prot · GM09100 · 1999-05-26 00:00:00 — Men EU:s betydelse förfreden är större än bara GUSP. Den ekonomiska ochpolitiska integrationen är det mest lyckade fredsska-pande projektet i historien. Det ömsesidigaberoendet gör inte bara krig otänkbart utan ocksåomöjligt. Det kan inte brytas upp av den starke somlösligare former av samarbete, som en gång Hitlerlämnade Nationernas Förbund.EU är verktyget för snart 50-åriga internafred, i varje fall om man ser till . Jag tän-ker naturligtvis på relationen mellan ochTyskland, men lika mycket på de tidigare diktaturernai , och som under tidigt80-tal med piska och morot leddes mot demokrati ochEU-medlemskap.Utvidgningen är vårt tids stora fredsprojekt. Enrad tidigare förtryckta folk är på väg mot fullvärdigtmedlemskap i . Det är fastslaget i fördraget attmedlemskap inte är en ynnest utan en rätt för allaEuropas länder som uppfyller kraven. Kraven är ock-så tydliga: respekt för demokratins principer, mänsk-liga rättigheter för t.ex. minoriteter och marknadse-konomi. Det är den värdegemenskap det handlar om.Det är centralt för fred och stabilitet attden nuvarande utvidgningsomgången utförsoch att den sedan följs av andra och att vi vidgarvärdegemenskapen. Relationen till länderna utanförden omedelbara medlemskretsen måste präglas av frihandel och politiskt samarbete. Vi har Europaavtal, associationsavtal ochhandelsavtal. Men måste vara pådrivande.Särskilt viktigt är att inte får isoleras ellerlämnas att ensamt möta framtiden. måstebetonas att villkoren måste vara lika för alla, ochkraven lika för alla länder. Inget land har rätt till egnaeller särskilda krav.De fördragsmässiga förutsättningarna för en ef-fektiv gemensam utrikes- och säkerhetspolitik finns iallt väsentligt där i och med Amsterdamfördraget.Beslutsreglerna har reformerats och en gemensamanalysenhet och en enhet för tidig varning har ska-pats. Det är viktigt. Utan gemensam analys, ingetgemensamt agerande. Utan gemensamt agerandeheller inte en möjlighet att sätta upp en gemensamkall hand mot aggressorer runtom i närområ-de.Rådets generalsekreterare blir en röst för och enkontaktperson för GUSP. Men är det upp tillmedlemsländerna att omsätta förutsättningarna ipraktiken. För det krävs en bestämd vilja att inte barapå papperet utan också i praktiken skapa ett gemen-samt agerande. Det är här som det har brustit.Debatten i handlar tyvärr mer omreservationer mot vad vi inte vill och inte kan tänkaoss än ståndpunkter som är konkreta om det framtidaagerandet och vad som måste göras.EU är en unik och central aktör därför att samar-betet omfattar alla samhällets delar om än på olikadjup och på olika sätt. Där finns förutsättningar atthantera det vida säkerhetsbegreppets alla delar medundantag av det territoriella försvaret. Där finns eko-nomiskt samarbete, politiskt samarbete, MR, säker-hetspolitiskt samarbete och Petersbergsuppgifter.Det är helheten som är det viktiga med EU somorganisation för fred och stabilitet. Det är en utomor-dentligt god grund för ett säkerhetsskapande arbete.Det förundrar mig att de partier och de politiker sompratar mest om det breda säkerhetsbegreppet ofta ärså avvisande till det viktigaste verktyget för att hante-ra det breda säkerhetsbegreppet.I Amsterdamfördraget fördes Petersbergsuppgif-terna in i den gemensamma utrikes- och säkerhetspo-litiken. Det rör sig om humanitära insatser, fredsbeva-rande insatser, insatser med stridskrafter i krishante-ring och fredsskapande åtgärder. Det är i sig ingetkontroversiellt. Som nämnts är dettanågot som FN kan utföra och har kunnat utföra underden tid då har varit medlem.EU kan anlita Västeuropeiska unionen för att utfö-ra de beslut som har försvarsmässiga konsekvenser,och VEU kan i sin tur låna strukturer av Nato. Märkväl att det inte är fråga om ett territorialförsvar. Det ärinte fråga om att VEU:s artikel 5 skall lyftas in, ellerhar lyfts in, i . Det varken bör ellerkommer att bli så. Det finns ingen enighet mellanmedlemsländerna, vilket krävs för att lyfta