prot · GM0946 · 1999-01-28 00:00:00 — Det är judessutom en ganska byråkratisk modell för hur manskall jobba tillsammans, med den försökslag som harstyrt FINSAM-verksamheten.Det vi nu gör tills försöksverksamheten när detgäller SOCSAM är slut, är att pröva en tredje part såatt även får jobba efter den här för-sökslagstiftningen. Dessutom har vi alla FRISAM-försöken för att komma så långt det går med detta nyaarbetssätt där samverkan är den förenande punkten.19 § Svar på interpellation 1998/99:70 omfunktionshindrade barnAnf. 146 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vil-ka åtgärder jag ämnar vidta för att ge funktionshind-rade barn rätt till det stöd som är nödvändigt för att deutifrån sina förutsättningar och behov skall kunnautvecklas på lika villkor som andra barn. I interpella-tionen har jag även fått frågan om vilka åtgärder jagplanerar med anledning av en rapport från utredning-en om bemötande av personer med funktionshinder.Det är viktigt att familjer med barn som har funk-tionshinder verkligen får det stöd de behöver. En avstödformerna är personlig assistans som är av avgö-rande betydelse för många familjer med svårt funk-tionshindrade barn. Jag beklagar om det uppstått enoro kring barns rätt att få personlig assistans i sam-band med att de senaste allmänna råden utfärdats avRiksförsäkringsverket.Precis som påpekar är det förtidigt att säga vilken effekt råden kommer att få ipraktiken. Skulle det visa sig att barns möjligheter atterhålla personlig assistans försämras avser regeringenatt återkomma i frågan.Den andra frågan i interpellationen gäller vilka åt-gärder jag planerat utifrån resultatet av rapportenArbetsförhållanden och attityder - professionellasmöten med personer med funktionshinder. Rapportenhar tagits fram av utredningen om bemötande avpersoner med funktionshinder.Gunilla Tjernberg tar upp den del i rapporten somhandlar om personalens bild av funktionshindradepersoners situation och förhållande till myndigheter.Enligt rapporten kan svaren på frågorna inge oro;en slutsats som också drar. I rap-porten ställs frågan om svaren tyder på negativa atti-tyder från vissa anställdas sida gentemot personermed funktionshinder, eller om det kan ligga andraorsaker bakom svaren.Att så många av försäkringskassornas anställdasvarat att samhällets resurser är tillräckliga på det härområdet kan naturligtvis tolkas på olika sätt.Jag instämmer i påpekande attdet är viktigt hur lagar och regler är utformade och attde politiska ställningstaganden som ligger till grundför dessa redovisas. Detta har stor betydelse för per-sonalens attityder i mötet med personer med funk-tionshinder.Den rapport som berörs i interpellationen är en avflera rapporter från utredningen om bemötande avpersoner med funktionshinder. I vår kommer utred-ningen att presentera sitt betänkande med analys ochförslag till åtgärder. Jag vill inte föregripa utredning-ens förslag och efterföljande beredning.Avslutningsvis vill jag påminna om de uttalandeninom handikappområdet som finns i regeringsförkla-ringen och som också visar regeringens strategi förområdet:Människor med funktionshinder skall ha godamöjligheter till delaktighet. Lagstiftningen skall skär-pas för att förhindra diskriminering av funktionshind-rade på arbetsmarknaden och i resten av samhället.Tillgängligheten till offentliga lokaler och kollektiv-trafik skall förbättras. Avgifterna och reglerna inomäldre- och handikappomsorgen skall ses över ochsocialtjänstlagen förändras för att garantera att allahar pengar till personliga behov.Anf. 147 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka socialmi-nistern för svaret på min interpellation om personligassistans till barn.Livet för en familj med ett funktionshindrat barnhandlar ju ofta om en kamp för att klara vardagen.Många gånger handlar det om att, vid sidan av ettförvärvsarbete, klara de insatser som barnets handi-kapp kräver.Barnet kan behöva hjälp med att klä på sig, hjälpmed att gå på toaletten, hjälp med att äta. Barnet kanbehöva