prot · GM09100 · 1999-05-26 00:00:00 — Begreppet suveränitet kan väl rim-ligen bara ha ett värde om det bidrar till att skyddamänniskornas integritet. Territoriell okränkbarhet fårinte vara tyranniets hånfulla argument för att avvisakrav på att avrättning, tortyr, våldtäkter och fördriv-ning skall upphöra.Vem vet, om serberna hade behandlat kosovoal-banerna väl från början hade kanske strävandena eftersjälvständighet inte blivit så starka. Varför skall ser-berna hävda sin sätt till hänsynslöshet och hänvisa tillturkarnas behandling av kurderna när de i stället kansträva efter den korrekta behandling av minoritetersom finns i flertalet andra europeiska länder. De allraflesta länderna i Öst- och vill tillhöraden fredliga och demokratiska sfären och strävar eftermedlemskap i . Många av dessa länder har en ellerflera minoritetsgrupper som man strävar efter attetablera godkända politiska och kulturella villkor för.Exempel är de baltiska staterna och ryssarna, Slova-kien och dess ungrare, och dess romer.Herr talman! Även om olika nyanser finns måsteman konstatera att stödet för Natos intervention varitstort. Bland de som visat stöd är majoriteten länder isäkerhetsrådet, samtliga EU-länder, samtliga kandi-datländer till EU, majoriteten av folkopinionen inomEU m.m. Intressant är att också kosovoalbanerna ärför bombningarna trots att de farit mycket illaav dem.Jag blev alldeles , för kanske tio minutersedan, uppvaktad av en delegation kosovoalbanersom lämnade en skrivelse till ochäven till utrikesminister med just detkrav som jag nu har framställt.Herr talman! Genom de ord jag nu har framfört,som bara kan bli en summarisk rapsodi, har jag velatpeka på att det säkerhetspolitiska läget inte är särskiltgott. Även om profilen på det jag sagt varit riktad motsituationen i Kosovo har jag ändå perifert nämnt olikasituationer som ytterligare bekräftar att vi i påintet sätt kan luta oss bekvämt bakåt i fåtöljen, se påvad som händer i omvärlden och med några gestervinka bort den fruktansvärda scenariot från sinnevärl-den. Vi får inte tro att det inte också gäller vår egensäkerhet.Herr talman! Kampen för demokrati, mänskligarättigheter och folkrätt i ordens djupaste bemärkelsemåste gå vidare. Den får aldrig sluta. finnsmed i EU och FN. En viktig del av vår utrikes- ochsäkerhetspolitik måste vara att få de länder som nukämpar mot varandra in i olika internationella organi-sationer och gemenskaper.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §. )6 § Verksamheten inom Organisationen försäkerhet och samarbete i () under1998FöredrogsUtrikesutskottets betänkande 1998/99:UU9Verksamheten inom Organisationen för säkerhet ochsamarbete i () (skr. 1998/99:56)Anf. 43 ():Herr talman! Det är väl inte troligt att det blir såmycket debatt kring det här betänkandet. Utrikesut-skottets betänkande nr 9 är kort, och där finns ingareservationer. Det är baserat på en skrivelse frånregeringen om verksamheten inom ,och den skrivelsen har i sin tur inte föranlett någramotioner.Det känns ändå angeläget att ägna några ord ochnågra minuter åt den verksamhet som bedriver,så här mittemellan den säkerhetspolitiska och denförsvarspolitiska debatten.Under de senaste åren har betydelsen av på fältet kommit att understrykas. Dethandlar om valobservationer i de nya demokratiernaoch om högkommissarie för nationella mino-riteter. Det rör sig om de många missionerna ute i deolika medlemsstaterna, som sysslar med allt frånspråkfrågor i till medling mellan Sydossetienoch . Det handlar om möten parlamentarikeremellan som är institutionaliserade i den parlamenta-riska församlingen.Sammanfattningsvis är det fråga om en gedigeninsats för demokratiuppbyggande och till skydd förmänskliga rättigheter, vilken därmed är konfliktföre-byggande. Den åstadkoms med mycket blygsammaekonomiska resurser.Självklart är ingen organisation så bra att den intekan bli bättre. De problem som står inför liknarmycket det som behandlas i diskussionen om refor-meringen av FN. Hur skall