prot · GN0920 · 1999-10-27 00:00:00 — Ni får gå till rätta med mig den dagen detinte är giltigt längre.Ett annat område som jag har synpunkter påhandlar om möjligheterna att under en begränsad tidfå stöd och träning och att få möjlighet att användaden specialkompetens som finns t.ex. vid Ekeskolan.Den möjligheten var inte riktigt tydligt beskriven iutredningen.Därför tycker jag att det är väldigt viktigt att vi påden punkten fått klarläggande. Tycker skolan hemma,föräldrarna och övrig profession som finns kring ettfunktionshindrat barn att eleven behöver just detstödet kommer det att finnas till hands. Det kommeratt vara en jättebra och viktig oas för dessa ungdomar.Herr talman! Jag har också haft synpunkter på detsom står i propositionen om lokaliseringen av resur-scentrumverksamheten. Propositionen skulle kunnatolkas på det sättet att resurscentrum för synskadadepå sikt skulle enbart finnas i . Jaganser inte att en sådan ordning är bra. Skälet för det ärflera.Genom att geografiskt sammanföra organisationersom tidigare funnits på olika platser finns det en upp-enbar risk att kompetens går förlorad. Det gäller inteminst här där det väldigt mycket handlar om att kom-petensen är människor.Det är lätt att man väljer någonting annat än attflytta med till en förändrad lokalisering. Får man ensådan utveckling innebär det naturligtvis att det yt-terst är de funktionshindrade eleverna som drabbasoch som går miste om resursen.Dessutom skulle en sådan lokalisering som manmöjligtvis kan läsa in i propositionen få till följd attEkeskolan inte skulle kunna fullgöra sina uppgifter.Den verksamhet som var kvar skulle bli för smal. Detskulle också drabba eleverna.Det är alldeles utmärkt att utskottet lägger dennauppgift hos den nya styrelsen. Alla inblandade vinnerdärmed tid. Tid är viktigt för att göra den bästa analy-sen av vilken modell som bäst gynnar ungdomarna.Personligen är jag övertygad om att det är att behållasåväl resurscentrum som Tomtebodas.Väldigt mycket talar för att det är den optimala lös-ningen.Herr talman! Jag tycker att det går att dra en tyd-lig slutsats av det jag berättat om processen när detgäller att påverka det slutgiltiga förslaget vi har iriksdagen. Min slutsats är att det är en mer fram-gångsrik väg att vara konstruktiv och delta i proces-sen än att gå vid sidan av och hojta.Herr talman! Jag ska avslutningsvis säga någotom mitt ideologiska förhållningssätt till arbetet medatt skapa lika förutsättningar och en situation och ettsamhälle där alla är lika mycket värda. Som politisktaktiv vill jag vara pådrivande för att ta många stegframåt i den utvecklingen.Jag vet också att det förhållningssätt som jag, visocialdemokrater och flera andra har tyvärr inte delasav alla. Många tolkar förändringar som försämringareftersom man inte ser målet. Vi har genomfört mångaförändringar i samhället som har syftat till att göra detbättre för alla och skapa förutsättningar så att männi-skor som kanske inte alltid passar in i normalmallenska kunna leva ett vanligt liv. Vi har mött motstånd.Vi har mött motstånd från dem som har motsattsig att vi ska stänga institutioner och låta utvecklings-störda komma hem och bo i samhället. Vi har möttmotstånd när vi ville förändra sjukvården för psykisktsjuka. Jag tycker, herr talman och kolleger, att detfinns anledning att komma ihåg den resa vi har gjortpå handikappområdet under det här århundradet.Vi har gått från en situation där man skulle göm-ma undan dem som inte passade in i normalmallenoch där man dolde funktionshindrade. De fick intevara med i samhället, de fick inte visas upp. Iblandvar det så att de placerades i ladugården. Det finnsanledning att komma ihåg den resan. I den situationdär vi står vill vi åstadkomma ett samhälle somfungerar för alla överallt.Vi ska inte ha speciella bibliotek för den som rö-relsehindrad eller den som är döv. Vi ska inte haspeciella kommunkontor för dem som är synskadade.Vi ska bygga ett samhälle som i