prot · GM0945 · 1999-01-26 00:00:00 — Det är bara genom att skapa förutsättningarför ett mycket konkret samarbete mellan polismyn-digheterna i alla berörda länder som vi har möjlighetatt bekämpa den internationalisering som finns av denhär problematiken.Jag vill särskilt nämna det arbete som bedrivsinom ramen för Östersjösamarbetet. Även vår sär-skilda aktionsgrupp mot brottsligheten i har inriktning på de här frågeställningarna.Anf. 11 ():Fru talman! Jag undrar då bara om justitieminis-tern gör den bedömningen att de här resurserna ärtillräckliga för polisen. Jag tycker att det känns be-tryggande att justitieministern säger att polisen harmöjlighet att göra omdisponeringar, om det behövsmer.Vad sedan gäller det praktiska arbete som bedrivspå internationell nivå säger många att prostitu-tionen i har flyttat till ochatt man i är orolig över att prostitutioneni norra och kanske också i harflyttat till . Är det internationella arbetetjust nu mer inriktat på de nordiska länderna, och harvi någon aning om vad som händer med prostitutio-nen från öst, som åtminstone polisen i harjobbat väldigt intensivt för att stoppa?Anf. 12 Justitieminister ():Fru talman! Det är för tidigt att bedöma om de re-surser som har beslutats av polismyndigheternavad gäller insatser mot prostitution är tillräckliga ellerinte. har ju begärt rapportering ochredovisning från myndigheterna av hur de har använtsina resurser och vilka resultat som de har uppnått.När den redovisningen finns och i sin tur har rappor-terats till regeringen har vi en möjlighet att bedömaom tillräckliga insatser har gjorts och om tillfreds-ställande resultat har uppnåtts.Det internationella arbetet har olika karaktär bero-ende av på vilken nivå det bedrivs. Det nordiska ar-betet är mycket mera praktiskt och konkret inriktat änvad man kan säga att det internationella arbetet i stortär. På t.ex. Europanivå befinner vi oss fortfarandekvar vid att skapa förutsättningar för ett mer konkretarbete. Det nordiska arbetet kan sägas redan vara ettpraktiskt samarbete, där information utbyts mellan decentrala myndigheterna i de nordiska länderna, vilketger oss en bild av hur trafiken förändrar sig.Jag vågar redan på det här stadiet säga att införan-det av den här lagstiftningen har inneburit en föränd-ring i utvecklingen av den prostitutionstrafik somfinns över . Det är självklart så att den som iorganiserade former arbetar inom det här fältet hellreväljer ett land där prostitution är tillåten än ett landdär den inte är tillåten.Anf. 13 ():Fru talman! Jag har bara en avslutande fråga tilljustitieministern. Vi får väl gemensamt avvakta omde här pengarna kommer att räcka till polisen, och jagfår väl återkomma om jag får rapporter om att de integör det.Min sista fråga gäller det arbete som bedrivs medde nordiska länderna och med övriga inklusi-ve östländerna. Är detta kopplat till vårt arbete för attbekämpa droger, eller är det inriktat enbart på prosti-tutionen? Många säger att det hör ihop, men inte vadgäller gruppen prostituerade.Anf. 14 Justitieminister ():Fru talman! Prostitution och droger hör ihop ipraktiken, eftersom väldigt många av de kvinnor somprostituerar sig är drogmissbrukare. Det är alltsådrogmissbruk som ligger bakom prostitutionen. Attdet finns ett sådant samband är helt klart. Det finnsockså ett samband när det gäller den organiseradebrottsligheten. I viss utsträckning är de nätverk somägnar sig åt droghandel också involverade i annanbrottslig verksamhet, bl.a. prostitution.Detta gör givetvis att det spaningsarbete och detinformationsutbyte som finns inte gäller bara en vissbrottslighet utan har en bredare inriktning. När mansamarbetar kring den organiserade brottslighetenhandlar det om att inte utgå från en viss brottslighetutan om att utgå från människor och nätverk och denverksamhet som de bedriver. På det viset fångar manupp olika typer av brottslighet, bl.a. den nu nämnda.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1998/99:93 om ny-årssmällareAnf. 