prot · GN0911 · 1999-10-12 00:00:00 — Den är en resursdär de verkligen känner sig hemma och där de fårvara tillsammans med dem som de upplever att detrivs med.För mig verkar det vara en självklarhet att valfri-heten för föräldrar och barn måste väga väldigt tungt,och jag återkommer till mina frågor. Är det med bar-nens bästa för ögonen som vi gör den här förändring-en, nämligen att avveckla den fasta delen av Ekesko-lan? En liten del blir kvar, men som det står gäller detendast placering . Sedan blir det ett resur-scenter. Ser skolministern någon som helst risk för desmå kommunerna ute i glesbygden som inte har re-surser att bedriva en sådan här verksamhet, vare sigekonomiska eller rent pedagogiska?Anf. 67 ():Herr talman! Jag ska fatta mig kort. var inne på att det i väldigt stor utsträckninghandlar om hur vi ska utveckla en skola för alla. Se-dan hamnar ett förslag som rör hur vi ska hantera detstatliga specialpedagogiska stödet i en debatt om enförändring av inriktningen av en verksamhet på enenskild skola. Det är beklagligt. Jag tycker att det ärsynd att vi inte kan diskutera hur vi ska använda deresurser vi har för att utveckla verksamheten ochfaktiskt skapa vad vi menar med en skola för alla.Jag återkommer lite grann till min personliga erfa-renhet, som jag inte ska fördjupa mig alltför mycket i.Men detta handlar om en verksamhet som jag underett antal år har varit verksam i, både i träningsskolaoch särskola, och jag tror mig veta vilka möjligheterdet faktiskt finns att göra någonting där. Till skillnadfrån , som hävdar att de här möjlig-heterna inte finns i landsbygds- och glesbygdskom-munerna, vågar jag påstå motsatsen. Jag tror att uti-från en syn på eleven som unik och utifrån en syn attkommunerna har det övergripande ansvaret för att tahand om alla våra invånare, även de funktionshindra-de barnen, så kan vi faktiskt utveckla den här verk-samheten. Jag är helt övertygad om det.Anf. 68 ():Herr talman! Jag tycker att det här blir en väldigtavslöjande debatt. Det är en märklig auktoritetstrosom skolministern uppvisar. Remissinstanserna upp-höjs nästan till orakel, och det är inte konstigt att detycker olika saker, för de flesta av dem är ju intresse-organisationer. Det visar sig att de starka till stor delhar fått sin vilja igenom i förhållande till utredningen,medan den lilla gruppen, den utan starkt stöd, utanstor röst och utan stora resurser, inte har fått sin viljaigenom. Men det kan ju inte vara socialdemokratiskpolitik att den som är stark ska man lyssna på och densom är liten och svag och inte har så många anhänga-re ska man kunna negligera.Det är också frågan om den här lilla gruppen barnsom går på en fast skoldel, , om denverkligen ska kallas för symbolfråga. Jag tycker attdet handlar om en respektfråga, respekt för att vifaktiskt är olika. Det finns inte en skola för alla; detska finnas en mångfald av alternativ eftersom männi-skor är olika. Det känns lite som om ärberedd att använda den här lilla gruppen som experi-ment, eftersom han verkar tro att hela skolans exis-tens och den lilla symbolfråga som han kallar det -den fasta skoldelen - förhindrar kommunernaatt ta sitt ansvar. Om det är det som ligger till grundför att kommunerna inte sköter sina åtaganden påandra områden inom handikappolitiken är det ju väl-digt allvarligt och en välkommen kritik från honom,som jag hoppas att han för fram till många mindrekommuner med socialdemokratisk ledning och tillsocialdemokraterna i inte minst.Återigen: Det är bättre med mångfald framför -jag ska inte säga enfald - en skola för den här lillagruppen barn.Anf. 69 Tredje vice talman ():Herr talman! Jag tvivlar inte på den goda viljan.Jag tvivlar inte på den goda viljan bakom eller bakom regeringens proposition. Jagtror att den goda viljan finns där, men det är någon-ting som har gått snett. Man har fastnat i vad jagskulle vilja kalla en ensidighet, en total ensidighet.Rätten för barnen att få undervisning på hemortenär bra. Rätten för barnet är viktig. Men en rätt är enmöjlighet, en positiv möjlighet, som kan utnyttjas -men som inte får bli en skyldighet och stänga andravägar. Då har ju barnets rätt ersatts av en princip. Detkanske handlar om flera principer, men jag tror attden viktigaste i det här sammanhanget är integra-tionsprincipen.Det enskilda barnets behov är viktigare än