prot · GM0983 · 1999-04-21 00:00:00 — Det gäller turordningsreglerna i LAS, sombland företagsledare anses vara bland de största pro-blemen.Det är svårt att förstå att en mindre förändring avturordningsreglerna, där de små företagen kan un-danta två anställda vid en neddragning, kan väcka såupprörda känslor hos LO-pamparna och vice nä-ringsminister till att LO:s avtalssekreterare uppmanat till strid kan vara att LO intetolererar några som helst förändringar som gör attderas maktposition förändras. Den egna makten gårföre dem som står utanför arbetsmarknaden. LO tycksvärna om dem som har ett arbete, men är ointresseratav dem som står utanför arbetsmarknaden.Turordningsreglerna brukar inte vålla företagennågra problem är ett argument som facket vanligenhävdar. Det kan måhända vara så i många fall. Mendå skall man komma ihåg att det oftast gäller de stör-re företagen och de som har kollektivavtal.Lagen är semidispositiv, vilket gör att undantagendast kan göras med stöd av kollektivavtal. De somstår utanför kan inte göra turordningslistor, och detfinns exempel på att företagare av den anledningenhar tvingats att lägga ned sin verksamhet.Att facket till stor del står isolerat i sin inställningverifieras av en Skop-undersökning. Två av tresvenskar anser att den som klarar jobbet bäst skall fåstanna. I samma undersökning framkommer även atttvå av fem tvekar att byta jobb därför att det skulle geen sämre anställningstrygghet. Det är en mycket högandel, som visar att turordningsreglerna motverkar ennödvändig flexibilitet och rörlighet inom arbetsmark-naden.Varför går då inte regeringen och Socialdemo-kraterna emot facket? En viktig förklaring liggersäkert i det socialdemokratiska partiets stora beroendeav facket, inte bara propagandahjälpen utan även destora belopp som partiet erhåller av LO. Röster frånfacket visar detta tydligt: "Från fackets sida ställer vikrav på att arbetsrätten inte skall förändras, vi vill intese några försämringar i LAS." Det säger en ombuds-man på Kommunalarbetareförbundet.En annan röst: "De fyra miljoner vi har gett ärförbundna med krav. Pengarna skall användas till attfatta beslut som gagnar våra medlemmar, annarsskulle vi inte ge dem." - Ekonomichef, talman! Det finns all anledning att ge-nomföra en förändring av turordningsreglerna förframför allt de små företagen. Jag hälsar därför ut-skottets ställningstagande med tillfredsställelse ochhoppas att vi därigenom både kan underlätta för dessaföretag, så att de får en chans att behålla erforderligkompetens i samband med neddragningar, och un-derlätta för arbetslösa att komma in på arbetsmarkna-den.Jag yrkar därför bifall till utskottets hemställanvad gäller turordningsreglerna, så att undantag med-ges från dem vad gäller totalt två personer i företagmed färre än tio anställda.Fru talman! , underfyrpartiregeringen, förbjöds fackliga stridsåtgärdermot enmans- och familjeföretag för att tvinga framkollektivavtal. Denna lagändring var bland de s.k.återställarna som den socialdemokratiska regeringenskyndsamt införde i samband med att de återkommit iregeringsställning 1994.I dag kan alltså facket sätta en ensamföretagare,utan någon anställd, i blockad för att tvinga honom attteckna kollektivavtal. Detsamma gäller familjeföreta-gare utan någon anställd utanför familjen. Det är förmig obegripligt och oanständigt att arbetstagarorgani-sationerna skall kunna bestämma vilka relationer somskall råda mellan de familjemedlemmar som arbetarinom sitt företag eller att tvinga en enmansföretagareutan någon anställd till kollektivavtal. Stridsåtgärdermot denna typ av företag tillgodoser inte något rim-ligt fackligt intresse. Det finns naturligtvis helleringen anledning att tillåta att man genom sympatiåt-gärder stöder någon i en konflikt med sådana företag.Den bestämmelse som gällde 1994 byggde på ettomsorgsfullt utredningsarbete. Den hade befunnitsförenlig med regeringsformen och av ratifice-rade internationella konventioner på området. Detfinns alltså inga som helst skäl