in arti-kel 5. Även om vi gång på gång i hör politi-ker vara ute och ropa att nu kommer vargen har viknappast sett några tecken på detta.Det är av stor vikt att framtida säkerhetspolitiskalösningar inkluderar bevarad transatlantisk solidaritet.Vikten av den transatlantiska solidariteten står inte imotsatsställning till ett ökat europeiskt ansvarstagan-de för den egna säkerheten.I många år nu har vi hört politiker prata om viktenav att bygga en alleuropeisk säkerhetsordning. Färresvenska politiker har velat eller kunnat konkretiseravad detta innebär. Min uppfattning, och Moderaternasuppfattning, är att bör vara med i en alleuro-peisk säkerhetsordnings alla delar. Regeringen saknartyvärr förhållningssätt till centrala delar av detta, t.ex.Natoutvidgningen. Det finns fortfarande frågeteckennär det gäller om man är beredd eller inte att stödja debaltiska ländernas strävan efter Natomedlemskap.EU är, och är i allt högre grad på väg att bli, denalleuropeiska säkerhetsordningens politiska, ekono-miska och efter hand också säkerhetspolitiska kärna.Nato har efter det förändrats och fått enallt viktigare politisk och säkerhetspolitisk roll. Natoär också förändrat i den bemärkelsen att en förstautvidgningsomgång har genomförts och att flera nyamedlemmar kan förväntas accepteras - nyamedlemmar i vårt närområde. Det faktum att alltflerav våra grannar kommer med i Nato ställer krav på enmodernisering av det svenska synsättet. Skall vi fort-sätta att stå utanför när grannarna är med? När skallvi ställa oss neutrala? I vilka konflikter som man sersom möjliga skall vi ställa oss neutrala?Utan Nato saknar strukturer för att agera ifredsbevarande aktioner av större dignitet. Vi saknarde strukturer som krävs för att utföra många av defredsbevarande uppdrag som man ser behov av nuoch som man kan se behov av . Utan Natosaknar också ett nödvändigt förpliktigandesamarbete för stabilitet och fred. Det är Nato och inteEU som svarar för, och kommer att fortsätta svaraför, säkerhetens kärna, dvs. den militära förmåganoch allieringen.EU:s legitimitet i det europeiska fredsarbetet ärutomordentligt stor. EU består av 15 mogna demo-kratier, av 21 och ytterligare några årsenare kanske av 26 fria och demokratiska länder. EUhar den ekonomiska styrka och storlek som behövsför att attrahera och stimulera länder att uppträdaansvarsfullt. EU har också genom förmedlemskaps-strategin, förmodligen det massivaste stödprogramsom världen sett, visat potentialen i att aktivt stödjaländers demokratiska utveckling.Uppgiften nu är att stärka EU:s krishanterings-förmåga. Vi ser att söker sig mot EU-medlemskap. En central uppgift är att finna vägar attintegrera länderna i det i det demo-kratiska samarbetet och i EU. Det är oerhört viktigtatt vinna freden. Det är inte en exit-strategi som be-hövs utan en strategi för närvaro i området i allmän-het och på i synnerhet.Den svenska säkerhetspolitiska debatten bordeinte fokusera på historia utan på Europasframtid. Vår säkerhet är beroende av omvärldsut-vecklingen. Den kan vi påverka genom att aktivtmedverka i byggandet av en europeisk säkerhetsord-nings alla delar och genom integrering i de västligastrukturerna av länderna i Öst- och Centraleuropa.Det är en del av det gemensamma ansvar för säker-heten som måste ta. Vår utgångspunkt måstevara att aktivt medverka till att bygga säkerhet, stabi-litet och fred, alltså att se till framtid och intetill historia.Anf. 40 ():Herr talman! Inom Säkerhetspolitiken är det, sominom de allra flesta andra områden, det förebyggandearbetet som är viktigast. Jag blev väldigt glad närAnna sade det där om att ett grams före-byggande ger kilon tillbaka av faktisk säkerhet iframtiden. Jag håller med om det. Men då måste viockså fylla på vågskålen med förebyggande insatseroch ge det förebyggande arbetet än större betydelseoch än mer resurser.Att ge människor möjlighet till försörjning, tilldemokratisk utveckling och till deltagande är därförden viktigaste åtgärden för att undvika konflikter -och därmed en utveckling där vapen står för argu-menten. Efter en väpnad konflikt, då återuppbyggna-den kan starta, är också deltagande och lyhördhet förlokala behov mycket viktigt. I detta arbete kan Sveri-ge spela en mycket stor roll. Det är också väsentligtmed kvinnornas behov och att kvinnornas deltagandei det här arbetet stärks. Om kvinnorna får spela roll, och om kvinnors trygghet kan säkerställas,har det stor betydelse för den framtida stabiliteten. Isamband med det arbete som regeringen nu genomföri syfte att ta fram ett handlingsprogram för konfliktfö-rebyggande insatser anser jag, herr talman, att kvin-nors roll och behov nogsamt bör prövas.Ett viktigt och nödvändigt villkor för att männi-skor efter ett krig skall kunna flytta tillbaka och ut-veckla sitt land är att det sker minröjning. Insatser pådet här området sker också inom Försvarsmakten.Också Sida och har budgetar ocharbetar inom det här området. Det är därför väldigtsvårt att få en överblick över utvecklingen och om-fattningen. Det är väldigt lätt att man hänvisar tillandras åtgärder och att sammanhangen och samord-ningen förloras.Därför vill vi att regeringen för riksdagenpresenterar en skrivelse där den svenska internatio-nella minröjningsverksamheten redovisas på sammasätt som sker när man redovisar vapenexporten. Dettaär nödvändigt för att vi skall kunna utveckla, utvärde-ra ompröva och förbättra den svenska minröjningska-paciteten. I samband med denna skrivelse kan leda-möter och partier lägga fram förslag och föreslå för-ändringar, och ett samlat grepp kan tas i denna viktigaoch livsnödvändiga fråga.Det är också av vikt att den svenska minröj-ningskapaciteten förbättras. Inom Försvarsmaktensområde utgör den, som vi har hört förut i debatten,bara . Om vi menar allvar med att min-röjningen är viktig måste detta också avspeglas ibudgetens siffror. har lagt fram ettkonkret förslag om att vi skall utöka minröjningska-paciteten inom Försvarsmakten från 70 miljoner kro-nor till per år.Människor kan inte i generation efter generationvänta på återflyttning och på att kunna bruka jorden.Många liv, oftast unga, går till spillo. Det resulterarofta i ett liv som handikappad. Därför, herr talman,yrkar jag bifall till reservation 9 under mom. 12 avVänsterpartiet, och och ocksåtill reservation 10 under mom. 12 av Vänsterpartietoch Miljöpartiet.Lars tog i sitt anförande upp lite grann omvapenexporten. Jag skall fortsätta lite i den andan.Mot bakgrund av det samband som finns mellankrigsmaterielexport, krig och flyktingproblem harVänsterpartiet förslagit ensuccessiv avveckling av svensk krigsmaterielexport.Vi har också krävt att den svenska vapenindustrinsuccessivt skall övergå till civil produktion. Därförkan vi instämma i reservation 11 undermom. 14 i den delen.Trots denna grundinställning vill vi ha synpunkterpå den svenska försvarsindustrin. Vi vill kunna på-verka den export av vapen som sker här och . Medett minskat svenskt försvar följer att vi inte kan ha enförsvarsindustri som under det dagar.Antalet anställda inom försvarsindustrin har minskatsuccessivt och många försvarsindustrier arbetar ocksåhårt på en omställning till civil produktion. Det här ärbra.Regeringen har dock ett ansvar för att den här in-dustrin kan få ett särskilt stöd för sin omläggning.Också den sociala situationen på de orter som drabbasav åtgärder måste uppmärksammas och ges ett ut-vecklande stöd.Det har också kommit in mycket utländskt ägan-de, och alltfler samarbetar över gränserna. Detta fårtill följd att svenska vapen produceras i andra länder.Svenska komponenter ingår i andra länders vapen ochvice versa.Därför behövs det regler som de svenska för attkunna hålla en sträng kontroll även över hur vapenanvänds och över vem man exporterar till.I är reglerna för vapenexport jämförelse-vis stränga. I utskottets skrivning står det att manfäster stor vikt vid att en samsyn växer fram, en sådansamsyn vad gäller krigsmaterielexport som i storutsträckning baseras på ett restriktivt synsätt av detslag som tillämpar i dag.Vi tycker att det är en för svag skrivning. Skriv-ningen "baseras på" ger utrymme för en mindre re-striktiv hållning som vi inte kan gå med på. Därföranser vi att ett viktigt villkor för svenskt deltagande iett utvidgat europeiskt försvarsindustrisamarbete äratt den svenska hållningen avseende exporten kanupprätthållas.