prot · GN0931 · 1999-11-23 00:00:00 — Men här har GudrunLindvall och jag olika uppfattningar. Jag får tillsvidare förlita mig på de experter som finns i , och jag ska också lyssnanoga på småningom ska vi naturligtvis också funderaöver om konstruktionen med en övervakningsnämndfungerar och är en bra konstruktion, men dit har viännu inte kommit.Jag beklagar vidare att vi i den här frågan om sor-kar står betydligt längre från varandra än vad vi gjor-de i vår interpellationsdebatt om grodor för ett halvårsedan.Anf. 110 ():Fru talman! Man ska inte skämta om den biolo-giska mångfalden. Vi bedriver miljöpolitik bl.a. föratt bevara densamma.Jag menar att vi kan visst diskutera hur mycket enminister ska lägga sig i, även om det egentligen är enannan diskussion. I hade det varit fel ommiljöministern inte hade agerat i ett sådant här fall.Där ska miljöministern ta initiativet, för det är ändåpolitikerna som får ta ansvaret om det görs en tabbe.Jag menar att man här faktiskt är på väg att göraen felbedömning. Jag vet inte varför, för den härsorkövervakningen kostar inte särskilt mycket pengar.Man är på väg att strypa någonting som har givitmycket god information.Jag tycker att också Ljunganviruset måste läggas ivågskålen. Jag undrar om Miljöövervakningsnämn-den tittar på den frågan. Hjärtmuskelinflammationer-na drabbar ganska många människor. Mellan 1987och 1992 avled totalt 2 077 människor i hjärtmuske-linflammation. Många av dem var ganska unga män-niskor. 349 var under 45 år.När man nu kan visa att det tydligen finns enkoppling mellan Ljunganviruset, som skulle spridasav smågnagare, och den här typen av sjukdom, måstedet finnas med i vågskålen när ska fundera över om man ska avbryta sor-kövervakningen.Om det skulle visa sig - vilket inte är helt klarlagt,även om indicierna är mycket tydliga - att den aktu-ella typen av hjärtmuskelinflammation har en kopp-ling till smågnagarförekomsten, är det av hälsomässi-ga skäl angeläget att den informationen, som man fårsom en delinformation genom sorkövervakningen,verkligen finns tillgänglig.Har man en hög smågnagarpopulation i ett områ-de, finns det alltså anledning att vara extra försiktignär man bedriver verksamhet i skogen, som t.ex.orienteringstävlingar, eller låter barn vistas där. Menvet man inte hur populationen ser ut, har vi inte nå-gon möjlighet att få den informationen och eventuellavarningen för den här allvarliga sjukdomen.Jag vet inte hur man ska föra den här frågan vida-re till . Jag förstår att vi iSverige har det systemet att miljöministern intefår gripa in och ta ansvar för miljöfrågorna. Jag tyck-er att det handlar om detta och att det måste varaangeläget för en regering, som ändå ska knyta ihopfrågorna.Jag vet att det ibland är höga staket mellan depar-tementen, men detta är en fråga som går över fleradepartement, eftersom den handlar om både miljö ochhälsa. Jag tycker att Miljöövervakningsnämndensbeslut inte snävt får fokusera bara på miljöaspekten.Det måste också finnas med att det finns anledning atthålla kontroll över smågnagarförekomsten just medtanke på Ljunganviruset.Jag undrar hur den här diskussionen förs i rege-ringen. Har ni en diskussion som gör att de här frå-gorna, som kanske ligger under flera departement,inte hamnar mellan stolarna och ingen riktigt tar an-svar för dem? Jag menar att det här på något vismåste föras fram.Man kan diskutera på vilket sätt en minister skagripa in, men det är aldrig förbjudet för en ministeratt prata med sina tjänstemän.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1999/2000:54 omskyddsjakt på vargAnf. 