prot · GM0942 · 1999-01-20 00:00:00 — Det är därför som vi moderatervill sänka skatten så att man kan leva på sin lön. Detär därför som vi vill göra det lättare att anställa. Detär därför vi ökar valfriheten, så att fler kan välja sinsjukvård, sin skola och sin äldre omsorg, men ocksåsin arbetsgivare. Det är därför vi föreslår konkretapraktiska beslut. Vi pratar inte bara - vi agerar.Moderat politik är egentligen väldigt enkel. Vistår på människors sida och vill ge dem makt ochinflytande över sina egna och sina närmastes liv. Viär nämligen övertygade om att det ger ett bättre ochtryggare för alla.Anf. 47 ():Fru talman! har välfärden ur-holkats. Detta kan man mäta på olika sätt. Man serdet i en hög arbetslöshet. Man ser det i att alltflermänniskor tvingas leva allt längre på socialbidrag, påatt stora grupper ställs utanför de generella välfärds-systemen och på att omsorgen för äldre uppvisar storabrister i kvaliteten. Man kan också se det i att sopp-köken återfinns i och att gruppen bostadslösahar ökat . Det finns en nyfattigdom somväxer i Sverige.Det är i denna miljö - det vill jag säga efter ChrisHeisters inlägg - som moderata kommunpolitikeragerar på ett sätt som drabbar handikappade, socialtutslagna, arbetslösa och ungdomar. Jag refererar nutill , där det finns en moderatleddledning och där det moderata finanskommunalrådetCarl säger att staden inte har råd medallting. Det innebär att man i den moderatstyrdakommunen tydligen inte har råd medfattiga, handikappade, arbetslösa och ungdomar. Viser hur man sänker skatterna - moderat politik - påett sådant sätt att det drabbar just boendeservice somriktar sig till handikappade och åtgärder som riktarsig till arbetslösa och ungdomar. Moderat politik harinte råd med fattiga. Det är också en recension av denmoderata politiken.För är det i stället en prioriteraduppgift att återskapa och återställa den generellavälfärden. Den skall vara offentligt styrd, och denskall vara offentligt finansierad. Det är en välfärdsom bygger på en solidarisk socialpolitik och som taralla i samhället med sig. Det innebär att vi avvisarindividuella försäkringslösningar som man måstekombinera med någon form av fattigvårdspolitik ellerpolitik av välgörenhetskaraktär för dem som intesjälva förmår eller kan ordna sin försörjning underperioder av sjukdom eller arbetslöshet eller av andraskäl.Grunden för denna generella välfärdspolitik ärmänniskors möjlighet och rätt att arbeta. Det är en avpolitikens viktigaste uppgifter att skapa förutsättning-ar för detta, men vi kan inte stanna bara vid det. Dethandlar också om att skapa system som bär för män-niskor då de av olika anledningar intekan finnas på arbetsmarknaden. Det kan handla omsådana saker som att man blir förälder. Då måste vihitta de lösningar som bär för människor, och de skallvara offentligt finansierade så att de kan omfatta alla.Det krävs också aktiva åtgärder för att klara demsom inte direkt kan eller förmår återgå till arbets-marknaden och som behöver rehabiliteringsinsatsereller andra åtgärder. talar jag om grupper somaldrig hörs i den politiska debatten - grupper som harmarginaliserats till tystnad.Den politiska prioriteringen för stora delar av 90-talet har varit att skapa en ekonomi i balans. Vi menaratt det nu är dags att skapa ett samhälle i balans, däralla människor ges möjlighet att leva ett gott liv medtillgång till sjukvård, barnomsorg och äldreomsorg avhög kvalitet - detta oavsett inkomst eller social status.Så är inte fallet . Många barn till arbetslösatvingas lämna sin barnomsorgsplats när mamma ellerpappa blir arbetslös. De tvingas lämna sin barngruppoch sina kompisar, och de förstår sällan varför. Ur ettbarnperspektiv är det viktigt att se till att alla barn harrätt till barnomsorg om de så önskar - om föräldrarnaönskar det.Stora grupper tvingas leva allt längre på socialbi-drag. För vissa grupper har socialbidragen blivit per-manent försörjning. Som konsekvens av detta harutbetalningen av socialbidrag ökat från 6 miljarder1990 