prot · GM0979 · 1999-04-14 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1998/99:79Onsdagen den 14 aprilKl. 9.00 - 17.15Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckorProtokoll1998/99:79--------------------------------------------------------------------------------1 § Bordläggningsdebatt med anledning avvårpropositionenAnmäldes proposition 1998/99:1001999 års ekonomiska vårpropositionFinansministern överlämnade ekonomis-ka vårproposition 1998/99:100.Anf. 1 Finansminister ():Fru talman! Ärade ledamöter och åhörare! Jag haröverlämnat vårpropositionen till riksdag ochfru talman. Låt mig först säga att det är en stor ära förmig att vara i denna kammare. Det är med stor tillför-sikt som jag presenterar den politik som kommer attleda in , även om jag inte kan ta åtmig äran av att ha varit den främsta arkitekten bakomde förslag som regeringen förelägger riksdagen.Den främsta arkitekten har varit det svenska folket.Medborgarna gav regering och riksdag ett tydligtmandat i valet . skall ta steget in i nästasekel med fler jobb, större rättvisa och ett vidgatsamarbete. Vårpropositionen vilar på detta uppdrag.Efter ett decennium i djup ekonomisk kris kanSverige möta framtiden i en ekonomisk styrkeposi-tion. Detta har gjorts möjligt av många människorsuppoffringar under budgetsaneringen. Inför 2000-talet är överskotten stora och statsskulden sjunkande.Utgiftstaken skall hållas. Överskotten skall vara 2 %av BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel. Rege-ringen räknar med att den offentliga sektorn vid man-datperiodens slut kommer att ha lika stora tillgångarsom skulder. Nettoskulden amorteras bort.Inför 2000-talet är tillväxten hög och inflationenlåg. Regeringen gör bedömningen att tillväxten under2000-talets första år kommer att ligga mellan 2 och3 %, och inflationen kommer att vara låg. Därmedsäkras välfärden, som utrymme skapas förökade reallöner och bättre hushållsekonomi.Inför 2000-talet ökar sysselsättningen och arbets-lösheten faller. Ökade investeringar i ett livskraftigtnäringsliv lägger grunden för nya jobb. Nya resurserkan tillföras vår gemensamma välfärd.På denna stabila grund kan jag presenteraåtgärder på en rad områden. Jag vill gärna ta tillfälleti akt att tacka och för ettgott samarbete under arbetet med att ta fram vårpro-positionen och hoppas för egen del också på ett gottsamarbete för framtiden.Förslagen tar sin utgångspunkt i att sunda offent-liga finanser och stabila priser är en förutsättning förhög tillväxt och stigande sysselsättning. På fem avgö-rande områden vill jag att skall utvecklas.För det första: Arbetslösheten skall betvingas.Målet är att den öppna arbetslösheten skall nå 4 %under år 2000. skall av den arbetsförabefolkningen vara i sysselsättning. Full sysselsättningär den svenska arbetarrörelsens viktigaste mål. Politi-ken inriktas nu på att skapa möjligheter för att denkraftiga ökningen av antalet jobb skall fortsätta ocharbetslösheten minska utan att inflationen tar fart.Arbetmarknadspolitiken blir än mer inriktad på attstärka de arbetslösas kompetens och effektivt paraihop lediga platser med arbetssökande. En kraftfulltsänkt skatt riktas till de arbetsgivare som anställerlångtidsarbetslösa.För det andra: skall vara en ledande kun-skaps- och forskningsnation. För att långsiktigt klaraen hög tillväxt krävs att alla ges ökade förutsättningaratt delta på en arbetsmarknad med mycket högt ställ-da kunskapskrav. Det kräver fortsatta satsningar pådet livslånga lärandet. Vi vill steg för steg införa enallmän förskola. Skolans kvaliteter skall förbättras.Lärarna får bättre möjligheter till vidareutbildning,och satsningarna på IT i skolan fortsätter. Utbyggnaden av högskolan fortsätter,och grundforskningen stärks. Vi avsätter resurser förkompetensutveckling i arbetslivet.För det tredje: Skolan, vården och omsorgen skallförbättras. I takt med att statsfinanserna förbättratshar vi socialdemokrater steg för steg höjt nivån påstatsbidragen till kommuner och landsting, men detbehövs mer för