varjeprincip. Jag vill hävda att med varje enskilt barnsbästa i centrum blir det självklart att både arbeta förbättre integrationsmöjligheter och värna den fastaskoldelen vid . Vem har skapat dennakonstlade motsättning, denna djupt olyckliga motsätt-ning som vi har fått mellan dessa båda linjer? De skaju löpa parallellt som möjligheter.Inser man att det behövs olika lösningar för olikabarn så talar det för ett bevarande av den fasta skol-delen. Det talar absolut inte mot.Kompetensen vid resurscentrum, somalla talar oerhört väl om, och det med rätta, ska ut-vecklas. Det är ett högt mål; kompetensen är hög. Hurkan man på bästa sätt utveckla denna kompetens? Jagär i alla fall övertygad om att man inte bidrar vare sigtill att upprätthålla kompetensen eller till att utveckladen genom att eftersträva en ytterligare minskning avantalet elever som går på - tvärtom.Jag vill hävda med bestämdhet och verkligen i lo-gikens namn att ensidighet är det som utmärker rege-ringen och dess stödpartier i denna fråga. Vi sommotsätter oss nedläggningen av specialskolan står inteför ensidighet. Vi står för olika möjligheter, vi står förvalfriheten: så många valmöjligheter som möjligt.Hans Karlsson sade, och det tyckte jag lät be-klämmande, att så länge den här formen finns får viinte en utveckling ute i kommunerna och i landet.Drygt 30 barn på står inte i vägen för de1 100 barn som den här målgruppen utgörs av. Destår inte i vägen. Håller skolministern med mig omdet, eller delar skolministern uppfatt-ning att de står i vägen för utvecklingen för de andra1 100?Anf. 70 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill erinra dem som lyssnar pådebatten att jag till mitt förfogande har fyra plus tvåminuter. Tyvärr kan jag inte svara på alla de frågorsom ställts till mig.För ganska så länge sedan lade man ned den fastaskoldelen på . Det var inte en nedläggningsom föddes med tystnad. Tvärtom var debatten viddet tillfället högre än vad den varit runt Ekeskolan.Det var många som sade att detta var ett stort miss-lyckande, att de synskadade eleverna skulle ställasutanför, att de inte skulle ha någon möjlighet att klarasig vidare. vet vi att de har klarat sig vidare.Vi har framför oss . När Ekeskolanstartade och byggdes som statlig specialskola var detjust för att den kompetensen inte fanns ute i vårakommuner. Vi hade inte den särskola och tränings-skola med hög kompetens hos personalen som vi har . Det är alltså en stor förändring som har skettsedan startade.Låt oss se nu hur många elever som söker tillEkeskolan. har vi en elev i årskurs 1, en elev iårskurs 2, en elev i årskurs 3, två elever i årskurs 4,två elever i årskurs 5, två elever i årskurs 6, en elev iårskurs 7. Det är med glädje jag kan se de här siffror-na. De talar sitt eget språk, nämligen att vi faktiskthar lyckats med att skapa den här kompetensen ute påvåra sär- och träningsskolor. Det finns alltså inte detstora behov längre som den gången fanns närEkeskolan startade och byggdes. Vi har klarat av attmöta de här barnen. Ändå vet vi att alla barn är olika,även de här barnen är väldigt olika. Det är inte sam-ma slags barn som finns på . Någon äroerhört flerfunktionshindrad, andra kan klara attpendla med flyget och åka ned till sin hemort i Skåneoch klarar av att möta medpassagerarna och klarar sigförträffligt.Vi måste därför se till att vi fortfarande kan mötadessa barn som behöver mer än alla andra. Det ärdärför vi inte angett för hur många eller hur längevisstiden innebär. Men det kan vara allt ifrån envecka till . Det handlar alltså fortfarande omatt utgå från den enskilda eleven. Vi kan göra detta,och det är där som vi skiljer oss åt, med det starkastödet inte av något fåtal utan av de stora handikap-porganisationer som står bakom. Jag har väldigt svårtatt föreställa mig det säger, att viskulle nonchalera en handikappombudsman ellerföreträdare bland de största organisationerna som Desynskadade och FÖB. Föräldrarna som finns påEkeskolan är också företrädda av dessa organisatio-ner.Jag förstår att det är en smärtsam process för demsom nu är inne på . Det är därför som vi harvalt att låta de här eleverna stanna kvar och gå sinskoltid ut. Så de är kvar där de har startat. För andraelever öppnar vi möjligheten att kunna komma ditkortare eller . Men framför allt: denstora kompetens som finns på resurscentret vill