prot · GM0979 · 1999-04-14 00:00:00 — Men villkoren är desamma som de som funnitstidigare: Det gäller naturligtvis att hålla fast vid deförutsättningar vi har om utgiftstak, överskottsmåloch andra villkor som måste uppfyllas för att det överhuvud taget skall vara meningsfullt att diskuteraskattereformer för framtiden.Sedan kan det mycket väl handla om att Modera-terna vill ändra skatterna av helt andra skäl än detillväxt- och rättviseskäl och de fördelningspolitiskaskäl som vi socialdemokrater vill ha. Då har vi delademeningar och då kan vi konstatera det i stället för attbeskylla varandra för att inte ha några förslag.Jag vill gärna säga till att det ävenför Socialdemokraterna har varit en svår fråga och ettmycket tufft avgörande att föreslå de förändringarsom gjorts när det gäller högkostnadsskyddet. Till endel kunde vi möta det genom de förbättringar somsker för de allra sämst ställda pensionärerna genomytterligare ett pensionstillskott på . Jag harväldigt stor förståelse för att det är en svår avväg-ningsfråga där man måste hitta en balans hela tidenför att å ena sidan försöka få ned de kostnader somhar vuxit kraftigt på läkemedelsområdet och å andrasidan ha ett rimligt socialt skydd.Mats beskrev diskussionen om att skapa ettföretagsklimat i världsklass som att det i vårproposi-tionen inte tillkommer särskilt mycket på företagsom-rådet. Jag skulle kunna nöja mig med att säga attmycket av det som jag alldeles sade till BoLundgren naturligtvis också gäller som ett svar tillMats Odell.Mats hade svepande formuleringar om dehandikappade. Låt mig gärna redovisa att det i vår-propositionen finns ytterligare resurser om 240 miljo-ner kronor på handikappområdet, 190 miljo-ner och 60 miljoner 2002. Det finns förslagom personligt ombud för psykiskt funktionshindradeår 2000 som kostar ytterligare ett antal miljoner kro-nor.Jag tror att förutsättningarna för att kunna byggaut den sociala välfärden är starkt kopplade till våramöjligheter att klara vår ekonomi och den ekonomis-ka politiken och tillväxten . Jag tycker attdet finns anledning att påminna både ochBo Lundgren om att ofinansierade reformer ochskattesänkningar inte är något som den socialdemo-kratiska regeringen är intresserad av att diskutera.Lena Ek efterlyste konkreta förslag för småföreta-gen. Det finns många sådana konkreta förslag i vår-propositionen. Småföretagsdelegationens förslag ärpå väg att genomföras successivt. Det finns konkretaförslag om nya pengar för att stödja en kooperativföretagsutveckling. Det finns förslag om förbättradinformation om småföretagsamheten. Det görs nu iNäringsdepartementet en översyn av möjligheternatill statliga insatser på riskkapitalområdet. Självfalletkan småföretagen som andra företag utnyttja möjlig-heten att anställa långtidsarbetslösa med ett kraftigtsamhällsstöd och kraftiga skatterabatter. De kan ut-nyttja möjligheterna till en kompetensutveckling.Lena Ek tog också upp våra miljösatsningar. Påsamma sätt som påminde om kanman säga att det inte bara varit ett genombrott genomatt vi har redovisat de gröna nyckeltalen i vårproposi-tionen, utan det är ett genombrott också på så vis attvi har avsatt betydande resurser för ett stort antalinsatser som kommer att skydda vår miljö och bidratill att vi kan gå in i ett 2000-tal med en ekologiskomställning som ställer oerhört stora anspråk på oss.Vi har , som regeringen i ett tidigaresammanhang presenterat och som beslutatom, ett oerhört stort program för omställningen avSverige inom ramen för det hållbara . Dethandlar om miljardbelopp som sätts ut i den prak-tiska verkligheten. I vårpropositionen finns pengar istorleksordningen för markin-köp, i storleksordningen förmarksanering. Där finns 250 miljoner för miljöforsk-ning, 180 miljoner för biotopskydd och ytterligarenågra för andra insatser, bl.a.kalkning.Jag tror att vi kan se ett 2000-tal framför oss därmiljön kommer att kunna förbättras om vi kan fort-sätta på den inslagna vägen och kombinera de utom-ordentligt