111 Miljöminister ():Fru talman! har frågat när rege-ringen avser att ta ställning till delbetänkandet omutvidgad skyddsjakt och nödvärnsjakt på varg.Rovdjursutredningen lämnade sitt del-betänkande Skyddsjakt på varg. Eftersom det varMiljödepartementet som tillsatte utredningen och gavutredningen tilläggsdirektiv överlämnades delbetän-kandet till mig. Om förslag skall tas fram som gällerjaktlagstiftningen hanteras dock detta formellt avJordbruksdepartementet. Utredningens förslag harvarit ute på remiss, och vi tar nu del av och analyserarremissinstansernas synpunkter.Utredningen har föreslagit att varg åter skall om-fattas av skyddsjaktsbestämmelserna så som redangäller för övriga stora rovdjur. Vad gäller skyddsjaktefter beslut av myndighet innebär förslaget att under vissa förutsättningar får ge enskil-da tillstånd att döda en eller flera vargar. Syftet meddenna skyddsjakt skall vara att förhindra att vargorsakar allvarliga skador. Skyddsjakten får inte tillå-tas om det gör det svårare att upprätthålla vargensbevarandestatus. Detta innebär att skyddsjakt inte fårtillåtas, om det kan få någon långsiktig negativ effektpå utbredning eller överlevnad. Skyddsjaktutan föregående beslut av myndighet innebär att etttamdjurs ägare eller vårdare får rätt att döda en angri-pande varg om ett tamdjur angripits och skadats ellerdödats. Det skall dessutom finnas skälig anledning attbefara ett nytt angrepp, och vargen skall dödas i ome-delbar anslutning till angreppet.Utredningen konstaterar att den skandinaviskavargstammen, dvs. det samlade antalet vargar i Sveri-ge och /99, uppgick tillmellan 56 och 72 vargar.Jag konstaterar att stammarna av våra stora rov-djur för de flesta arterna visat en glädjande tillväxtunder , och inte minst har detta gälltvargen. Under har vi kunnat se en pro-centuell tillväxt som legat på tvåsiffriga tal. Under detsenaste året är utvecklingen dock något osäker. Vimåste vara medvetna om att situationen snabbt kanförändras. Hur föryngringen av varg blivit vet vimed säkerhet först när det blir lämplig spårsnö.Utredningen bedömer att endast någon eller någraenstaka vargar kommer att dödas, om enskilda gesmöjlighet att på eget initiativ skjuta varg. Utredning-en anser också att det är svårt att bedöma effekternaav att enstaka vargar dödas. De kan variera beroendepå vilken individ det är fråga om. Är det ett ledardjuri en familjegrupp kan det få stora effekter. Det kanleda till att gruppen splittras och att reproduktionen igruppen upphör. Om gruppen splittras kan det få tillföljd att dödligheten ökar eller att flera familjegrup-per bildas av den gamla. Trots riskerna anser utred-ningen att dödande av enstaka individer inte får nå-gon avgörande betydelse för vargstammens utveck-ling.Jag konstaterar att det främst är kring bestämmel-sen om skyddsjakt på enskilds initiativ och dess kon-sekvenser som det såväl inom utredningens expert-grupp som bland remissinstanserna finns skilda åsik-ter. Det är ett intryck som också förstärkts vid deuppvaktningar från olika organisationer som jag tagitemot i ärendet under den senaste tiden.Regeringens ambition, för att svara direkt på Mi-chael fråga, är naturligtvis att taställning till utredningens förslag.Anf. 112 ():Fru talman! Efter att ha gjortflera resor i vargområden i , ochVärmland har jag träffat många människor som bor iglesbygd och som vid olika tillfällen kon-fronteras med rovdjur av olika slag. Rovdjur är na-turligtvis förknippade med mycket av konflikter. Detgäller konkurrens om naturen och om bytesdjuren.Jag kan även förstå att glesbygdsbefolkningen i vissmån är orolig för sina tamdjur.Under en period har utvecklingen,som sade i sitt svar, gått framåt. Vi harlärt oss av andra länder, och i vårt eget land, att för-valta den typen av vildstammar på ett schyst sätt. Vihar också sett det enorma arbetet på viltinventeringar.Vi kan inte veta hur föryngringen har gått i Värmlandoch förrän det finns riktig spårsnö. finnsdet spårsnö på . Men än finns detinte vargar på , så där går det inteatt spåra vargarna.Det arbete som har lagts ned på rovdjursinvente-ringar med hjälp av att ideella krafter har inventeratoch tagit reda på hur utvecklingen har gått, har gjortatt det har blivit en bra organisation på hur utveck-lingen har varit. Det har gett vid handen att avskjut-ningen på varg har ökat och att det har blivit en vissavskjutning av lo. Det finns stora konflikter i denbiologiska