prot · GM0971 · 1999-03-18 00:00:00 — Syftet med den, vågar jagpåstå, har aldrig varit att bland svenska skoleleveröka förståelsen för historiska processer och skeenden.Snarare är den ett uttryck för ett desperat parti somser sin väljarbas fly. Stödet bland människor förFolkpartiet står i direkt omvänd propor-tion till dess inflytande över landets ledarsidor, omman säger så.Det är ynkedom att i sken av omtanke om demo-kratin attackera , som har stått - ochfortfarande står - i förgrunden i kampen för demo-krati i det här landet. Och det är dubbel ynkedom avslöjar, om nu så blir fallet, att man inteens är intresserad av en stärkning av de historiskakunskaper man påstått sig se hotade. Det är ynkedom,men det är knappast överraskande - inte för ett partisom i grunden så innerligt försvarar ett orättvist ochorättfärdigt samhällssystem. De elever som strejkat iSkåne för ökade resurser till skolan gör enligt minmening en större insats för demokratin och kunska-pen om historia i än tio folkpartistiska upp-lysningskampanjer.Tack för ordet.Anf. 3 ():Fru talman! Gymnasieskola i utveckling - kvalitetoch likvärdighet, är temat för det betänkande som vinu behandlar. Den svenska gymnasieskolan befinnersig långt ifrån den verklighet som honnörsordenkvalitet och likvärdighet antyder. Vi kristdemokraterkan än en gång konstatera att utskottsmajoriteten valtatt bara ta ett litet steg på väg mot en förändrad verk-lighet. På vissa områden väljer man t.o.m. att integöra något alls. Det kan inte tolkas som annat än enbrist på helhetssyn och en ovilja att hantera denkomplexa problematiken. Kärnproblemet rör eleversbrist på motivation för studier och regeringens åtgär-der i huvudsak yttre omständigheter.I reservationen tar vi kristdemokrater upp enmängd problemområden och ger förslag till olikalösningar. Till viss del handlar det om organisatoriskaeller strukturella problem som skall lösas, men tillstörsta delen handlar det om åtgärder för att få allasom vistas tillsammans i gymnasieskolans värld attkänna sig sedda och förstådda.Alla som haft utvecklingssamtal med gymnasie-elever vet att många ungdomar saknar vuxna isin närhet som orkar, har tid och vilja att vara dentrygghetsfaktor som tonåringar så väl behöver. An-svaret kan inte läggas på enskilda lärare, på rektoreller studie- och yrkesvägledare. Vi måste alla ta ettgemensamt ansvar och inte lämna problematiken tillskolans ibland uttröttade personal. Därför framför vikristdemokrater än en gång lösningar som baseras påutgångspunkten att en god skolanda, byggd på entydlig etik, som ger gemenskap och vi-känsla är ochförblir den bästa grunden för motivation och en godmiljö för lärande.Men det är viktigt att vi inte stannar där, utan gårvidare och frågar oss: Hur kan vi utifrån detta per-spektiv hjälpa elever att känna mening, stöd och in-flytande, som vi ser till att skolans personalkänner stimulans och uppmuntras att stanna kvar ochverka inom gymnasieskolan? Vi möter helt enkeltgrundproblemet och åtgärdar det.Det handlar ytterst om värdegrunden. Men intevilken värdegrund som helst, utan den värdegrundsom finns i den av regeringen antagna läroplanen,med utgångspunkt i etik och västerländskhumanism.Ungdomarna, gymnasieeleverna är olika. De harolika intressen och talanger, olika möjligheter ochambitionsnivå. Vi vill ta konsekvenserna av dennamänniskosyn och erbjuda en utbildning som är flexi-bel och där varje elev får sina behov tillfredsställda.Om allt detta handlar vår egen reservation. Och jagyrkar härmed bifall till reservation nr 2 i den del somavser mom. 43.Tillsammans med andra partier konstaterar vi uti-från kristdemokratisk ideologi det glädjande att någrasteg ändå tas i riktning mot en förbättrad gymnasie-skola. Inte minst gäller detta lärlingsutbildningen.Utskottsmajoriteten anser att en sådan bör införasfr.o.m. Vad , till-sammans med och Moderata samlings-partiet, markerar i vår gemensamma reservation ärhur viktigt det är att ansvaret för lärlingsutbildningendelas mellan skolan