alla delar fungerarför alla människor. Då måste man ta steg framåt. Dåmåste man våga att ta en debatt mot dem som är räd-da för att förändringar innebär försämringar.Slutligen vill jag säga någonting om det som häntunder 90-talet. Vi har förbättrat samhället för mångamänniskor med funktionshinder. Vi har genomförtlagstiftning, som här har beskrivits tidigare. Dethandlar om lagen som stöd och service, assistanser-sättning och psykiatrireformen. Vi har lyckats värnaden här gruppen funktionshindrade.Den socialdemokratiska riksdagsgruppen badriksdagens utredningstjänst att beskriva hur det hadeutvecklat sig när det gällde anslagen till handi-kappområdet under 90-talet.Jag ska inte gå igenom detta i detalj. Jag kan barasäga att det visade sig att mycket mer pengar går tillde här grupperna . Fler människoromfattas av stödet än . , som jag tror har lämnat kammaren,ville återställa handikappreformen. Är det de två ochen halv miljarderna i assistansersättning som fanns1994 som han ville komma tillbaka till? Eller vad ärdet för någonting? är det 7 miljarder. Mer än8 000 personer har personlig assistans. Bara för attdet inte ska råda någon tvekan om detta säger jag:Aldrig någonsin har så många funktionshindrade haftså mycket personlig assistans som . Andra kanförsöka vrida på den bilden - men detta är fakta.Om den politiska viljan finns kan man genomförasådana här förändringar. Men om man säger att detinte går så blir det inget. Detta gäller naturligtvisockså den här målgruppen. Vill man att en viss gruppmänniskor - om det nu är 30 eller 1 000 - i samhälletför alltid ska vara utanför och i en speciell fålla så ärdet förstås rätt att säga som moderater, centerpartisteroch kristdemokrater. Var folkpartisterna står vet jaginte, eftersom de tycker två saker. Men om vi vill attalla ungdomar ska ha samma chans att vara medöverallt i samhället måste vi ta steg framåt. Då måstevi också våga föra en diskussion med dem som äroroliga för de förändringar vi vill göra, och inte be-skriva de förändringarna på ett sådant sätt att manåstadkommer ännu mer oro.I detta anförande instämde , , , och (alla s).Anf. 144 () replik:Herr talman! inledde med att sägaatt han känner igen debatten. Han stod och slog sigför bröstet och menade att han och socialdemokratintror på förändringar och förbättringar. Han pratadeom ett samhälle för alla. Det vill jag också ha. Hanpratade om ökade resurser till kommuner, skolor ochfunktionshindrade. Det vill jag och vi som vill bevaraskolan också ha. Det gäller speciellt med tanke på attdet bara är av kommunerna som har en plan förfunktionshindrade och handikappade i kommunen.Men det finns en sak till - och en väldigt storskillnad mellan och mig. Jag tror ock-så på elevens rättigheter och valmöjligheter.Hans Karlsson pratar om ett samhälle för alla -om lika förutsättningar och människors lika rätt ochvärde. Jag undrar hur det går ihop med hans storasamhällsbild om att han vet hur alla elever vill ha det.Han tar fram en fyrkantig bild på skolpolitiken däralla ska stöpas i samma form.Hans Karlsson! Det är viktigt att öka resursernatill kommuner. Men det är också viktigt att se till envalfrihet. Varför kommer fram medden motsättningen?Anf. 145 HANS () replik:Herr talman! Till att börja med vill jag säga att detkanske är lite genant för att jag härpåminner kammaren och åhörarna om att centerpar-tisterna gick emot förslaget om att skapa en lag somförbjuder diskriminering av funktionshindrade i ar-betslivet. Jag förstår att tycker att det ärgenant.Sedan vill jag tala om valfriheten. Vad vi gör meddetta förslag är att vi ökar valfriheten, dag kan man nämligen inte alltid välja att gå i sinskola hemma därför att skolan inte har byggt ut resur-serna. Med de besked som lämnas i betänkandet blirdet tydligt att det är en uppgift för varje kommun ochskola att klara detta.Det är viktigt att vi också ser till att skolan finnskvar för de elever som med sina föräldrar och sinskolpersonal ändå