att säkerställa en god kvalitet i välfär-dens kärna. Kommuner och landsting tillförs ytterli-gare , 2 miljarder 2001och 3 miljarder . Ökade resurser avsätts för attförbättra situationen för psykiskt funktionshindradeoch handikappade.För det fjärde: Rättvisan skall stärkas i Sverige.Barnbidraget och studiebidraget höjs till 950 kr.Maxtaxa inom barnomsorgen skall införas stegvis.Arbetet med att motverka löneskillnader på grund avkön stärks. Biståndet höjs till av bruttonatio-nalinkomsten 2002.För det femte: skall byggas ekologiskthållbart. Vår generation får inte vältra över vare sigen stor ekonomisk skuld eller en växande miljöskuldpå våra barn och barnbarn. Anslagen för marksane-ring, kalkning och biotopskydd förstärks. Markinkö-pen skall öka kraftigt. Ekologiska nyckeltal kan nuför första gången presenteras i en vårproposition.Det är med stor glädje och stolthet som jag somsocialdemokratisk finansminister nu kan konstateraatt vi med denna vårproposition kan uppfylla de val-löften vi gav i valet 1998.1. Sysselsättningen kan öka och utbildningen kanbyggas ut.2. Fler människor kan anställas i vården, skolan ochomsorgen.3. Vi kan betala av på statsskulden.4. Vi kan införa en maxtaxa i barnomsorgen.5. Vi kan höja barnbidraget.6. Vi har redan därtill höjt pensionerna och ökatbostadstillägget.Fru talman! Låt mig lyfta blicken från vårbudge-ten och säga några ord om min vision av hur Sverigeskall bli ett ekonomiskt föregångsland. När jag be-traktat det politiska skeendet i har det oftaslagit mig att många målar upp en bild av att det finnsen motsättning mellan tillväxt och rättvisa. Min erfa-renhet säger mig något annat. Tillväxt och rättvisa gårhand i hand. Då resurserna ökar kan fler dela dem.Det är på den grunden som regeringen vill, i samar-bete med andra partier, utforma en skattereform undermandatperioden. Genom skattesänkningar vill vi ökarättvisan i samhället och förbättra förutsättningarnaför tillväxt.Vi vill minska skatten för löntagarna genom attbl.a. minska den belastning på ekonomin som ege-navgifterna innebär. Skattesänkningar skall samtidigtstärka tillväxten och bidra till målet att nå full syssel-sättning och ekologisk hållbarhet. Vi är beredda attvidta strategiska åtgärder för att underlätta investe-ringar och stärka svensk företagsamhet.Men skattesänkningar får aldrig genomföras så attvi riskerar överskotten i de offentliga finanserna ellerden långsiktiga finansieringen av vården, skolan ochomsorgen.I dag ser vi inget större utrymme för skattesänk-ningar , men om den ekonomiska ut-vecklingen skulle bli sådan att det blir ekonomisktmöjligt att genomföra skattesänkningar redan nästa årär vi beredda att återkomma till med för-slag i höstens budget.Sverige behöver ökat samförstånd. Vårt land ärför litet för stora konflikter. Årtiondena som följdeefter saknar motstycke i svenskhistoria. Full sysselsättning kunde förenas med högtillväxt och stabila statsfinanser. Dessa årtiondenpräglades av ett mycket gott samarbetsklimat. Ar-betsgivare och arbetstagare, industri och lantbruk, deanställda inom den gemensamma sektorn, inom ut-bildningsväsendet och inom företagen samt de poli-tiska beslutsfattarna samverkade för bästa.Detta gav resultat, och resultaten var goda.Sverige står nu inför ett nytt årtusende. En av defrämsta lärdomarna är att samverkanmedverkar till att skapa ett gott samhälle. Vi har nuen historisk chans att återupprätta det goda samar-betsklimatet. En politik för ökad tillväxt måste for-muleras i aktivt samarbete med näringslivet. Det storanyföretagandet skall understödjas. De små företagensutveckling avgör möjligheten att nå målen om syssel-sättning och arbetslöshet. De stora och många gångervärldsledande företag som finns i skall ha braförutsättningar att växa i . Vi har ett ömsesi-digt ansvar för utveckling.Jag vill därför ha ett öppet samtal och ett brettsamarbete mellan politik, svenskt näringsliv ocharbetsmarknadens parter. Gemensamt kan vi skapanationella strategier som stärker både företagen ochsvensk framtid. Det är mitt mål att skall tasteget in i ett 2000-tal där vi i samverkan kan uträttamer för varandra än om vi motverkar varandra. Tack!