och arbetslivet, hur man löserersättningsfrågan, vikten av ett gesällprov samt denfrivilliga kopplingen till högskolebehörighet. Vi anseratt regeringen bör återkomma till med ettnytt förslag till lärlingsutbildning, där man följer derekommendationerna.Tiden som eleverna vill studera kan också få vari-era. Många elever är s.k. skoltrötta och kan fullgörastudierna med goda resultat om de får möjlighet tillavbrott. Detta har varit tydligt när elever kanske resttill annat land eller prövat ett arbete av något slag. Vianser att det skall vara en garanterad rättighet attgenomföra gymnasieutbildning t.o.m. ålder.Utifrån detta resonemang yrkar jag bifall till re-servation 15 under mom. 40.Slutligen vill jag ägna resten av min talartid åt denviktiga frågan om kärnämnen. Frågan om kärnäm-nesutbudet behandlas inte i betänkandet. Däremot tarman upp etappindelningen. Vi har länge ansett att detär orimligt att alla skall läsa i samma takt och medsamma ambitionsnivå. Framför allt gäller detta kär-nämnena svenska, engelska och matematik. Att ut-skottsmajoriteten väljer att pröva möjligheten attetappindela kärnämnen och öka anpassningen avundervisningen till elevernas individuella förutsätt-ningar ligger helt i linje med olikaambitionsnivå och takt.Jag står bakom alla de kristdemokratiska reserva-tioner som är fogade till betänkandet, men för tidsvinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till demsom nämnts.Anf. 4 () replik:Fru talman! När man lyssnar på kristdemokratersom diskuterar utbildningspolitik är det mycket somman ofta kan instämma i. Det handlar om att varjeelev skall synas, som nämner. Dethandlar om ett slags mjukhet, i alla fall i ord, ochomtanke om människor. Jag skulle ändå vilja frågaYvonne hur den inställningen stämmeröverens med några av de saker som kristdemokrater-na faktiskt står för. Något har nämnts här i dag.Vad gäller etappindelning av kärnämnena, finnsdet inte en risk att vi just där stratifierar, gör en upp-delning mellan dem som lyckas komma långt ochdem som inte gör det? Det blir en press på de eleversom inte är så framgångsrika när det gäller att lyckasmed undervisningen just i den skolform vi har i dag.Vad gäller gymnasieexamen, finns det inte härockså en risk? Visserligen finns det kanske en morotför dem som är snabba och duktiga på att anpassa sigtill skolans krav, men vad händer med dem som inteär det? Riskerar de inte att pressas och stressas ytter-ligare?Vad gäller betygssystemet är kristdemokraternainte förespråkare av en betygsfri skola, som vore detrimliga med den syn man verkar ha på människan.Hur kommer det att stå överens med de mjuka ordsom väljer att använda sig av ? Det blir ju, enligt min uppfattning, en ökadstress och press på de elever som sig vilja värna.Anf. 5 () re-plik:Fru talman! Det jag här skall stå till svars för är iså fall det den västerländska humanistiska människo-synen står för, att människor är olika, att de kan ochhar förmåga att utvecklas på olika sätt.När det gäller värdering och segregering beroendepå hur mycket man kan och presterar i vissa ämnenligger den värderingen i betraktarens ögon. Vi vill haen värdering som innebär att människor är lika, obe-roende av vad de kan och på vilken nivå.Däremot ser vi det som helt rimligt att människorkan lära olika saker, olika mycket och ha olika ambi-tionsnivå beroende på att de faktiskt är olika och harolika talang och förmåga. Därför ser vi olikheternabland människor som en tillgång snarare än som ennegativ segregering med utpressande moment somföljd, vilket är frågan här.Vi vill ha ökad flexibilitet för att möta enskildamänniskors behov. Egentligen är det enbart en kon-sekvens av den människosyn som vi har varit överensom i den här kammaren att vi har för utbildningen ilandet.Anf. 6 () replik:Fru talman! Det skall stå tillsvars för är inte så mycket människosynen, för densade jag mig ju tidigare dela. Snarare är det fråga omhur den stämmer överens med några av de förslagsom ni faktiskt står för. Det är inte