daglig fysisk träning och extra hjälp medläxläsning på grund av att barnet ofta behöver mer tidför inlärning eftersom handikappet kan göra det svårtatt hinna med skolarbetet.Till arbetet att försöka få det dagliga livet att flytakommer ett tidskrävande och mödosamt arbete medatt skriftligen - behövs det - ochmuntligen kräva att kommun och försäkringskassauppfyller sina lagstadgade åtaganden gentemot bar-net.Många föräldrar vittnar om att det först är genomanhörigföreningar som de fått korrekt information omvilket stöd deras barn är berättigade till. Därefter kanett antal expertutlåtanden krävas för att fastställavilka hjälpmedel och hur omfattande stöd som famil-jen och barnet behöver.Familjen skall också i minsta detalj beskriva hurbarnets behov ser ut, hur barnet reagerar i olika situa-tioner, något som är både tidskrävande och mångagånger smärtsamt.Fru talman! Till detta kommer att det råder oklar-heter om vilken instans som ansvarar för vad och somgör att föräldrar tvingas att bollas mellan olika hand-läggare och därmed tvingas lägga fram sin sak gångpå gång.Bengt utredning hade haft kontakt medett hundratal människor med funktionshinder. De harberättat om hur svårt det är för dem att få den hjälp debehöver från samhället. Utredningen har fått brev ochtelefonsamtal och dessutom gjort en rad intervjuer,och dessa ger en tydlig bild av att människor känneratt de inte blir tagna på allvar. Jag läser innantill: Dekänner sig dåligt bemötta, överkörda och ifrågasatta.Utredningen har kommit fram till att de för att intefalla mellan stolarna måste driva sina egna ärendenoch även överklaga alltfler beslut, därför att myndig-heterna först säger nej. De flesta tycker också att dethar blivit svårare att få hjälp.Fru talman! Vad gäller Bemötandeutredningenmenar jag att det är oroväckande att vi möjligen är påväg in i ett samhälle där bemötande av och attitydertill funktionshindrade har förändrats i negativ rikt-ning. De långa handläggningstiderna och de problemsom lyfter fram visar att detpå vissa håll krävs en grundlig attitydförändring gen-temot funktionshindrade.Socialministern säger sig vara ovillig att föregripautredningens betänkande med analys och förslag tillåtgärder, och jag kan acceptera det. Det är bra om dennu får göra sitt arbete och sedan får lägga fram sittresultat. Jag vill ändock i den här interpellationsde-batten lyfta fram angelägenheten av att denna frågainte skall hamna i långbänk. Den är alltför oroväck-ande, och utvecklingen har inte gynnat de berördafamiljerna och barnen. Denna fråga bör få högstaprioritet vad gäller tid och förslag till åtgärder med entydlig strategi.Jag skall återkomma när det gäller de åtgärdersom socialministern ämnar vidta vad gäller att det serut som om barn med funktionshinder har alltsvårare att få den hjälp och det stöd som de har rätttill och behöver.Anf. 148 Socialminister ():Fru talman! Låt mig kommentera något av detsom nu tagit upp. Jag tror att videlar uppfattningen att alla människor skall enkelt,utan onödig byråkrati och med ett bemötande sombygger på respekt få del av sina rättigheter. När detgäller viss del av stödet, exempelvis assistansersätt-ning, förutsätter stödet en samhällelig prövning. Detinnebär att mot varandra står i praktiken rätten tillstöd och skyldigheten för myndighet att pröva rele-vansen i en ansökan.Jag tror att detta är ett mer filosofiskt problem.Det måste alltid finnas en sorts prövning, och varjeprövning kan av den människa som begär att få ut sinrätt upplevas som kränkande.Men det viktiga är ju att de politiskt ansvariga in-stanserna, för vår del riksdag, regering och de statligamyndigheterna och för kommunernas och landsting-ens del de kommunala förvaltningarna, arbetar meto-diskt för att förkorta behandlingstider och för attmänniskor som begär att få sin rätt eller vill ha sinrätt prövad bemöts med respekt.Hela det här problemkomplexet tas upp i BengtLindqvists utredning. Den första rapport som harlämnats innehåller en svidande kritik av hur männi-skor