goda insatser som kommuner och mångaandra aktörer gör inom programmet för det hållbaraSverige.Till sist vill jag säga jag nu lämnat mitt uppdragsom chef för . har jag varit chef gör AMS och har haft glädjenatt under den tiden se en fantastisk utveckling påarbetsmarknaden. Arbetslösheten har sjunkit från 8 %till 6 ½ %, som den var i genomsnitt 1998. Den fortsätter att minska.Tillskottet av nya jobb totalt sett var 58 000 förraåret. Det var ett av våra allra bästa år sedan mycketlång tid tillbaka. Vi kan bara hitta något enstaka år på80-talet som var ett så fantastiskt bra sysselsätt-ningsår som 1998. Vi har goda utsikter även förkommande år för en bra arbetsmarknadsutveckling.Det gläder mig särskilt att det just är inom det privataområdet som de många nya jobben kommer ochframför hos de små och mindre företagen.Långtidsarbetslösheten har halverats. Långtidsar-betslösheten bland framför allt ungdomar har i detnärmaste raderats ut. 1994 fanns det över 40 000långtidsarbetslösa ungdomar. handlar det omnågra hundra som inte har kunnat erbjudas arbete,utbildning eller praktik. Det en fantastisk utvecklingsom skett under en mycket kort tid.Jag hoppas att vi i de fortsatta samtalen - jag villgärna mer samtala än debattera på det gammaldagssättet - skall kunna prata om vår vision om hur skall se ut, vår vision om hur jobben skall se utpå och hur det skall se ut i arbetslivet, vårskola, vård, omsorg och hur vi skall klara den ekolo-giska omställningen . Jag tycker att detär ett spännande perspektiv. Jag vill gärna hålla un-dan det pessimistiska perspektiv som ,och andra står för och där man sägeratt det inte går att genomföra programmen och attmålen inte går att uppfylla. Jag tycker att vi har storanledning att i stället på ett spännande sätt försöka taupp en diskussion om hur vi gemensamt kan nå må-len. Jag tror att politiken för svenska folket skullekännas mycket mer spänstig och framåtriktad om vilade lite grann åt sidan den rätt konventionella politi-kerjargongen och i stället försökte resonera om hur viskall kunna åstadkomma och skapa nya resurser, hurvi skall fördela resurserna och hur vi skall kunna göradet under hänsynstagande till den ekologiska omställ-ningen. Jag tror att det finns ett utrymme för ettmycket stort samförstånd, kanske inte alltid mellanalla partier eftersom vi har olika ideologiska utgångs-punkter. När jag träffar företagare och löntagare utepå fältet känner jag en oerhörd entusiasm och ettengagemang. Man tycker att vi som politiker måste taoss samman och föra ett gemensamt samtal som kange oss ett bättre 2000-tal än det 1990-tal som vi snartlägger bakom oss.Anf. 9 BO () replik:Fru talman! Jag deltar gärna i samtal om Sverigesframtid. Det som är viktigt är dock att de samtalensyftar någonstans och att de leder fram till någontingsom kan göra förutsättningarna för bättre iflera avseenden. Det är så att regeringen, innan BosseRingholm trädde in i den, under ett stort antal måna-der ägnat sig åt att föra det ena samtalet efter detandra. Jag tror att de flesta opartiska bedömare menaratt det har kommit väldigt lite ut av de samtalen, föratt uttrycka det milt. Men, gärna konkreta bra samtal.Jag skall börja med att säga att det självklart inteär fråga om några ofinansierade skattesänkningar. Deenda sådana som har genomförts under de senasteåren och som inte har finansierats är fastighetsskatte-sänkningarna och den tillfälliga reduktion som skallförlängas. Den socialdemokratiska regeringen harägnat sig åt ofinansierade skattesänkningar. Det varockså det som gjorde att avgick somfinansminister, dvs. de utfästelser som han upplevdeatt statsministern gav om ofinansierade skattesänk-ningar.Det är roligt att höra säga att hankänner igen lite grann debatten från iriksdagen. Om den debatten då hade fått fullt uttryck,om man hade lyssnat på oss, hade vi kanske sluppitväldigt mycket av dagens problem. kunde vi fortfarande hindra spekulationsbubblanfrån att blåsas upp. Då kunde vi ha sänkt marginal-skatterna