direkt den väster-ländska humanismen personifierad att använda ettbetygssystem som stressar och pressar de unga män-niskor som inte är lika bra som en del andra på attuppfylla vad skolan kräver av dem.Jag ser positivt på olikhet. Jag tror att det är nöd-vändigt och självklart att människor, alltså även ung-domar, är olika, har olika förmåga och är duktiga påolika saker. Det är inte heller det som den här diskus-sionen handlar om.Men jag skulle vilja fråga idenna min andra replik om hon i så fall kan förklaravad det beror på att det är elever med viss bakgrund,från de lägre socialgrupperna, vi kan ta det ord somjag egentligen brukar använda, arbetarklassungdomar,som i större utsträckning får låga betyg och som ock-så tidigare i större utsträckning har misslyckats närdet gäller studentexamen osv. Där kan det väl intebara handla om att man är olika. Det handlar väl i såfall om någonting mer. Jag skulle vilja att YvonneAndersson utvecklar sina tankar om vad hon tror attdet egentligen beror på.Anf. 7 () re-plik:Fru talman! Det första jag vill säga till är att avsikten med betygssystemet skall vara attvärdera hur långt man har nått i förhållande till måletnär det gäller kunskaper. Det är en värdering av må-luppfyllelse. Vi har gått ifrån relativa betyg. Mentraditionerna finns och det är mycket kvar att göra. Vikristdemokrater vill dessutom ha fler graderingar,därför att det är precis vad de studerande önskar. Ettmålrelaterat betygssystem behöver inte slå ut ungamänniskor, utan kan tvärtom stimulera dem att gåvidare.Den andra frågan jag fick gällde varför mångafrån t.ex. arbetarklassen inte kommer vidare. Men detär ju vad vi kritiserar. Tyvärr har utbildningen i fleraavseenden blivit alltför statisk. Man hanterar männi-skor som vore de lika, och då är det anpassat till enviss grupp. En ökad flexibilitet i systemet skulle in-nebära att de studerande, oavsett varifrån de kommer,har möjligheter att få sina behov tillgodosedda.Anf. 8 ():Fru talman! Till att börja med yrkar jag bifall tillreservation 7 under mom. 17 och till reservation 3under mom. 5 i utbildningsutskottets betänkande 3.Självfallet står vi i bakom alla vårayrkanden men jag nöjer mig med att yrka bifall till dereservationer som jag nämnt.Utbildning är en av de enskilt viktigaste satsning-arna för att lägga grunden för en ny tillväxt i Sverige.Kunskap blir allt viktigare för deltagande i samhälletoch lägger grunden för förnyelse och tillväxt. Utbild-ningen är avgörande för våra möjligheter att mötaförändringar i samhället och i yrkeslivet samt när detgäller utvecklingen av oss själva. Därför måste ut-bildningsmöjligheterna komma alla till del. Skolansuppgift är, och har alltid varit, att förbereda eleven förarbete och fortsatta studier.I en verklighet som förändras snabbt, och alltsnabbare, måste också utbildningen förändras för attmotsvara de krav som kommer att ställas på de yngresenare i livet. Det här ser jag som den viktigaste ut-gångspunkten när vi skall diskutera skolan framöver.Gymnasieskolan skall lägga den nödvändigagrunden för aktivt deltagande i samhället och för detlivslånga lärandet. Verklighetens krav på kunniga ochinitiativrika medborgare är , som sagt, högre ännågonsin tidigare. Skolan har en skyldighet att gevarje människa sådana kunskaper att eleven klarar sigi arbets- och samhällslivet. Gymnasiet handlar därförinte bara om högskolebehörighet, utan det handlarockså om allas rätt till goda kunskaper för livet.Många har i debatten, vi har också kunnat höradet här , fokuserat på ordet högskolebehörighet, istället för att diskutera vilka kunskaper som gymna-sieskolan måste ge. En vidareutveckling skall därförbygga på att vi skall ha en fortsatt hög ambitionsnivåför gymnasieskolan.Fru talman! För att de kunskaper som gymnasie-skolan erbjuder skall komma alla till del och kommaalla till godo måste utbildningen anpassas för att mötaden enskilde elevens behov utifrån de förutsättningarsom finns. Goda och likvärdiga kunskaper innebärinte att varje elev