prot · GN0936 · 1999-11-30 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1999/2000:36Tisdagen den 30 novemberKl. 13.00 - 16.3318.00 - 20.28Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckorProtokoll1999/2000:36-----------------------------------------------------------------------------1 § Särskilt anordnad debatt om an-slutning till EMUAnf. 1 ():Fru talman! har begärt den här debat-ten för att kräva det alltfler kräver: att landets rege-ring ska ge begripliga besked i den viktiga framtids-frågan om medlemskap i tidigare agerande i Euro-pafrågan har skapat en djup misstro som spätt påpolitikerföraktet. Samma sak är på väg att hända igen.Statsministern har talat i en brittisk tidning. Menvad var det han sade, egentligen?Här, i riksdag, bör statsministern ge ettpar avgörande besked.Elva länder i vår omvärld har bestämt sig för engemensam valuta. De har gjort det för att främja sam-verkan. Det har ett högt pris för att stå utan-för -· ett pris i form av att företag flyttar utomlands,· ett pris i form av minskat inflytande inom EU och· ett pris i form av att det svenska ordförandeskapetår 2001 kan bli ett ännu större fiasko än statsmi-nisterns utlandsresor därför att utanförskapet, somPierre påpekar i en artikel , marginali-serar oss inom EU.Jag vet att statsministern inte kan ge beskedom var Socialdemokraterna som parti står i EMU-frågan. Men han kan på regeringens vägnar ge beskedi två andra viktiga frågor:· Ja, svenska folket kommer att få ta ställning tillEMU-frågan i en folkomröstning före det svenskaordförandeskapet.· Ja, alternativen kommer att vara tydliga och oma-nipulerade - inga ja nu och ja sedan, inga kanskeeller jaså, utan ett klart ja eller nej.Statsministern har strax ordet. Ta nu chansen ochge klart besked: folk ska få ta ställning tillden gemensamma valutan - och frågorna kommerinte att manipuleras!Anf. 2 Statsminister ():Fru talman! Först vill jag tacka för att man tagit initiativ till den härdebatten. Den är värdefull och kan säkert tjäna somytterligare information i EMU-frågan. Dock hoppasjag att debatten kan föras i ett något annorlunda ton-läge än det som startade den i. Vi iSverige har, 1997, valt att faktiskt följa EMU-frågan,studera den och låta människor tränga in i den och taställning.Beskrivningen att vi skulle vara utanför och att viskulle vara trängda och illa ute är så grovt felaktigsom någonting kan vara. Det är faktiskt så, , att kanske har den bästa ekonomiskapolitiken i . Ingen ifrågasätter vår rätt att själ-va hantera den här frågan.Svenska folket har tagit på sig enorma uppoff-ringar för att komma dithän att vi har en ekonomisom är i ett sådant skick att vi platsar i den här grup-pen, om vi själva vill. Varför ska vi, när vi har denstyrkepositionen, försätta oss i ett läge där man hetsaroch grovt partipolitiserar? Ytterst handlar det ju omansvarstagandet för , för vårt land. Det är medden utgångspunkten som jag tycker att vi skaföra ett sansat samtal.År 1997 tog vi här i kammaren med bred majoritetställning för att inte skulle vara med i EMUfrån starten. Det föregicks av en omfattande aktivitetbland EU:s medlemsländer där vi gjorde klart att vitänkte fatta det beslutet och också fick förståelse föratt vi skulle göra det.Sedan har vi sagt att vi ska behålla vår handlings-frihet. Detta är viktigt. Vi är ett litet land. Vi är en delav en global ekonomi och vi är en del av en europeiskunion. Vi ska ha så stor handlingsfrihet som möjligt.Vi ska inte fösas in i några hörn där vi tvingas ta detena eller det andra beslutet. Vi ska handla utifrån vadsom är bäst och rätt för Sverige.Om det beslut vi nu har ska ändras, vilket ju de-batten handlar om, har jag sagt att jag ser utomor-dentligt allvarligt på en situation där man principielltskulle driva linjen om ett nej, att skulle bindasig i den meningen att vi principiellt säger nej tillEMU. Jag menar att det i ett slag skulle ta bort vårhandlingsfrihet.Jag tror att det, efter inledninghär, är lika viktigt att säga följande. Att