mångfalden, dvs. när lon får utvecklasråkar andra vilda djur illa ut.Vargen är otroligt bytesmedveten och tar sitt ock-så. har utvecklingen gått så långt att en del avvargfamiljerna har börjat ge sig på tamdjuren. Deflesta tamdjuren är hundar, och så är det i . Man tror att det är en eller högst två vargfa-miljer som ger sig på hundarna. Vargen tog 14-15 hundar innan man bestämde attden vargen måste bort.Det är viktigt att miljöministern betonar den orolokalbefolkningen i området känner för utvecklingenav rovdjuren - i det här fallet vargen. Jag är glad attdet beställdes ett delbetänkande från den stora rov-djursutredningen - den utredning som jordbruksut-skottet tog initiativ till. Delbetänkandet avlämnades imars. Av miljöministerns svar förstår jag att det finnsett svar att vänta av delutredningen inom en snarframtid.Anf. 113 ():Fru talman! Jag vill först kommentera svaret.Delbetänkandet tillkom därför att det krävdes åtgär-der. Även om jag inte bor i det länet känner jag tillområdet väl. I delbetänkandet har man föreslagit ska jämställa vargen med andra rovdjursarter ienlighet med § 27 och § 28 i jaktförordningen. Ettåterinförande av ordet varg i första meningen skullege större möjligheter att medge jaktpå varg för att förhindra skada.Remissinstanserna är till överväldigande del posi-tiva till förslaget. Forskarna är det också. Jag har näraoch god kontakt med dessa forskare. Kan det faktumatt två departement är inkopplade i frågan, dels jakt-frågorna hos , dels dennafråga hos , möjligen vara orsak tillförseningen?Antalet diskuteras mycket. Enligt forskarna - vil-ket också miljöministern har sagt i svaret - är detabsolut lägsta antalet mellan 56 och 72. Samtidigtkonstateras enhälligt bland forskarna att reproduktio-nen - förökningen - är . Iår har konstaterats sex föryngringar. Lågt räknat kandet ge 20 nya individer. Det är en bakgrund som ärviktig att ha med sig.Jag tolkar svaret så att miljöministern kanske intehar insett vilket problem detta är för folket i de byg-der som berörs. Vi måste erkänna problemet, och vimåste vidta åtgärder. Vi måste inse att detta har ensocial dimension. Det handlar om livsmiljön förmånga människor i dessa trakter. Det handlar ombarns resvägar till skolan som är säkra.Det har vi också fått beskrivit tidigare.Det stora antalet jakthundar som har dödats måsteinnebära att vi här i kammaren måste jämställa jakt-hundar med övriga tamdjur. Det måste gå bra attmedge skyddsjakt på en eller två individer.Precis som interpellanten har sagt är det stor skill-nad i beteende hos vargen mellan olika revir. Via denmärkning som har gjorts har man sett att beteendethos djuren i Ed-Årjäng-reviret är helt annorlunda.Där dödar vargen systematiskt hundar. Det är oac-ceptabelt. Därför borde det komma till stånd en geo-grafiskt begränsad skyddsjakt.Det är lite uppseendeväckande att i tider då detfanns få vargar i fanns den mest liberalasynen på skyddsjakt. När vi nu har det största antaletvargar har vi det mest kompliceradesystemet att få till stånd skyddsjakt. Det är inte rim-ligt. Jag vet att det finns en mycket stor politisk enig-het på Värmlandsbänken representerad här. Vi fårinte medverka till att prägla vargarna till att fortsättaatt ta tamdjur.Fru talman! Vi får heller aldrig acceptans förvargstammen om inte folket får vara delaktigt i för-valtningen. Min uppmaning till miljöministern är attfatta beslut nu.Anf. 114 ():Fru talman! Det är intressant att ta del av minis-terns svar. Jag tycker att det är bra att ministern harskaffat sig en god bild av problemen och de möjlig-heter som finns.Jag vill från början slå fast att jag anser att vi skaha en livskraftig vargstam och rovdjursstam. Samti-digt vill jag berätta om den oro och de bekymmersom många i hyser - särskilt de som bor ide riktigt vargtäta områdena. är ett av devargtätaste länen.I vår glesbygd bor det en hel del människor somär mycket oroade. De känner sig åsidosatta, och detycker att ingen lyssnar på dem. En kvinna från ringde mig. Hon flyttade till