skall nå kunskapsmålen på sammasätt och inom samma tidsram. Tvärtom innebär kravpå likvärdiga kunskaper att undervisningen måste skepå olika sätt. Fler vägar skall vara öppna för att nåfram till målet godkänd i gymnasieutbildningen.För att alla elever skall ha en möjlighet att fågymnasiekompetens krävs det att vissa ståndpunktersärskilt beaktas. Först och främst måste varje elev fådet stöd som behövs för att eleven skall kunna tillgo-dogöra sig kunskaperna. Vissa elever behöver längretid på vissa kurser och lite mer stöd från läraren änandra. Skolan måste här ha tillräckliga resurser för attkunna öka utrymmet för lärarledd tid också utöverden minsta garanterade undervisningstiden.Elevernas rätt att få den tid som krävs för att klaraav kurserna är inte bara en fråga om resurser, utan dethandlar också om hur kurserna planeras på schemat.Det är inte så att alla som går yrkesförberedandeprogram måste läsa huvuddelen av kärnämneskurser-na första året, utan de kurserna kan med fördel för-läggas över de tre gymnasieår som finns. Den möjlig-heten finns ju men det är sällan som denutnyttjas. En etappindelning av kärnämneskursernaskulle innebära ökad flexibilitet i planeringen ochtydliggöra att kurserna inte måste läsas i ett endakoncentrerat block.Vi kan ju se att kunskapskraven ständigt höjs i ar-betslivet. För dem som skall börja arbeta inom indust-rin är beskedet entydigt. I det närmaste alla företagkräver numera treårig gymnasiekompetens. Därför får vi inte riva upp och gå till-baka till den tidigare skolan som tidigt segregerarlärandet. Mot den bakgrunden är det fel att svikaeleverna och sänka kunskapskraven. En vidareut-veckling av gymnasiereformen skall i stället bygga påatt alla får de kunskaper och färdigheter som är nöd-vändiga i yrkeslivet och för det livslånga lärandet -inte sänka den ribba som finns.Synd nog låter sig inte moderater, folkpartisteroch kristdemokrater nöja med detta, utan man villfortfarande riva upp gymnasiereformen, även om mananvänder en något annan retorik än tidigare.Fru talman! Vad är då deras alternativ? Visst kandet finnas möjligheter att efter gymnasiet kompletterabehörigheten i de ämnen där man inte läst färdigtunder gymnasietiden. Men vilka möjligheter ger videm som vi ställer utanför de elementära kunskaperför arbetslivet som det trots allt handlar om?Vänsterpartiet sluter upp bakom grundtanken igymnasiereformen, att alla skall ges en grundläggan-de gymnasiekompetens för yrkesliv och vidarestudier.Det tycker jag är bra. Vad som inte är lika bra är med politik skulle komma atturholka hela idén. Genom motstånd mot gymnasieex-amen och betyg, som vi kunde höra , ger man ju gymnasiereformens kritiker rätt- det handlar om att sänka kunskapskraven.Fru talman! Det är mycket glädjande att utskottetföreslår en ny modern lärlingsutbildning, i likhet medvad har föreslagit. Frihetenfinns att anpassa lärlingsutbildningen efter elevensförutsättningar. Denna frihet liksom friheten att avtalaom ersättningar utgör ett viktigt steg mot en flexibellärlingsutbildning. Vid införandet av den här utbild-ningen är det också viktigt att det finns en stor lokalfrihet att bestämma tidpunkten för inledandet av lär-lingsmomentet i gymnasieutbildningen. Det är ävenviktigt att utbildningen på en arbetsplats kan integre-ras med mer teoretiska studier i skolan.Fru talman! Oavsett vilka insatser som görs kom-mer det dock i skolan alltid att finnas en liten gruppelever som avbryter sina studier, som inte går ut medfullföljd examen. För oss i är det ange-läget att alla får en chans och att avbrutna gymnasi-estudier inte innebär att det blir närmast omöjligt attkomma tillbaka till skolan. Vi i villdärför pröva möjligheten att införa en långtgåendeutbildningsgaranti som innebär att ett längre avbrottfrån gymnasieskolan inte behöver betyda att elevengår miste om möjligheten att fullfölja det nationellaprogram som en gång påbörjats. Vid gymnasiestudiersom påbörjats skulle en garanteradrättighet att fullfölja utbildningen