känner att de för längre eller korta-re tid behöver gå i en särskild skola för att träna sig isärskilda delar. Och som jag skrev i Nerikes Allehan-da i går, och som , , , m.fl.har sagt här, så kommer att vara kvar.Anf. 146 () replik:Herr talman! Först har jag en kort kommentar tilldet förslag till lag som diskuterade.Det var inte så att vi gick emot det - vi gick ett steglängre. Vi ville ha en samlad diskrimineringslag förbåde homosexuella, funktionshindrade, invandrareosv. Vi gick ett steg längre än vad socialdemokratindå gjorde.Hans Karlsson har själv kommenterat sin debat-tartikel i i går om att skolan ska fåfinnas kvar. Men, , det är ju bluff ochbåg! Det handlar ju inte om det. och denfasta skoldelen ska ju försvinna. Om Hans Karlssonnu är så övertygad i sin argumentation och i sinståndpunkt - varför törs han inte gå ut i debatten ochdiskutera det han verkligen står för? Jag förstår intehur diskussionen och kopplingen görgår ihop. Varför hanterar han och socialdemokratindetta på det här sättet?Anf. 147 HANS () replik:Herr talman! Jag måste säga att jag inte förstårvad det egentligen är frågar om i densista frågan. Jag har väl tydliggjort i flera artiklarunder var jag står i den här frågan.Det kan det inte råda något tvivel om. Det jag står förstår hela det socialdemokratiska partiet i länför. Detta säger jag för att undanröja andra missförs-tånd som har spridits i den här kammaren under da-gen. Vi är fullständigt eniga.Centerpartisterna röstade emot antidiskrimine-ringslagen, . hade inte att taställning till något annat förslag. Det fanns ingenannan utredning framme. Att samla alla diskrimine-ringslagar under en hatt är ju en fråga i nästa steg. Detfanns inget sådant förslag att ta ställning till. Därförtycker jag att det hade varit ganska trevligt om nihade stött det förslag som fanns och som från ochmed faktiskt gör det förbjudet att diskriminerafunktionshindrade. Men på den vagnen är inte center-partister och moderater med.Anf. 148 () replik:Herr talman! sade att debatten omEkeskolan gjort att vi inte haft möjlighet att diskuterabredden. Jaså, vem har hindrat det? Det skulle jaggärna vilja att svarar på.Hans förnekar också att fasta special-skola ska stängas. Jag läser ur betänkandet:Utskottet har i det föregående ställt sig bakom re-geringens förslag att avveckla de fasta skoldelarnavid och Hällsboskolan.Sedan låtsas Hans som det regnar och hänvisar tillatt allt ska bli som det är. Det ska ju bli möjligt attkomma till resurscentrumet på visstidsbesök. Men detär en helt annan sak! Det är då inte fråga om att mangår med klasskamrater läsårsvis med trygghet ochlångsiktighet i en social miljö. Då är det fråga om attkomma - ingen vet hur längedet kan vara - och på träningsbesök eller utrednings-besök lära sig något särskilt t.ex. Det är inte vad HansKarlsson och jag gjorde när vi gick i skolan. Vi hadeklasskamrater, långsiktighet osv.Den andra delen i detta är att det är totalt oklartvar detta resurscenter ska finnas, vilket också gör detväl magstarkt att hävda att inget ska hända medEkeskolan. Någon annan någon annanstans någonannan gång ska fatta beslut om lokaliseringen - det ärinnebörden av majoritetens beslut. Det finns en bety-dande risk för att ingenting alls blir kvar där Ekesko-lan ligger.Hans Karlsson säger att vi glider på ord. Jag häv-dar att han glider på åsikter. Låt mig läsa upp vad hansjälv har skrivit i Nerikes Allehanda:Det finns barn med mycket svåra funktionshindersom mår mycket bra av integration i den allmännaskolan. Men det finns också ett antal barn som intefår samma chanser i en allmän skola som i en skolainriktad på deras speciella behov.I samma artikel förbinder sig också Hans Karlssonatt försvara den fasta skoldelen vid så attden blir kvar och utvecklas. Tala om att glida påuppfattningar! Denna artikel är . Ing-enting så substantiellt har hänt att det skulle kunnamotivera en sådan total och dramatisk omställningsom den har genomgått.Anf. 149 