glesbygden föratt få livskvalitet, kunna gå i skogen, lyssna på ljuden,plocka bär. Barnen skulle växa upp i det området. har hennes livskvalitet minskat. Hon vågar inget.Hon är jätteorolig.Det är viktigt att ta allas oro på allvar. Även desom har sällskapsdjur, tamdjur, och som går i skogenmåste också tas på allvar. De måste ha möjlighet attskydda sin egendom. Därför anser jag att det behövsen skyddsjakt. Men om man enbart väger in biologis-ka skäl kanske det inte finns en nog stark vargstam.Men vi måste ta med oron, bekymren, de socialaskälen, i vågskålen när beslutet om skyddsjakt skafattas. Risken för brist på förtroende för myndighe-terna gör att vargstammen är hotad. Frånvaronav aktiva åtgärder från oss politiker och myndighetergör att den illegala jakten ökar. Jag vill skicka medorden om oron till ministern nu när besluten omskyddsjakt ska fattas.Vad ska jag säga till alla de människor hemma iVärmland som är oroade och bekymrade, till demsom känner att vi här i inte lyssnar? Visitter här och fattar beslut och lyssnar inte på dem.Vad ska jag säga till dem efter debatten och efter debeslut som förhoppningsvis snart ska fattas?Anf. 115 ():Fru talman! Som vi känner till finns det mycketvarg i . Det är glädjande att vi har en väx-ande rovdjursstam, både varg, björn, lo och järv. Menjag anser att vi måste begränsa stammen via enskyddsjakt.Vi vet ju att det också finns en baksida. Det ärmånga djur, främst hundar, som har blivit rivna. Var-gen har också tagit får. Det sades här tidigare atthundar i hade blivit rivna, men även i minhemtrakt, i , har en hund blivit riven ochdödad av en varg. Detta har gjort att det har uppståttintressekonflikter som har gjort att människor kännerolust, och det är någonting som vi måste ta på allvar,precis som sade.Jag vill ställa en frågan till miljöministern om hanär villig att se till att det blir en skyddsjakt så snartsom möjligt på varg här i Sverige.I har vi nu snart ett rovdjurscentrumsom ligger i . Jag vill passa på att inbjudamiljöministern till detta rovdjurscentrum. Det ärmycket fint, och det kommer att fylla en väldigt vik-tig uppgift när det gäller vår syn på rov-djuren och möjligheterna att överbrygga dessa intres-sekonflikter. Så välkommen till och tillrovdjurscentrum i !Anf. 116 ():Fru talman! Jag är kanske inte riktigt lika nöjdmed svaret som var, men det ska bliintressant att få höra svaren på de frågor som harställts av värmlänningarna här.Miljöministern skriver i sitt svar att det finns far-hågor för vargens existens, och så hänvisar han till envargstam på mellan 56 och 72 djur. Detta är nog intedagsaktuella siffror.Det sägs också att det inte var bekräftat att detfinns någon vargkull . Jag ringde till Läns-styrelsen i och frågade hur många varg-kullar som är bekräftade. Då fick jag till svar att det iår finns en vargkull i , tre kullar på dennorska sidan mot Värmlandsgränsen, en kull i Dals-land och en obekräftad kull i norra , i Tors-by, samt en kull mellan och . Lågträknat skulle det utgöra ytterligare mellan 20 och 30djur, och vi vet alla att ökningen av vargstammen kanske radikalt snabbt.Miljöministern säger också att det kommer ett be-sked snart, och det låter bra. Men det är trots allt 19jakthundar som har dödats, och jag är överty-gad om att några hundar kommer att gå åt också ifortsättningen. Det kan vi inte göra så mycket åt. Menvi måste kunna få ett besked mycket snart.Jag säger som en del av de andra debattörerna här,att jag är positiv till en vargstam, även om jag harväldigt stor erfarenhet av konsekvenserna. Jag harsjälv haft en varg på farstutrappan som tog en hundför oss, och det var dessutom en sällskapshund.Miljöministern säger att den här frågan egentligenligger hos jordbruksministern. Varför har inte frågankommit dit än? Kommer detta att innebära ytterligareförseningar i handläggningen? När miljöministern harbildat sig en uppfattning ska den vidare över till jord-bruksministern som i sin tur ska bilda sig en uppfatt-ning. Är det så man kan befara att det