att inte skyndsamtbegära att regeringen återkommer med förslag tillriksdagen om förbud mot blockad av enmans- ochfamiljeföretag.Fru talman! Avslutningsvis vill jag helt kort redo-visa den moderata inställningen till lagstiftningen vadgäller rätten till stridsåtgärder. Vi motsätter oss interätten till fackliga stridsåtgärder. Vår inställning ärdock att det måste finnas en balans på arbetsmarkna-den för att inte en organisation skall ha ett otillbörligtinflytande på lönebildning och avtal.I dag är det möjligt att med små insatser mer ellermindre slå ut verksamheter med stora ekonomiskaskador till följd. Det är fråga om insatser som kostarlite för den egna organisationen men orsakar opro-portionellt stora kostnader för motparten eller tredjeman. Detta gäller särskilt förbund som organiserarnyckelpersoner. Ett proportionalitetskrav för stridsåt-gärder bör därför införas.Vi finner det även orimligt att andra än de som di-rekt berörs av en konflikt skall kunna dras in i den.Sympatiåtgärder till förmån för en helt utomståendepart bör därför förbjudas i den möjliga omfattningsom står i överensstämmelse med internationell rättoch mot regeringsformen.Fru talman! Jag står naturligtvis bakom samtligavåra reservationer, men för tids vinnande yrkar jagbifall endast till reservation nr 5 samt till utskottetshemställan under mom. 7.Anf. 129 HANS ():Fru talman! Man vet inte riktigt hur man skall taPatrik . Den första hälften av anförandethandlade om regeringens ekonomiska politik. Detblev inte så mycket arbetsrätt mer än några cynismerpå slutet. Det handlar om likgiltighet för vad arbets-rätten egentligen har till uppgift.Låt mig börja med att slå fast att Moderaternasintresse att ta ställning för kapital, i motsättningenmellan kapital och arbete, har varit en röd tråd genomhistorien. Det gäller ert sätt att vilja avskaffa kollekti-vavtal - som det också framgår i er förra motion sombehandlades i samband med budgetbetänkandet. Dethandlar om att det behövs flexibel arbetsrättslagstift-ningen. Kollektivavtalsmodellen passar inte på ar-betsmarknaden. Turordningsreglerna bör avskaffas.Så ser era förslag ut. Så ser er vision ut, dvs. ta bortinflytandet för löntagarna. Det behövs inte. Arbetsgi-varna klarar skivan.Ni säger att de fackliga organisationerna inte blirobehövliga, men den enskilde skall inte behöva varaberoende av deras välvilja - nähä, men kanske avföretagets.Utskottet skriver i samband med tillstyrkandet avMiljöpartiets motion att utskottet motsätter sig enförsvagning av arbetsrätten i övrigt. Det har ocksåPatrik från sida sagt, och dethar övriga borgerliga partier sagt. Det var långnäsa till . Det är det parti som är i alliansmed när det gäller arbetsrätten och alltidgår reaktionära kapitalintressen till mötes.Sverige är fortfarande ett kapitalistiskt klassam-hälle, där privata ekonomiska intressen styr övermänniskors välfärd och rättigheter. Vår demokrati görfortfarande till stor del halt vid arbetsplatsens port.Var och en borde kunna se att pratet om fackets maktär en myt. Människor känner sig ofta rättslösa ochmaktlösa på jobbet. Ofriheten och bristen på inflytan-de är, liksom när det gäller löne- och arbetsvillkor,dessutom klass- och könsbunden. LO-kvinnor i bot-ten, SACO-män i topp. Chefsprivilegierna är korkenovanpå allt.Yttrandefriheten har måst döljas i papperspåsar.Uppsägningarna har stått som spön i backen, ochalltfler känner sig utbrända på jobbet. Var hamnarcivilkuraget när jobbet står på spel? Jag frågar er alla,ni som inte har lagt fram ett enda förslag för att för-stärka den anställdes rättigheter på jobbet: Är ni blin-da? Ser ni inte frustrationen och rädslan hos de an-ställda, både inom offentlig sektor och inom närings-livet? Tror ni att mer arbetsgivarmakt är modellen?Tror ni att otrygghet för kvalitet och kompe-tens? Tror ni att rädda människor vågar vara kritiskaoch kreativa och kräva bättre miljö?Produktinnovationer, miljöomställning, kvali-tetstänkande, ny företagsamhet och tillväxt krävertrygga och jämlika