HANS () replik:Herr talman! sade jag, menSten Tolgfors lyssnade kanske inte på mig då, att jagtror att den skoldel som kommer att finnas kvar bliren väldigt värdefull oas för dessa ungdomar. Meddetta vill jag säga att jag är övertygad om att det un-der en kommer att finnas behov av attunder längre eller kortare perioder gå på -inte på resurscentret, ! villinte läsa hela texten, utan han läser valda delar sompassar hans åsikt och hans retorik. Det läser han gångpå gång men han läser inte helheten. Det kommer attfinnas ett resurscenter och det kommer att finnas enskoldel, och alla andra!Anf. 150 () replik:Herr talman! Vi fortsätter den pedagogiska öv-ningen. ska jag återge vad som står ibetänkandet: Det behöver införas regler i skollagenom att barn som är synskadade eller gravt språkstördafår följa sin skolplikt i särskilda resurscenter. Det ärvad som står i betänkandet i den delen.Hans Karlsson svarade över huvud taget inte påfrågan om vad det är som har hindrat honom att föravilken debatt han vill när det gäller politiken för skol-gång för barn med funktionshinder. Skulle detta pånågot sätt hindras av att många har velat diskuteraEkeskolan? Snarare borde det ju ha uppmuntrat. In-tresset för skolgången för barn med funktionshinderhar väl aldrig varit större.Hans Karlsson har ännu inte förklarat vad det ärsom motiverar denna totala omställning. Både kommunens socialdemokrater har ju förbundit sigatt försvara specialskolan vid - den fastaskoldelen - men sedan gör precistvärtom.Svara gärna också, , på frågan omhur den här avvecklingen av specialskolan ska gå till!Hur ska man klara att behålla kompetensen när allavet att skolan har ett beslut om stängning hängandeöver sig? Jag vet att personal redan nu börjar funderapå att söka sig någon annanstans. Hur ska man klaraekonomin när man får ett ständigt minskande elev-antal t.ex.?Vi vet att de ekonomiska konsekvenserna inte, va-re sig för kommunerna eller för skolan eller överhuvud taget, finns med i dagens betänkande. Dettaska kastas in i efterhand, som jästen efter degen.Därför blir beslutet här formellt vid voteringen senareett skott i mörkret. Ingen vet effekterna.Avslutningsvis talar om 30 barnför alltid utanför men de själva väljer, vill och kämparför att få gå på specialskolan för att tillgo-dogöra sig alla kunskaper som de behöver för attkunna vara delaktiga i samhället i stort.Anf. 151 HANS () replik:Fru talman! Om vi nu ska läsa ur betänkandetkunde vi kanske idka högläsning gemensamt frånbörjan till slut, , så att vi kan redovisahelheten. utelämnar text när han läserur betänkandet. Där står det nämligen: "Samtidigtbyggs riksresurscentren ut vid de båda nämnda sko-lorna och tillförs en mindre skoldel för visstidsplace-ring." Det passar inte retorik att pekapå detta.En skoldel kommer att finnas kvar. Om man, StenTolgfors och andra, ska kalla den fast eller inte tyckerjag mest är en semantisk fråga. Den här skoldelenkommer att finnas tillgänglig för de ungdomar sombehöver den. Det är min bedömning och den får du,, och andra kritisera mig för den dagendetta är giltigt.Sedan gäller det detta med att bevara kompetens.Genom att bygga ut resurscentret skapasnaturligtvis större förutsättningar för att bevara kom-petensen jämfört med om vi bibehåller nuvarandeläge. Sedan må man hålla alla tummar man kan för attmoderat politik inte blir genomförd på det kommu-nala området, för då blir det inte lätt att fullgöra dethär. vill ju ta av kommunerna en massapengar och sänka skatten för de välbeställda. Med ensådan politik klarar vi självklart aldrig att ge de häreleverna en bra skolgång.Anf. 152 ():Fru talman! Regeringen har i sin proposition Ele-ver med funktionshinder - ansvar för utbildning ochstöd en god principiell utgångspunkt, nämligen att"rätt till stöd, likvärdiga villkor och utbildning av godkvalitet för barn och ungdomar med funktionshindermåste stödjas och utvecklas".I föreliggande betänkande Elever med funktions-hinder har