vise till att ännu fler ute i landet blir delaktiga av. Detvi kan se att vi inte lyckats fullt ut med är de äldreeleverna. Det här kommer jag tillbaka till när vi skaha debatten om själva propositionen i kammaren,åtgärder för hur vi kan möta de äldre eleverna ochderas tid inom gymnasiet, om man tar den ålders-gruppen. Där kan jag komma tillbaka.Sten Tolgfors tog upp språket. Jag tycker att det ärväldigt viktigt att klargöra att teckenspråket ju är enömsesidig kommunikation mellan två eller flera par-ter, medan punktskrift som elever harsom alternativ kommunikation är av en annan karak-tär. Just den typen av kommunikation har särskolan isin utbildning och för sin personal. Teckenspråket ärnågonting som man faktiskt internationellt har settsom ett eget språk och som vi i vårt land har somförsta språk för de döva och hörselskadade. Det är enväldigt stor skillnad om vi nu skulle införa en gruppsom t.ex. har punktskrift.Anf. 71 ():Herr talman! Jag tror att det finns skäl för skolmi-nistern att sluta glädjas så mycket som hon uppenbar-ligen gör. Att ledprofil förändras motäldre elever beror inte på att vi har lyckats i kommu-ner utan på att vi har misslyckats. Det är nämligen såatt när eleverna kommer till har de redanprövat samtliga alternativ på hemorten. Det bristerstarkt i informationen till föräldrarna om vilka alter-nativ som finns. Det gör att man får slåss innan mankommer fram till . Barnen kommer dit närden sociala komplexiteten blir större i de tidiga ton-åren. Jag noterade särskilt att ministern inte fortsatteatt läsa i åldersstrukturen. Då kommer kille-tjej-relationen. Kompisarna blir viktigare. Då syns utan-förskapet där hemma.Dessutom måste man se skillnad på den fysiskaåldern och utvecklingsåldern på många av dessa barn.Därför kan det vara ända somman finns på skolan.Både skolministern och har ,häpnadsväckande nog, förnekat att skastängas. Vad ska man kalla det för, skolministern?Ministern avvecklar specialskolan, lyfter ut blindabarn med multihandikapp från specialskolans krets avbarn som ska omfattas över huvud taget. Hon stopparintagningen till skolan, lägger fram förslag om attflytta resurscentret till och säger samtidigtatt skolan inte ska läggas ned.Jag noterade också att ministern inte har stöd avHans Karlsson och de egna på hemmaplan, utan därär samtliga partier starkt emot detta. Dessutom tyckerjag att hela processen har präglats av att man missatatt inse att summan av olika handikapp inte bara blirett plus ett plus ett. Är man både blind och döv ochförlamad och autistisk och epileptisk, så blir summaninte fem. Det kanske blir sex eller åtta. Det är därförsom dessa barn faller mellan stolarna både vad gällerhandikapporganisationerna och i propositionen omfunktionshindrade barn i skolan. Det är helt orimligtatt tro att 289 kommuner kan bli lika bra som enEuropaledande specialskola. Det är icke möjligt,ingen tror det, framför allt inte de som jobbar meddessa barn.Säg som det är: De få med speciella behov får off-ras för de många som finns ute i kommunerna. Am-bitionen borde vara högre, skolministern.Anf. 72 Tredje vice talman ():Herr talman! är det inte en mängd frågor somåterstår att bevara. Jag hoppas att skolministern i sittavslutande inlägg ska svara på frågan om ifall dedrygt 30 eleverna vid står i vägen för deövriga 1 100 elever som befinner sig i sina hemkom-muner i den kommunala skolan.Resurscentret ska utvecklas. Det är väldigt bra,och det kostar naturligtvis. Men hur kan man ställadetta mot varandra? Det är en illusion att tro att deresurser som finns vid fasta skoldel skakunna spridas ut över 289 kommuner i landet och geen bättre skola för 1 100 elever. Det är ju inte vidEkeskolan i som man kan hämta resurserna.Det är en illusion som kommer att brista när verklig-heten visar sig . Det kan inte vara på detsättet.Beror bristerna, skolministern, som finns utei landet på de drygt 30 barnen vid ?Anf. 73 Statsrådet ():Herr talman! För mig har alla barn ett lika värde.Jag sätter aldrig ett barn mot ett annat barn. Det gällersåväl barn som övriga barn som finns utei landet.Det är inte så att 21 barn kräver att samtligakommuner ska öka sin kompetens. Den kompetensenhar inte funnits och kommer kanske aldrig att finnasnär det gäller flerfunktionshindrade elever.Vi har en spridning när det gäller särskolanoch träningsskolan. Det