15 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att komma till rättamed de problem som användningen av nyårssmällareorsakar. Jag har besvarat en interpellationfrån i samma ämne. Innan jag över-går till mitt svar skulle jag vilja nämna att den lag-stiftning som reglerar hanteringen av pyrotekniskavaror faller inom ansvarsområdena för dels Justitie-departementet, dels Försvarsdepartementet, som se-dan har övertagit lagen om brandfarliga ochexplosiva varor från Näringsdepartementet.Jag är medveten om att många människor och djurlider av det smällande som förekommer före ochunder nyårsfirandet. För många människor utgör åandra sidan fyrverkerierna ett traditionsenligt ochuppskattat inslag när det nya året skall ringas in ochäven vid andra tillfällen. Min inställning är därförfortfarande att det inte finns skäl att motverka ettansvarsfullt användande av pyrotekniska varor menatt det kan finnas anledning att begränsa det s.k.okynnessmällandet.Som jag redogjorde för i mitt interpellationssvarförra året är försäljningen och användningen av py-rotekniska varor utförligt reglerad genom bestämmel-ser dels i lagen om brandfarliga och explosiva varor,dels i ordningslagen. I den förstnämnda lagen reglerasbl.a. försäljning och annan hantering av sådana varor.I ordningslagen finns bl.a. bestämmelser om begräns-ning av de platser som fyrverkerier får avfyras på.Frågan om en översyn av reglerna för pyroteknis-ka varor har aktualiserats i olika sammanhang, ochdet har ifrågasatts om reglerna på området är tillräck-liga för att man skall kunna komma till rätta medokynnessmällandet och andra problem som använd-ningen av dessa varor kan medföra.Den möjlighet som ordningslagen ger att förbjudaanvändningen av pyrotekniska varor i vissa fall ärsannolikt inte en framkomlig väg för att begränsa justnyårssmällandet i någon större utsträckning, men denkan fylla en viktig funktion i andra sammanhang. Omen begränsning av okynnessmällandet vid nyår skallkunna åstadkommas talar mycket för att det måste skegenom skärpta regler för försäljningen av pyroteknis-ka varor.Det förslag till sådan begränsning som refererar till var i själva verket ett beslut avSprängämnesinspektionen. Anledningen till att be-slutet sedermera drogs tillbaka var inte att det hadekonstaterats att det stred mot EG-rätten och princi-perna om fri rörlighet för varor i och för sig. Enligtvad jag har inhämtat var det i stället så att det råddeosäkerhet i frågan om den formella ordningen förbeslutet var riktig.Regeringen tillsatte en sär-skild utredare med uppgift att se över reglerna förhantering av pyrotekniska varor. I utredningsuppdra-get ingår bl.a. att analysera hur eventuella förslag påområdet förhåller sig till EG-rätten. Utredaren skallvidare kartlägga arten och omfattningen av de skadoroch olägenheter som den här verksamheten kan orsa-ka. Utredaren skall också ta ställning till om man börskärpa nuvarande regler genom att införa förbud ellerandra begränsningar för handel med och hantering avpyrotekniska varor, särskilt vad gäller smällare ochandra fyrverkerier med knalleffekt.Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den1 . Jag vill inte föregripa utredningensarbete genom att nu uttala någon bestämd uppfattningom behovet av en eventuell skärpning av bestämmel-serna om nyårssmällare. Frågan berör också fleradepartement.Anf. 16 ():Fru talman! Det är precis som statsrådet säger,nämligen att frågan har diskuterats i underflera år. Jag är besviken, och säkert är många av demsom är drabbade av detta okynnessmällande införvarje nyår också besvikna. I praktiken kommer det attbli samma elände kommande nyårsafton.Jag har ingenting emot nyårsfyrverkerier om deinträffar . Det skall då i huvudsak vara iform av luftburna fyrverkeripjäser. Jag förstår att manpå många ställen tycker att detta är en fin tradition.Det tycker jag också. Det är vackert och trevligt att sefyrverkeripjäser som stiger mot himlen en sen nyårs-natt. Men det jag inte tycker