människor med inflytande.Genom att gå samman i fackföreningar vinner deanställda kollektiv styrka. Underminera inte den de-mokratiska makten med en destruktiv lagstiftning!Vi i Vänstern tror på den produktiva rättvisan. Vitror både på hållbar tillväxt och jämlik välfärd. Vi vetatt det förutsätter lag och rätt, lika för alla utan un-dantag för vissa. Vi vet att subjektivt godtycke un-dergräver de anställdas rättigheter. Vi vill utvidga ochåterställa demokratiska rättigheter, både när det gällerskydd och trygghet och när det gäller inflytande ochmedbestämmande. Därav kommer mängden av reser-vationer från i detta betänkande.Arbetsrätten är till stor del ett arv från 70-talet.MBL, LAS, förtroendemannalagen och arbetsmiljö-lagen gav ny praxis och utvidgades till hela arbets-marknaden, dvs. till den offentliga sektorn och desmå företagen. På de stora företagen var det oftaredan praxis och kutym med starka fackliga, själv-ständiga organisationer.Men fortfarande gäller § 32 i sina grunddrag. Ar-betsgivaren anställer fritt och fattar egentligen deavgörande besluten ensam på arbetsplatsen. Men hanhar att tala med facket. Det finns i olika frågor spel-regler som ger en del inflytande.Förutsättningarna har faktiskt blivit svårare under90-talet för att upprätthålla löntagarnas och de an-ställdas inflytande. Massarbetslösheten är naturligtvisdet allra viktigaste. Under täcket av massarbetslös-heten går det väl an att rikta en offensiv mot de fack-liga organisationerna som organiserar de enskildalöntagarna. Marknadskrafterna på global nivå, en allthårdare konkurrens, hjälper till att bryta upp demo-kratin på hemmaplan i . Vi har fått se en heldel social dumpning, både globalt och inom ramenför EU. Just in time-mekanismen, som leder till enoerhörd mängd övertid, korta anställningskontrakt,mer deltider, inhyrning, vikariat osv., skapar otrygg-het för anställda. Det kan ge problem i deras vanligacivila liv, t.ex. att få ett lån, att binda sig vid ett hus-kontrakt.Bolagisering, out-sourcing och avknoppning ska-par allt mindre juridiska enheter och allt mindre ochsnävare turordningskretsar. Det blir allt svårare att fåöverblick och inflytande.Det finns exemplet med koncernförsäljning. NärSTORA och gick ihop och hamnade i ,försvann representationen i bolagsstyrelsen. Det varett stort nederlag för det fackliga inflytandet för deanställda. Vem bryr sig? Ja, inte borgarna i parla-mentet. Vem bryr sig när det visar sig att det är billi-gare att lägga ned verksamhet i , t.ex. Erics-son i , och flytta verksamheten till Skott-land med social dumpning som följd? Vem bryr sig?Inte är det borgarna i den här församlingen. Tyvärrtycker jag att även regeringspartiet är förvånansvärtpassivt i frågan.Utvecklingen i arbetslivet som förändrat förutsätt-ningarna för att uppnå våra mål om trygghet ochinflytande ligger bakom upprepadeförslag om en modernisering och komplettering avarbetsrätten. Vi vill ha mer demokrati, inte mindre. Vivill ha bättre skydd för de anställda, inte sämre.Nya lagar har på förslag av vid ti-digare tillfällen drivits igenom för att förhindra dis-kriminering på grund av kön, sexuell läggning, funk-tionshinder, etnisk tillhörighet osv. Idén är att synlig-göra grunderna för beslut, framför allt i anställnings-processen. Därmed, , skapas enobjektiv grund och arbetsgivarens subjektiva besluts-fattande och godtycke minskar i omfattning. Det ärdärför det är så skrämmande när jag ser utskottsmajo-riteten fatta ett beslut om undantag från turordnings-reglerna. Det strider mot ambitionen att uppnå objek-tivitet, saklig prövning och argumentation för att istället få mer av arbetsgivarmakt och godtycke.Vi har lagt en serie förslag, och vi har sam-manfattat dem i en plattform för mer demokrati påarbetslivets område. Vi menar att det är dags för enrejäl parlamentarisk utredning i dialog också medparterna. Det bygger på begrepp som demokrati, somhandlar om inflytande över det egna jobbet, överinvesteringar, över bemanningsplaner, över