(Applåder)Anf. 2 BO ():Fru talman! Låt mig först hälsa till . Jag ser fram emot mångahårda, sakliga debatter - i olika oppositions- ochregeringsställningar, förhoppningsvis.Det var intressant att höra talaom som lyckliga decennier. Det ärlite grann av en avbön från den SSU-ordförande somi slutet av 60-talet och bidrog till attskapa det klimat som försäm-rade förutsättningarna för . Är det en avbönockså i politiskt avseende är det desto bättre. Riskenär möjligen stor att det inte är på det viset.I februari 1990 avgick som soci-aldemokratisk finansminister. Han insåg att 80-talspolitiken ledde mot den avgrund som så mångabittert fick erfara . I förrgår avgickErik som socialdemokratisk finansministerefter konflikter med statsministern och den övrigaregeringen om den ekonomiska politiken. Det visar iblixtbelysning att parlamentariskastrategi, att bygga politiken på en vänsterallians, står istrid med den ekonomiska politik behöver.Vårpropositionen är ett besvikelsens dokument förden som hade några förväntningar. De optimistiskatillväxtantagandena från måste nu reviderasned väsentligt, och inga åtgärder för att vända ut-vecklingen finns. En halv miljon människor är fortfa-rande arbetslösa, och inga åtgärder för att riva hind-ren för nya jobb föreslås. Det finns inte ett ord omföretagsflytt och kunskapsflykt och inga åtgärder föratt vända den utvecklingen. Den personliga trygghe-ten urholkas genom att bidragsberoendet växer, ochdet finns inga förslag om skattesänkningar för att ökamänniskornas frihet och oberoende. Trots att Sverigehar världens högsta skatter står regeringen och dessstödpartier fast vid försämringarna för de handikap-pade och för änkorna. Kort sagt: Regeringen förmårinte genomföra den nödvändiga förnyelsen och mo-derniseringen av Sverige.Fru talman! Den utlösande faktorn bakom fi-nansministerns avgång i förrgår var oenighet omvilket utrymme det kunde finnas för ofinansieradeskattesänkningar. kan vi se varför så upprörd. När man rensat statsbudgetens saldoför tillfälliga åtgärder räknar regeringen med att detinnevarande år blir ett underskott i statens budget pådrygt . Även om det blir en för-bättring är det fortfarande underskott efteravräkning av tillfälliga åtgärder åren 2001 och 2002.Lössläpptheten med utgiftsökningar före valet vi-sar sig . Man har också knaprat så mycket på bud-geteringsmarginalerna att utgiftstaken och nästaår kan komma att överskridas. Trots att regeringenföreslår besparingar på 7-8 miljarder är marginalernaså små som 1 miljard och 3 miljarder ,och det finns ingen beräkning av vad den förtidaavvecklingen av kostar - för att bara ta enytterligare utgiftsökning.Det behövs visserligen skattesänkningar ,men de måste vara fullt finansierade. Och man kaninte ta i anspråk överskott förrän de faktiskt finns.Fru talman! Målet om öppen arbetslöshetnästa år har devalverats till ett riktmärke. Mansäger dock i vårpropositionen att om det behövs ärman beredd att föreslå åtgärder för att öka sysselsätt-ningen och minska arbetslösheten så att man kan nådetta mål som blivit ett riktmärke. gör man,vilket var och en kan läsa, bedömningen att den öpp-na arbetslösheten blir - väsentligt övermålet/riktmärket. Men man föreslår inga åtgärder!Man har sagt att om man riskerar att överskrida måletskall man föreslå åtgärder, men ändå finns det ingaåtgärder.Om man nu vet att man kan vidta åtgärder för attöka sysselsättningen och minska arbetslösheten, ock-så av det skälet att människor mår dåligt och att ar-betslöshetens kostnader är höga för alla, varför görman då ingenting? Man sätter upp ett mål, man sägeratt för att uppnå målet skall man vidta åtgärder, mankonstaterar att man inte når målet - men man föreslåringa åtgärder! Var finns åtgärderna, finansministern?Vad är ni beredda att göra för att klara målet? Detfinns ingenting i vårpropositionen.Man kan dessutom titta på vad regeringen