och dämpat inflationen. Då kunde vi hagjort fastighetsspekulationerna omöjliga. Hade mandå vidtagit åtgärder hade varit i ettmycket bättre läge än vad det kom att bli till följd av80-talets spekulationer.Det socialdemokratiska problemet är att man harväldigt svårt att frigöra sig från det gamla. Man harlåsningar i industrisamhället, i det som byggdes uppinte så mycket som , det starka offentliga samhället som satte med-borgaren på undantag och politikern på piedestalen.Det är där problemet ligger. Globaliseringen, denökade rörligheten och det oberoende som framför alltkanske den unga generationen kräver står i bjärt kon-trast mot detta, och det skapar de problem vi ser imånga avseenden, inte minst kunskapsflykt och an-nat. Det kräver en förnyelse av och en förny-else politiken som innebär mindre politik men starka-re politik när det verkligen behövs gemensammaåtaganden. Den stora frågan är: Är socialdemokratinberedd att delta i sådana samtal, och kan det kommanågonting ur sådana samtal när man nu har valtVänsterpartiet och som partner parla-mentariskt? Det påverkar den ekonomiska politikenoch förutsättningarna.Jag är inte pessimistisk om möjligheter.Jag är pessimistisk om möjligheterna med den politiksom bedrivs . Det är faktiskt två och ett halvt årsedan regeringen började lägga fram prognoser sominnebar att man inte skulle klara sitt eget mål om enhalverad öppen arbetslöshet. Det har funnits gott omtid att vidta åtgärder. Det finns några marginella åt-gärder. Man kan ifrågasätta om åtgärderna för lång-tidsarbetslösa verkligen ger bra effekter eller om detbara innebär att en får ett jobb som någon annanskulle ha fått. Det är möjligt att det blir så. GAS ochRAS var inte så bra, som en del har sagt tidigare idebatten.Det som behövs är stora generella åtgärder somriver hindren. De åtgärderna lyser ju med sin frånva-ro. Det är desto märkligare som både själva i sina anföranden säger attvi moderater har haft rätt. Sänk skatten på arbete såblir det fler arbeten. Då har ju den höjda skatt påarbete som ni har genomfört slagit utjobb. Var finns då de finansierade skattesänkningarsom vi föreslår och gärna samtalar om? Jag kan juställa frågan konkret till när vi sesnästa vecka. Vi har lagt fram förslag, och vi kan läggafram dem igen, om finansierade skattesänkningar förnästa år på arbete för låg- och mellaninkomsttagareoch för företagande för att skapa förutsättningar förnya jobb. Är finansministern beredd att resonera omvåra förslag på skattesänkningar ?Anf. 10 Finansminister () replik:Fru talman! Det är naturligtvis lätt att ställa frågantill , som har varit skatteminister, om deskatter som man eventuellt sänkte verkligen var fi-nansierade. Han lämnade ju efter sig ett moras när detgäller den statliga ekonomin och den statliga bud-getverksamheten. Jag vill inte ägna tid åt historien.Jag konstaterar bara att leva och lära bör hänga ihoppå något sätt.Jag är naturligtvis oerhört intresserad av att vetaom har en finansiering av skattepoliti-ken och skatteförändringarna som inte tär på välfär-den. Det jag har sett har ju ofta handlat omsådana inskränkningar i den gemensamma välfärdenpå olika områden som inneburit att utsatta grupperhar fått betala för bättre ställda gruppers skattesänk-ningar.Jag skulle också vilja påminna omatt det finns ett stort antal pågående aktiviteterute i det svenska samhället som medverkar till attskapa många nya jobb. De har diskuterats och beslu-tats här i kammaren tidigare.Låt mig bara ta ett exempel där strängt taget helaSverige är engagerat. I varje län diskuterar arbets-marknadens parter, företag, fackliga organisationer,kommuner, landsting, länsstyrelser och politiker justnu de s.k. regionala tillväxtavtalen. I många län harde satt i gång en oerhörd offensiv för att skapa nyajobb och möta framtiden. Jag tycker att det är spän-nande om vi kan mötas i en diskussion om hur justtillväxten skall kunna se ut i hela på 2000-talet.Anf. 11 BO () replik:Fru talman! Låt mig klara ut