till 12 miljarder . Det här är också ett re-sultat av 90-talets åtstramningspolitik. Det finns storagrupper som har betalat den åtstramningspolitikenmed sin välfärd och också med sin möjlighet till enrimlig försörjning. Stora grupper av ungdomar ochnyanlända flyktingar får ingen plats på arbetsmarkna-den och kommer därför heller inte in i våra generellaförsäkringssystem. De tvingas leva på marginalen. Detvingas söka socialbidrag.Det finns andra områden där 90-talets åtstram-ningspolitik har urholkat välfärden. Så sent som imåndags kunde vi läsa om att få äldreboenden klararkvaliteten i vården. Man pratar om missförhållanden,brister och övergrepp. Detta redovisades i en rapportfrån i , som hade tittat påäldreboende i . Man angav personalbristsom största orsak. Man är helt enkelt underbemannad.Det finns exempel på äldre som tvingas gå tillsängs på grund av persona-lens tidsbrist. På ett sjukhem fick de gamla stanna isängen . Det är orimliga villkorför våra äldre.Enligt min mening är detta ett resultat av att såmånga tvingas lämna sina viktiga och riktiga jobb ioffentlig sektor och tvingas ut i arbetslöshet underperioder av hård ekonomisk åtstramning.En rad funktionshindrade och andra biståndssö-kande nekas ibland sina självklara rättigheter. Detfinns kommuner som inte verkställer länsrättens do-mar om rätt till bistånd - inte för att man allmäntobstruerar, utan för att man anser sig sakna ekono-miska resurser. Andra kommuner uppvisar orimligahandläggningstider när det gäller olika ansökningarom bistånd. I värsta fall handlar det om tider upp tillett år.Denna verklighet gör att det är dags att mobiliseraför att återskapa och utveckla en generell välfärdspo-litik. Vi menar att det är möjligt. Men då gäller detockså att avsätta resurser. Kommuner och landstinghar, och kommer att få, pengar. Frågan är om deträcker. Skall vi kunna garantera en rimlig kvalitett.ex. i äldreomsorgen och skapa möjlighet för kom-muner och landsting att återställa personal för attminska underbemanningen och utbrändheten blandpersonalen kan det komma att behövas mer statligapengar. Det är också nödvändigt att slopa det skatte-stopp som ligger på kommuner och landsting. Detinnebär att staten tar en del om kommuner och lands-ting höjer skatten för att kunna finansiera sina verk-samheter.Vi måste också börja diskutera om det krävs stat-liga normer för att t.ex. garantera en lägsta nivå avbemanning i olika verksamheter, eller om det finnsandra redskap för att garantera att de nationella hand-lingsplaner som antar inte bara stannar vidgoda honnörsord utan omsätts ute i människors verk-samhet.Det förtjänar också att påpekas - jag har sagt detförr från denna riksdags talarstol, men det förtjänaratt upprepas - att olika verksamheter har ett ansvaroch behöver utveckla sin pedagogik när det gäller attbemöta klienter, patienter och omsorgstagare. Detvittnar inte minst de många klient- och intresseorga-nisationer som hör av sig om.Vi menar att det finns mycket kvar att göra för attutveckla den generella välfärden och nå alla vackramål som finns redovisade i olika handlingsplaner ochmåldokument. Vi är helt övertygade om att vägen ditgår via generella system. Vi avvisar kategoriskt allalösningar som går ut på att byta ut den generella väl-färden mot individuella lösningar, för vi vet att storagrupper då kommer att bryta igenom, marginaliserasoch ställas vid sidan av.Slutligen, fru talman, vill jag säga att jag tyckeratt det är glädjande att statsministern har aviserat enutredning . Men i menar vi att viinte kan avvakta utredningen, utan det gäller att fak-tiskt vidta de konkreta åtgärderna nu.Anf. 48 () replik:Fru talman! ställer sig på system-ens sida. Hon är kanske den här kammarens störstasystemkramare. För henne är det viktigt att slå vaktom landstingen. För henne är det viktigt att slå vaktom den politiska styrningen. Och vi ser ju vad resul-tatet blir av det. Det blir växande sjukvårdsköer, ochdet blir en växande nyfattigdom. Det berörde ocksåIngrid i sitt