skriverom följderna av högskattepolitiken:"Marginaleffekterna drabbar särskilt hårt utsattagrupper i samhället. De gör att människor inte nämn-värt kan påverka sina ekonomiska förhållanden ge-nom att arbeta mer och öka sina inkomster. "Det är bra att socialdemokraterna nu erkänner vadvi moderater hävdat . Men varför dröjerman då med de nödvändiga skattesänkningarna? Detvore bra om man lade fram förslag om skattesänk-ningar för vanliga löntagare , fullt finansiera-de skattesänkningar. Ni beskriver ju själva vilka ef-fekter högskattepolitiken får - särskilt för utsattagrupper, särskilt för dem som har låga och normalainkomster. Ändå gör ni ingenting! Varför, finansmi-nistern, lägger ni inte fram några förslag?Det finns, det skall sägas, en del förslag i vårpro-positionen. Men de går i fel riktning. , dettredje och i den period vi nu skall diskuteraur budgetsynpunkt, föreslås det inya offentliga utgifter och ungefär 1 miljard i skatte-sänkningar. Men det är egentligen ingen skattesänk-ning; det är en utebliven beräknad skattehöjning ge-nom höjda taxeringsvärden. I realiteten är det baraoffentliga utgiftsökningar netto.Det är inte bara fel i sak att öka de offentliga ut-gifterna ytterligare; det handlar också om vilka ef-fekter själva förslagen får. Maxtaxa - vad innebär detegentligen? Att ha en enhetstaxa som minskar margi-naleffekterna är nödvändigt och viktigt; så långt kanvi vara överens. Men att tvinga på kommunerna reg-ler som ytterligare ökar subventioneringen av en formav barnomsorg till priset av högre skatter än vad detannars skulle behöva vara innebär att kommunernaskostnader ökar. Det innebär också att människornasvalfrihet urholkas. De flesta människor kommer medde stora subventionerna och fortsatt höga skatternainte att ha möjlighet att välja någonting annat än justdet staten vill erbjuda dem, det staten vill prioritera.Det ligger säkert i intresse att fåden fortsatta socialiseringen av familjer och individeri Sverige.Det är också intressant att notera, när man ser påde gröna nyckeltal som redovisas, att 80-talet varett mycket framgångsrikt decennium när det gällde attminska framför allt luftföroreningar. ,det decennium då kärnkraften introducerades, kundevi minska förbrukningen av fossila bränslen. Vi kun-de införa rening. Vi fick dramatiska förbättringar avmiljösituationen. Men vilken slutsats drar man avdetta när vi nu står inför energipolitiska beslut? Jo, attvi skall förtidsavveckla kärnkraftsreaktorer som harbidragit till att förbättra miljön. Det är intressant attstudera de nyckeltal som finns. De visar att man inte,vare sig av statsfinansiella skäl eller av miljöskäl,skall genomföra den förtida avveckling som riksda-gen har beslutat.Fru talman! Det går att skapa förutsättningar förväsentligt fler jobb, för att vända företags- och kun-skapsflytten, för att minska bidragsberoendet, för attge medborgarna valuta för sina skattepengar, för att taansvar för dem som verkligen behöver vårt gemen-samma stöd. Det kräver inte mer än politisk vilja ochförmåga, men den finns inte. Det blockeras också avregeringens tillväxtfientliga stödpartier. För GöranPersson är uppbenbarligen makten viktigare än job-ben, tillväxten och välståndet.Om två veckor kommer vi moderater att läggafram konkreta förslag om en annan politik, som syftartill en förnyelse och modernisering av , ettSverige som är berett att gå in med framtidstro i detnya millenniet. Det är en politik som river hindren förtillväxt och nya jobb och som vänder företagsflytten,en politik som prioriterar kunskapen i skola och hög-skola och som gör det lönt att skaffa sig och vidmakt-hålla kunskaper och kompetens, en politik som gördet möjligt för människor att kunna försörja sig påsina egna arbetsinkomster, en politik som innebär attdet som måste lösas gemensamt också skall fungeraväl.Låt mig avslutningsvis ställa två viktiga frågor tillden nye finansministern: När ni nu säger att ni missarmålet för arbetslösheten och säger att ni ärberedda att vidta åtgärder undrar jag varför ni inteföreslår några åtgärder. Vilka åtgärder skulle ni varaberedda att vidta?Den andra frågan är: När ni nu så vältaligt beskri-ver effekterna av högskattepolitiken för de vanligamänniskor vars oberoende minskar, varför är ni inteberedda att lägga fram förslag om skattesänkningarför vanliga löntagare i kombination med deskattesänkningar som också kan ge oss de nya job-ben?