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till Väns-terpartiets reservation 13 under mom. 16.Anf. 41 ():Herr talman! I mitt anförande kommer jag att be-handla det avsnitt som handlar om inriktningen avSveriges deltagande med totalförsvarsresurser i detinternationella säkerhetssamarbetet, och jag vill sär-skilt betona närområdet.Jag yrkar bifall till reservation 6.Även om invasionshotet ter sig avlägset kanvi inte utesluta riskerna för hot mot svenska intresseni omvärlden. Vid kriser i vårt direkta närområde kanSverige på kort sikt bli föremål för begränsade militä-ra operationer eller hot om sådana. Vi måste därför haen god förmåga att hindra att en konflikt sprids tillsvenskt territorium genom att hävda våra nationellaintressen och säkerställa att vi kan stå emot olikamilitära påtryckningar. En grundkapacitet måste alltsåfinnas som med stor flexibilitet kan möta olika hotvar de än sker i närområdet.Säkerheten i närområde spelar en centralroll vid utformningen av vår säkerhetspolitik. Österutkvarstår en politisk osäkerhet och därmed ett hot motsäkerheten. Genom ett starkt samarbete med våragrannländer i kan vi bidra till attförbättra hotbilden och förebygga konflikter. Debaltiska ländernas försvarsförmåga kan stärkas ochutvecklas genom stöd till deras uppbyggnad av total-försvar och andra säkerhetsfunktioner. De bör ävenstödjas i strävan att bli medlemmar i , något som ihögsta grad bidrar till deras säkerhet. Att inlemmaRyssland, och i ett brett Östersjö-samarbete ligger också i linje med kristdemokraternasuppfattning.Huvudmålsättningen för svensk säkerhetspolitikär att hindra att kriser uppstår eller att bidra till attkriser, särskilt i närområdet, begränsas.Herr talman! Effektiva och snabba svenska freds-främjande insatser kräver anpassning till internatio-nell standard vad gäller metoder och materiel. Dettaförbättrar våra möjligheter till säkert deltagande förvåra civila och militära styrkor, som Sveri-ges säkerhet ökar.Den av Nato med partnerländerna utveckladestandarden för samverkan utgör en viktig grund förutvecklingen av förmåga. bör sådaninteroperabilitet nås att svenska förband kan ingå iNatoledda krishanteringsinsatser. Kristdemokraternabetonar därför att det är ett klart svenskt intresse attdet svenska totalförsvaret utvecklar förmåga till sam-verkan med andra länder bl.a. genom teknisk anpass-ning, utbildning och samövningar.Deltagande i fredsfrämjande och humanitära in-satser ökar trovärdigheten beträffande den svenskasäkerhetspolitiken och ambitionen att tidigt försökadämpa motsättningar och förhindra att kriser utveck-las till öppna konflikter. Genom att ha en hög bered-skap för att avdela lämpliga militära och civila enhe-ter till internationella operationer får vi möjlighet attpåverka i olika säkerhetspolitiska forum, samtidigtsom svenska förband i internationell tjänst får viktigainternationella erfarenheter.En viktig förutsättning för att kunna skapa respekti internationella sammanhang är att den personellaoch materiella kvaliteten hos de avdelade enheternahåller en hög standard. Kan detta tillgodoses, genomatt enheterna direkt kan hämtas från den organisationsom utformas för nationella försvarsuppgifter, ökarockså respekten för det svenska totalförsvaret. Krist-demokraterna vill därför betona vikten av att verk-samheten i totalförsvaret tillgodoser de krav som detinternationella engagemanget ställer. Krav på högsäkerhet och skydd samt god operativ förmåga vidinternationella insatser medför att vi även stärker vårnationella försvarsförmåga.Herr talman! Multifunktionella fredsfrämjandeoch humanitära insatser ställer stora krav på ett