det skett några förbättringar jämfört medpropositionstexten men fortfarande finns negativaförslag kvar, främst om att inskränka målgruppen förframtidens specialskolor till att endast omfatta dövaoch hörselskadade elever med behov av teckensprå-kig miljö - däremot inte för synskadade, talskadadeelever eller elever med multipla funktionshinder.Konsekvensen blir att de fasta skoldelarna påEkeskolan i och Hällboskolan i suc-cessivt avvecklas genom ett intagningsstopp.Nu förespråkas i stället en satsning på "en ut-byggd resurscenterverksamhet med en mindre skoldelför visstidsplaceringar vid centren". Vidare heter det:"Inom ramen för resurscenterverksamheten skall detenligt regeringens förslag finnas en mindre skoldelför visstidsplaceringar för att kunna möta behovenhos barn och ungdomar som av olika skäl kan behövamer intensifierade specialpedagogiska insatser underviss tid. "Därefter har utskottet kommit med en ny skriv-ning som jag för min del anser är en förbättring:"Dessa placeringar vid resurscentret kan efteröverenskommelse och utifrån den enskilda elevensspecialpedagogiska behov pågå en längre eller kortaretid och ibland vara av återkommande karaktär. "Fru talman! Hos mig väcker detta ett antal frågorsom jag gärna ser blir besvarade under den här de-batten: Vad innebär egentligen visstidsvistelse? Vadinnebär placering under längre respektive ?Här ger betänkandet inget svar. Jag konstaterardock att skolminister gav sindefinition av visstidsbegreppet i en interpellationsde-batt : "- - - det kan vara allt ifrån envecka till . Det handlar alltså fortfarande omatt utgå från den enskilda eleven." Denna tolkning avbegreppet fick nog många att höja på ögon-brynen, dvs. att kan röra sig om flera års tid.För mig blir det då en lek med ord. Om envisstidsplacering på t.ex. innebär flera århar jag svårt att förstå hur det ska kunna fungera utanen fast skoldel och utan möjligheter till ett boende vidden skolenheten, även om man formellt är skriven ihemkommunen.Både utskottet och skolminister mar-kerar att det handlar om att utgå från den enskildaelevens specialpedagogiska behov. Det är givetvis enriktig, en korrekt, ståndpunkt men jag uppfattar skol-ministerns tolkning betydligt vidare. Åtminstone jagskulle inte ha kunnat läsa ut en sådan tolkning avvisstidsbegreppet om jag enbart hade haft tillgång tillbetänkandetexten. Jag skulle därför ha önskat att ävenbetänkandetexten hade haft en förklaring av visstids-begreppet i enlighet med skolministerns tolkning menså är inte fallet. För egen del kan jag därför inte till-styrka betänkandet i denna del men jag skulle väl-komna att ledamöter i utbildningsutskottet, och helstäven skolminister , be-kräftade att en visstidsplacering kan sträcka sig överflera år om det anses nödvändigt för att tillgodose denenskilda elevens specialpedagogiska behov.Fru talman! En annan förändring i betänkandetjämfört med propositionen är att utskottet visserligenställer sig bakom regeringens intentioner att samman-föra Tomtebodaskolans resurscenter och ien gemensam organisation men att utskottet "anser attfrågan om de båda resurscentren skall samlokaliserastill bör lämnas öppen".Det har i olika inlägg, även här i kammaren i dagmen framför allt av socialdemokratiska riksdagsle-damöter från län, med i spet-sen, setts som en stor seger och som att verksamhetenvid nu är räddad. Men den slutsatsen kanman inte vara säker på. Där delar jag skrivs ju fortfarande om en samlokalisering,gemensam organisation osv. Detta kan ske på flerasätt, t.ex. genom att två resurscenter som kantänkas finnas vid de här två skolorna får en gemen-sam ledning och finns på två platser. Det kan ocksåvara så att de slås ihop till en lokalisering - Stock-holm eller - under gemensam ledning. Omdet senare gäller kan man faktiskt inte utläsa omskolan i i något avseende finns kvar. Där fårvi vänta och se vad den kommande styrelsen för stö-dorganisationen beslutar - så står det faktiskt i betän-kandet.Vi