man hitta beslutsformersom alla kan acceptera men som ändå gör att en en-skild stat inte kan motsätta sig för den impopulärabeslut? Hur skall man bredda basen och det folkligastödet för verksamhet? Kan man på ett braoch inbjudande sätt kritiskt följa upp vad som händermed de rekommendationer som utfärdar t.ex. isamband med valobservationer?Vi som tillhör det svenska parlamentets OSSE-delegation tycker att det är angeläget att stärka bådeinflytande och roll för parlamentarikerna på hemma-plan och ute i världen. Vi tycker också att det är vik-tigt att väcka intresse för våra frågor hos resten avparlamentet. Allt detta hjälper till att stärka . Vi har lärt oss vikten avdetta.Men jag tror att det då också är väsentligt att tafasta på det som regeringen framhåller i sin skrivelsetill , att det gäller att göra det på ett sådantsätt att man integrerar olika internationella forum, såatt man får till stånd ett tätare samarbete mellan deolika organen - , , , VEU, Europarådetoch Nato - där varje organisation får göra det somden är bäst på. Det måste vara en huvuduppgift för denärmaste åren, och arbetet med den skall helst startanu.Herr talman! Jag är mycket väl medveten om attdet här inte är rätt tillfälle för synpunkter på budge-ten, men jag tycker ändå att platsen är ganska väl valdför att uttrycka ett litet önskemål. Jag är naturligtvishundraprocentigt för den överenskommelse som harträffats mellan och Socialdemokraterna omförsvaret, en uppgörelse som i sin snara förlängningsyftar bl.a. till att skall ha en större beredskapför insatser av internationell karaktär, men jag villändå ge uttryck för en önskan. Av de många miljardersom kan sparas på försvaret skulle åtminstone någramiljoner kunna tillföras , som en välbehövligförstärkning och ett erkännande av de insatser somgörs. Det skulle också ligga en viss värdefull symbo-lik i det.Jag har inga invändningar mot utskottets förslagatt lägga regeringens skrivelse om till hand-lingarna, men jag vill uppmana alla: Läs den gärnaförst och se vilken spännande och mångsidig organi-sation är!Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §. )7 § betänkande 1998/99:FöU5Försvarspolitiken (prop. 1998/99:74 delvis)Anf. 44 ():Herr talman! Våren är kommen och därmedkammarens i det närmaste årliga vårdebatt om för-svarspolitikens långsiktiga inriktning. För att apostro-fera min företrädare har vi den någotmärkliga vanan att fatta långsiktiga försvars-beslut. Så skedde vårarna 1995, 1996 och 1997 - dengången som följd av de då anmälda bristerna i 10-miljardersklassen. Inte heller slapp viundan. Då handlade den långsiktiga debatten ombehovet av ett nytt försvarsbeslut i stället för det av1996 års modell, som hade havererat enligt alla parti-ers utom och Socialdemokraternas mening.Som vanligt sedan det socialdemokratiska makt-övertagandet 1994 börjar även dagens beslut i felände av det som borde vara en rationell beslutspro-cess. 1994 avsattes en 2-miljarders årlig besparingmed 2 extra miljarder i minne, med brasklappen "omden säkerhetspolitiska utvecklingen så tillåter". För-svarsberedningen levererade snabbt och villigt ensådan tillåtelse, och den första tioprocentiga nedskär-ningen var ett faktum. Detta skede innan någon defi-nierat vad vi behövde, än mindre visste vad pengarnaskulle räcka till.År 1997 fattades pengar för att uppfylla försvars-beslutets intentioner, och med riksdagsbeslutet våren1998 fortsattes den inslagna vägen och ambitionsni-vån sänktes ytterligare.Så till årets händelsutveckling! fast-slog Försvarsberedningen utan någon som helstkoppling till kunskap om vad pengarna skulle räckatill att substantiella besparingar skulle kunna göras.Beställaren - regeringen - kom relativt snabbt över-ens med och fick slutligen godkännande frånMiljöpartiet och Vänstern. Formellt uppsattes somårligt sparmål ytterligare 4 miljarder - i verklighetennärmare 6 miljarder i jämförelse med planeringsförut-sättningarna försvarsbeslut.Samtidigt försvan 1996 och enhälligalöften från när