om är den terror somäger rum i många bostadsområden i våra större stä-der, framför allt i de områden som är byggda underdet s.k. miljonprogrammet. Människor och djur liderenormt.Vi vet att det är köer till våra veterinärkliniker.Det är inte bara schäfrar och rottweiler som skallbedövas, utan även taxar och pudlar. Det kan intevara en situation vi skall vara nöjda med.I dessa områden bor också äldre människor påäldrehem och sjukhem. De förstår absolut inte att deskall behöva drabbas av detta. Det är ett okynness-mällande. Det handlar inte om att runt tolvslaget pånyårsafton släppa upp några fyrverkeripjäser. Dethandlar om ett okynnessmällande som startar redan ibörjan av december.Tyvärr är det få politiker som bor i dessa områ-den. Därför kanske de inte anser att frågan är så stor.Det skulle vara intressant om några ledamöter avriksdagen kunde arrangera ett studiebesök i dessaområden som är aktuell.I vissa kommuner råder det förbud mot att använ-da smällare. Men om det är förbud mot att användasmällare borde det också vara förbud mot att säljasmällare i de fall tillstånd inte finns. Det gick attkonstatera att lagen inte fungerar i i förfjol.Två personer sökte tillstånd att använda smällare.Alla vet hur mycket det smällde i alla fall. Det visaratt lagen är totalt meningslös. Det går inte heller attringa polisen eftersom det råder enorma bevis-problem. Man måste se exakt vad som händer närgärningen sker för att kunna göra någonting. Polisensäger att det smäller runt om dem men att de inte vetvem de skall ta tag i.Fru talman! Jag tycker att vi skall förbjuda smäl-lare inför nyårshelgen. Det får för mig gärna finnasluftburna fyrverkeripjäser, men inga smällare. De haringen funktion.Jag är tacksam över att två av våra stora livsme-delsföretag stoppade försäljningen inför nyårshelgen.Tyvärr blev inte resultatet det man ändå önskade.Anf. 17 Justitieminister ():Fru talman! och jag är , precissom i tidigare diskussioner, helt överens. Vi måstekomma åt det vi kallar för okynnessmällandet. Jagtror att har fel när han säger att poli-tiker inte förstår problemet. Om jag inte är fel under-rättad har var sjunde medborgare i vårt land en hund.Jag skulle tro att det är många politiker som också haren hund. Det krävs inte särskilt mycket fantasi - detär inte bara och jag som har denfantasin, jag tror att de flesta politiker har den fanta-sin - att vi kan förstå vad konsekvenserna för hundar,andra djur och människor är av okynnessmällandet.Striden skall inte handla om huruvida vi har insettatt detta är ett problem eller inte. Vårt bekymmer äratt hitta ett sätt att lagstiftningsvägen komma åt pro-blemet. Vi kan konstatera att våra myndigheter intehar lyckats lösa problemet med den lagstiftning vi hari dag. Det är bakgrunden till att regeringen har tagitinitiativ till att se till att en utredning tar fram förslagtill ny lagstiftning som gör det möjligt att åstadkom-ma det resultat vi vill ha. Det arbetet pågår. Det finnsingenting annat för vare sig eller migatt göra än att önska denna utredning lycka till så attvi äntligen får ett slut på problemet.Anf. 18 ():Fru talman! Det är säkert rätt som statsrådet sägeratt var sjunde människa i är hundägare. Mendet innebär inte att var sjunde hundägare bor i deaktuella områdena. Här finns säkert områden i Sveri-ge där man inte alls känner oro eller ängslan för ny-årsfirandet. Just i de områden jag har koncentreratmig kring är problemen akuta.Jag skulle kunna ta mig en billig poäng: Vilket rådger statsrådet till de personer som bor i dessa områ-den, och som vet att exakt samma problem har uppre-pats nyårsafton efter nyårsafton, och som vet att ut-redningen inte skall vara färdig förrän senast den1 november , och därmed vet att exakt sammaproblem i praktiken kommer att uppstå igen?I regel är det barn som sysslar med denna verk-samhet. Det är bedrövligt med de föräldrar som köperdessa smällare till sina barn. I vissa fall är det antag-ligen äldre kamrater som gör så. Jag sade i