prot · GN0945 · 1999-12-13 00:00:00 — Ett långsiktigt arbete med konkreta förslagskulle komma fram. Det var ett tungt ansvar som mantog på sig.Men så har det inte riktigt blivit, fru talman! Trotsalla löften, trots att statistiken visar att situationennärmast förvärrats och trots att det funnits en mängdförslag på vad som borde göras här i harinte mycket hänt. Inte ett enda riktigt förslag som kanvända hela trenden i har presenteratsfrån regeringens sida.Vi i kräver en tydlig plan för attkomma till rätta med problem. Vi villgå tillbaka till skolans rötter - att ge kunskaper förlivet. Det var ju den insikten som drev de folkrörelsersom byggde den svenska skolan, som slogs för likarätt till lika utbildning. De som byggde skolan vissteatt det var bara genom en skola som ger alla möjlig-het att vinna kunskap som verklig social utjämningkunde uppnås. Det går inte att prata bort detta genomatt diskutera allt utom kunskapsfrågan.Det finns inte heller någon botten på hur dåligt detkan gå för den enskilde eleven, för klassen eller förskolan. Så länge vi har kvar skolplikten måste detfinnas rimliga chanser för den enskilde eleven att gå iskola och få tillgång till bra undervisning och god-kända kunskaper.Fru talman! Låt mig ta några exempel på vad jagtycker måste göras . Kunskapen måste sättas icentrum genom att kunskaperna, inte tiden, avgör närskolgången är avslutad. Varje elev ska få den tid ochde individuella insatser som krävs för att bli godkänd.Det tycker jag sker bäst genom individuella studie-planer . För svaga elever är det inte fråga om att"sitta kvar" ett extraår, utan det är fråga om att konti-nuerligt anpassa undervisningen efter eleverna.Fokus måste ligga på de viktigaste kunskaperna -svenska, engelska och matematik. Detta är en förut-sättning för fortsatt lärande. Redan tidigt måste viuppmärksamma de elever som har problem. Manmåste kunna göra en tidig diagnostisering. Man kantycka att det kostar mycket pengar att tidigt sätta instora omställningar som gör att eleverna får de härrättigheterna men det är fråga om småsummor jäm-fört med kostnaden för de elever som inte har lärt siggrunderna i skolan.Vi har kunnat höra skolministern i alla debattersäga: Jag tar till mig idéer. Jag tar till mig alla förslagsom är goda för att förbättra skolan.Men alla förslag som lagts fram har kategorisktavslagits. står man utan nya konkretamål. Behovet av en ny skolpolitik kvarstår alltså. Jagtycker att det är dags att bli tydlig i skolpolitiken,skolministern!Vi i vill satsa stort på skolan - intebara med ökade resurser till just skolan, utan vi villge eleverna möjlighet till bra kunskaper. Ett led där äratt införa en stor satsning på läs- och skrivutveckling,en nationell handlingsplan där elever från början fårmöjlighet att lära sig läsa och skriva. Där krävs det attlärare får ökade kunskaper. Man kan också inrättaspecialisttjänster. Vidare vill vi införa certifiering förlärare. Men framför allt gäller det att ge elevernamöjlighet till lärande och stöd, som en grund förfortsatt utveckling.Ett annat steg i detta med ökad kvalitet är att stär-ka skolans egen roll, med ökat ansvar och makt, så lokalt kan forma en bra skola för eleverna. Dettamåste förenas med ett statligt ansvar för att upprätt-hålla likvärdigheten, inte med en ökad likformighetgenom förstatligande eller en ny statlig detaljering -bl.a. detta kunde vi höra diskutera,med en ny statlig skola.Det handlar om att ställa höga krav på kommu-nerna och att utvärdera dem. Vi vill inrätta ett natio-nellt kvalitetsinstitut tillsammans med lärarnas orga-nisationer och kommunerna just för att utvärdera ochtala om hur det står till i skolan - kommun för kom-mun