kasta ut Sve-rige i en politisk strid om EMU - för detblir en strid och det kanske vi förstår av det samtalsom vi nu ska föra - när vi står mitt uppe i förbere-delserna för att genomföra vårt uppdrag som ordfö-randeland i EU , vore att gemaximalt dåliga förutsättningar för i EU.Lars kan raljera och spetsa till det,men vill man ta ansvar för landet kan jag inte tänkamig en sämre tidpunkt att ta en strid om EMU-fråganän strax före vårt ordförandeskap. Om jag skapressas på en uppfattning om tidpunkten har jag där-med sagt att jag tror att det är en dålig tidpunkt förSverige, och därmed är det också dåligt för vår hand-lingsfrihet. Jag tycker inte att på denpunkten ska hoppas på att få något stöd från Social-demokraterna när det gäller att föra fram frågan i ettså tidigt ställningstagande av folkflertalet.För oss är det viktigt att säga att vi vill titta fram-för allt på två omständigheter som mer än något annatavgör vår eventuella plats i den monetära unionen.Den första är hur lönebildningen i fungerar.Vi vet av de oberoende expertpaneler som vi haft,och vi som följt ekonomisk politik under många årvet av egen erfarenhet, att just lönebildningsproces-sen i av och till har försatt oss i utomordent-ligt besvärliga lägen.Den senaste avtalsrörelsen gick bra. Den gav kon-kurrenskraft, reallöneökningar och låg inflation. Omden avtalsrörelsen markerar ett brott mot ett tidigarebeteende på svensk arbetsmarknad och kan följas avytterligare en avtalsrörelse som ger samma utfall, trorjag att vi kan säga att det inte är ett hinder för ettsvenskt EMU-medlemskap.En annan fråga av samma typ som vi också börstudera väldigt noga är hur det fungerar för ländersom inte ligger i fas med den konjunkturcykel sombestämmer den räntenivå som Europeiska centralban-ken lägger fast. Det är en dramatisk fråga. Vi harnyligen haft en räntehöjning av , somhar besvarats av penningmarknaderna med en försva-gad euro, vilket i och för sig för oss som har en eko-nomisk-politisk bakgrund är någonting som vi natur-ligtvis följer med stort intresse.Vad händer för det land som får en penningpolitiksom inte ligger i fas med den egna ekonomins ut-veckling? Om man behöver ha en räntesänkning menfår en räntehöjning, resulterar det naturligtvis i ytter-ligare ekonomiska bekymmer, stigande arbetslöshetoch försämrad välfärd. Hur hanteras en sådan sakinom den monetära unionen? Vilka instrument harman att tillgå? Vilka värden är det som står på spel?Behöver man inte ha svar på de frågorna innan manklämkäckt kastar sig ut och kräver en folkomröstningvid en viss tidpunkt?Finnarna, våra grannar i öster, har bestämt sig förnågonting som man kallar för buffertfonder. Det är ettsätt att möta det här problemet. har ocksåställt sig bakom den tanken och tycker att det är nå-gonting vi bör utreda. Jag tycker att vi bör användaden för att titta på om det här kan varaett sätt att möta just det bekymret.Sedan har man naturligtvis också den diskussionsom följer av detta och som handlar om unionenskonstitution och som också bör ha rimliga svar innanman går fram och tvärsäkert säger ja eller nej.Det här är redovisning av de överväganden somregeringen har och som vi också bett svenska folketatt ta till sig. Det bedrivs nu en omfattande folkbild-ningsaktivitet i landet i olika former. Jag vet inte hurmånga tiotusentals personer som just nu studerarEMU-frågan. Men vi vill att de ska göra det. Vi villframför allt, när vi väl kommer till ställningstagandet,att ingen ska kunna säga: Jag hade inte chansen attsätta mig in i frågan, ingen brydde sig om vad jagtyckte.Vi har alla i den här kammaren en sådan erfaren-het av det svenska EU-medlemskapet att däri fortfa-rande ligger en kritik i stora delar av landet mot inte fick tid att sätta sig in i frågan och påverkaden. Jag tycker att det är en felaktig kritik, men denfinns där. Att då inte ta det på allvar och låta männi-skor faktiskt bilda sig och bry sig och så småningombestämma tror jag är att skapa ett politiskt problemför framtiden.I sammanfattning, fru talman: nej till EMUsom är av sådant slag att vi stänger dörren för pro-jektet. Ingen folkomröstning eller annat ställningsta-gande i frågan - det ger dåliga förutsätt-ningar för oss och begränsar styrka i Europa.Definitivt utrymme för folkbildning, debatt och dis-kussion och, fru talman, ödmjukhet. Vi har inte idenna kammare, någon av oss, varit med om att taansvaret för ett större beslut än att eventuellt övergeden egna valutan och kliva in i en valutaunion.