det gällde kompensationenför den likviditetsindragning som följde på anslags-förordningens införande. Detta löftesbrott i mång-miljardklassen - utöver den årliga nedskärningen inästa försvarsbeslutsperiod - tänker riksdagsmajori-teten driva igenom, kosta vad det kosta vill.Den nedskärning som expedieras tycksnämligen få rent orimliga konsekvenser, om manskall lita till förra veckans underlag från Försvar-smakten. En halvering av flottan och ett avskaffandeav kustartilleriet kombineras med en armé som är entredjedel så stor som försvarsbeslut. Jagvill inte tro att det var regeringens avsikt. Ännu finnstid att kränga sig ur grönvänsterns grepp. Att svensktförsvar tagits som gisslan av två - förvisso i olikagrad men ändock - rent försvarsfientliga partier ärdjupt olyckligt.Herr talman! När en del av står i brandoch hundratusentals européer flyr från sina hem un-dan etnisk rensning och flygbomber minskar Sverigesina ekonomiska satsningar på freden. Det är enorimlig prioritering av ett land som under decennierhar stått och talat för internationell solidaritet. Ocksåutvecklingen i närområdet präglas av större osäkerheti spår.Rysslands nye premiärminister - för öv-rigt general - förordade som han valdeshöjda ryska försvarsanslag, från till avBNP, med uttrycklig hänvisning till Kosovo. Menkanske är regeringen så fast i sin säkerhetspolitiskaglädjekalkyl att ingenting tillåts påverka den.Anslagen för militära insatser utomlands harminskat kraftigt sedan socialdemokraterna tog överregeringsmakten . satsadesnärmare en miljard på fredsfrämjande åtgärder, underdet att årets budget stannar vid 392 miljoner.En insatsstyrka av bataljonsstorlek i Kosovo har dethittills inte funnits pengar till. Därför är inriktningenfortfarande - mot bättre vetande - en halvmesyr till-sammans med . Pengar för denna anvisas itilläggsbudgeten.Visst skall vi verka tillsammans med våra nordis-ka bröder och andra grannar runt , men föratt kunna möta de allvarligaste utmaningarna i freds-framtvingande uppdrag krävs gemensamma - intelöst sammansatta - förband. Det förslag om en ge-mensam nordisk brigad som framförde försnart befinner sig fortfarande på ritbor-det. Varför händer så lite? Varför blir regeringens ordså sällan handling också på det här området?Om det nu bara handlade om försvaret av Sverigeskulle det vara en aning lättare att förstå regeringensförsvarspolitik. Att det traditionella hotet har minskatär obestridligt. De rent militära möjligheterna attgenomföra en brett upplagd invasion över luft, överhav och över gräns ter sig små. Men varje väp-nat angrepp, oavsett styrka och storlek, som besättereller utnyttjar en del av vårt territorium till lands ellertill sjöss är en invasion. Varje tänkbart väpnat an-grepp, stort eller litet, måste kunna mötas med ettrealistiskt hopp om att ensamma eller tillsammansmed andra kunna slå tillbaka angreppet. Och varjekränkning, avsiktlig eller oavsiktlig, måste ocksåkunna avvisas.Det har åtskilliga gånger hävdats att invasionsför-svaret skall avskaffas. Men att invasionsförsvaretförändras får inte förväxlas med att vi skulle sluta attförsvara . Det är och förblir försvarets vikti-gaste uppgift.I dagens saknas inte säkerhetspolitiskautmaningar. Lidandet på är ett relevant exem-pel och försöken att inlemma det befriade öst i endemokratisk gemenskap på marknadsekonomins ochrättsstatens grund är ett annat. I detta arbete spelar vårstridskrafter, till skillnad från förr, en stor roll.Det finns också andra skillnader mellan nu och då.Förr var hotet det ensamt styrande. Också det varsjälvklart när ett topprustat stod berett att kastasig över vårt land men är mindre angeläget i dag.Vår fråga är nu: Hur förmår vi att förändra försva-ret från det helt hotstyrda till en mer flexibel ochallsidig organisation som kan så mycket mer än attbara möta en tilltänkt fiende? Detta är nyckelfråganinför det stora försvarsbeslut som avgör försvaretsutformning för lång tid framöver.Militär förmåga spelar roll, oavsett vad vi