att samhälletabsolut skall stå på brottsoffrets sida. Jag tycker interiktigt att vårt samhälle gör det . Det här kostarfaktiskt också i fråga om att en del resurser måste gåtill rättsväsendet och kriminalvården. En del försökervifta bort det och säger att det bara handlar om andraarbetsmetoder. Det är inte riktigt sant. Det här kostar.Anf. 151 Socialminister ():Herr talman! Till någon del berör ett annat område, nämligen det somhandlar om resurser till rättsväsendet. Och jag vet attdet har varit diskussioner med justitieministern på detområdet.Jag skulle vilja peka på behovet av samarbete.Myndigheterna måste inte bara samarbeta sinsemel-lan och med frivilliga organisationer. Det handlarockså om ett internationellt samarbete. Det intres-santa är att det faktiskt sker ganska mycket inomEU:s ram. är det ett ministerråd därungdomsministrarna möts. Då skall ministerrådet taställning till ett förslag från kommissionen somhandlar om stöd till frivilligorganisationer på europe-isk nivå för att de skall arbeta med bl.a. våld motkvinnor men också med ungdomsvåldet.När vi diskuterar EU-frågan finns det anledningatt påpeka att EU kan vara ett redskap också på dethär området för att motverka våld, även våld motkvinnor.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på interpellation 1998/99:261 omädelreformenAnf. 152 Socialminister ():Herr talman! har frågat migdels på vilket sätt regeringen avser att följa upp ochvidta konkreta åtgärder beträffande ädelreformenskonsekvenser för de äldres situation, dels vilka åtgär-der regeringen avser att vidta för att fastlägga vilkaprinciper och värden som skall gälla för vården ochomsorgen i vårt land.Ädelreformen har noggrant följtsupp och analyserats av bl.a. . Detta harskett först genom det femåriga s.k. ädeluppdraget ochdärefter inom ramen för ett fyraårigt vidare rege-ringsuppdrag inom äldreområdet.Inom ramen för sina uppdrag har Socialstyrelseninitierat ett flertal studier vid universitet, högskoloroch andra forskningsinstitut samt genomfört ettmycket stort antal egna uppföljningar av centralafrågor i fleråriga projekt. har underårens lopp redovisat ett 50-tal underlagsrapporterutöver årsrapporterna från respektive uppdrag samtarrangerat ett stort antal konferenser för att sprida dekunskaper som vunnits i uppföljningsarbetet.Jag delar därför inte uppfatt-ning att vi saknar kunskaper om ädelreformenskonsekvenser. Vi vet ganska väl vad som gick braoch vad som kunde ha gjorts bättre.De kunskapsbrister som trots allt finns beror hu-vudsakligen på att det inom vissa områden har sak-nats bra mått och indikatorer för att kunna följa ut-vecklingen . lider vi till viss delav dessa brister. Det är t.ex. svårt att i kvantitativatermer beskriva utvecklingen av äldreomsorgens ochvårdens innehåll och kvalitet. Bl.a. därför arbetarSocialstyrelsen med att - i samråd medSocialdepartementet - utveckla nya mått och indika-torer för uppföljning av kvaliteten i vården av ochomsorgerna om de äldre.Riksdagen har antagit regeringens för-slag till nationell handlingsplan för äldrepolitiken.Planen utgör ett viktigt led i regeringens arbete medatt skapa förutsättningar för en positiv utvecklinginom äldreomsorg och äldrevård. De kraftiga uppräk-ningarna av statsbidragen till kommunsektorn utgörbasen i denna satsning. Därutöver har ett 20-tal åtgär-der vidtagits med inriktning på specifika förhållandeninom äldreomsorg och äldrevård. Det nya stödet tillanhöriga är en sådan åtgärd. Satsningen på utbildningav personal en annan. Stimulansbidraget till ny- ochombyggnad av äldreboendet samt de förstärkta till-synsinsatserna är också åtgärder som förtjänar attnämnas i