(Applåder)Anf. 3 BO ():Fru talman! Det är en händelse som ser ut som entanke att riksdagsdebatten om det europeiska valuta-samarbetet äger rum som den förtidaavvecklingen av inleds. I bägge fallen ärdet politiska frågor som präglas av att den socialde-mokratiska regeringen satt partiets intressen förelandets. I bägge fallen är utgångspunkten att det soci-aldemokratiska partiet är splittrat. För att dämpa mot-sättningarna lägger man ned med kapital-och miljöförstöring som följd. Frågan om valuta-samarbetet, som betyder så mycket för ochdet svenska folket, skjuter man framför sigoch tar inte ställning. Det politiska ledarskapet finnsinte över huvud taget.När säger - han har allt rätt i det -att det handlar om ansvarstagande för så ärdet fråga om hur tänker ta sitt ansvar,som ju inte bara är att lyssna och fundera utan ocksåatt kunna resonera och redovisa sin syn. Om det nufinns ett omfattande studiematerial, varför inte sättasig ned och studera, , läsa in och kom-ma fram till en ståndpunkt som man kan resoneramed väljarna, människorna, medborgarna om? Tradi-tionen, som jag trodde att den var inom socialdemo-kratin, var att våga ta ställning, våga föra en debattoch för den delen acceptera om medlemmar och väl-jare säger något annat, men ändå visa det politiskaledarskapet.Fru talman! Samarbetet i den europeiska unionenhar ett övergripande mål, beständig fred i Europa.Medlet är att bryta ned barriärer och gränser mellannationer, människor och företag, knyta samman deolika ländernas ekonomier i en gemensam marknad,där man blir så tätt sammanflätade att väpnade kon-flikter blir omöjliga. Det är målet, det är medlet. I engemensam marknad är det självfallet att en gemen-sam valuta är naturlig. En valuta är ett sätt att under-lätta den byteshandel som ägde rum för tusentals årsedan, att göra det på ett effektivare och enklare sätt.Vad är då rimligare än att i en gemensam marknadockså ha en gemensam valuta?Det innebär också ekonomiska fördelar, eftersomdet pris vi betalar för en egen valuta mot den storagemensamma eurovalutan är att vår ränta över tiden -skillnaden kan variera - kommer att vara högre.Vi får en bättre konkurrens. Med en gemensamvaluta får konsumenterna i alla länderna en chans attse hur priserna ser ut. Vi får en starkare och bättrekonkurrens, och de priser som i ligger överdem i andra länder kan gå ned till konsumenternasfromma.Vi får en enkelhet. Var och en som växlar pengarsom turist inser att det är krångligt och besvärligt ochkostar någonting. För varje företag, framför allt demindre och medelstora företagen, är det här en kost-nad som faktiskt är besvärande och skapar problem. gemensam marknad med en gemensam valuta ärdet lättare att få etableringar av företag som villetablera. Att vara med också i den del av det europe-iska samarbetet som innebär en gemensam valuta görsjälvklart att tar sin plats i det nya ochär berett att utnyttja sina möjligheter. Det är, GöranPersson, så att vår möjlighet till inflytande i andraavseenden blir mindre när vi inte deltar i detta samar-bete.Det är självklart, har alldeles rätt,att vi naturligtvis också ska värdera de risker som kanfinnas och diskutera dem, risken för att den nationellaekonomiska politiken, med självständiga stater somhar ett samarbete, utformas fel. Men det är ett intresseför oss i liksom i alla andra länder att ha enstabilitet i de offentliga finanserna. Det är det viktigakravet. Därför har man en stablitetspakt. Det är nå-gonting som sammanfaller: den nationella intresset,stabila offentliga