arbetsor-ganisation och allt vad det kan vara. Det bygger på attta ett rejält grepp på arbetstagarbegreppet. När entre-prenörer, konsulter, inhyrda, korttidsanställda ochvikarier nu står som spön i backen ger det en meroklar bild när det gäller hur arbetsrättsliga rättigheterskall kunna utövas.Hur skall kompetensutvecklingen gå till? Allalöntagare och anställda borde verkligen få del avkompetensutveckling som en naturlig del i jobbet, såatt man står starkare i en flexibel värld med allt hår-dare krav på arbetsmarknaden. Så långt är jag överensmed gäller det yttrandefriheten, både inne iföretaget och externt. Hur skall vi se till att våra kon-stitutionella rättigheter också gäller när vi jobbar, denstora del av vår tid som vi ger järnet för att utvecklatillväxt och välfärd och sociala kontakter i vårt ar-betsliv? Varför skall vi där vara berövade så mycketav yttrandefrihet som vi är, särskilt på det pri-vata området? Varför finns det inte engagemang närmänniskor drabbas, vilket de ofta har gjort både inäringsliv och i offentlig sektor, genom brister i ytt-randefrihetslagstiftningen som gäller arbetsrätten?Alla ställde ju upp när det gällde ,efteråt, och applåderade . Det hon gjorde är intemöjligt med vår arbetsrätt , men ingen följer uppdet annat än när det gäller krav pålagförändringar.Då kommer jag till dagens stora fråga, LAS. Detär en svår avvägning mellan den enskildes skydd ianställningen och verksamhetens effektivitet. Sverigehar funnit en bra modell. Vi har en modell som byg-ger på tillsvidareanställning. Det är då det här funge-rar. Det bygger på företrädesrätt. Det bygger på be-greppet saklig grund. Det bygger på turordning, somär ett objektivt kriterium, som en utgångspunkt fördiskussionen. Och så finns det invägt kompetens,begreppet tillräckliga kvalifikationer i samband medomplacering som kan bli en följd av att man sägerupp personer. Att säga upp personer är någontingmycket svårt och bekymmersamt. Det blir lättare omman skapar en dialog och försöker få ett samförståndsom tar hänsyn till både de enskildas intressen avskydd och trygghet och verksamhetens fortsatta liv.Att införa undantag är att införa godtycke. Det äratt införa en process utan argumentation, som bakvä-gen kan stöta ut andra på listan. Man väljer gubevarsinte ut dem som man vill bli av med, utan man väljerut de pärlor som man vill ha kvar, och så kommerturordningen att sköta resten. Det är cynism. Det äratt införa någonting som är motsats till lag och rätt påsvensk arbetsmarknad.Och hur skall man bevisa diskriminering och ut-sortering, när man som arbetsgivare har fått privilegi-et att helt enkelt innan processen drar i gång väljabort dem?Vi har en viss erfarenhet. Den borgerliga rege-ringen införde, lite mer omfattande men motsvarandeidé, nämligen undantag. Var det de stora koncernernasom gjorde undantag? Nej, det var det inte. Det var desmå arbetsplatserna. Jag har undersökt detta och träf-fat många som har råkat ut för detta. Inom HTF:sområde är det kvinnliga kontorister till största delen.Inom Handels område är det butiksbiträden, inomFastighets är det städare och inom Hotell och Restau-rang är det servitriser. Det är den typen av folk. Detär inte dataingenjörerna eller utvecklaren som skalllyfta företaget till tillväxtens himmel.Det är fel spår som ni är inne på när ni går den härvägen, och ni har fått det väl belyst från de fackligaorganisationer som visste mest om detta. De har ock-så kunnat dokumentera hur det i många fall handlatom kvinnor, äldre eller yngre, som varit gravida ellerföräldralediga. Det finns mycket dokumentation somvisar hur det här slog. Och hur man kan anse att dettaär någonting som är positivt för sysselsättning ochtillväxt, när man skapar mer av otrygghet och mer avrättslöshet, är för mig en gåta. Just de som behöverlagen bäst får sämst stöd av lagen.Med de små nystartade företagen blir det alltflersom hamnar i den här situationen. Många företagdelar upp sig - de har andra skäl för det - för attbli smidiga och små och kunna