(Applåder)Anf. 3 ():Fru talman! Jag skall också börja med att hälsaden nye finansministern välkommen.Jag skulle också vilja sända en liten hälsning tillErik . Jag vet inte om han tittar på eller lyss-nar till den här debatten. När man avgår får man alltidhöra de vänliga orden, var det någon som sade. Jagskall väl inte vara översvallande vänlig, men jag villändå säga att det lite grann är en känsla av nostalginär de ganska tuffa förhandlingar som vi hade medErik nu är över. Det var ibland ganska hårdamotsättningar. Men det fanns också tillfällen då ErikÅsbrink och stod tillsammans, exem-pelvis när det handlade om kostnaderna för försvaret.Det var inte alltid så att vi var oense med . Med all respekt för måste mansäga att hade han intagit en ståndpunkt höll han ben-hårt och rakt fast vid den.Jag har fått ganska många brev och telefonsamtaloch jag vet att har fått ännu fler. Deflesta handlar om högkostnadsskyddet. Det som togskruv allra mest kom från en äldre dam, ,från min egen hemstad . Hon skrev så här,jag hoppas att hon ursäktar att jag läser ur brevet:Sover du gott om nätterna? Omsorgen om de äldreoch svaga spräckte du genom att höja kostnaden förmedicinen. Hur kunde du gå med på något liknande?Du såg ganska nöjd ut också. Men det är väl behag-ligt att sitta så nära makten.Det kändes ganska jobbigt att läsa det här. Menjag tror att det är representativt för en hel del reaktio-ner. Stora delar av den svenska allmänheten uppleverinte bara mig utan oss på detta sätt.Jag skall försöka från denna talarstol att lite grannbesvara varför vi är med på den här överenskommel-sen, inräknat högkostnadsskyddet, och att vi tar detfulla ansvaret för denna helhet, även om vi naturligt-vis är kritiska mot delar av denna totala kompromiss.Jag skall börja med att säga att det är ganska av-görande att Vänstern finns med i majoriteten och iöverenskommelsen. Det är viktigt, framför allt pågrund av de stora framtidsfrågorna. Vi behöver dra-matiska, strukturella förändringar av den svenskaekonomin och det svenska samhället. Det handlar omsådana saker som arbetstiderna. Vi behöver en ar-betstidsreform i som fördelar arbetstidernajämnare. Vi behöver en näringspolitik som bidrar tillatt ställa om ekonomin i miljövänlig riktning.Det är ganska stora, dramatiska och bitvis smärt-samma förändringar, som t.ex. den skatteväxling somvi i de tre partierna är överens om att vi skall ha. Detär inga enkla lösningar, men det är någonting som ärnödvändigt för framtiden. Det är nödvändigt attVänstern är med för att klara återvändandet till denfulla sysselsättningen. Det är nödvändigt att Vänsternär med för att upprätthålla den internationella solida-riteten och för att klara biståndsmålet.Om vi överlämnar regeringsmakten till modera-terna och de borgerliga får vi ett återvändande i rikt-ning mot det gamla klassamhället. för-söker framställa sig som framtidens man, men det ärhelt enkelt tvärtom. Det ni vill ha är en återgång tilldet gamla klassamhället.Det kanske viktigaste i denna vårproposition ärnaturligtvis sysselsättningen, sysselsättningsmålet ocharbetslöshetsmålet. Det är jättetufft att klara dem,men vi måste klara dem. Det har pågått en långvarigdebatt, framför allt mellan arbetarrörelsen och deborgerliga, men också inom arbetarrörelsen om sys-selsättningspolitiken, avvägningen mellan sysselsätt-ningspolitik och andra mål för den ekonomiska poli-tiken.Vi konstaterar i betänkandet att det är av centralbetydelse för sysselsättningspolitiken att vi har ensund ekonomi, låga räntor och låg inflation. Vi äralltså helt överens om att det är av central betydelse.Men det måste också vara så att vi har råd