anförande.Sverige är nu fattigast i . Våra barnfamiljerhar en köpkraft som ligger i botten i . Dettakan man inte göra någonting åt genom den politiksom förespråkar. Det är en politik mottillväxt.Förutsättningen för att vi skall kunna ha en väl-färd är ju att vi har en tillväxt. Då måste man ha enpolitik som innebär att man får nya riktiga jobb i nyaoch växande företag. Och där står talade hon vackert om de utslagna. Hon ta-lade om de handikappade. visade det sig attIngrid gick hand i hand med socialdemokra-terna, som har urholkat handikappreformen.Tack, så länge!Anf. 49 () replik:Fru talman! Det är riktigt att nyfattigdomen harvuxit i . Den har vuxit bland vissa marginali-serade grupper, bland ensamstående föräldrar, blandnyinkomna invandrare osv.Det är grupper som vi faktiskt behöver bygga upprimliga villkor för. Det gör man bäst genom att hagenerella välfärdssystem som fångar alla. Vi börjarnu se facit av den motsatta vägen. Vi ser det i . Där har man satsat på vissa områden.Men man glömmer bort handikappade, ungdomar ocharbetslösa. Och man säger att en skattesänkningkommer att stimulera och göra det bättre för vissagrupper. Det är säkert så, men de grupper som inte fårdel av skattesänkningen hamnar vid sidan av.När det gäller tillväxt vet mycketväl att är ett parti som också jobbarmed tillväxtmål, men vi är angelägna om att fördelatillväxten, så att den når alla.Anf. 50 () replik:Fru talman! Man måste förstå vad som är grundenför välfärd, . Vi måste först se till attdet finns några pengar att fördela. stårju tomhänt.Nyfattigdomen växer. har halkat efter de-cennium efter decennium, och ochhennes parti har inte gjort något för att vända denutvecklingen.Sedan säger hon att hon vill höja skatten och atthon vill ha mer av offentlig sektor. Dessa problem harju växt parallellt med att vi har fått allt högre skatter,allt större offentlig sektor och en alltmer regleradarbetsmarknad. Man måste ta till en annan politik föratt man skall kunna få ordning och på det sättet ga-rantera en välfärd för alla.Det är intressant att se att och hen-nes parti och socialdemokraterna vaknade när detgällde de hemlösa framför allt i efter detatt den borgerliga majoriteten där, när den kom tillmakten , hade fördubblat budgeten. Den bor-gerliga majoriteten har lagt fram ett ambitiöst pro-gram när det gäller att komma åt det allvarliga ochomfattande problemet med de hemlösa.Anf. 51 () replik:Fru talman! har jag blivit citerad på ett sättsom jag inte tror riktigt stämmer. Grunden för välfär-den är arbete åt alla. Det vet jag att jag har sagt.Grunden för välfärd är också att vi har ett samhällesom förmår skapa tillväxt. har presen-terat många förslag om detta. Men om vi skall ha etträttvist, jämställt och jämlikt samhälle måste ocksåden tillväxten fördelas på ett rimligt sätt, så att dennår alla och inte bara några.Vi i tycker också att det gäller attha en politik som håller ihop. har bedri-vit en bra handikappolitik i riksdag, men närman ser helheten och den politik som genomförs imoderatledda kommuner finner vi att man där skärned. Där drar man in stödet.Vi har försökt påverka och utforma handikappoli-tiken så att det finns en helhet. Därför har vi också iSveriges riksdag antagit vissa reformer på detområdet.Anf. 52 ():Fru talman! Vad innebär välfärd? Är det aktie-marknadens aktörer som sätter välfärden på präntgenom kursuppgångar och störtdykningar på markna-den? Innehåller euron mer välfärd än den svenskakronan? Ett är säkert; det är inte ett välfärdsmått attregeringen låter föräldrar till barn med funktionshin-der vänta mellan ett och på besked om vårdbi-drag och assistansersättning. Vi kristdemokrater villdirekt föra 300 miljoner till detta. Det är inte välfärdatt 750 000 människor måste leva påsocialbidrag. Välfärd är en nationell folkhälsa. Ingenskall behöva uppleva att vara i välfärds-spelet och gå vilse i superdepartementslabyrinten.Välfärd innebär att den enskilda människan sätts icentrum. Det handlar om varje människas lika ochunika