agera på marknaden.Plötsligt är 18-mannaföretaget 2 gånger 9, och plöts-ligt förändras rättsläget. Varför skall man ha olikarättigheter som anställd beroende på i vilket företagman är anställd i vad gäller storleken?LAS skyddar mot ensidiga arbetsgivarbeslut. Dåkan man väl inte som en reform inom ramen för LASinföra just ensidiga arbetsgivarbeslut? Detta är enmycket allvarlig rättsförlust. I och för sig är utskotts-majoriteten klar över detta, därför att man säger attnågra ytterligare försvagningar skall det inte bli frå-gan om. Men borgarna vet vad de vill. Det blir myck-et.Jag vädjar till : Ta chansen att i sam-arbetet mellan Socialdemokraterna, göra bra saker för småföretagandet!Det är regelförenklingar, stimulanser och nätverks-lösningar. Ta t.ex. bort förmedlingsansvaret för sjuk-lön för de riktigt små företagen. Hjälp till med kom-petensutvecklingen och riskkapitalet! Men driv inteigenom sakligt omotiverade och principiellt rättsvid-riga förslag i strid med hela den politiska och fackligaarbetarrörelsen! Ni som säger att det är bra för syssel-sättningen! Vi skulle ha ett samarbete kring syssel-sättning, rättvisa och jämställdhet. Ni lyckas gå ihopmed borgerligheten i alla de frågorna och förstöraförutsättningarna på området. Men än finns det tid.Fru talman! För tids vinnande yrkar jag bifall en-dast till reservation 2 och reservation 9.I detta anförande instämde , , , Carlinge Wisberg, WillySöderdahl, , ,, , , , , , , , , och (alla v).Anf. 130 () replik:Fru talman! Den bakgrund somjag gav under mitt anförande var ju för att visa att vibl.a. behöver en förändrad arbetsrätt. Det behövsmånga åtgärder för att vi skall kunna tillskapa nyajobb, skapa möjligheter för nya jobb. flyttarföretagen, och kompetensen flyttar ut ur landet ochkommer inte tillbaka. Nyföretagandet minskar, ochsmå företag nyanställer inte. Färre är i arbete än 1994.Det här är ingen bra utveckling, . Detrör bl.a. just det vi pratar om , dvs. att förändraarbetsrätten.Vårt moderata intresse är att skapa möjligheter förarbetstillfällen, så att nya jobb kan tillkomma. Allapratar om att det är inom de små företagen som viskall finna de nya jobben. Men det görs ju ingentingför att tillskapa möjligheter för de små företagen attväxa och nyanställa. Det är det stora problemet, HansAndersson.Jag skulle kunna bolla tillbaks frågan och frågaHans Andersson om han anser att arbetsrätten äranpassad till den arbetsmarknad som vi har . Ärden arbetsrätt vi har anpassad till en modern arbets-marknad?Vi har olika syn på hur arbetsrätten skall vara ochhur arbetsmarknaden skall vara. Den Hans Anders-sonska modellen är att individen skall inpassa sig ikollektivet. Vi ser gärna att individen har en frihetoch en valfrihet.Hans Andersson kanske kan ge mig svar på omhan tycker att det är tillfredsställande att företag ochkompetens flyr landet.Anf. 131 HANS () replik:Fru talman! Nej, det är inte bra. Det är komplice-rade orsaker bakom detta. Men låt mig få säga någrasaker.Det är väl alldeles klart av vad vi har skrivit i våramotioner, av vad det står i vår reservation nr 2 och avvad jag har sagt från talarstolen att vi icke är nöjdamed dagens arbetsrätt i förhållande till dagens arbets-livsstruktur. Det har förvärrats . Pro-blemet med er är att ni tar bort det lilla som finns.Får jag ta ett exempel? Anställningstryggheten ärkopplad till tillsvidareanställning. I det svenska kol-lektivet av löntagare ökar andelen korttidsanställda.De har egentligen inget anställningsskydd i förhållan-de till LAS. Vi vill förstärka detta på olika sätt. Det ären av de saker vi vill utreda.Ni vill enbart plocka ned den arbetsrätt som finns.Ni vill krossa förutsättningarna för de anställda att iorganiserade former påverka situationen genom vä-sentligt sämre stridsregler och konfliktregler ochgenom mycket sämre regler som skulle bära uppkollektivavtalen. Ni vill egentligen ta bort dem. Nivill ha fram enskilda avtal. Vad är det för problemmed kollektivavtalen? De är ett yttersta skydd. Det äringet som