bemöts. Vi vet om att utred-ning kommer att lämna en slutrapport med ett antalförslag till åtgärder. Jag ser fram emot att få ta emotdenna rapport och att, som påpe-kar, skyndsamt se till att vi kan föra förslagen tillriksdagen.Anf. 149 ():Fru talman! Det gläder mig att socialministern nutydligt visar och säger att det här är någonting somskall prioriteras och att det är ett arbete som skynd-samt skall komma i gång när förslagen kommer.Den f.d. socialministern skrevden i ett svar till en kristdemokratpå en fråga som gällde samma område att hon ansågdet viktigt att barn med omfattande funktionshinderfår sina behov av personlig assistans tillgodoseddaoch att hon avsåg att noga följa utvecklingen i dettaavseende och, om det visade sig behövas, återkommai frågan.Det har gått sedan det svaret komfrån en socialminister, och vi har fått enhel del alarmerande signaler om utvecklingen. Dettaborde leda till att regeringen mera tydligt måste talaom vad man avser att vidta för åtgärder. Jag tror attdet är väldigt viktigt att regeringen visar handling ien så här viktig fråga, som rör många barn och fa-miljer. Socialministern och jag är ju överens om attdet är viktigt att de här barnen och familjerna får denhjälp och det stöd som de behöver.Inte med ett ord nämner socialministern den rap-port som lagtfram. Den lämnades till medierna . Den rap-porten borde ligga till grund för att regeringen meraoffensivt än vad svaret på min interpellation andasskulle se över vilka åtgärder som måste vidtas. Rap-porten visar på oacceptabelt långa handläggningstiderför beslut om vårdbidrag och assistansersättning tillfamiljer med funktionshindrade barn. Låt mig ge ettexempel från mitt hemlän . Den somöverklagar ett beslut till länsrätten kan tvingas väntahela 36 månader på det definitiva beslutet.Sådana handläggningstider innebär att familjersom redan tidigare lever under hård press tvingasfortsätta att leva i ovisshet, . Degenomsnittliga handläggningstiderna i landet är ävende oacceptabelt långa: enligt Handikappombudsman-nen 16 månader för vårdbidragsärenden och 17 må-nader för ärenden som gäller assistansersättningen.Låt oss inte tvista om månader, men vi kan konstateraatt det är långa handläggningstider. Detta får konsek-venser för de enskilda familjerna. Stöd och hjälp somfamiljen troligtvis har rätt till får maninte vid just den tidpunkt när barnet och familjenbehöver det.Jag tycker att det här är alarmerande, och jag me-nar att regeringen inte kan vältra över detta på deenskilda, utan regeringen och socialministern har ettansvar för att gå igenom vad detta beror på och hurdet ser ut ute i landet.Riksdagens revisorer har uppmärksammat att detär stora regionala skillnader i försäkringskassornashandläggningstider av olika typer av ärenden. Det härborde, fru talman, enligt min mening föranledas endjupare kartläggning av orsakerna till den regionalaobalansen. Här skulle man kanske också behöva tittapå länsrättens tillämpning av prioriteringsprinciperna.Jag återkommer.Anf. 150 Socialminister ():Fru talman! pekar på , och det är på ett sättbra att hon gör det, eftersom hon därmed också pekarpå hur svårt det är att föra debatten med bred kun-skap.Jag vill minnas att Handikappombudsmannensrapport handlade om 277 fall av överklaganden. Detvar fråga om ärenden som gått till rättslig prövning.Samtliga dessa fall var mycket komplicerade ochhade därför tagit att bereda på försäkrings-kassorna. Det är sannolikt också förklaringen till attde tog extremt i rätten.Jag kommenterade redan då Handikappombuds-mannens rapport genom att säga att det är oacceptablahandläggningstider i rätten, och just de fallen hadetagit mycket också i första prövningen. Mendet säger ingenting om de genomsnittliga handlägg-ningstiderna. De är dessbättre tre . Dettar alltså inte alls 17, 24 eller 36 månader att få be-sked - i genomsnitt.Vi har gjort en undersökning tillsammans medSocialstyrelsen om hur handläggningstiderna är. Mankan konstatera att de överlag är ganska goda, dvs.man får besked inom