detta sammanhang.Det är min övertygelse att det kraftfulla ekono-miska tillskottet till kommunsektorn i kombinationmed det stora antal punktinsatser som handlingspla-nen innehåller ger kommuner och landsting godaförutsättningar att åtgärda bl.a. de brister inom äldre-omsorgen och äldrevården som fram i sin interpellation.Regeringens handlingsplan för äldrepolitiken in-nehåller också nya nationella mål för äldrepolitiken.Målen sätter ambitionsnivån för verksamheter medinriktning mot äldre inte bara inom vård och omsorgutan inom alla samhällssektorer. Jämfört med tidigareinnebär målen en ökad betoning av den enskildesönskemål om hur han eller hon vill ha det på sin ål-derdom samt den enskildes önskemål om och behovav hjälp och stöd.De nya målen för äldrepolitiken skall även utgörabasen i de insatser som kommuner och landstingutformar för att ge äldre ökade förutsättningar att levaett gott liv. Men också andra riktlinjer och principermåste vara vägledande i arbetet inom vård och om-sorg.För drygt två år sedan antog regering-ens förslag till principer för prioriteringar inom hälso-och sjukvården. Enligt beslutet skall utgångspunktenför prioriteringar i vården vara att alla människor harett lika värde och samma rätt oberoende av personligaegenskaper och funktioner i samhället. Resursernaskall fördelas efter behov. Först när dessa övervägan-den har gjorts får kostnadseffektiviteten i olika insat-ser beaktas.Som ett led i genomförandet av detta beslut harregeringen tillsatt en särskild delegation som bl.a.skall sprida information och kunskap om riktlinjernaoch de etiska värderingar som ligger till grund fördessa. I samråd med bl.a. de lokala etikkommittéernaskall metoder utvecklas för uppföljning av riktlinjer-nas tillämpning.Jag vill också nämna att regeringen till-satte en utredning med uppgift att bl.a. överväga ochlämna förslag till hur man kan förbättra livskvalitetenför dem som är svårt sjuka och döende, deras familjeroch närstående. Utredningen kommer att lämna sittbetänkande år 2000.Avslutningsvis vill jag peka på att i de-cember beslutade om åtgärder för att stärkapatientens ställning i hälso- och sjukvården. Beslutetinnebär bl.a. att den enskilde ges ökat inflytande översin vård och behandling. Beslutet, som grundar sig påett av regeringen framtaget förslag, utgör ett viktigtled i regeringens strävan att öka den enskilde vård-och omsorgstagarens möjligheter att påverka sin egenlivssituation.Anf. 153 ():Herr talman! Återigen får jag tacka för svaret påen interpellation, den här gången om ädelreformen.Socialministern delar inte min uppfattning att So-cialdepartementet saknar kunskaper om ädelrefor-mens konsekvenser. Vi vet ganska bra, säger social-ministern, vad som gick bra och vad som kunde hagjorts bättre. Det låter betryggande. Men om man nuvet så väl hur det fungerar är det ändå ganska besyn-nerligt att man inte gjort mer åt det som inte fungerarför att få det att fungera.Socialministern säger att man skall tillföra kom-munerna mer pengar och göra olika insatser. Men detta är kanske inte heller hela sanningenför att komma åt det som gör att vården och omsor-gen om de äldre inte fungerar som de borde.Herr talman! Överst på prio-riteringslista står människan, människovärdet ochmänskliga rättigheter. Alla människor är lika mycketvärda. Ingen har rätt att se ned på en annan människadärför att hon eller han har en viss ålder, vare sigåldern är låg eller hög. Men i vilken ålder vi än är ochi vilken situation vi än befinner oss har vi sammavärde.I det samhälle som vi lever i och som vihåller på att forma inför morgondagen anser jag attden äldre människan har kommit på