finanser, förutsättningar för en ge-mensam valuta, stabila offentliga finanser i de olikaländer som deltar. Det finns inga motsättningar, ingaproblem.Den andra frågan är: Kan vi på klart sätt driva enfinanspolitik? Om penningpolitiken ligger fast i ettvalutaområde kan den nationella finanspolitiken an-vändas, givet att man har den stabilitet som är önsk-värd. Om finanspolitiken används på ett rätt sätt kanman hantera de problem som kan uppkomma i ennationell ekonomi.Självklart gäller det att ta ett ansvar för dem somträffar avtal på arbetsmarknaden, ta ett ansvar för attlönebildningen inte leder till en utslagning av arbets-platser. Men det vi glömmer, när vi ser riskerna ochnär vi bedömer om de här riskerna faktiskt är så stora,är att ett medlemskap i en gemensam valuta innebären kraftig förändring, en stor institutionell förändring.Vi lever i en helt annan miljö. Det är jag överty-gad om att - hur den än ser ut - ochSveriges riksdag samt för den delen arbetsmarkna-dens parter inser. Det gör att på samma sätt som vi1967 gick från vänster- till högertrafik, på samma sättsom vi slutade med att köra till vänster därför att detinte längre var möjligt, så kommer vi inte heller attbedriva en felaktig ekonomisk politik eller att träffaavtal som ger felaktiga resultat.Sverige behöver vara ansluten till en gemensamvaluta. Det ger ekonomiska fördelar, det ger ökatinflytande och det är framför allt ett sätt att verka förden beständiga freden i Europa.(Applåder)Anf. 4 ():Fru talman! Det är bra att vi har fått denna debattunder förutsättning att det kommer något klargörandeut ur den. Det klargörande som jag önskar är att vi fårklart för oss hur vi ser på hanteringen av den härfrågan. Ska det bli en folkomröstning eller ska detinte?Jag tror att det är av vitalt intresse för väldigtmånga människor att få reda på det. Kommer vi att haen folkomröstning? Och precis som : Kommer jag att få säga mitt i denna stora vikti-ga politiska framtidsfråga? Kommer jag som individatt bli tillfrågad? Kommer jag att ha möjlighet attpåverka?Det som sker just nu i det här beslutslösa tillstån-det är att väldigt många människor känner: Jag haringen möjlighet att påverka. Här pågår en utvecklingoch en anpassning - och det går fort - men jag haringen möjlighet att påverka. Jag får inte säga mitt idenna stora viktiga politiska fråga.Det gör också att det inte blir någon fart på detfolkbildningsarbete som skulle behövas i just den härfrågan. Det blir inte den här intensiteten i studiecirk-lar. Man får inte de många människorna att sätta signed och resonera om vad ett medlemskap skulle bety-da. Det är det absolut sämsta läge som man kan tänkasig när vi befinner oss i den situationen att vi faktisktmåste ta ställning till denna fråga.Vi måste på alla sätt uppmuntra människor att blidelaktiga och att vara aktiva, och då måste vi bjuda inmed den självklara målsättningen att just jag och duska få vara med och bestämma i en folkomröstning.Om vi i de olika partierna kunde enas om det kan visedan ta nästa steg som är att vi sätter oss ned ochdiskuterar en lämplig tidpunkt, så att vi kan klargöraockså detta för alla människor som svävar iovisshet och som faktiskt känner att hanteringen avden här frågan pågår långt över huvudet på dem. Detförs en debatt av en ganska liten begränsad politiskelit som säkert inte kommer att lyssna på mig i allafall.För att göra någonting åt det och för att bjuda intill en verklig diskussion och ett verkligt samtal trorjag att vi ska tillfället i akt och säga: Jo, vi skaha en folkomröstning, och låt oss diskutera när det ärlämpligast att ha den.Det är intressant att höra på argumenten för ochemot. Det kräver naturligtvis en mycket större diskus-sion än en sådan här extradebatt för att den ska bliklargörande. Men jag kan inte låta bli att kommenteradet som säger. I beskriv-ning är detta en fråga om ekonomi, men jag hävdaratt det är en fråga om politik.Det ska inte bara vara en gemensam marknad ochen gemensam valuta utan det ska ju