det förgångna. Underden tid som jag hade ansvaret för skattefrågorna iregeringen sänktes skatterna netto med ungefär 5miljarder. Det är bedömning. Vi kankanske hålla oss till den. genomförde rege-ringen ett stort antal besparingar på utgiftssidan föratt inleda den budgetsanering som sedan har fullföljtspå skattesidan - knappt visserligen, men ändå - avSocialdemokraterna.Den största enskilda besparingen under den bor-gerliga regeringens tid var de förändringar av ränte-bidragssystemet till boende som jag själv som stats-råd hade ansvar för att lägga fram för den här kamma-ren. Den frågan kan vi därmed lämna därhän. Jagtänker inte heller ta upp diskussionen om 80-talsspekulationer och annat. Låt oss lämna den bakomoss och se framåt i stället.Den stora frågan är ju just om det behövs skatte-sänkningar eller inte. Behövs det andra åtgärder ellerinte för att få fram jobben. Vi har kommit så långt nuefter valet att vi är överens om att vi borde sänkaskatten på arbete. Dessutom borde vi sänka skattenför de människor som har det svårt. Skatterna är såhöga att deras oberoende hotas. Så långt har vi kom-mit.Men då säger - och då är vi till-baka i traditionalismen - att om man sänker skattenhotas ju välfärden. Vad är välfärd? Vad är det somhotas? har världens högsta skatter. Vi har världens högsta skatter, och ändåhar vi inte världens bästa välfärd. Vi har problem isjukvården, äldreomsorgen och skolan. Vi har pro-blem med att hantera vårt yttre och inre försvar ochrättstryggheten. Det är någonting som inte stämmer.Människorna är lurade. Politiken har tagit för sig såmånga uppgifter att den inte klarar dem. Det har hu-vudsakligen skett på socialdemokratiskt initiativ. Detär detta vi måste bort ifrån.Vi skall självfallet se till att ta hand om de männi-skor som behöver vårt gemensamma stöd. Det vardärför vi moderater avvisade Socialdemokraternasneddragning av stödet till handikappade och försäm-ringen för änkorna. De kan inte kompenseras medskattesänkningar. Men för den som arbetar kan mankompensera besparingar genom att sänka skatten imotsvarande eller större mån, vilket vi föreslår, ge-nom att spara på sådant som inte påverkar hushållensförutsättningar och ekonomi.Framför allt gäller det för oss att koncentrera po-litiken på det som verkligen måste lösas politiskt såatt det fungerar. Men misslyckandet gäller ju bådeskatterna och välfärden i den traditionella meningen.Vi har världens högsta skatter och ändå stora pro-blem. Det visar ju att det är grundläggande systemfelsom måste rättas till i första hand.Det är därför vi kritiserar den här förslaget ommaxtaxa. säger att detta skall varafördelningspolitiskt riktigt. Inte ens en socialdemo-krat i valrörelsen har väl varit med om annat än attdet är rätt besvärligt att försvara någonting som inne-bär att höginkomsttagare tjänar allra mest på att mangår ned till en enhetlig taxa. Jag kan se det problemet.Det finns ekonomiska skäl, minskade marginaleffek-ter, som talar för en enhetstaxa.Men det viktiga för låg- och medelinkomsttagarnaär att den generella skatten sänks så att de inte behö-ver vara beroende av subventionerna. Då kan de väljaandra alternativ i barnomsorgen och få ett inflytande.Maxtaxa är ytterligare ett utslag för det gamla ochförgångna inom socialdemokratin som Vänstern sä-kert stöttar med all kraft. Men är liteambivalenta och känner tveksamhet, liksom de bor-gerliga partierna. Det är där problemet ligger, och detär därför frågorna kvarstår.Vi har två avgörande stora problem i ekonomin,och det finns mycket annat att diskutera i framtiden.Det ena är jobben. Det gäller arbetsmarknadsregle-ringar, och det gäller skatter. Det andra är människor-nas oberoende. Det handlar om att skapa förutsätt-ningar för att de skall kunna försörja sig på sina egnaarbetsinkomster. Då kvarstår frågorna till BosseRingholm.Givet att vi kan få fram de finansieringar som jaghar efterlyst i varje skattesamtal , är finansmi-nistern då beredd att sänka skatten påföretagande och