undantag. Det äringet unikt. Det förekommer också på andra håll,tyvärr, även om det i vissa kulturer också kan varatvärtom. Man lyfter fram den äldre människan.Det är bra att gör årliga utvärde-ringar av ädelreformen. Om jag inte minns fel ingickockså den överenskommelsen mellan kommunernaoch landstingen att skulle göra så kunde komma till rätta med det som kanske intehade gått så bra när man antog ädelreformen. Social-styrelsen har uppmärksammat bristervad gäller bl.a. medicinsk kvalitet och säkerhet, reha-biliteringsinsatser, informationsöverföring, samarbetemellan vårdgivare, vårdnivåer och profession, fram-för allt i samband med att patienten skrivs ut frånsjukhus.Bland de negativa omdömena har också nämntsatt reformerna inte på något mer påtagligt sätt tillförtde sociala kvaliteter till äldreomsorgen som tankenvar från början.Andra brister som man också pekar på är vårdpla-nering, hjälpmedelsinsatser, rehabilitering, uppfölj-ning och omprövning av medicinordinationer samtsmärtlindring i t.ex. livets slutskede.Herr talman! Bristerna finns och de är ganska sto-ra, trots alla de fina insatser socialministern pekat på.Jag undrar om det finns några planer på att snabbträtta till de bristerna. Socialministern har pekat på deutredningar som är på gång, men finns det någotutöver dem? Finns det några planer på att medverkatill att kommuner och landsting kan samarbeta bättreså att inte den enskilda människan kommer i kläm?Vi måste också gå framåt och inte bara fastna i detsom är tråkigt.Herr talman! De handlingsplaner som socialmi-nistern talar om, kommer de att bli så konkreta att deblir verkligt fungerande planer som är giltiga på allanivåer? Kommer de också att leda fram till en kvali-tativt bättre vård, där man ser hela människan ochbedömer henne som en person med fysiska, psykoso-ciala och andliga behov? Finns det några garantier fördet?Anf. 154 ():Herr talman! Låt mig börja med att citera ur mo-deraternas reservation i betänkande SoU9 från1990/91, Ändrad ansvarsfördelning inom äldreom-sorgen m.m. Där står: "Propositionens förslag löserinte de centrala frågorna, nämligen en god och värdigvård för äldre. Än mindre gäller detta för de handi-kappade, vilka också omfattas av reformen. "Konsekvensen av den föreslagna reformen ärmycket svåröverskådlig. De finansiella transaktioner-na blir omfattande, byråkratiska och ineffektiva.Vidare vill jag citera den moderata reservationen ibetänkande SoU25 , Ekonomisk regleringav äldrereformen. Där står det: "Det ändrade huvud-mannaskapet löser enligt utskottets mening de avgö-rande problemen inom äldreomsorgen såsom bristenpå alternativa boendeformer, personalrekrytering,tillgång till sjukvårdsresurser m.m."Vidare står det: "Det har varit utomordentligtsvårt för kommuner och landsting att ta fram underlagför den ekonomiska regleringen av reformen. Närma-re 600 tvister har hänskjutits till den särskilda tviste-delegationen. "Tyvärr visar det sig att det är farhågor och syn-punkter som står sig också i dag.Vad har då hänt efter införandet av ädelreformen?Jo, i årliga rapporter, som socialmi-nistern hänvisade till i sitt svar, har tack och lov på-talats en del goda exempel inom äldreomsorgen, mentyvärr också att det finns en del mindre bra saker.En del av det mindre bra är att trycket på anhörigaoch närstående har ökat, nära nog till bristningsgrän-sen. Det sociala innehållet i omsorgen har urholkatsoch det tunga vårdbehovet har tagit överhand. Bruka-rinflytandet är begränsat. noterarockså att det finns tecken som tyder på att kommu-nerna faktiskt använder avgiftssystemet som ett in-strument för att styra bort efterfrågan inom hem-tjänsten.