naivasvenskar tycker, i det mellanstatliga umgänget. Detspelar roll också på andra politiska områden. Ettaktuellt exempel på att det har betydelse är det ur-sprungligen brittiska förslaget om att inom EU:s ramförstärka den europeiska militära krishanteringsför-mågan, tillkommet på initiativ. Förslagethar vid sidan av de starka sakliga skäl som finns fördetta åstadkommit att återkommit somen EU-aktör som tas på avsevärt större allvar än tidi-gare. Militär styrka används alltså för att skapa infly-tande också på andra politiska områden.De ökade anspråken på att vi skall delta i interna-tionellt säkerhetssamarbete är verkliga. Det räckerinte med besvärjelser. När det gäller omformningenav svenskt försvar från enbart försvar till både försvarmot väpnade angrepp - med andra ord olika typer avinvasion - och försvar som militärt instrument för atti bredare bemärkelse hävda säkerhetsintres-sen räcker det inte med ord.I den verklighet som presenteradesi form av Försvarsmaktens underlag till det lilla somtycks bli kvar av svenskt försvar halveras ambitions-nivån vad gäller deltagande i internationella insatser.Och i propositionen - bejakad av utskottsmajoriteten- prioriteras internationella insatser med flyg- ochsjöstridskrafter ned, trots att förmågan i dessa finnsinbyggd på ett helt annat sätt än i arméns nuvarandestruktur. Man måste ställa sig frågan: Varför? Varförgöra denna tydliga klassning i A- och B-lag inom detmilitära försvaret? Erfarenheterna från säkerhetspolitisk bäring, men får inte tillåtas attlåsa bilden av vilka förband och förbandstyper somkommer att behövas för internationella insatser iframtiden. Här behövs ett bredare anslag.De utmaningar som framtidens militära instru-ment måste klara av är i många stycken större änunder det förutsägbara krigsfall. Plane-ringen och förbandens förmåga kräver långt mer avdynamik, förutseende och flexibilitet. Utgångspunk-terna för våra egna stridskrafter måste vara tillräckligförmåga att möta varje tänkbart hot , samtidigtsom vi snabbt kan bygga upp vår förmåga att solida-riskt bidra i fredsfrämjande insatser. Men försvaretmåste också ha förmågan att växa sig starkare in-byggd. Jo, därför att fyra brigader försvararinte , lika lite som tolv ytstridsfartyg eller femubåtar gör det. Det val som måste göra är attkombinera förmågan att lösa dagens uppgifter - iförsta hand i närområdet, i andra hand i resten avEuropa - med inbyggd kompetens till växande ochutveckling för att möta framtidens hot.Att ÖB:s förslag, oavsett antalet avvikande me-ningar, är ett försök att lösa en omöjlig ekvation stårklart. Hur skall ett fortsatt stort flygvapen, med alltvad det kräver av beväpning och utbildning, kunnarymmas inom de mycket snäva ramar som försvars-ministern anvisat utan att det drabbar sans och balansi försvaret? Och hur skall den vällovliga ambitionenatt höja vår internationella insatsförmåga kunna bliverklighet när hela försvaret dräneras på kraft ochkompetens? Vem vet vad som egentligen blir kvar avdenna förmåga när det hela står klart? Den partiellaavrustningen är så omfattande att ingen nu kan över-blicka dess konsekvenser. Man får inte underskattarisken för systemkollaps när osäkerheten kring enmängd avgörande faktorer är så grundläggande. Denlogiska slutsatsen av förra veckans underlag frånFörsvarsmakten skulle vara att börja på ny kula, ochden här gången i rätt ände av beslutsprocessen.Låt mig så slutligen kommentera stridskrafternasframtida utveckling, först armén som stått i centrumför den senaste tidens debatt.Regementskramare kallades ju förr med rätta desom värnade kaserner före krigsförband. , menarjag, finns det anledning att omvärdera den militärainfrastrukturen. För en liten insatsorganisation utfor-mad efter dagens behov krävs en kompetensbärandeinfrastruktur. Ett större antal utbildningsplattformarkopplade till ett litet men avsevärt mer aktivt krigs-förband - kanske en bataljon/bataljonsstridsgrupp - istället för de storgarnisoner som många drömmer omär