arbete för de nya jobben och för skall kunna leva på sin lön?Anf. 12 Finansminister () replik:Fru talman! Den här debatten och det här samtaletskall ju inte bara klargöra våra ståndpunkter utanockså de skillnader som finns mellan partierna. Jagtycker att är utomordentligt tydlig närdet gäller vilka skillnader som finns mellan den mo-derata och den socialdemokratiska politiken.För Socialdemokraterna, som vill bygga ut välfär-den på olika områden, är det orimligt att tänka sig attgenomföra skattesänkningar som för det första inte ärfinansierade, som det för det andra inte finns ekono-miska förutsättningar för, vilket egent-ligen inte diskuterar, och som för det tredje, i denmån de skall finansieras, skall finansieras genomytterligare revor i välfärden.Bo Lundgrens och förslag är ju attlåta de sjuka betala skattesänkningar genom fler ka-rensdagar. Man vill låta dem som kan få ta del aven bättre skola, en bättre utbyggd sjukvård, en bättreutbyggd hemtjänst och en bättre utbyggd äldreomsorgbetala. Att hela det arbetet skall stanna av eller stop-pas upp därför att kommuner och landsting skall fåmindre pengar till sitt förfogande är moderaternasförslag till finansiering av en skattereform. Där har vihelt enkelt olika uppfattningar, . Visocialdemokrater vill inte låta de sjuka, barnen, deäldre, skolan och alla andra väsentliga välfärdsområ-den betala en sådan skattesänkning.Bo Lundgren säger att han somskatteminister sänkte ett antal skatter. Alla sänkningarvar ofinansierade. Allt var ofinansierat. Det tillhör nuhistorien. Det behöver vi inte träta om. Det är belagtså att vi kan lämna det därhän.Jag ser framför mig ett 2000-tal där vi kan läggafast en ekonomisk kurs som kan hålla fram-över med låg inflation, låg ränta, goda villkor förbyggandet, som börjar komma i gång, och godavillkor för en expansion på arbetsmarknaden medmånga nya jobb. Då kan vi naturligtvis diskutera bådegrundfrågan, hur denna tillväxt skall åstadkommas,och nästa fråga, nämligen hur vi sedan skall fördelaresultatet av den tillväxt som vi alla hoppas få seunder åren framöver.Det skall finnas ett stort utrymme för samförståndoch samtal partierna och olika parter emellan. Mendet finns skillnader i de grundläggande synsättenmellan Socialdemokraterna och omvilken gemensam välfärd som vi skall svara för isamhället. Det handlar om hur den gemensammasektorn skall utformas när det gäller barnomsorg,maxtaxa och mycket annat.Då kan vi konstatera att det finns en viss grund förgemensamt hanterande, och därefter skiljer sig vårauppfattningar åt. Det tycker jag kanske inte är någotkonstigt i en politisk demokrati.Men jag tror att vi skall anstränga oss så långt detgår att tillsammans med företag, fackliga organisatio-ner och allt annat försöka avgöra hur stor den gemen-samma spelplanen kan vara för den framtida tillväx-ten.Anf. 13 () replik:Herr talman! Om det är högerpolitik att gå emotatt gamla, sjuka och handikappade skall slippa attdrabbas av nedskärningar så uthärdar vi det epitetet.Om det är högerpolitik att inte låta sig imponeras aven biståndsnivå på , skammens gräns, så ut-härdar vi också det.Sedan vill jag gärna säga att jag uppskattade Bos-se lågmälda fina samtalston. Jag hoppasockså att vi kan fortsätta en dialog. Men den dialogenmåste ju också leda fram till svåra beslut. BosseRingholm sade , som AMS-general, att rege-ringen har satt mycket tuffa mål och att om man skallklara dem krävs det exceptionella åtgärder. Vilkaexceptionella åtgärder är detta? Kommer de att kunnanås i samförstånd med alla partier?Skattesamtalen skall fortsätta. Det är bra. TrorBosse verkligen att skattepolitiken kan nåsi konsensus mellan samtliga i representera-de partier och ideologier? Är det inte så att skattepo-litiken bara är det fysiska utflödet av just olika ideo-logiers sätt att vilja forma samhället - hur stort detpersonliga ansvarstagandet skall vara, hur stort sta-tens ansvar skall vara? Finns det inte här en motsätt-ning? Måste man inte någonstans våga