människovärde. Det må vara att man erbjuderalla en meningsfull utbildning eller ett meningsfulltarbete, att man inte tillåter att våra familjejordbrukförsvinner; de måste finnas kvar. Det må vara att manfullföljer och för personer med funktionshinder. Det störstahotet mot den svenska välfärden är när våra företagtillåts flytta ut ur landet, när underleverantörerna intelängre blir intressanta och när den svenska företag-samheten inte tas till vara. Detta sker sommassarbetslösheten kostar plusförlorad självkänsla och framtidstro. Välfärd är attfamiljen erkänns som samhällets viktiga byggsten,också för att den ekonomiska utvecklingen skall blilångsiktigt positiv. Därför är det tragiskt, ja noncha-lant, att statsministern i regeringsförklaringen intenämner familjen.Jag skulle genom socialminister hälsa statsministern följande:Välfärd byggs inte, herr statsminister, genom tillsätter superdepartement och tror på tillväxtom inte ledningen fungerar och folk springer runtsom skållade råttor utan att känna till sina mål ellerarbetsuppgifter. Välfärd, herr statsminister, byggs integenom att man faller i armarna på Vänstern och trot-sar valvindarna och svenska folket. Välfärd, herrstatsminister, byggs inte genom att man byter ut mi-nistrar som vi bytte filmstjärnor när jag gick i skolan.Välfärd byggs i hemmet i samtalen runt köksbordet, ien skola som ges möjligheter och arbetsro, med ettarbete som känns meningsfullt, med ett trygghets-system värt namnet, med en äldreomsorg med vär-dighetsgaranti och med en sjukvård som ger tillit.Ett lands välfärd bygger på en god etik. Den etiksom förvaltats av tradition och västerländskhumanism är grunden för vår välfärd. Den kristdemo-kratiska välfärdsmodellen vilar på tre fundament: enstark ideell sektor, en offentlig sektor som stöd förindividen och inte minst en väl fungerande privatsektor.Kristdemokraternas konkreta politik och vår bud-gets tio välfärdsbud har en prislapp med sig.Välfärdsbud nummer ett: ett så bra företagsklimatatt landets företagare vågar satsa och nyanställa. Ut-över inkomstskattesänkningar och strukturella refor-mer föreslår vi satsningar på ca 28 miljarder kronorunder den kommande treårsperioden.Välfärdsbud nummer två: mer tid för barn ochgamla. Ett vårdnadsbidrag för barn mellan ett och treår införs med , bostadsbidragetförstärks med 1 miljard. Kommunerna får mera ikassakistan så att de kan satsa på vård och omvård-nad.Välfärdsbud nummer tre: höjda och trygga pen-sioner. Pensionstillskottet höjs med per månadoch änkepensionerna återställs. Dagens socialförsäk-ringssystem är inte tillräckligt robust för att skapaekonomisk trygghet.Välfärdsbud nummer fyra: värdig vård utan köer.Det var allas valbudskap. föreslår vi 1,8 miljarderkronor utöver regeringens förslag under de komman-de åren för vården och skolan. Man skryter iblandmed att , som inga andra länder, har klarat avatt minska andelen av bruttonationalprodukten tillsjukvård. Då måste frågan ställas: På vems bekost-nad? som kommuner och landsting nubörjar redovisa sina lokala hälsobokslut, ta frammallar för hälsokonsekvensbedömningar och diskute-ra hälsoverktyg söker inte ungdomarna omvårdnads-och vårdutbildningar.Kristdemokraterna vill skapa 20 000 nya vårdplat-ser . Vi vill också att man skalldiskutera från golvet hur sjukvården skall ske. Jag harett bra exempel som jag tänker dela ut så småningom.Det gäller projektet .Där sägs just att: "Det politiska uppdragets viktigasteuppgift är att vara allmänhetens företrädare. Dettakräver ett politiskt arbetssätt som erbjuder en öppendialog om vården mellan politiker och invånare". Dåtror jag att vi skulle slippa begreppet klinikfärdiga.Välfärdsbud nummer fem: fler lärare i grundsko-lan. neddragningar i skolan har drabbat grund-skolan hårt. Jag tycker att det är fel av regeringen attanvända som sin förlängda arm för att gåut och pricka hårt arbetande rektorer och piska upp ennegativ stämning bland folk mot rektorer. Det måsteju vara den kommunala ledningen och skolplanensom skall