och skola för skola. Det är genom att ställa tyd-liga krav och genom att lita på dem som är aktiva iskolan som vi kan förbättra och nå en skola som gergodkända kunskaper.Därmed vill jag yrka bifall till reservation 6 undermom. Resurserna till skolan är enormt vik-tiga men vi är medvetna om att de ensamma inteutgör skolans kvalitet. Den svenska skolan hör redantill de dyraste i världen men resultaten motsvarar intekostnaderna. Delvis beror det på att skolans resurserförsvinner i andra verksamheter än undervisning,främst i dyra lokaler.På många håll genomförs också nya bespa-ringar inom undervisningen, medan lokalkostnadernafortsätter att skena. Utifrån det tycker jag att en ut-värdering bör göras av hur kommunernas anslag tillskolan fördelas och av hur mycket av resurserna somfaktiskt går till skolans huvuduppgift, att undervisaeleverna.En ökad individualisering i skolan innebär att re-surserna anpassas individuellt efter varje elev. Det ärinte statens uppgift att bestämma på vilket sätt resur-serna ska fördelas till varje elev för sig. Det måstevara upp till varje kommun och varje skola att fördelaresurserna så att man uppnår målet att ge eleverna brakunskaper.Jag tycker också att decentraliseringen av skolanska fortsätta. Makten över det dagliga livet i skolanska flyttas ut till varje skola, till dess ledning, lärare,elever och föräldrar. Vi i vill att varjeskola ska ha en styrelse med ett tydligt avgränsatansvar. På det sättet får hela skolan ett gemensamtmål att arbeta efter.Fru talman! Med dagens snabba kunskapsutveck-ling har vi inte råd att låta elever gå ut vare sig grund-skolan eller gymnasieskolan utan godkända kunska-per. Lösningen på gymnasieskolans problem liggerinte i att riva upp reformen och gå tillbaka till engymnasieskola som redan befunnits otillräcklig.Vi i vill i stället utveckla reformenoch ytterligare anpassa gymnasieskolan efter varjeelevs förutsättningar och behov. Ytterligare en avgö-rande grund för en framgångsrik gymnasieskola är attse till att de som börjar gymnasieskolan har tillräckli-ga kunskaper från . miss-lyckande får inte skjutas över på gymnasieskolan.Ska man inom gymnasieskolan klara att ge ele-verna tillräckliga kunskaper måste också utveckling-en mot en individualiserad undervisning fullföljas.Redan i dag har det uttryckts krav på att varje elev igymnasieskolan ska ha en individuell studieplan. Dethar dock visat sig att inte många skolor följer ellerlever upp till detta krav. Vi betonar vikten av att indi-viduella studieplaner upprättas för varje elev i samrådmed eleven och lärare.I debatten kan man ofta få intryck av att det skulleräcka med en lite enklare utbildning för vissa. Vissaskulle kunna gå ut i livet och ha lite mindre gymna-sieutbildning bakom sig, medan andra som ska förbe-reda sig för så mycket viktigare uppgifter måstepacka en mycket mer avancerad utbildningskappsäck.Vår tanke är att den tid är förbi då det räckte att manpå lärde sig några enkla handgrepp för attkunna sköta arbetsuppgifter i arbetslivet, alltså tvärt-emot vad från Kristdemokraternatog upp om gymnasieutbildningen. Alla behöverminst en bra gymnasieutbildning som också ger behö-righet till senare högskolestudier. Därför är det såviktigt att gymnasieskolan även fortsättningsvis utgårfrån den höga ambitionsnivå som låg till grund förreformen.Det vi kunnat se från skolministernssida vad gäller gymnasieskolan har varit lite uppse-endeväckande. Dels har man kommit med ett förslagom social kompetens, dels har man kommit med enidé om att minska idrott, hälsa och skolhälsovården,någonting som är så viktigt och som jag tycker i stäl-let ska utvecklas. Det gynnar varken eleven och gym-nasieskolan