mitt förrainlägg att två stora kedjor i har slutat att säljasmällare inför den senaste nyårsaftonen. Men det äralltför många handlare som vet exakt vad deras pro-dukter används till - jag tycker om marknadsekonomi- och de är inte till glädje för någon.Jag hoppas, precis som statsrådet, att vi kan fåstopp på detta. Det är en trevlig sed och bra traditionmed fyrverkerier . Men det finns ingetmotiv till att börja smälla på gator, torg och i brevlå-dor en hel månad innan. Det är bra att man nu tar tag idetta och gör en bra utredning. De lagar vi har hafthar varit ett slag i luften. Något är förbjudet, meningen bryr sig. Det finns inga medel för att stoppa dethela.Fru talman! Den enda möjligheten är att förbjudaatt sälja smällare över huvud taget. Då säger någon attfolk kommer att tillverka smällare hemma med hjälpav recept på Internet osv. Men vilket är viktigare, omnågon enstaka människa skadar några fingrar ellernågon annan kroppsdel, eller det enorma psykiskalidande som många människor drabbas av inför varjenyårsafton?Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1998/99:94 om åt-gärder mot gruppvåldtäkterAnf. 19 Justitieminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder regeringen avser vidta för att elimineragruppvåldtäkter och för att påföljderna för personerdömda för gruppvåldtäkter skall bli strängare ochkunna utdömas snabbare.Mäns våld mot kvinnor är ett mycket allvarligtsamhällsproblem. Våldtäkt kan ses som det ytterstauttrycket för den obalans som fortfarande råder imaktförhållandet mellan könen. Regeringen anser attproblemet måste angripas från ett helhetsperspektivmed syftet att minska eller helst eliminera alla formerav sådant våld, vare sig det kan betecknas som miss-handel, grov kvinnofridskränkning, våldtäkt ellersexuellt ofredande i form av användandet av könsordmot unga kvinnor i skolan.Regeringen har, på grundval av betänkande, beslutat om en rad åtgär-der för att motverka våldet mot kvinnor. Många avmyndigheterna inom rättsväsendet har fått i uppdragatt utveckla arbetet med våld mot kvinnor inom sinarespektive ansvarsområden, bl.a. genom framtagandetav policy- eller åtgärdsdokument som skall redovisastill regeringen. Några åtgärder avser lagstiftning. Detgäller t.ex. införandet av brottet grov kvinnofrids-kränkning, förbud mot könsköp, en utvidgning avvåldtäktsbegreppet och en kriminalisering av under-låtenhet att anmäla eller på annat sätt avslöja våldtäkteller annat grovt sexualbrott som är å färde. Lagen ären av våra viktigaste normöverförare och de signalerdessa bestämmelser ger bidrar på till attförebygga våld mot kvinnor.Det måste emellertid påpekas att gruppvåldtäkt ärett mycket ovanligt brott. Av de ca 1,2 miljoner brottsom anmäldes till polisen var en och en halvpromille misstänkt våldtäkt eller försök till våldtäkt.Av de anmälda våldtäktsbrotten är, i sin tur, en ytterstliten del gruppvåldtäkter. () har gjort bedömningen att det under de tresenaste åren anmälts cirka tio fall . Av så fåfall är det mycket svårt att dra några säkra slutsatserom utvecklingen av brottsligheten eller eventuellabakomliggande faktorer. På grund av brottets allvaranser jag dock att det är mycket viktigt att noga dis-kutera vilka de faktiska möjligheterna är att minskadenna typ av brottslighet.Straffet för våldtäkt av normalgraden är fängelse ilägst två och högst medan straffet för grovvåldtäkt är fängelse i lägst fyra och högst tio år.Straffsatserna har beslutats med utgångspunkt frånhur allvarligt vi ser på sådana brott och för att marke-ra samhällets avståndstagande från dessa. Av interpellation framgår att hon tror attdet skulle vara ett effektivt medel för att elimineragruppvåldtäkterna att skärpa straffen. Detta antagandestöds varken av erfarenhet eller vetenskap. Att ytter-ligare skärpa straffen skulle med all sannolikhet inteha någon förebyggande effekt på denna typ av brottdär handlingen sällan är resultatet av att gärnings-mannen rationellt har övervägt risken att bli dömd