skulle kunna gåtill?Den vargstam som vi nu har i finns fak-tiskt i . Den motsvarar en vargstam påmellan 4 000 och 5 000 djur i hela riket, och det ärinte acceptabelt. Vi måste få vargen skygg, och detkan man få genom att ta bort just de vargar som gersig in i bebyggda områden. Vi måste skrämma i vägdem och se till att de lever i den tillvaro som de börleva i.Det är just med respekt för dem som bor i vargri-ket som jag gärna vill ha svar på denna fråga av mil-jöministern: ligger inte frågan redan hos jord-bruksministern om det är hos henne som beslutetändå ska fattas?Anf. 117 ():Fru talman! Jag skulle kunna nöja mig med att in-stämma i det som mina kolleger framför allt frånVärmland har sagt. De har på ett utmärkt sätt beskri-vit problematiken. I och för sig har också miljömi-nistern beskrivit problematiken och analyserat hurfrågan ligger till. Däremot finns det inget svar på detsom interpellanten och meddebattörerna har frågatom, nämligen när det ska ske någonting och när vikan förvänta oss handling.En enig riksdag fattade beslut om att beställa ennationell rovdjurspolicy. Om jag minns alldeles rätt ärdet , och vi har ännu inte sett något resul-tat av detta. Jag tror att det här är tredje gången somjag står i talarstol och frågar när vi ska fåse något resultat av denna enhälliga be-ställning. Varje gång har jag fått svaret att utredningpågår. Senast var det miljöministern själv och jagsom diskuterade, och jag fick då svaret att det kom-mer ett besked . Därför kan inte heller in-terpellationssvaret anses tillfredsställande.Skälet till att en enig riksdag beställde detta arbetefrån regeringen var ju att såg att den viktigabalans som vi måste ha höll på att gå förlorad, balan-sen mellan rovdjur och andra djur, mellan jaktbaravilda djur och tamdjur. Den obalans som fanns redanför har naturligtvis inte blivit bättre. Pen-deln har en viss förmåga att slå alldeles för långtinnan vi här hinner att göra någonting.En annan sak som också har berörts av flera avtalarna är ju den brist på respekt som det finns risk föratt befolkningen och jägarna i de drabbade områdenakänner. Det kan leda till att de tar saken i egna händeroch fattar egna beslut på naturens villkor. Det är ensituation som jag inte tror att någon av oss tycker ärsärskilt bra.Frågan återstår: Hur snart kan vi få se något re-sultat? tog också upp den vikti-ga frågan hur det ska gå till när man ska ta itu medfrågan, eftersom den ju ligger hos båda departemen-ten. Det svaret avvaktar jag också med intresse.Anf. 118 Miljöminister ():Fru talman! Den konkreta fråga som ställs i Mi-chael interpellation och som här har uppre-pats är: När kommer det ett regeringsbe-slut? Jag har besvarat den frågan i interpellationenmed att min och regeringens ambition naturligtvis äratt det ska ske så snabbt som möjligt, dvs. snarast.Det är precis det svar som jag kan ge. Jag kan inteutlova ett beslut något exakt datum framöver, därföratt frågan inte är genomdiskuterad fullt ut.Vi har precis sammanställt remissutfallet, och dåär det en lämplig tidpunkt att lämna över frågan tillJordbruksdepartementet. Ni behöver inte befara nå-gon dubbel handläggning som gör att det skulle talängre tid. Vi kommer nog att kunna klara det på ettbra och smidigt sätt, det är jag övertygad om.Sedan vet jag inte riktigt hur mycket vi ska uppe-hålla oss vid själva sakfrågan och hur långt vi kankomma i en sådan här interpellationsdebatt somegentligen handlar om tidpunkten för ett regeringsbe-slut.