rimlig tid. Det allvarliga är defall som är komplicerade och då man tvingas gå tillrätten för att få dem prövade. Då tar det alldeles förlång tid, och där måste vi diskutera vilka åtgärder vikan vidta.Men det är som sagt var ett exempel på att maninte bara får gå på larmrapporterna utan skapa en bredkunskap och se över hur det fungerar i sin helhet. Detär ju därför vi har tillsatt utredningen, som leds avBengt . Jag tror att det är klokt att avvaktahans förslag till åtgärder innan vi fattar beslut i riks-dagen, just för att se till så att man väger sammanolika faktorer med varandra och skapar sig en korrektbild av hur läget ser ut. Dessbättre är Handikappom-budsmannens rapport bara en larmrapport om en delav de problem vi har. För resten, när det gäller hand-läggningstider, är läget faktiskt ganska gott.Anf. 151 ():Fru talman! Jag är överens med socialministernom att vi skall lägga samman olika rapporter ochutifrån det gå vidare i arbetet för att förbättra för barnmed funktionshinder och deras familjer. Det är jusjälvklart så. Det betyder att vi också skall ta till ossoch analysera de olika rapporter som kommer. Det ärklart att när kommer meden rapport är det också någonting som skall ligga medi analysen.Sedan vet vi att det finns svåra gränsdragningarute i kommunerna mellan vilka familjer som kommu-nen respektive har ett ansvar för,och därom finns det en viss tvist mellan de här tvåmyndigheterna vid olika frågor. Jag har själv mött ettantal av de familjer som har hamnat så att säga mel-lan dessa stolar. Den här frågan är det alltså oerhörtviktigt att vi kommer till rätta med just för att kunnastödja och hjälpa barn med funktionshinder och derasfamiljer.Slutligen vill jag göra en kommentar om det utta-lande som finns inom handikappområdet i regerings-förklaringen, fru talman. Det är lovvärt att visa på enambition som jag självfallet ställer mig bakom. Vadjag vill uppmärksamma är att ord måste följas avhandling. Ett exempel kan vara att Kommun Aktuelltoch har gjort en un-dersökning som visar att av skolorna i under-sökningen användes som vallokaler. Detta har vikunnat ta del av i en ny tidning här. Men många rö-relsehindrade kunde inte komma in i vallokalen pågrund av funktionshinder. Detta är en demokratifråga.Det finns mycket att göra på det här området somvi måste ta till oss. Man skall i sammanhanget ocksåta allvarligt på de rapporter som kommer och verkli-gen visa att man vill komma till rätta med det härsamt visa det i konkreta åtgärder. Mycket av det tyck-er jag att jag inte fick i interpellationssvaret, social-ministern, men vi får återkomma till den här diskus-sionen, hoppas jag.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på interpellation 1998/99:71 ommärkning av tobaksprodukterAnf. 152 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vilkainitiativ regeringen tänker ta gentemot EU, i sambandmed att nya direktiv om märkning av tobaksprodukterskall läggas fram av i början avnästa år, i syfte att den felaktiga varningstexten"orsakar cancer" på svenskt snus skall kunna tas bort.I EG-direktivet av före-skrivs en anpassning av medlemsstaternas lagar ochandra författningar beträffande märkning av tobaks-varor (89/662/EG, ändrat /41/EEG). Enligt direktivet skall det på alla rökfriatobaksvaror finnas en särskild varningstext: "orsakarcancer". Direktivet bygger på undersökningar genom-förda av ett välrenommerat institut som har studeratbl.a. amerikanskt och indiskt snus. Snus är förbjudetinom EU, men har ett undantag i det s.k.anslutningsfördraget. EU-direktivet antogs 1989, dvs.innan blev medlem. har följ-aktligen i sina föreskrifter (SOSFS 1994:9, Var-ningstexter och innehållsdeklaration på tobaksvarorsamt begränsning av tjärhalten i cigaretter) föreskrivitatt konsumentförpackningar med snus, portions- ochtuggtobak skall förutom en allmän varning ha var-ningstexten "orsakar cancer" i enlighet med vad somföreskrivs i direktivet.Flera mindre svenska undersökningar har genom-förts på svenskt snus där man inte har kunnat