hindrar den enskilda att förhandla framnågot bättre, om det skulle gå.I själva verket visar den syn som i dessa frågor total likgiltighet inför de an-ställdas situation. Det finns inte ett förslag som tryg-gar den anställdes rättsskydd - inte ett - från ert håll.Men det finns hundra, tror jag, som skulle förstöradet.Sedan är det en annan sak att det finns allt intresseav att diskutera tillväxtens mekanismer och hur viytterligare förstärker sysselsättning, nyföretagande,innovationspolitik och sådana ting. Men inte går detmed er väg, och det har nästan ingenting med arbets-rätten att göra, !Anf. 132 () replik:Fru talman! Man kan naturligt-vis tolka våra förslag precis hur som helst. Men grun-den för vår politik är att vi vill skapa den flexiblaarbetsmarknad som vi så väl behöver här. Vi behöverinte en rigid arbetsrätt där människor låses in ytterli-gare i kollektivavtal. Vi vill ge människor möjlighetatt själva skapa sig olika sätt att verka på arbetsmark-naden och mer kunna anpassa sig till individuellaavtal, och vi vill se till att företagen blir mer flexibla.Det är grunden, Hans Andersson.Er väg är ingen väg att gå. Det är den vägen somvi har gått i och som har visat sig inte varaverkningsfull. Den väg ni förespråkar leder till ytter-ligare arbetslöshet.Vi måste ha en arbetsmarknad som är anpassadtill den internationella miljö vi lever i, till den nyateknik vi lever under och till de nya företag somkommer. Verkligheten ser inte ut som somHans Andersson beskriver. Han talar om det nyaindustrisamhället i kollektivavtalens anda på 1950-och . Så ser arbetsmarknaden inte ut. Vi lever i en annan tid.Anf. 133 HANS () replik:Fru talman! Just det, . Vi lever påslutet av - snart - och inte på1700- eller , som man kan tro när man hörPatrik Norinder.Allvarligt talat kan jag säga att jag har gått ige-nom det mesta av den forskning som finns kringarbetsrättsreglering och dess samband med tillväxtoch sysselsättning. De samband som finns inte. Jag skulle säga att det snarare ärtvärtom.Det jag talar för - det jag kallar för den produkti-va rättvisan - innebär att man också drar in anställdaoch deras kompetenser i inflytandet. Man lägger intehela inflytandet, makten och bestämmanderätten hosden som äger företaget, utan man låter kollektivet avmänniskor - det är i grunden alla individer - utövasitt ansvar och dra nytta av sin kompetens, kreativitetoch entreprenörsanda och gemensamt skapa de vär-den vi alla har nytta av.Arbetsrättslagstiftningen är en skyddslagstiftning,och det är det aldrig har förstått. De troratt det avtal som anställningsavtalet utgör är somvilket avtal som helst om att köpa eller sälja en bil,men det är det inte. Det är ett avtal där jag säljer minarbetskraft. Det är ett avtal där jag och hela minframtida försörjning blir beroende av verksamhetensexistens. Det är därför jag som anställd och min fack-förening är så intresserade av verksamhetens utveck-ling och inte bara av kortsiktiga vinster.Patrik ställer sig bakom skrivningen omatt utskottet motsätter sig en försvagning av arbets-rätten i övrigt, och återkommer sedan med reservatio-ner och ett särskilt yttrande som strider fullständigtmot detta. Är inte det att bryta mot ord "Duskall icke ljuga"? finns det ingen replikrätt kvar,så jag kan svara på det. Jo, det är det, . )AjourneringKammaren beslutade på förslag av andrevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 19.00 för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.Anf. 134 ():Fru talman! En effekt hade i alla fall middagsup-pehållet, att stämningen av klasskamp och kamp motdet reaktionära kapitalets intressen avtog och dämpa-des. Det var som att komma tillbaka till den gamladebatten när man började känna igenkommunisterna och i den retoriksom var före pausen.Fru talman! Arbetslösheten är det största so-ciala och ekonomiska problemet i . Trots engod konjunktur är den totala arbetslös-heten fortfarande så hög som av arbetskraften,enligt SCB. Studerar man antalet sysselsatta är bildenännu dystrare.