ett koncept som är värt att pröva.Att armén blir mindre är oundvikligt. Men för dendvärgarmé som skisseras är betydelsen av innebo-ende växtkraft ännu viktigare än . För detta krävslångt bättre förutsättningar att sätta upp många flerförband i såväl ett ett- som femårsperspektiv.Försvaret av svenskt luftrum är fortfarande cent-ralt. Gripen spelar här en huvudroll. Antalet flygplanligger fast i och med det kontrakt som staten skrevmed IG JAS 1997. Även om Gripen blir det sistasvenska stridsflygplanet blir flygindustrin en nationelltillgång även . För att Gripen skall kunnamöta också framtidens hot krävs den kompetens somindustrin bistår oss med. Att tro något annatvore verklighetsfrämmande.Självfallet bör varje möjlighet att minska drifts-kostnaderna också för flygets förband tas till vara.Inte en flygtimme mer än nödvändigt skall produce-ras. Antalet insatsförband bör självfallet minska tillförmån för planerad uppväxling.Modernt luftvärn måste till för ett komplett luft-försvar. Den förmåga till luftherravälde som jag härhar beskrivit är nödvändig också för att marin- ochmarkstridskrafter skall komma till verkan. I den be-märkelsen menar jag att den pågående försvarsgrens-striden är direkt kontraproduktiv.De förbandens antal får enligt min meninginte underskrida den gräns där kontroll överoch insatsförmåga i ifrågasätts.Denna gräns och förmågan att delta i internationellainsatser med några fartyg i taget måste avgöra voly-men. En halvering av dagens 24 ytstridsfartyg ter sig isammanhanget omöjlig för ett som alltidkommer att bära ett förstahandsansvar i Östersjöom-rådet.Med regeringens politik i allmänhet och anslags-nivå i synnerhet blir den framtida försvarsstrukturenvarken hackad eller malen. Effektförlusten vad gällerförsvarsförmågan kommer att kosta långt mer än vadbesparingarna smakar rent statsfinansiellt.I stället för att binda sig än starkare vid den an-slagsnivå man förslagit och fullfölja en massiv ned-rustning, borde ÖB-underlaget få försvarsvännernabland centerpartister och socialdemokrater att tänkatill. Är det ett rimligt pris för de fåtaliga miljardersom besparingen ger? Är effekterna rimliga? Går detatt skapa ett försvar i sans och balans på denna eko-nomiska nivå och med detta tidsperspektiv?Till sist, än en gång, den avgörande frågan: Varförnedrusta fredsarbetet när står i brand? Det ärinte bara omvärlden som undrar.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 1 iden del som avser hemställanspunkt 2 men står själv-fallet bakom även resten av reservationen.Anf. 45 ():Herr talman, ledamöter och få men naggande go-da åhörare! har tillba-ka krävt att det militära försvaret skall minskas tillförmån för andra verksamheter inom vår gemensam-ma sektor.Den säkerhetspolitiska utvecklingen mot allt öpp-nare kontakter och relationer har gjort det möjligt attminska försvarsutgifterna runt om i och även iUSA. och har kostnadernaför försvarsutgifterna sjunkit i vår omvärld. Någraaxplock ur den statistik som vi har fått visar attTyskland har minskat försvarsutgifterna ,och med 8 %.USA har minskat utgifterna men har nuökat lite igen. försvarsutgifter är 80 %lägre nu än före murens fall. har de svenskaförsvarsutgifterna ökat med 14 %.Sverige och är de enda länder i somhar ökade försvarsutgifter. Alla dessa uppgifterkommer från IISS.Sverige har haft och har ett starkt försvar. Det ärinte riktigt den bilden som visarnär han talar om det förfärliga med att vi skall skäraned på försvaret.Vi ser i stället att vi äntligen har fått en föränd-ring. Beslutet om att omdana och minska försvarethälsas med glädje. Det stora invasionshotet har äntli-gen kunnat avskrivas ur den svenska försvarsplane-ringen. Även om det försvarsbeslut som fattades 1996hade dessa tendenser gav det inte någon större påver-kan på inriktningen av försvaret. Men tas detförsta riktiga steget. Genom de förslag till nedskär-ningar av ramarna för och framåt medtotalt 12 miljarder har regeringen gått från ord tillhandling. Vi ser detta som