påvisanågot signifikant samband mellan snus och cancer.Studierna har dock inte kunnat utesluta ett sådantsamband. har bedömt att hälsorisker-na med snus med stor sannolikhet är mindre än derisker som är förenade med rökning. Mot bakgrundav det nikotinberoende som snusning innebär och demisstankar som trots allt finns om risker för cancer,hjärt- och kärlsjukdom och andra negativa hälsoef-fekter är det uppenbart att ingen tobaksanvändningalls är att föredra framför snusning. Många rökareupplever att snusning kan vara ett alternativ till ciga-retter när de försöker sluta röka. Detta bör dock vägasmot att snusning med åtföljande nikotinberoende kanvara en väg till tobaksrökning. Det är väsentligt attkonstatera att det finns många skäl till försiktig-het i inställningen till snusning. Snus innehåller can-cerframkallande ämnen.EU-kommissionen har prioriterat tobak som folk-hälsofråga. den 12 november1998 informerades medlemsstaterna om att kommis-sionen avser att revidera och uppdatera direktivet omvarningstexter och innehållsdeklarationer. Kommis-sionär nämnde bl.a. frågan om varningstexter-nas innehåll samt frågan om sänkning av tjär- ochnikotinhalter. Jag kan nämna att företrädare för Sve-rige till kommissionen framfört att svensk forskninginte kan belägga påståendet att svenskt snus orsakarcancer. I det sammanhanget har det uttryckts önske-mål om att formuleringen av varningstexterna försnus ses över i samband med omarbetningen av var-ningstexterna.Varningstexten för snus har alltså mot denna bak-grund olyckligtvis formulerats på ett sätt som svenskastudier gjorda på svenskt snus inte kan belägga. Detär enligt min uppfattning angeläget att det nya direk-tivet får en utformning som inte strider mot otvetydi-ga och oberoende forskningsresultat. Om det behövsbör i EU verka för att direktivet ändras ochfår en utformning som stämmer överens med forsk-ningsrönen.Anf. 153 ():Fru talman! Jag ber att få tacka socialministerLars för ett uttömmande svar. Jag noterarockså med tillfredsställelse att socialministern och jagär överens i sakfrågan, dvs. att varningstexten påsvenskt snus, "orsakar cancer", är felaktig och bör tasbort.Jag vill kommentera några saker i socialminis-terns svar. säger att flera mindresvenska undersökningar har genomförts på svensktsnus, och att man inte har kunnat påvisa något signi-fikant samband mellan snus och cancer. Varför sägerhan signifikant, om med det menas statistiskt säker-ställt? Poängen med undersökningen, som jag ser det,är att det inte kan påvisas något samband över huvudtaget. Snus ger inte en ökad cancerrisk alls, enligtundersökningarna.Sedan kallar socialministern undersökningarna för"mindre". Det tror jag att de som har gjort undersök-ningarna inte skulle hålla med om. Den ena har sombas 2,6 miljoner människor i ochSödra sjukvårdsdistriktet . I dessa regionerhittade man 605 cancerfall. Efter ett bortfall på unge-fär av olika anledningar undersöktes 545 fall.Någon ökad cancerrisk kunde inte konstateras, vilketman däremot kunde göra bland rökare och alkohol-konsumenter. Den andra stora undersökningen hadesom bas befolkningen i de fyra nordliga länen . Där hittades och undersöktes 410 fall av mun-cancer. Ingen förhöjd risk för muncancer kunde kon-stateras bland snusare jämfört med risken hos icke-snusare. Däremot kunde man konstatera också i denhär undersökningen en förhöjd risk för muncancerbland rökare, och i synnerhet bland alkoholkonsu-menter.Det är nog en felaktig etikett att kalla dessa under-sökningar för mindre undersökningar. I själva verketär de de mest omfattande undersökningar om sam-bandet mellan snus och muncancer som över huvudtaget har gjorts.Socialministern gör sedan några uttalanden avmer tobakspolitisk karaktär, som inte har direkt medsakfrågan om varningstext att göra. Jag kan hålla medom att ingen tobaksanvändning alls vore det bästa.Det är ingen hälsoprodukt. Men använder mångamänniskor tobak. Då kan vi vara överens om att snusär bättre än rökning. Att socialministern då framhålleri