i sig att minska sådant.Ett längre avbrott från gymnasieskolan ska inteinnebära att man går miste om möjligheten att full-följa det nationella program man har påbörjat. Vidgymnasiestudier påbörjade skulle engaranterad rättighet att fullfölja utbildningen, upp till25 års ålder, öka möjligheten för fler att få en god-känd gymnasieutbildning - vi kallar det för en utbild-ningsgaranti - som man skulle kunna ge-nomföra den i sin egen takt, varvat med arbete.Fru talman! Några ord om den högre utbildning-en, som jag tycker är ett av de viktigaste inslagen i enpolitik för att slå vakt om alla människors lika möj-ligheter. Investeringar i utbildning är av avgörandebetydelse för såväl samhället som människor. Enpolitik för rättvisa måste i stor utsträckning bygga påen politik för att erbjuda alla lika möjligheter tillutbildning och till högre utbildning.Även om möjligheterna till högre studier ökatkraftigt efter den stora expansion som högskolan hargenomgått kommer möjligheterna inte alla till del.Den sociala snedrekryteringen är lika stor som sedan30 år tillbaka. Ingenting har hänt. De kommande årenmåste stora ansträngningar göras för att bryta mönst-ret och uppmuntra fler att börja studera. Den socialasnedrekryteringen måste bort.Högskolepolitiken ska därför ha sin grund i stu-denternas rätt till en god utbildning och deras kravoch förväntningar på sin studietid. Studenterna måstestå i centrum för utbildningspolitiken. Efter den storaökningen och det kvantitativa språng som är gjortinom högskolan, där var delaktigt,måste vi nu fortsätta med att ta itu med kvalitetsas-pekterna. Men kvalitet i utbildningen har många as-pekter. Det innebär ökade resurser för forskning ochforskningsutbildning. Men kvalitet innebär för ossockså akademisk kvalitet, som i stor utsträckningutgörs av lärarnas akademiska kompetens och läro-sätenas forskningsresurser samt upplevd kvalitet, därstudenternas upplevelser av utbildningen och exami-nationen räknas. De studiesociala frågorna är därfören avgörande del i ett framgångsrikt kvalitetsarbete.Centerpartiet föreslår en studiesocial utredning isyfte att göra det möjligt för studenterna att koncent-rera sig på utbildningen och därigenom tillgodogörasig kunskaperna. Kvalitet innefattar också så klartstudiemedlen, som vi kommer att diskutera senare.Fru talman! Det krävs en ökad satsning på forsk-ning. Det är viktigt för att stärka det öppna samhälletoch för att kvalitetssäkra utbyggnaden av den högreutbildningen. Men satsningen och arbetet måste varalångsiktigt och ha stabila spelregler, för det behövsinom forskningspolitiken. För att det ska uppnåskrävs det en genomgripande diskussion och en bredförankring.Nu är inte utbildningsministern här, men jagskulle vilja säga till honom att jag inte tycker att regeringen har tagit sitt ansvar för att arbeta medkvalitetsutvecklingen och forskningsutvecklingen påvåra högskolor och universitet.Riksdagen har redan godkänt ramarna för 2000års budget. Vi i hade velat se ett liteannat beslut. Det hade t.ex. betytt 3 miljoner extra tillde nya universiteten och 8 miljoner extra till Hög-skolan i respektive /samt93 miljoner till högskolornas forskning.Vid många, främst mindre, högskolor finns i daginte förutsättningar för att konkurrera om forsk-ningsmedel med något så när likvärdiga förutsätt-ningar med de stora högskolorna och universiteten.Högre utbildning ska bedrivas på vetenskaplig ellerkonstnärlig grund. En egen forskning är därför nöd-vändig för att säkra grundutbildningens kvalitet vidalla lärosäten. Dels måste lärosätenas egna lärare gesmöjlighet att forska för att vidareutvecklas i sin roll,dels är högskolornas forskning viktig för att kunnaattrahera