närasamspel mellan civila och militära resurser. Förmå-gan att delta i fredsframtvingande insatser skall utgö-ra grunden i utvecklingen och utbildningen av olikakrigsförband. Regeringen menar att bör kun-na delta i den fredsfrämjande och humanitära verk-samheten på största möjliga bredd med de resursersom står till förfogande. Vi kristdemokrater vill attresurser avsätts som leder till att kan avdelaförband från alla försvarsgrenar till internationellaoperationer.Härvid är det fortsatta nordiska samarbetet viktigtför att tillvarata de nordeuropeiska intressena på bästasätt. Genom att de nordiska länderna samövar sinafredsfrämjande förband blir dessa mer effektiva ochintressanta vid större insatser. I propositionen angesgemensamma insatser i och i Arktis-och , vilket bl.a. kräver uthålligamarina resurser. Regeringen säger också att samar-betet bör utvecklas dels genom upprättandet av ennordisk fredsfrämjande brigad, dels avseende sjö- ochflygstridskrafter.Konsekvenserna av detta är att vid inter-nationella insatser bör bidra med samtliga typer avstridskrafter som skall ingå i den framtida insatsorga-nisationen.I samband med internationella kriser är de upp-gifter som åligger markstridsförband synnerligenpåtagliga. måste därför satsa på sådana för-band som flexibelt kan anpassas till aktuell uppgift.För att vi skall kunna få en modern försvarsmakt somär interoperabel med andra länders måste samtidigtutvecklingen av sjö- och luftstridskrafternas förmågaatt delta i fredsframtvingande operationer i vårt nä-rområde fortsätta. De aktiviteter som vi väljer attdelta i bör därför bidra till att stärka vår förmåga attsamverka med Nato- och partnerländerna.Detta är ett sätt att bibehålla och utveckla kom-petens och operativ förmåga över hela skalan, frånfred till krig. Vi stöder därför en fördjupning av detpraktiska regionala PFF-samarbetet med övningar ivårt närområde. I takt med att sjö- och flygstrids-krafterna får en allt bättre samverkansförmåga trorjag att efterfrågan kommer att öka.Delar av sjö- och flygstridskrafterna har ensådan interoperabilitet, en sådan samverkansförmåga,att de med begränsade kompletteringar kan utnyttjas.Ju bättre och bredare interoperabilitet vi får, destofärre förberedelser inför övningar och internationellaoperationer behöver göras.Jag yrkar bifall till reservation nr 6.Anf. 42 ():Herr talman! I mitt anförande kommer jag attcentrera mig på situationen på . Jag vill ocksåinledningsvis meddela att jag yrkar bifall till reserva-tion nr 6.Överbefälhavare har hos regering-en hemställt om en omprövning av den gällande sä-kerhetspolitiska bedömningen och att därmed sam-manhängande planeringsförutsättningar skall görasföre beslut om försvarets inriktning; detta med tankepå bl.a. situationen på , vilken enligt ÖB måsteges en förnyad säkerhetspolitisk bedömning.Kristdemokraterna anser att det är positivt att ävenÖB har en med oss överensstämmande uppfattningom att det säkerhetspolitiska läget kanske inte är såglättigt som bl.a. regeringen vill påskina.Herr talman! Att vi går in i det nya årtusendetmed ett så sargat som vi kommer att göra vardet väl ingen som kunde tro när föll,järnridån lyftes bort, och andra avtalingicks, länderna öppnade sina gränser mot varandra,olika försvarsorganisationer sträckte sina armar motde nyfunna vännerna i öst, diktaturerna föll ochkommunismen klappade ihop.Den akuta situationen för Kosovo är kata-strofal. Den kosovoalbanska befolkningen drivs ut påvägarna som boskap, jagade av tungt beväpnade mi-litära fordon utan att i princip ha någonstans att tavägen. Män, kvinnor och barn tvingas fungera somlevande sköldar till serbernas militär- och ammuni-tionsförråd. I rapporter sägs att minst 250 000 ko-sovoalbanska män har försvunnit, dvs. de har troligendödats. Även om ca 600 mycket illa medfarna mänhäromdagen stapplade in över gränsen till Makedoni-en och ungefär lika många till ändrar detändå inte nämnvärt på antalet försvunna män. De somnu kommit till gränsen hade varit internerade