svaret att snus innehåller cancerframkallande ämnenär en nedvärdering av snuset. Det är mycket somtyvärr innehåller cancerframkallande ämnen, t.o.m.vissa livsmedel. Frågan är om vi får i oss dessa äm-nen i sådan mängd att de är hälsofarliga.De stora svenska undersökningarna har visat attsnuset inte ger cancer. Det har t.o.m. gjorts djurförsökdär man med hjälp av snus och snusextrakt har för-sökt att provocera fram tumörer - men det har integått. Vi kan vara överens om att snus inte ger cancer.Därför måste den felaktiga varningstexten tas bort.Jag vill återkomma till själva sakfrågan i min in-terpellation. Vilka initiativ tänker regeringen ta gen-temot EU i syfte att den felaktiga varningstexten"Orsakar cancer" på svenskt snus skall tas bort? Soci-alministern säger i sitt svar att har uppmärk-sammat kommissionen på de svenska undersökning-arna. Det är bra. Socialministern säger också att det ärangeläget att det nya direktivet utformas så att detinte strider mot otvetydiga och oberoende forsknings-resultat. Socialministern säger sedan att om det be-hövs får agera. Han menar att om direktivetstrider mot forskningsresultaten bör agera.Det låter lite passivt i mina öron. Det kan leda tillrisken att det läggs fram ett förslag som det sedan blirsvårt att ändra på.Kan socialministern lova att regeringkommer att agera på ett kraftfullt sätt under förbere-delsearbetet med det nya direktivet, så att risken mi-nimeras för att ett förslag som innehåller varnings-texten "Orsakar cancer" läggs fram?Anf. 154 Socialminister ():Fru talman! Först några allmänna synpunkter påfrågeställningen.Det är viktigt att de varningstexter som finns påtobaksvaror är korrekta, inte minst därför att vi sätteren statlig myndighets namn intill texten. Det står"Orsakar cancer" med information från Socialstyrel-sen.När vi använder namn, skall vivara medvetna om att uppgiften skall vara korrekt ochinte kunna ifrågasättas vetenskapligt. Detta är pro-blemet med den text som finns på svenskt snus i dag.Med detta konstaterande får vi inte dra slutsatsenatt snus skulle vara ofarligt, att det inte innehållercancerframkallande ämnen - det gör det ju - och attdet inte skulle finnas något samband mellan snus ochtobaksrökning.Jag är själv användare av snus - faktiskt som ettförsök att komma ifrån tobaksrökning. Jag är ett ex-empel på att snus faktiskt kan fungera om man villsluta röka. För mig har det uppenbart inneburit etthälsomässigt framsteg. Men jag möter också ungamänniskor som börjar med snus och som därmedriskerar att gå över till tobaksrökning.Jag vill inte förenkla problemställningen. Jag öns-kar mig inte beslut om åtgärder som kan tolkas somatt vi anser att snus skulle vara ofarligt. Däremot är viöverens om att den text som finns på snusför-packningen inte är korrekt.Regeringen kommer att vidta åtgärder. Det har re-dan tagits kontakter i förberedelsearbetet när det gäl-ler att anta nya direktiv. Vi kommer att följa arbetet.Det har skett på tjänstemannanivå. När det ärdags att diskutera detta på ministernivå kommer vi attta initiativ till att ändra texten - om det förslag somdå kommer fram inte skulle ligga i linje med det viönskar oss.Anf. 155 ():Fru talman! Socialministern och jag är ganskaöverens. All märkning, både på livsmedel och tobak,måste från konsumentens synvinkel vara riktig. Därär vi inte överens.Har socialministern någon information om närdetta kan åtgärdas?Anf. 156 Socialminister ():Fru talman! De informationer jag har pekar på attett förslag som skulle kunna tillgodose våra syn-punkter är på väg. Jag har inte fått något säkert be-sked om att förslaget ligger i vår riktning. Men detfinns tillräckligt mycket positiva signaler att en änd-ring är på väg där man tar hänsyn till våra invänd-ningar. Det skulle innebära att det blir en text somkan accepteras ur vetenskaplig synvinkel.Avsikten är att de nya direktiven skall beslutasinom det närmaste halvåret.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på interpellation 1998/99:73 om elö-verkänslighetAnf.