nya lärare och forskare.För att då stärka forskningen och ge möjlighet tillkvalitetssäkring i den högre utbildningen föreslårCenterpartiet en övergång till ett enhetligt anslag förgrundutbildning och forskning för samtliga universi-tet och högskolor. Anslaget ska differentieras mednya principer för forskningsfinansiering som byggerpå vårt förslag med en kvalificeringstrappa i tre stegför högskolorna. Genom ett enhetligt anslagssystemskapas förutsättningar för ett höjt sammanhållet ba-sanslag för forskning, som helt enkelt följer av detutbildningsuppdrag som lärosätena tilldelas. Mindreoch medelstora högskolor ska kunna ansöka om exa-mensrättigheter på allt högre nivå, och prövningen avexamensrättigheterna ska ske efter klara kriterier ochför varje steg i kvalificeringstrappan. Lärosätena skafå ökade resurser för forskning efterhand. Förslagetinnebär därmed att det skapas förutsättningar förhögskolan att successivt utveckla bredd och djup, enhögskola som är till för studenter och som har godkvalitet.Avslutningsvis yrkar jag bifall till reservation 6under mom. 13. Självfallet står jag bakom de andrayrkanden som vi har, men jag nöjer mig med att yrkabifall till denna reservation.Anf. 4 () replik:Fru talman! och jag är överens omatt professionens ställning måste stärkas i skolan. Jagblir lite besviken när representant avfärdardet moderata förslaget om en nationell skolpeng medhänvisning till ökad detaljstyrning. Det är inte dettadet är fråga om. Vad vi inför är en resursgaranti, ochvi gör det utifrån grundinställningen att det sedan ärskolorna, professionen, som svarar för genomförandetoch för många av de detaljer som politiker på kom-munal nivå i väldigt stor utsträckning lägger sigi. Och vi gör detta tillsammans med . Vi gör det tillsammans med en stor del av delärare som är verksamma inom skolans område. Detborde vara medveten om.Anf. 5 () replik:Fru talman! Jag förstår att tyck-er att det är tråkigt att jag inte går med på hans för-slag. Men det har flera bakgrunder. Framför allt villjag stärka skolans egen roll. Jag vill att skolan, desslärare och ledning samt elever och föräldrar ska fåmöjlighet att arbeta i och föra fram en bra skola föreleverna i sig, en skola där eleven sätts i centrum, därman har individuella studieplaner och där man kanarbeta fram till och nå de nationella mål som vi antarhär i riksdagen.Skillnaden mellan och Centerparti-ets inställning till en nationell skolpeng är att vi villge ökad makt till skolorna och föräldrarna i sig. Vivill se en decentraliserad skola där man, skola förskola, har möjlighet att arbeta fram till och nå måletatt ge eleverna godkända kunskaper.Anf. 6 () replik:Fru talman! Det finns ingen skillnad när det gällerCenterns och inställning, att stärkaskolan. Därom är vi överens. Vi är överens om indi-viduella studieplaner. Men det ochandra tydligen inte har förstått är att med en nationellskopeng ges förutsättningar för en verklig decentrali-sering. Makten över skolan flyttas till skolan, och därligger det väsentliga. Det handlar inte om att lappaoch laga i ett system som visar på sådana uppenbarabrister. Det är dags för ett uppvaknande även hosCenterpartiet.Anf. 7 () replik:Fru talman! Eller också är det för ett upp-vaknande hos moderaterna.Det är ju så, , att skolan ser väl-digt olika ut runtom i , och det tycker jag ärbra och viktigt.Sverige ser också geografiskt olika ut, vilket in-nebär att skolan kostar olika mycket i de olika geo-grafiska områdena. Och en nationell skolpeng, enökad centralisering och en ökad likhet mellan skolor-na, framför allt vad gäller kostnaderna, innebär ju isig att skolan, och den enskilda skolan,inte får möjlighet till ökad