upp till ålderöka möjligheten för fler att få en godkänd gymna-sieutbildning och genomföra den i egentakt, varvat med arbete.Fru talman! En ökad respekt för lärarnas ochskolledarnas professionella roll bör innebära en de-centralisering av besluten över undervisningen ochhur resurserna används i skolan. De som bäst vet varsärskilda insatser behöver göras och vilka insatsersom fungerar bör också ha förtroende att fatta deavgörande besluten. Vi i är övertygadeom att en decentralisering av besluten skulle leda intebara till bättre resultat utan också till en större moti-vation hos lärarna och en effektivare användning avresurserna.Den enskilt viktigaste frågan för gymnasieskolanär dock att förvaltar sitt uppdrag. Enaldrig så ambitiös politik inom gymnasieskolan fallerju platt till marken om den inte förenas med sådanaåtgärder att de elever som börjar gymnasiet har till-räckliga förkunskaper.Tyvärr kan vi konstatera att regeringen inte läm-nar ett enda förslag till för behandling un-der våren, förutom det om fristående förskolklassersom bl.a. är upphovsman till. Att inteföra en politik när man sitter i regeringen efter alla delöften som gavs under valrörelsen är beklämmande.Jag tycker att det är ett svek mot de skolelever somfinns i dag.Efter många påtryckningar har dock skolministernkallat till utredning som skollagen. Det är välkommet.Jag har med glädje noterat att flera förslag som Cen-terpartiet drivit återfinns i direktiven. Men det är inteutan att man fascineras av det faktum att skolminis-tern i direktivet fullständigt negligerar det som jaganser måste skolans enskilt viktigaste uppgift, att geeleverna kunskaper. Vore det inte rimligt, fru talman,att vi åtminstone i tilläggsdirektiven lade stor vikt vidkunskaperna, skolans och kommunernas skyldighetatt ge eleverna förutsättningar att, då man lämnarskolan, ha en bra grund att stå på för vidare studieroch arbetslivet.Anf. 9 () replik:Fru talman! gör det som man oftagör när man diskuterar betygsfrågan och Vänsterpar-tiets syn på skolan - även om det finns väldigt småskäl att göra det - nämligen påstå att det i det härfallet skulle leda till en urholkning av gymnasiere-formen, en sänkning av kunskapskraven. Det är all-deles felaktigt uppfattat. Vi uppfattar att en gymna-sieexamen på något sätt måste innebära ytterligare ennivå i kunskapskraven snarare än att man skall klaradet man skall klara. Om villutveckla sina tankar om att det skall vara ytterligareen nivå eller om man bara skall visa det man visar när man går ut gymnasieskolan, skulle jagvara tacksam för det.När det gäller den betygsfria skolan är det alldelesklart enligt uppfattning att det är enreform som kommer att ställa större krav på skolan,lärare och elever. Det kommer att vara nödvändigt tydligare markerar vad elever faktiskt har lärtsig. Man kommer att tydligare få utvärdera det somhar hänt. Man kan helt enkelt inte avfärda den enaeller den andra eleven genom att ge eleven ett lägrebetyg. Det är det vi menar med att vi ställer högrekrav på undervisningen i en betygsfri skola. Det är,, inte som också drev politiken för en betygsfriskola.Hör till dem som säger: Jaghar aldrig varit betygsmotståndare?Anf. 10 () replik:Fru talman! går in på en diskussionom gymnasiekompetensen och det som har med exa-mensbevis att göra. Hur skall man annars kunna tol-ka, , det som ni i förfram gällande gymnasieexamen än att det inte skullesänka kunskapskraven? skulle en gymnasieex-amen ge ett kvitto på de kunskaper som finns att få iden svenska gymnasieskolan, och den skulle varajämförbar och internationellt gångbar. Alla de somgår igenom gymnasieskolan får det beviset. Men vadhänder med ert förslag? Det blir en kravlös gymnasie-skola där man sänker kunskapskraven.Betygen ser jag som en motivationsfaktor. Vad ärdet för fel att ställa höga kunskapskrav i skolan, omman ser till att de elever som ligger pågränsen till Icke godkänd får extra hjälp för att klarasina behov och de krav som ställs i gymnasieskolan ?Anf. 11 () replik:Fru talman! Det är inga fel alls, , attställa höga krav på uppnådd kunskap i gymnasiesko-lan eller i . Det är därför som jag somvänsterpartist förespråkar en betygsfri skola. Vi villinte vara nöjda med att elever kan stämplas ut med ettlägre betyg, utan det gäller att ha en strävanatt varje elev skall kunna utvecklas. Den strävan ökarom vi inte sätter betyg i skolan.Vi anklagas av för att vilja sänkakunskapskraven. Hon frågar: Vad är det som säger inte kommer att sänka kunskapskraven med erform av gymnasieskola? Ja, vi kan börja med att sägaatt det inte blir så. säger att det blir så.Så är vi kvar där . Jag måste få någotargument varför en avvisad gymnasieexamen - det ärvad vi pratar om - i sig skulle innebära att vi urholkarkunskapskraven i gymnasieskolan. Om jag får ett parargument, skulle jag kunna känna mig nöjd. Än sålänge har bara upprepat samma sakflera gånger. Det gör inte saker och ting mera sanna.Jag vidhåller min fråga till . Denkanske är alltför personlig, och då förstår jag om honinte vill svara på den. Har varit be-tygsmotståndare tidigare? Det är intressant att vetaför kammaren vad i så fall fått henne att ändra sigfrån den tidigare inställning som åtminstone hade och när det helt och hållet villeavskaffa betygen i såväl som gymnasie-skolan.Anf. 12 () replik:Fru talman! Att ge alla som går ut gymnasiesko-lan ett examensbevis skulle, som jag ser det, inte varaett kvitto på någonting. Det blir en kravlös examen.Man kan läsa i reservation att det intefinns några som helst krav. Du kan gå ut gymnasietoch få ett examensbevis, men det ställs inga krav pågodkända kvaliteter i skolan. Det är jag otroligt för-vånad över.För del handlar det om en individu-ell skola där eleven sätts i centrum och där de eleversom behöver särskilt stöd får det, individuella studie-planer, där man regelbundet med eleven och medläraren går igenom vad det är som är viktigt för ele-ven, vad det är som eleven behöver mer för att kunnaklara av kunskapsmålen somgymnasieskolan omfattar. Det skall kunna följas uppmed betyg och en gymnasieexamen som ett bevis påatt eleven har klarat av de kunskapskrav som ställs igymnasieskolan.Anf. 13 () re-plik:Fru talman! talar om en ändring avgymnasiereformen. Det är riktigt. Vi är beredda attutifrån de konsekvenser som vi nu kunnat se förändrade delar som vi känner inte stämmer överens. Till dedelarna hör en omvärdering av den praktiska kunska-pen i relation till den teoretiska kunskapen därför attvi tror att det är väldigt viktigt att varje elev får ut-veckla de sidor som de är intresserade av.Då skulle jag vilja fråga : Hur serCenterpartiet på värderingen mellan praktisk ochteoretisk kunskap om man så ensidigt vill hålla fastvid att det är de teoretiska kunskaperna som skallräknas i en gymnasieutbildning?Anf. 14 () replik:Fru talman! Precis som jag sade i mitt anförandetidigare strävar efter en gymnasieskolasom sätter eleven i centrum. Vi har våra idéer ometappindelning, om en utbildningsgaranti som germöjligheter för eleven att lära och läsa i den takt someleven själv behöver och kan arbeta efter för att nå dekunskapsmål som finns. I arbetslivet, speciellt inomindustrin, kräver i stort sett alla en godkänd gymna-sieexamen . Vad händer då med de elever sominte får möjligheten till den treåriga gymnasieexa-men? Vad händer med de elever som lämnas utanför,som inte får möjligheter att utvecklas? Det är attsvika eleven på förhand.Anf. 15 () re-plik:Fru talman! Svika eleven på förhand, säger . Näringslivet och arbetsmarknaden vill hamänniskor som har både en social kompetens och enkunskapskompetens. Om vi talar om omotiveradeelever i vissa teoretiska ämnen som är väldigt motive-rade i praktiska ämnen, är sveket möjligtvis att du ochjag och andra som är med i maktställning lägger am-bitionsnivån för alla elever.Det är kanske där som vi måste diskutera balan-sen. är vi kanske överens när det gällerbalansen mellan praktisk och teoretisk kunskap ochvärdet av den kunskapen.Anf. 16 () replik:Fru talman!