framför allt varaen gemensam ekonomisk politik. Och det ska framförallt vara en gemensam politik som går ut på att mins-ka politikens inflytande och omöjliggöra för folkval-da att delta i utformningen av den ekonomiska politi-ken.Därför är det lite lustigt med argumentet: Vimåste gå med för annars får vi inget inflytande ochannars kan vi inte påverka. Men vad är det vi ska gåmed i? Jo, vi ska gå med i en politisk union, en eko-nomisk och monetär union, där man har sagt att folk-valda inte ska bry sig om den ekonomiska politiken.Vi ska gå med i en förening som har som högstamålsättning att politikerna inte ska bry sig! Vi skaalltså gå med för att vara med om att inte bry oss.Jag kan inte se att det är så som vi ska användapolitikens roll och folks möjligheter att delta i endemokratisk uppbyggnad. Det kan inte vara att gåmed i föreningar som ska reducera politikernas in-flytande till noll och där vi ska lämna över till s.k.experter - bankdirektörer - som ska styra och ställamed våra skattepengar utan att vi ska ha någon möj-lighet till inflytande och demokratisk kontroll.Politiken är ju det redskap som vi har för att byg-ga motmakter till de snäva ekonomiska vinstintresse-na eller den globala ekonomins härjningar. Då är detpolitiken som är vårt redskap. Det är så vi kan byggaen motmakt. Då kan vi ju inte gå med i en union därvi frånhänder oss möjligheten att använda vår rösträtt.Jag förstår inte alls att det skulle vara något fel påatt behålla den ekonomiska och politiska självstän-digheten och hantera den utifrån den verklighet somvi har . Jag kan inte på något sätt se att Sverigefar illa av att inte vara medlem i den ekonomiska ochmonetära unionen. Och jag har väldigt svårt att före-ställa mig att det skulle vara på något annat sätt iframtiden.Men det skulle vara bra med ett klargörande frånden här talarstolen från samtliga politiska partier omderas syn på folkomröstning. Vänsterns uppfattningär helt klar: Vi ska ha en folkomröstning och vi skabjuda in alla. Det ska ha någon betydelse vad just dutycker och tänker i den här frågan.(Applåder)Anf. 5 ():Fru talman! är ett Europaparti.Vi ser samarbetet inom den växande Europeiskaunionen som det allra viktigaste instrumentet för attåstadkomma en tryggare och bättre framtid för Sveri-ge, för att våra barn och barnbarn ska få det tryggareoch bättre än vad 1900-talets krigiska kundeerbjuda våra föräldrar och deras föräldrar.Trots detta beslutade riksting att vårtparti skulle rösta nej vid beslut omett svenskt deltagande i EMU:s tredje fas från starten1999. Det fanns två skäl till denna tveksamhet om attSverige skulle gå med i från början.Det ena skälet var att svensk ekonomi inte var isådant skick att var moget att delta. När intevalutakursförändringar kan fånga upp och dämpaekonomiska problem är det i stället finanspolitikenoch ytterst arbetsmarknaden som får ta konsekven-serna, om man inte har en fungerande arbetsmarknadoch en fungerande lönebildning.Det andra skälet var att den svenska opinioneninte var mogen för ett deltagande. Risken fanns attom en knapp majoritet i denna kammare drev igenomett svenskt deltagande i mot en stark folkmajo-ritets vilja skulle det i förlängningen kunna leda framtill en ny folkomröstning som tvingade urhela EU-projektet.Nu har det gått vårtriksting. Frågan om EMU har diskuterats och debatte-rats. Kunskapen har ökat och fler känner sig nu redoatt ta ställning i de olika partierna. Vi ser detta tydligtav de opinionsmätningar som publiceras undan förundan.Under tiden har också själva lyftsfrån skrivborden och principdeklarationerna och detär nu en verklighet i 11 av de 15 medlemsländernainom Europeiska unionen. är det alltså dags attännu en gång pröva om ska gå med eller omvi ska fortsätta att stå utanför.Inom vårt parti har drygt 200 studiecirklar pågåttunder hösten. Det är ett väldigt glädjande engage-mang som har mynnat ut i en mängd reflexioner ochrekommendationer som kommer att ligga till grundför vårt ställningstagande i början av nästa