makt. Man får inte möjlig-het att ge eleverna ökade kunskaper i form av flerlärare, i form av bättre böcker, i form av ökad kvaliteti skolan. Det är den stora skillnaden mellan Center-partiet och . Vi vill att skolan ska få seolika ut runtom i . Den ska få kosta olikamycket, och den ska vara bra för alla elever oavsettvar man bor i landet.Anf. 8 () re-plik:Fru talman! förstod inte riktigt vadjag avsåg när jag talade om grundsynen på eleven.Själv tycker jag att hon är väl så otydlig.Vår idé om hur systemet ska se ut handlar om atteleverna ska få en mycket god gymnasieutbildning.De ska också kunna få högskolebehörighet, menkanske inte exakt vid samma tillfälle. Alla ska hamöjlighet till högskolebehörighet, men det handlarom att samhället inte styr in på exakt när. Framför allthandlar det om att man låter den praktiska kunskapenockså bli en del av det som värderas. Kort sagt: Ele-ven ska värderas för den hon är, och inte enbart fördet hon gör.Anf. 9 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är oerhört viktigtmed en bra gymnasieskola. Som jag sade ett pargånger i mitt anförande tycker jag att alla ska få möj-lighet till bra kunskap. Men sättet som eleverna nårdet målet på kan se olika ut. Gymnasieskolan ochdess olika program ska se olika ut. Det kan vara lär-lingsutbildning, det kan vara en rent teoretisk utbild-ning. Jag tycker - och det är oerhört viktigt - attgymnasieskolan ska ge godkända kunskaper, brakunskaper, kunskaper som gör att du har möjlighet attgå vidare.Eftersom säger att det är vik-tigt och bra att kunna komma tillbaka till gymnasie-skolan skulle jag vilja fråga henne: Anser kristdemo-kraterna att det förslag om utbildningsgaranti somCenterpartiet har lagt fram är bra? Förslaget innebäratt den som har börjat gymnasiestudier har möjlighet att komma tillbaka och göra klartsin gymnasieexamen fram till dess att man blir 25 år.Det ger ju möjlighet till en bra gymnasieexamen föralla.Anf. 10 () re-plik:Fru talman! Vi har inte använt precis samma be-grepp. Men vi säger att man ska få komma tillbakaupp till och göra klart sina gymnasiestu-dier. Man ska få ta avbrott. Det är nog viktigt att intepåvisa skillnader som egentligen inte finns. Mananvänder bara olika ord. Det är viktigt att faktiskt tittapå grunderna. Jag tror inte att oenigheten är så stor.Anf. 11 () replik:Fru talman! Det vore ju bra, för jag hoppas verk-ligen att de elever som går i gymnasieskolan ska få dekunskaper som gör att man kan gå vidare i livet.Anf. 12 ():Fru talman! I diskussionen om skolan runtom försdet ständigt fram en massa önskemål om och nyakrav på vad skolan ska ta ansvar för. , när manhör diskussionen, låter det nästan som om allting -arbetslöshet, skilsmässor, allmänna orättvisor - berorpå skolan.Jag tror tvärtom att det är dags att nu våga säga attskolan måste få vara just skola. Skolan kanske inte ärså bra på att lösa samhällets olika problem. Men sko-lan har en mycket speciell kompetens när det gällerutbildning. Det är fel att tro att skolan ska vara expertpå allt. I verkligheten kan den inte det. Men skolankan bli riktigt bra på att ge människor utbildning, attge människor redskap för att gå vidare i kunskapssö-kandet och att ge människor en grund för att delta iett livslångt lärande. Om skolan klarar kunskapsmå-len blir många andra problem lösta.Många konflikter, mycket bråk i skolan, bottnarhelt enkelt i att skolan inte ger alla elever en chans attutifrån sina egna förutsättningar i sin egen takt tilläg-na sig sina kunskaper. Det är klart att återstårdet för många inget annat än att sabotera för de andrai klassen om man inte förstår vad de pratar om underlektionerna.Vi har fått en hel del rap-porter