finns 620 olika verksamhetermed obligatorisk särskola varav 363 med tränings-skola. Träningsskolan finns i 187 kommuner. Det ärdetta behov som finns ute i landet, och kommunernasamverkar inom sina träningsskolor.Jag sade att jag skulle återkomma i debatten angå-ende propositionen för funktionshindrade när detgäller de äldre eleverna, och det tänker jag ocksågöra. Det är därför som jag inte har nämnt dem här idag.Denna omfattande proposition handlar alltså intebara om . Den handlar om en generellkompetensutveckling för lärare i att möta funktions-hindrade elever. Den handlar om forskning om funk-tionshindrade elever. Den handlar om en förändradstödorganisation med en statlig styrelse där stat,kommun och landsting ska samverka. Vi ska se till attden kommunala effektiviteten, om jag får använda detuttrycket, ska stärkas och bli bättre. Vi har tydligtanvisat hur kommunerna ska kunna bygga upp sinorganisation för att bli bättre på att möta alla dessaelever.I propositionen föreslår vi också att det ska till-sättas en utredning angående läromedel till funktions-hindrade. Det handlar om kompetensutveckling förlärare som ska möta barn med grava språkstörningar.Det handlar om ett resurscenter för dövblindfödda,som berörde, ett resurscenter som börinrättas vid Åsbackaskolan.Det handlar om en gemensam styrelse för special-skolorna för döva och hörselskadade elever, eftersomvi vet att vi fortfarande inte har nått målet, inte hellerför dessa elever som ingen har nämnt i denna debatt,men som vi alla har ett gemensamt ansvar för.Jag vill understryka att jag är övertygad om attmed de förslag som läggs fram i propositionen omfunktionshindrade kommer vi bättre att möta alladessa barn än vad vi gör . Det är alltid en bit påväg för att man ska nå det fulländande målet. Så ärdet med alla elever i alla skolor. Den dag som vi allakan garantera att varje elev har nått det borterstamålet som vi har satt upp, då tycker jag att vi ska varaoerhört glada.Jag har respekt för att alla vägar är krokiga, mengenom denna proposition har vi gett en större möjlig-het för alla elever, också för alla funktionshindradeelever, att nå målen.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositioner1999/2000:8 till finansutskottet1999/2000:9 till skatteutskottetSkrivelse1999/2000:7 till utrikesutskottetMotioner1999/2000:Sf5 till socialförsäkringsutskottet1999/2000:Sk1 och Sk2 till skatteutskottet1999/2000:Sf3 och Sf4 till socialförsäkringsutskottet15 § Anmälan och hänvisning av motionerAnmäldes2 680 motioner avlämnade enligt motionsförteckning som i bilagafogats till detta protokoll.Kammaren biföll talmannens förslag att motio-nerna skulle hänvisas till utskott enligtmotionsförteckningens förslag.16 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återNäringsutskottets betänkanden /2000:NU4-NU6Justitieutskottets betänkande 1998/99:JuU24Konstitutionsutskottets betänkanden /2000:KU2och betänkande 1999/2000:SoU2Kulturutskottets betänkande 1999/2000:KrU2Arbetsmarknadsutskottets betänkande1999/2000:AU217 § BordläggningAnmäldes och bordladesPropositioner1999/2000:11 Personuppgiftslagens överföringsregler1999/2000:15 Slopade stoppreglerFörslag1999/2000:RR2 revisorers förslag angå-ende , och miljön18 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 12 oktober1999/2000:25 av () till statsrådetUlrica MessingProffsboxning i Sverige1999/2000:26 av () till finansmi-nister redovisas i bilaga som fogas tillriksdagens snabbprotokoll tisdagen den 19 oktober.19 § Anmälan om frågor för skriftliga svarAnmäldes att följande frågor för skriftliga svarframställtsden 11 oktober1999/2000:48 av () till jord-bruksminister regeltillämpning1999/2000:49 av () till jord-bruksminister av icke EU-märkta kor1999/2000:50 av () till jordbruksmi-nister av EU-regler1999/2000:51 av de ()till statsrådet av Försäkringskassornas utvecklings-programden 12 oktober1999/2000:52 av () till miljömi-nister /2000:53 av () till socialministerLars EngqvistTandvårdsreformen1999/2000:54 av () till försvars-minister /2000:55 av () till jordbruksmi-nister foodsFrågorna redovisas i bilaga som fogas till riksda-gens snabbprotokoll tisdagen den 19 oktober.20 § Kammaren åtskildes kl. 19.24.Förhandlingarna leddesav talmannen från sammanträdets början till ajourne-ringen ochav förste vice talmannen därefter till sammanträdetsslut.