år.Statsministern tog upp ett par intressanta frågor,dels om hur lönebildningen fungerar, dels hur detfungerar för ett land som inte är i fas med den kon-junkturutveckling som dominerar inom EMU-området.Detta är naturligtvis frågor som vi kan se ibackspegeln har spelat mycket stor roll för Sverigesdåliga ekonomiska utveckling. varSverige det tredje rikaste landet i . Sedan harframför allt dålig lönebildning gjort att vi harhalkat ned till 18:e plats.Men skillnaden, fru talman, mellan den socialde-mokratiska regeringen och oss kristdemokrater är attvi inte bara vill vänta och se hur det går med dennalönebildning utan faktiskt vill göra någonting åt den.Det är faktiskt och ytterst regeringen somhar ansvaret för att spelplanen och spelreglerna fun-gerar, så att det blir en bra lönebildning när parternahar tagit varandra i hand.Med vår politik kommer flexibiliteten att förbätt-ras genom åtgärder på arbetsmarknads-, företags- ochskatteområdena. Det här ökar dynamiken och flexibi-liteten i ekonomin, och ökar också den handlingsfri-het som efterlyste här inför Sverigesbeslut om ett eventuellt deltagande i EMU.Sedan är det väl ändå så, fru talman, att en folk-omröstning i EMU-frågan nu är ett politiskt faktum,oavsett om man tycker att det ska vara en folkom-röstning eller inte. För min del anser jag att det är tvåviktiga skäl som talar för en folkomröstning. Det enaskälet är att det skapar legitimitet. Det andra är att detbidrar till att öka kunnandet och delaktigheten - kalladet gärna folkbildning. är det alltså folket självtoch inte denna kammare som ska ta ställning till omSverige ska gå med i eller stå utanför det monetärasamarbetet i Europa.Är det något som vi har lärt oss av tidigare folk-omröstningar så är det att tydliga alternativ är heltnödvändiga. Det ska inte finnas fler alternativ än två.Vi kristdemokrater kommer alltså att ta ställningtill hur vi vill se deltagande i vid ettextra riksting . Fram till dess kommervårt parti att fortsätta studiearbetet och samtalet medvåra medlemmar och sympatisörer, så att så mångasom möjligt ska känna en större säkerhet när de gårtill valurnan och ska besluta om ska delta idet monetära samarbetet eller inte.Slutligen, fru talman, när de partier som ännu intehar fattat beslut om hur de vill rekommendera väljar-na att rösta i en folkomröstning har fattat detta beslut- det är då framför allt i slutet avjanuari och Socialdemokraterna - så bordestatsministern bjuda in samtliga riksdagspartier tillpartiöverläggningar om tidpunkten för en folkom-röstning om deltagande i EMU.(Applåder)Anf. 6 ():Fru talman! Först några funderingar med anled-ning av debatten i kammaren.Lars sade att priset för att stå utanförEMU är att svenska företag flyttar utomlands. Jagtror, fru talman, att det är en lite förhastad slutsats.Jag tror att många svenska företag, kanske de allraflesta storföretag, flyttar till - en huvudstad iett land som vad jag förstår står utanför EMU, så mankanske kan nyansera den slutsatsen.Den andra iakttagelsen som jag kan göra efter de-batten är att den analogi som Bo Lundgrenville göra med haltar på lite olika sätt. Detfinns en del likheter, nämligen den att när det gällerBarsebäck har vi lyssnat på EU-landet Danmarksuppfattning om . Vi har lyssnat på EU-länderna och för att höra hur derasenergiutveckling är. Sedan har vi dragit slutsatser ochtagit ställning.Det är något liknande som jag tror är poängenmed dagens debatt, fru talman, och det är att den skavara klargörande för dem som lyssnar. Människorsom lyssnar bör efter debatten få inspiration tillatt delta, diskutera och lära sig mer om EMU.Vi debatterar därför att vi vill klargöra vad vitycker om förhållande till EMU. Men fram-för allt ska vi kanske mötas i ett resonemang om för-och nackdelar med den gemensamma valutan. Jagtror att vi måste visa en viss ödmjukhet inför den härfrågans komplexitet, svårigheten att ta ställning. Dettaatt försöka göra till lösningen på allaproblem eller till ett totalt mörker skapar ju bara för-virring.