angripas, inte rektorer som arbetar 70 tim-mar i veckan.Välfärdsbud nummer sex: en skattepolitik där allafår behålla mer av sin lön. Grundavdraget höjs suc-cessivt. är skattelättnaden för alla inkomstta-gare uppe i ca . Att få behålla enstörre del av sin lön bryter bidragsberoendet och vikan klara att vara mer generösa med socialbidragen.Välfärdsbud nummer sju: sänkt skatt på boende. kan av antalet hushåll med hemma-varande barn ge varje barn ett eget rum. Boendekost-naderna mätt som andel av hushållens disponiblainkomster är ca 30 %.Välfärdsbud nummer åtta: ett återupprättat rätts-väsende. 1997 polisanmäldes ca 1 700 våldtäktervarav betraktades som fullbordade. Jag får svar i en interpellationsdebatt påtisdag. Rättsväsendet får av oss ett tillskott på380 miljoner kronor.Välfärdsbud nummer nio: en ökad miljösatsningoch bättre villkor för jordbruket. Jordbruket måste fåkonkurrera på lika villkor. Sedan har vi allergisane-ring av innemiljön som direkt skall tillföras 200 mil-joner kronor. En framlagd rapport från 220skolor visade på ett stort antal innemiljöproblem sominnebär hot mot elevers hälsa och därmed välfärd.Välfärdsbud nummer tio: jordens fattigaste. Demåste ges bättre utvecklingsmöjligheter. Vi vill ha1,höjning.Jag skulle nu kunna tala länge om rapporten åren som bl.a. och BengtWramner har varit med om att ta fram. Den hade jagegentligen velat ge på 50-årsdagen.Liv visar hur livet kan bli rikt också när mankommer vidare och passerar 65.Men jag hinner inte det, för jag känner att jag villanvända min återstående tid till att rikta mig direkt tillsocialminister handlar om en viktig samverkan mellan för-säkringskassa och vård med gemensamma mål och engemensam ekonomisk pott. Det är en finansiell sam-verkan som har varit mycket framgångsrik som kallasFINSAM. Det beslut som har fattat pågrund av regeringens proposition ger bara möjlighetatt medge försäkringskassorna en något friare an-slagsanvändning inom begränsade ekonomiska ramar.Skall vi förändra så måste riksdagsbeslu-tet ge nödvändiga redskap så att vi kan förvalta de härbetydande beloppen. Sjukvården skulle kunna tillfö-ras och 500 mil-joner kronor utan extra samhällsinsatser.Anf. 53 HANS () replik:Fru talman! Jag skulle vilja fråga Ulla-BrittHagström om välfärdstraditionen. Hon talar väldigtnegativt om den svenska modellen. Det är mest dåligtallting. Och hon pratar ganska fint om den idé somutgår från familj och välgörenhet med ideella organi-sationer.Men titta på den svenska modellen, graden avjämställdhet mellan män och kvinnor och bristen påstora fattigdomsproblem. Titta på de äldre. Far tillTyskland, far till . Låt oss nu ta en rejäl diskus-sion om detta!Varför tala så illa om den svenska traditionen,byggd på en välfärdsstat, en stark aktivitetför välfärd och facklig jämlikhetspolitik? Och varförhylla de system som jag tycker har lett till mycketstora klyftor och mycket stor osjälvständighet förframför allt kvinnor som är bundna till sin karl i fa-miljen och som inte har sin självständiga försörj-ningsmöjlighet? Hur ser kd egentligen på de här tvåtraditionerna?Anf. 54 () re-plik:Fru talman! Jag tror att har miss-uppfattat mig. Jag talar ju om tre fundament i densvenska välfärdspolitiken - den ideella sektorn, denprivata sektorn och den offentliga sektorn - som skallstärka individen. Där tror jag att vi är överens. Dess-utom tillför vi ju denna offentliga sektor 1,8 miljarderkronor mer än vad regeringen och gör.Så det kan jag inte riktigt förstå.Sedan är det faktiskt inte så - jag lyssnade till ettintressant skattesamtal - att bara för att denoffentliga sektorn finns har kvinnorna det mycketbättre på arbetsmarknaden. Det hinner jag dock inteta upp just . Kvinnorna vill finnas inom den privatasektorn och den offentliga.Anf. 55 HANS () replik:Fru talman! Vi har mycket stora problem, och dehar delvis förvärrats på slutet. Kristdemokraternasbudgetpolitik hinner jag inte kritisera . Det är mycket luft i den ballongen.Ni talar i själva verket för skattesänkning. Ni