Ända sedan första stund som miljöminister har jag- som miljöminister debuterade jag iett TV-program från om just rovdjurspolitiken- har jag ständigt upprepat att det krävs att vi visarrespekt för de människor som har kontakt med dessarovdjur och som hyser oro inför dem. I förlängningenkrävs det då också att myndigheter och även politikerpå riksnivå, utöver er som känner Värmlandsskogarnaväl, visar lyhördhet för dessa synpunkter.Jag har en viss förmåga att hysa sådan respekt,därför att jag har tillbringat myckettid i Säfsenområdet i på andra sidan gränsentill . Jag tycker att jag kan de människorsom bor där och jag förstår ungefär hur de reagerar.Men det är ju inte bara det, utan vi vill ju ha enlivskraftig vargstam i och . Det har jagsom miljöminister en stark känsla för. Då är det oer-hört viktigt att vi hittar en väg att kombinera detta.Här möter jag bara riksdagsmän som är föresprå-kare för det förslag som finns i delbetänkandet. Jag ärövertygad om att det också finns ganska många riks-dagsmän som ser annorlunda på det. Jag kan lova eratt det i min brevskörd finns mängder av brev somsäger att vi inte kan börja tillåta jakt på vargar när detfinns så få vargar. Vi vet inte riktigt hur många detfinns, men förhoppningsvis har vi fått många nyakullar, vilket vi förmodligen alla skulle vara gladaför.Det finns inte någon som vill säga att vi nu harnått upp till det antal vargar som gör att vi har enlivskraftig, uthållig stam. Det är där som jag iblandhar lite svårt att följa med när jag lyssnar på dem somförespråkar skyddsjakten. Jag kan inte förstå hur mankan lösa de problem som ni pekar på genom att geNaturvårdsverket möjlighet att acceptera att manskjuter en eller två vargar, eller att man skjuter envarg som upprepade gånger har angripit ett tamdjur.Det är någonting som inte riktigt stämmer i verklig-hetsbeskrivningen. Jag lovar er att jag har lyssnatnoga på olika intressen i den här väldigt känsliga ochväldigt viktiga frågan.Anf. 119 ():Fru talman! Det är bra att detbetonas att vi visar full respekt för oron i den bygddär vargstammen är som starkast.Vi kan gå tillbaka i tiden, då vi diskuterade lodju-ren och deras utbredning och hot mot den biologiskamångfalden. Då var det upprörda känslor. Efter en tiddiskuterades det om man över huvud taget skulleacceptera den viltinventering som gjordes i de härområdena, där man kunde tala om att det fanns ettvisst antal djur. Till slut accepterades det av och andra organisationer, som jag sade imin inledning, att antalet nog låg på den nivån. Detgav till resultat att man kunde begränsa stammarnasutbredning. har jag inte hört spe-ciellt mycket om oron kring just lodjuren.Det är precis samma sak som håller på att händamed vargen. Det är också min bedömning, som mil-jöministern skriver i sitt svar, att tillväxten av varg-kullar har varit stor och var stor även förra året.Det var svårt att utföra viltspårsprov , men iår kommer det förhoppningsvis att gå bättre så att vikan få en acceptans för den nivå och den utvecklingsom stammen har.Det är precis så som forskare i skriver i sinaforskningsrapporter. När man ser att rovdjursstam-marna ökar så ökar också kravet från människor sombor i de bygderna att få beskatta stammarna och på såsätt hålla dem i en schyst balans.Vi är alla i denna kammare och i riksdag- den eniga riksdag som tog beslut om lodjursutred-ningen - att det är självklart att vi ska ha kvar de fyrastora rovdjuren i vårt land. Vi lägger ned mycket kraftoch resurser på att behålla de här stammarna, bådeekonomiskt och genom informationsinsatser till folksom bor i dessa bygder.För att vi ska få en ordentlig acceptans för framti-den tror jag att vi måste låta de människor som bor idet konkreta området vara delaktiga. Vårt land ärstort. En varg är visserligen nere i , efter attha gått vägen över och ned, men var-garna är koncentrerade i området kring ochNorgegränsen, där det är alldeles för många vargar,om jag har förstått det rätt. Det är också där vi harhaft de största konflikterna, som jag tar på fullt allvar.Jag förstår att människor, som sade, vill flytta ut till glesbygden, kunna bodär, jaga och fiska, plocka bär och leva i den typen avmiljö - det skulle jag också vilja göra, och jag kom-mer kanske att göra det - men då måsteman undanröja de konflikter som finns. Det är ettstort problem att folk lämnar glesbygden. Alla argu-ment för att folk lämnar glesbygden måste vi gemen-samt från beslutsfattarnas sida se till att försöka un-danröja i så stor utsträckning som möjligt.Anf. 120 ():Fru talman!