fatta beslut?Det skall bli intressant att höra vilka åtgärder det härär.Bosse sade något som förvånade migmycket. Han sade: Som AMS-general har jag sett enmycket bra utveckling. Även framöver ser det bra ut.Jag visar här inför kammarens ledamöter upp ettdokument. Jag vill gärna att senaretill protokollet vidimerar sin egen namnteckning i detdokumentet: , den 26 februari 1999.Jag läser några rubriker: Arbetsmarknaden under1999 - försvagad industrikonjunktur, dämpad tillväxt.Sysselsättningsökningen avtar. Fortsatt hög arbets-löshet. Ökad polarisering.Herr talman! Vem är det som är dysterkvist? Ärdet jag eller är det ? Det skulle varaintressant att få en kommentar till den stora diskre-pansen mellan den nya rollen och den gamla. KarinPilsäter sade att man får ta finansplanen dit mankommer. Ja, men kan man springa från ett dokumentdär bläcket knappt har hunnit torka? Vilken bild ärdet, , som gäller? Vilka åtgärder ärdet?Tror inte att det kommer att be-hövas strukturella åtgärder? Kan vi vara överens omatt den svenska massarbetslösheten inte är konjunktu-rell? Vi kan inte vänta på att konjunkturen ytterligare,som , skall lösa problemen åt oss. Är detinte så att man måste ta tag i lönebildningen, arbets-marknadens funktionssätt, med ganska svåra instru-ment? Vi måste lägga patienten på operationsbordet,annars hamnar den ju till slut på obduktionsbordet.Vi måste alltså göra någonting, det går inte attprata sig fram. Det krävs beslut. Vilka strukturellareformer tror leder till både tillväxtoch rättvisa? Det tycker jag skulle vara ett bra sätt attkomma in, från det allmänna välvilliga talet om sam-tal och samförstånd, till den business som vi faktisktgemensamt måste ta oss an för att få i arbeteigen.Anf. 14 Finansminister () replik:Herr talman! 1998 var ett exceptionellt gott år påarbetsmarknaden - 58 000 nya jobb, en sänkt arbets-löshet från till . Det året kan bara överträf-fas av något enstaka år i tidigare ekonomisk historiaunder efterkrigstiden. Det är mot den bakgrundensom korrekt citerar Arbetsmarknadssty-relsens anslagsunderlag till regeringen. Bedömningendär är densamma som regeringen gör i vårpropositio-nen, nämligen att 1999 också kommer att bli ettmycket gott år, om än inte lika starkt på arbetsmark-naden som 1998. Därför sätts det in ett antal olikaförslag till åtgärder i vårpropositionen.Vi har naturligtvis all anledning att se hur kon-junkturutvecklingen kommer att se ut tiden framöver.Det handlar om att på arbetsmarknaden måste manbedriva både konjunkturpolitik och strukturpolitik.Det handlar om att både kunna parera det som händerinternationellt konjunkturmässigt och det vi kankomma överens om när det gäller strukturförändring-ar på vår egen arbetsmarknad.Det är i det sammanhanget man skall se närings-politiken och hela den ekonomiska politikens stöd försysselsättningsutvecklingen. Skattepolitiken är ocksåen bit av det här. Jag ger gärna rätt i säkerligen kommer till en punkt i skattesamtalendär det handlar om ideologiska skillnader mellanpartier och synsätt som också måste få slå igenom.Det går naturligtvis inte att hitta en utsuddad komp-romissartad lösning om man kan se vartskattepolitiken skall leda någonstans.För socialdemokraterna som parti är värnandet omde grupper som har farit illa under de senaste årenoerhört viktigt. Därför måste naturligtvis skattepoliti-ken ha en mycket tydlig fördelningspolitisk profil förframtiden. Men det är lika viktigt att skattepolitikenockså har en tillväxtpolitisk profil eftersom det äroerhört viktigt - som jag har sagt i många samman-hang de här - att tillväxt och rättvisa inteses som varandras fiender utan som ett samverkandepar.Jag vill i sammanhanget också gärna säga att närvi talar om 2000-talets näringsliv och arbetsmarknadhandlar det ju om att vi när det gäller industrin ochnäringslivet står inför en oerhört stor kunskapsutma-ning. Alla länder i jobbar med det tema somvi jobbar med, nämligen att man måste kompetens-höja arbetskraften ordentligt.