har analyserat och diskuterat denna fråga väl-digt ingående inom . Det råder en storsamstämmighet runt många frågor som intekommit upp till debatt. Jag och partiet delar den upp-fattningen, som det står i betänkandet, att alla elever ihuvudsak ska få en kvalificerad undervisning i sinahemkommuner. De flesta funktionshindrade eleverfår också sin undervisning i hemkommunen.Ett mindre antal funktionshindrade elever kommersäkert att kunna få ett ökat stöd genom den kompe-tens som byggs upp i olika resurscenter runt om ilandet. Några kommer att få ytterligare stöd genomvisstidsplaceringar där under kortare eller längre tid.Men det jag är rädd för är att ytterligare några, ettfåtal elever, med ungefär likartade funktionshindereller kombination av funktionshinder som de eleversom finns och som får sin undervisning påEkeskolan och riskerar att komma ikläm vid omläggningen. Det gäller som tur är intedem som redan påbörjat sin utbildning eller hinnerbörja innan intagningsstoppet, men alla tänkbarapresumtiva elever riskerar att missgynnas.För egen del är det fullständigt obegripligt, för attanvända ett hårt ord, varför denna lilla grupp eleveranses kunna riskera hela integrationsprocessen förden stora majoriteten av funktionshindrade elever.Jag förstår inte varför vi inte kan ha både-och. Dengamla marxistiska tesen, av var och en efter förmågaoch åt var och en efter behov, tycker jag är ett lysandeexempel. Vissa behöver faktiskt mer stöd och under-visningskompetens än andra. Varför bortse från denverkligheten?Fru talman! Jag hade önskat att stödet och kom-petensen ute i kommunerna via stöd från olika resur-scenter hade fått chansen att bygga upp verksamhetenföre nedläggningen av de fasta skoldelarna vid deberörda skolorna. går besluten som vanligt i mot-satt riktning. Först beslutar man att lägga ned en fun-gerande verksamhet och hoppas på att kommunenhinner bygga upp fungerande strukturer. Om vi istället för omväxlings skull hade kunnat gå motsattväg, att se till att få fram en fungerande verksamhetute i kommunerna, bygga upp olika resurscenter, dåhade vi kanske inte behövt ta ett drastiskt avveck-lingsbeslut. Den här skolenheten hade då kunnatavvecklas av egen kraft genom minskad efterfråganoch vi hade haft en fungerande verksamhet på resur-scenter och ute i kommunerna.Jag är övertygad om att de flesta funktionshindra-de elever och deras föräldrar vill se en god kvalifice-rad utbildning för sig själva och sina barn i hem-kommunen. Men detta har uppenbart i många fallmisslyckats, trots idoga och långvariga försök, vilketkanske förklarar åldersstrukturen på . Manförsöker så långt det går att få en god undervisning påhemmaplan.Det har sagts att tunga remissinstanser ställer sigbakom propositionen, t.ex. Handikappombudsman-nen. Jag konstaterar att Handikappombudsmanneninte hade någon avvikande uppfattning när föreslog att alla specialskolor skulleläggas ned, även de som räddas för hörselskadade.Det var inget tal om att skulleföljas, utan alla specialskolor skulle läggas ned. Dethar alltså skett en viss tillnyktring hos även och i propositionen och betän-kandet.Jag kan också konstatera att många tunga remiss-instanser, som inte nämnts, faktiskt varit negativaeller i varje fall tveksamma till den här åtgärden.Framför allt betvivlar man de enskilda kommunernasmöjligheter att bygga upp den här kompetensen på ettsätt som är tillfredsställande. TCO skriver t.ex. att enskola för alla inte nödvändigtvis innebär en skolformför alla. Jag tycker att det är tänkvärt. Jag konstateraratt , Synskadades Riksför-bund i det här läget åtminstone, Lärarnas Riksför-bund, , och LO harvarit mycket tveksamma, ibland också negativa tillförslaget.Då tycker jag att man ska lära sig av erfarenheter.Det finns tyvärr andra exempel där övergripandebeslut utifrån vällovliga principer inte lett till önskatresultat, inte på grund av ovilja utan på grund avbristande resurser och bristande kompetens ute ikommunerna.