i fäng-else, torterats och misshandlats. De var både psykisktoch fysiskt misshandlade och nedgångna.Fru talman! Situationen är så fruktansvärd attögats näthinna, örats hörselnerver, hjärnas celler inteklarar av att ta in hela den fruktansvärda situationsom råder på . Men jag anser att vi mås-te, och vi måste reagera och protestera.Det skräckscenario som många av oss som käm-par för mänskliga rättigheter sett framför oss skullekunna bli verklighet har blivit det. Men det har blivitännu värre än vad vi hade kunnat föreställa oss.Frågan är om hade kunnat förhind-ras och varför det i så fall inte skedde. En förklaringär att vid den tid då det forna Jugoslavienupplöstes befann sig i något slags euforisk yra efterBerlinmurens fall och kommunismens upplösning.Glädjen över vad som hänt, över att det kalla krigetsdagar var slut, över att höll på att förenasskymde det mörka som också fanns i bilden. En an-nan orsak är att EU inte var särskilt starkt och fullt upptaget av att bygga upp sin egenorganisation.Fru talman! försvars- och säkerhetspoli-tik är två områden som ligger mycket nära varandra.Sveriges försvarspolitik är, sett med mina ögon, heltberoende av vilken säkerhetspolitik vi har och vadden i sin innersta kärna egentligen står för.Kriget i det 1991-1995 var ettvidrigt angrepp av mot tre stater som enligtden Jugoslaviska konstitutionen hade rätt att bli själv-ständiga om de så ville. Värt att notera är att dessaländer förklarade sig självständiga efter demokratiskaval.Med tanke på vad åsamkade dessa länder,något som också gav Nato och EU en dyrköpt erfa-renhet, valde Nato och EU att inte låtaSerbien föra dem bakom ljuset. Vetskapen om att detfanns detaljerade serbiska planer på att terrorisera denkosovoalbanska befolkningen och på så vis få den attfly fick Nato och EU att agera.Argumentet att Nato folkrättsvidrigt harangripit en stat, , som inte har angripit enannan faller platt till marken. Kosovo hade förutomformell självständighet, som tog ifrån Ko-sovo 1989, alla attribut som en självständig stat kantänkas ha. De länder som dogmatiskt framför argu-ment om brott mot folkrätten är och ,länder som gärna vill fortsätta att förbehålla sig rättenatt brutalt slå ned anspråk om självständighet i exem-pelvis och Tibet.Att inte förmådde att enas omsanktioner mot borde egentligen inte ha skett.Serbiens angrepp mot Kosovo är ett självklart brottmot skrivning om alla folks rätt tillsjälvbestämmande. Således borde FN:s säkerhetsrådha agerat. De fem permanenta medlemmarna harvetorätt, men den får bara användas ifall egna natio-nella intressen hotas. I detta fall fanns inga sådanaintressen som man behövde agera för.Herr talman! Självfallet skall inte FN sättas urspel när det gäller att lösa internationella konflikter.FN som ramverk för att organisera och skapa en sta-bil värld har stor relevans. Men vi vet att FN intefungerar tillfredsställande på grund av att dess med-lemsländer inte har givit organisationen tillräckligtmed medel och befogenheter. Målet måste vara attstärka FN. Men detta är ett långsiktigt mål och vi kaninte alltid vänta på att det skall uppnås. Vi måsteockså handla, och ibland snabbt.I det , mellan åren 1992 och1995, förnedrades FN av trots lovvärda insat-ser. Handfallen och utan förmåga att hindra de vidri-ga övergreppen mot exempelvis och Zepatvingades man att lämna dessa städer. bom-bades och besköts av serberna utan att FNkunde hindra det. Inte heller kunde FN sätta stopp förkoncentrationslägret eller massakrer somden i Stupni Do. Först när FN, sanktionerat av Nato-trupp, intervenerade på marken och i luften vändeserbernas krigslycka.Herr talman! Folkrätten är inte enbart den själv-ständiga statens suveränitet utan framför allt folkensrätt att få bli behandlade i enlighet med de mänskligarättigheterna. I finns en spänning mellandessa två begrepp, men vi tycks mer och mer gå moten tolkning där människans rätt till liv, värdig be-handling och frihet får större betydelse än gränsernasrelativa banalitet.