en start för ett försatt för-ändrings- och nedrustningsarbete, även om det blir ettomställningsbidrag under två år.Vänsterpartiet ser också positivt på den möjlighetsom ges för ett utökat deltagande i internationellamissioner. Vi har en lång tradition på området, ochsom en neutral och alliansfri stat vet jag att vi kangöra mycket i det fredsbefrämjande och fredsbeva-rande arbetet. Vårt krav är dock att de svenska resur-serna bara skall sättas in när eller FN begär detoch efter det att ett fredsavtal undertecknats eller närett konfliktområde behöver stöd för att inleda samtal.Svenska soldater får aldrig användas i en krigssitua-tion.Det är förebyggande åtgärder som skapar förtro-ende och därmed minskar risken för att konflikterskall utvecklas till skarpare åtgärder. Det är naturligt-vis också viktigt att deltar i humanitära åtgär-der och stöder minröjning runtom i vår värld.De säkerhetspolitiska frågorna har ju debatteratshär . Därför går jag inte in på dem.Vi anser alltså att försvarsutskottets betänkande,som ligger på bord, är det första stegetmot en ny försvarspolitik. Utvecklandet av denna nyainriktning står på fyra ben. kommer denfysiska planeringen och de framtida enheternas loka-lisering och innehåll att kunna diskuteras och beslutasom här. Vidare kommer materielfrågan och värn-plikten att behandlas respektive . Menjag vill redan nu ta upp några av dessa frågor.Stig kommer att redovisa vår stånd-punkt när det gäller JAS och annat materiel. Jag skallta upp hoten mot vårt samhälle som kräver uppmärk-samhet och medverkan av försvarsresurser.Eftersom de framtida hoten inte primärt är militä-ra måste också försvaret vara inriktat mot den nyahotbilden. Riskerna för miljökatastrofer och hotensom riktas mot ett alltmer el- och databeroende sam-hälle är realiteter som, om de blir verklighet, starktskulle kunna påverka hela vårt samhälle. Därför ärockså det civila försvaret så viktigt och dess betydelseökande.Välfärden och demokratin är inte självklara. Dekan hotas av massarbetslöshet, alltmer ökande orätt-visor och segregation. Det kan i sin tur leda till storasamhällsproblem med ökat kriminellt våld som följd.Lösningarna på dessa problem måste vi söka inommånga olika områden i vårt samhälle. I det här sam-manhanget vill vi också se en allmän värnplikt sominte är militär utan civil. Den skulle kunna omfattaalla män och kvinnor och vara ett komplement tillden militära värnplikten. Syftet med denna värnpliktskulle vara att göra samhället och dess invånare merrobusta och ge kunskaper som stärker samhällets alladelar.Dessa frågor kommer vi naturligtvis tillbaka tillnär lägger sitt förslag. Därför ut-vecklar jag inte tankegången närmare, men jag tyckeratt det är viktigt att påpeka dessa synpunkter.Herr talman! Stödet till det civila samhället i fredär en viktig uppgift för försvaret framgent. Miljöho-ten runtom i landet och i vår omvärld är stora. Sam-hället handskas med miljöfarliga varor, och transpor-ter sker på land och på vattenvägar med allt störretonnage. Även inom industrin är kemikalieanvändan-det stort. Det viktiga är naturligtvis att minska använ-dandet och därmed behovet av transporter av dessafarliga varor, men också att förebygga olyckor. Vi harhär i alldeles fattat flera beslut somhandlar om säkrare kemikaliehantering och kontroll,men olyckor kan ändå ske.Miljöproblemen har dessutom inga gränser. Etthaveri till sjöss eller på en vattenväg kan skada oer-hört stora områden. Det påverkar samhällets alla delarsom vattentäkter, kommunikationer m.m. Vi vet ock-så att det finns stora latenta miljöhot i vår omvärld.Det finns dokumenterade behov av sanering, inteminst i våra östra grannländer. Därför är miljöpolitikockså säkerhetspolitik.Det är därför som vi tycker att det är så oerhörtviktigt att vi kan utbilda miljösoldater. Det är enmycket viktig fråga för framtiden. De kan naturligtvisvara med i internationella missioner . Behovetav att kunna använda militära resurser för miljöän-damål har varit uppe i .