tillfängelse i t.ex. tre respektive fyra år.Regeringen anser dock att det finns behov av entotal översyn av lagstiftningen om sexualbrott och hardärför tillsatt en utredning som skall göradetta. Terminologi och straffskala skall ses över föratt spegla dagens värderingar. Dessutom skall utred-ningen ta sig an några specifika frågor som har rele-vans för fråga. Utredningenskall t.ex. överväga om det nuvarande kravet på tvångoch våld för brottsrubriceringen våldtäkt bör tas bortoch om i stället bristen på samtycke skall vara avgö-rande för att bedöma en gärning som våldtäkt. Fram-för allt skall kommittén särskilt undersöka domstolar-nas straffmätning och bedömning av straffvärdet imål om sexualbrott och ge förslag till åtgärder omman anser att några sådana behövs. Utredningen skallvidare utreda om bestämmelserna om kränkandeuttalanden med sexuell anspelning är utformade på etttillfredsställande sätt.Ulla-Britt anser att det är slapphet somligger bakom det faktum att en liten del av de anmäl-da brotten leder till fällande dom. Detta är ett påstå-ende som helt saknar sakliggrund för. De som har kunskap om den här typen avbrott vet att utredningar av våldtäktsbrott i regel ärmycket komplicerade. I många av fallen saknas vitt-nen och teknisk eller medicinsk bevisning, och densom utsatts för en våldtäkt kan ibland av olika skälvara mindre villig att medverka i utredningen. Intesällan anmäls också brotten relativt efter attde begåtts och detta kan bidra till att ytterligare för-svåra möjligheterna att samla bevisning av sådanstyrka som krävs för åtal och fällande dom i en rätts-stat. vet vi att det finns möjligheter attgenom metodutveckling inom polis- och åklagar-myndigheterna förbättra och effektivisera förunder-sökningsförfarandet. Sådant utvecklingsarbete pågår,som jag nämnde, på regeringens initi-ativ. Regeringen har också avsatt medel för att vida-reutbilda polispersonal, åklagare och domare i frågorsom rör våld mot kvinnor.Ett omfattande arbete pågår också för att åstad-komma kortare handläggningstider inom rättsväsen-det. Detta är av stor betydelse, inte minst förbrottsoffren.Jag anser att en mycket viktig fråga när det gällermöjligheterna att förebygga sexualbrott är hur manskall minska risken för att dömda gärningsmän åter-faller i brott. Regeringen har gett Kriminalvårdssty-relsen i uppdrag att i samråd med Socialstyrelsenutreda vilka behandlingsmetoder som används förmän som dömts för våldsbrott mot kvinnor och före-slå eventuell utbyggnad. Medel har också avsatts föratt utvärdera vilka metoder som ger önskat resultat.Även mansjourer och andra organisationer som kankomma i kontakt med män i riskzonen för att begåvåldsbrott mot kvinnor utan att ha blivit dömda fördet, har fått medel för att utveckla sin förebyggandeverksamhet.Flera departement, däribland Justitiedepartemen-tet, förbereder i samarbete en rege-ringskonferens på . Kon-ferensen vänder sig till personer som arbetar medunga och till de unga själva och syftar till att skapaopinion för kvinnofrid och jämställdhet genom attbl.a. ge andra bilder av kärlek och sexualitet än densom unga människor ofta möter genom medier.Genom att på det övergripande sätt jag beskrivitsätta in åtgärder på flera plan och utifrån ett helhet-sperspektiv, tror jag att vi har förutsättningar för attförebygga och minska det våld mot kvinnor som bl.a.yttrar sig i gruppvåldtäkter.Anf. 20 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka justitie-minister för ett mycket seriöst ochgenomarbetat svar på min allvarliga fråga om grupp-våldtäkter.Gruppvåldtäkterna mot unga flickor hamnade un-der senare delen av 1998 i fokus i medierna för attlika snabbt försvinna. Efter att ha följt debatten omgruppvåldtäkter mot unga flickor och tagit del avdomar har jag blivit alltmer bekymrad, dels över attvåldtäkterna trots insatser tycks öka och bli råare,dels över att domarna tar så och att så få blirdömda. Vad är det som händer med anmälningarna?Om en flicka har konsumerat