talarför ökat utrymme för marknadskrafterna och minskatutrymme för demokratin. Men det jag egentligen villeåt är just den hyllning, som ni trots allt kommer till-baka till i varje anförande, av de länder i somhar lyckats oerhört mycket sämre med en välfärd somsprids till hela folket och som har skapat oerhördafattigdomsproblem - för att inte tala om jämställd-hetsproblem. Kvinnan är väldigt ofta till för att servamannen, som i bästa fall går till jobb, att serva barnenoch att serva de gamla. Det gäller t.o.m. i ett land somTyskland. Ta en rejäl titt på den kristdemokratiskavälfärdsmodellen så skall vi ta en rejäl debatt sedan,. Jag är ganska säker på vem somvinner den.Anf. 56 () re-plik:Fru talman! Jag tar gärna en debatt med Hans An-dersson. Jag kan inte tänka mig att vi över huvudtaget har en luftballong. Snarare är det Hans Anders-sons luftballong som snart spricker i armarna på So-cialdemokraterna och Miljöpartiet.Jag har heller inte hyllat ett land utanför Sverige,t.ex. , i den här debatten. Jag skulle kunna göradet givetvis, men jag har inte riktigt tid . Men omföretagen försvinner från vårt land och om vi inte harkreativa möjligheter att få fram resurser, då finns detheller inga pengar till den offentliga sektorn.Anf. 57 ():Fru talman! Inom har vi valt att taupp olika frågor i den här allmänpolitiska debatten.På min lott har det fallit att ta upp förslaget omgrundtrygghet för alla samhällsmedborgare. Sedankommer andra som finns med i debatten längre framatt lyfta upp olika frågor som sjukvård, vårt barn-konto och andra viktiga frågor inom välfärdsområdet.Vårt samhälle står inför stora utmaningar, inteminst inom det sociala området. Vi i Centerpartietanser att det är mycket viktigt att vi nu formar etthållbart samhälle med en grundtrygghet för alla med-borgare. Vi lever i en föränderlig tid där fler och flermänniskor känner sig otrygga och vilsna. Människorlitar inte på att trygghetssystemen skall fungera iframtiden. Grunden för misstron mot de offentligasystemen bottnar i alla de förändringar som skettunder senare år och i känslan av att man inte får delav välfärden.Många av förändringarna har varit nödvändiga.Inom sjukförsäkringen har det t.ex. tidigare iblandvarit mer lönsamt att vara sjuk än att arbeta. Det skallhela tiden vara ett system som stimulerar till arbete.Endast ett samhälle där människor känner trygg-het och tillit till sin förmåga att utveckla sina liv kanbli hållbart. En god välfärd uppnås bäst i ett samhälledär alla har meningsfulla uppgifter och där alla be-hövs. Detta samhälle vill vi i vara medom att forma.Under senare år har vi upplevt stora brister i vårvälfärdspolitik, inte minst inom socialförsäkringsom-rådet. Det sociala försäkringssystemen, som i principenbart bygger på att man har ett arbete, räcker inte tilloch omfattar inte alla. Många människor är i ställethänvisade till behovsprövade bidrag. Dessa orättvisormärks extra tydligt i tider med hög arbetslöshet.En ersättning baserad på inkomstbortfallsprinci-pen som huvudprincip i den statliga välfärdspolitikenmedför att staten ger olika mycket trygghet. Man germest till den som redan har mest och inget till densom inte kunnat eller hunnit kvalificera sig för social-försäkringen. När trygghetssystemen utgår från denenskildes anställningsförhållanden han konsekven-serna bli att den som inte lyckas ta sig in på arbets-marknaden också hamnar utanför den generellatryggheten.Att på detta sätt utestänga stora grupper från dengenerella tryggheten är djupt orättvist.Under 1997 fick närmare 750 000 personer i Sve-rige socialbidrag. Tre kvarts miljoner människor harinte möjlighet att klara sin egen försörjning utan nöd-gas besöka för att där granskas huruvi-da det finns möjligheter till hjälp med försörjnings-stöd. Närmare var femte 20-24-åring fick socialbi-drag under samma år.Det som förenar flera av socialbidragstagarna äratt de inte har eller har haft ett arbete. Många har intemöjlighet att kvalificera sig till socialförsäkringssys-temen.