att arbeta,som en gång uttryckte det. Vi väns-terpartister anser i likhet med den socialdemokratiskapartikongressen att de nödvändigamålen för budget och räntor ändå måste underordnasden fulla sysselsättningen. Det är helt avgörande.Det har utvecklats något slags dogmatism i fråganom att amortera på statsskulden. Visst är det bra attamortera på statsskulden och få ned de offentligaskulderna och räntekostnaderna. Men det måste alltidske en avvägning. Man skall amortera enbart så längeräntan på statsskulden är högre än den samhällseko-nomiska avkastningen på det man använder pengarnatill.Jag skall ge ett exempel, nämligen det som kallasför kompetensutveckling. Vi är glada för att det nublir ett genomslag för ett genomtänkt program förkompetensutveckling. Jag är övertygad om att rättutformade kommer de investeringarna i utbildning attsamhällsekonomiskt sett ge mycket större avkastningän vad räntan är på statsskulden. Då skall man inteamortera för mycket.Det får inte hända att en generation till stor delhåller på att permanentas utanför arbetsmarknaden.Då är det ännu viktigare att se till att de människornakommer i arbete och att deras kunskaper utvecklasoch används.Vi har, med viss experthjälp, försökt att räkna litegrann på hur många jobb som kan skapas genom attt.ex. lyfta från amorteringar tilloffensiva åtgärder för fler jobb. Om 10 miljarderflyttas kan det handla om 15 000 jobb. Om vi t.ex.använder 60 miljarder på det sätt som vi diskuterar ibetänkandet, kan det handla om ungefär 100 000jobb.Vi har med glädje noterat statsministerns uttalan-de om att det kan komma ett utrymme år2000. Vi kanske tror att det är lite mycket med 15-20miljarder i skattesänkningar. Det kommer inte attfinnas riktigt så mycket utrymme. Men det går ändåatt med siffran 10 miljarder säga att det finns en be-tydligt större sannolikhet att vi går mot ett uppfyllan-de av sysselsättningsmålet.Bo Lundgren drar sin gamla vals om tillväxtfient-ligheten. Jag vill med stor kraft instämma med fi-nansministern i det han har sagt upprepade gångerfrån denna talarstol, nämligen att det inte finns någonmotsättning mellan tillväxt och rättvisa. Det är tvärt-om så - och det brukar vi nämna i våra motioner - attdet finns en produktiv rättvisa. Vi har försökt atträkna på vad förslagen i propositionen betyder för enbarnfamilj. En kan tjäna 20 000 och en kantjäna 11 000 , och de har två barn under 16år. Det handlar om, inräknat högkostnadsskyddet ochvissa ökade kostnader för mediciner, i storleksord-ningen plus i köpkraft för familjen. Det kom-mer att leda till ökad efterfrågan och därmed en sti-mulans för sysselsättningen.Om pengarna däremot används på det sätt BoLundgren vill, dvs. ta bort värnskatten och ta bortförmögenhetsskatten, ges stora skattesänkningar tillde grupper som inte använder sina pengar till efter-frågan och köpkraft. De lägger pengarna på hög. Detär därför det är i grunden sant som finansministernsäger, nämligen att det finns ett samband, ett beroen-deförhållande, mellan tillväxt och rättvisa.I propositionen finns fördelningsanalyser. Det po-sitiva är att det har visat sig att det är de somligger i botten bland inkomstgrupperna som relativtsett gynnas mest av förslagen. I sammanhanget ärfrågan om studiemedel viktigt. En grupp som harhamnat illa är just den studerande ungdomen. Kvin-nor kommer något bättre ut jämfört med män tackvare dessa förslag - det är inte så stor skillnad, ochborde nog ha varit större - räknat på real disponibelinkomst och procentuell förändring. Det finns natur-ligtvis mer att göra.Jag skulle försöka förklara för brevskriverskanvarför vi har ställt upp på uppgörelsen. Det är klart attbeslutet om högkostnadsskyddet var det allra tuffaste.Jag har läst motionfrån om årets ekonomi. Den handlade omutgiftstaket . Jag kunde konstatera att krist-demokraterna föreslog 8 miljarder kronorlägre utgiftstak på ekonomiskt stöd till sjuka ochhandikappade. Det är mångdub-belt mer än den besparing som högkostnadsskyddetgäller.Hur skall de klara hem detta?