alkohol tycks hon varaett lovligt byte t.o.m. för gruppvåldtäkter, och om jagdå skall vara drastisk kan jag säga att djuren har ettstarkare rättsskydd, för ingen skulle säga att ett djurinte gjorde motstånd.Justitieminister tar mig i örat närjag använder ordet slapphet då det gäller skillnadenmellan anmälda brott, antalet domar och utdömdapåföljder. Ingen är gladare än jag om det är justitie-minister som har rätt i det här fallet.Då skall jag rätta mig i leden. Men jag blir som lek-man mörkrädd när jag läser dom den22 april 1997.Brottsförebyggande rådet går med på att antaletvåldtäktsfall med två eller flera misstänkta legat pårunt tio fall . Jag har fått mig tilldels samtliga hovrätts- och HD-domar där flera harvarit inblandade, och jag har bara fått åtta domar desenaste tio åren. Det handlar om en från hovrättmed tre ynglingar och en flicka, en från Hovrätten förNedre , två ynglingar, en från ,två ynglingar för våldtäkt på en 15-årig flicka ochytterligare en från med två gärningsmän.Sedan är det ett hopp . Då har viHovrätten över och , och sedan har viHovrätten för som också har domaroch har en dom.Det sista målet gällde den 22 april1997. Tre ynglingar dömdes i för sexuelltutnyttjande av en ung flicka till fängelse och sexmånader respektive skyddstillsyn samt fängelse sexmånader. Åklagaren överklagade till hovrätten ochyrkade ansvar för våldtäkt för en av ynglingarna ochsträngare straff för samtliga. Hovrätten ändrade tings-rättens dom och ogillade åtalet för sexuellt utnyttjan-de för samtliga samt våldtäkt för en av ynglingarna.Hovrätten ansåg inte att kvinnan, som var kraftigtberusad, befann sig i vanmakt eller annat hjälplösttillstånd. Riksåklagaren beslutade då att föra målet tillHögsta domstolen.Jag vet inte om justitieminister till fler domar. En intressant och viktig åtgärdhär som justitieministern redovisar är kriminaliseringav underlåtenhet att anmäla eller på annat sätt avslöjavåldtäkt eller annat grovt sexualbrott som är å färde.Då kvarstår min uppmaning till justitieministern attstärka lagstiftningen så att den som i grupp om minsttvå har samlag med tredje person skall dömas förgruppvåldtäkt. Det är ju faktiskt så att ett gäng iprincip kan ge sig på en person med psykiskt funk-tionshinder, en drogad tjej eller en tjej med kort kjoloch nästan få alibi för detta i stället för att kraven påsolidaritet skulle vara ännu högre mot den som ham-nat i underläge. En flicka som blir så skräckslagen atthon inte vågar göra motstånd kan få beskedet att honfår skylla sig själv.Fru talman! Min fråga till justitieminister blir därför: Hur kan man genom lagstiftningvända solidariteten till offret? Jag menar att alla somfinns med i en gruppvåldtäkt som gärningsman ellermedhjälpande vittne skall dömas. Det är det jag me-nar med att skärpa lagstiftningen, och inte att det skallvara längre strafftid.Anf. 21 TALMANNEN:Jag vill för säkerhets skull erinra om bestämmel-sen att vi här i kammaren inte får gå in på en diskus-sion om handläggningen av enskilda ärenden av dom-stol eller myndighet.Anf. 22 Justitieminister ():Fru talman! Det är en onekligen knepig fråga somUlla-Britt ställer till mig: Hur vänder manfolks solidaritet? Hur ändrar man deras känsla för vadsom är rätt och riktigt och vad de borde vara lojalamot? Jag tror inte att det är en paragraf i någon lagsom kan åstadkomma detta. Jag tror att det är viktigtatt vi ökar människors medvetenhet om vad våld ochandra övergrepp mot människor innebär och vad detfår för konsekvenser för den som blir utsatt. Att ökamänniskors insikt och kunskaper är sådant som jagtror leder till en ökad förmåga till medkänsla ochkanske solidaritet.Den senaste ändringen av lagstiftningen innebarju att vi ålägger den som är närvarande eller åser attdet begås ett grovt brott en skyldighet att avslöja dettabrott. Sedan har vi också regler om medverkan tillbrott. De som i grupp medverkar till en brottslighandling kan redan enligt de bestämmelser som vi hari dag bli dömda för brottet.