om misslyckanden i den svenska skolan. Om-kring en tredjedel av eleverna har inte uppnått deuppsatta målen för gymnasieskolan, och i storstäder-na saknar uppåt hälften en fullständig gymnasieut-bildning. Olika läs- och skrivundersökningar visar atti själva verket är det många fler än vad betygen visarsom inte har tillräckliga kunskaper med sig frångrundskolan.Bakom all den här statistiken finns en mängd in-divider som helt enkelt inte fått det bagage med sigfrån skolan som de har rätt till. Det är enskilda ungamänniskor som inte har tillräcklig förberedelse föryrkesliv och livslångt lärande.Det handlar om hur skolan ska nå upp till sitt målatt ge alla människor jämlika chanser. För en liberalär det självklart att betrakta skolan som det viktigasteverktyget för att ge alla lika möjligheter i samhället.Men fungerar inte skolan som ett sådant verk-tyg. lämnar skolan alltför många i sticket.I regeringens budgetproposition görs en beskriv-ning av den svenska skolans tillstånd. Det är i och försig positivt att regeringen erkänner att det finns oro-ande tecken, t.ex. att betygsstatistiken försämrats ochatt antalet invandrarelever är överrepresenteradebland dem som inte nått målen. Men som helhet gerändå regeringens beskrivning fortfarande en positivbild av den svenska skolan. Bl.a. redovisas statistikför hur många som blir godkända vid grundskolansslut och hur många grundskoleelever som uppnåttmålen för att gå vidare till gymnasieskolan.Men den bilden ger bara en del av verkligheten. Isjälva verket kommer det alltfler alarmerande upp-gifter om den svenska skolan. Det är visserligen bara4 % av nians elever som inte får godkänt i svenska.Men många andra oberoende läsförståelseundersök-ningar visar att det är betydligt fler som har svårt attbåde läsa och skriva. Och är det kanske inte såkonstigt att så många får svårt att klara de höga teo-retiska kraven på gymnasiet. kommer detfaktiskt ut 20 000 nya människor utangymnasiekompetens på en arbetsmarknad som kräveralltmer av kunskaper.Man kan också fråga sig hur det kommer sig attbara av grundskoleeleverna inte klarargodkänt i svenska, engelska eller matte, men att sedanav samma elever ungefär en tredjedel misslyckas igymnasiet.Den skrivundersökning som har debatte-rats i kammaren, som gjordes i , visar attskolan blundar för att många elever behöver hjälp.Allt detta visar alltså att betygsstatistiken döljer verk-liga förhållanden.En första viktig uppgift borde nu vara att under-söka hur betygen på olika håll i landet motsvarar dekrav som betygskriterierna anger. Det finns ju obligatoriska ämnesprov i somskulle kunna användas. är bortfallet när detgäller de här proven stort och proven är bara obligato-riska i nian.Fru talman! Det kan naturligtvis diskuteras hurmycket ekonomiska resurser skolan ska ha för attkunna leva upp till sina mål. Jag tror inte att dennabudgets problem i första hand är att den ger för litepengar till kommunerna för skolan. Problemet ligger istället i att regeringen inte på allvar vill ifrågasättavissa systemfel i den svenska skolan - systemfel somvi diskuterat i den politiska debatten.Sedan är det en annan sak att regeringen dessutomgör en del märkliga ekonomiska prioriteringar, trotsatt skolan fortfarande inte har rättat till grundläggan-de fel.Det finns en skolforskare som heter . Han har talat om "snällfällan" i den svenskaskolan - en snällhet som gör att elever får för högabetyg, en snällhet som gör att elever går vidare i skol-systemet utan riktiga kunskaper. Vem är man egentli-gen snäll mot när man gör på det sättet? Inte moteleven i alla fall, som förr eller senare kör fast i ut-bildningen. Möjligen är man snäll mot skolförvalt-ning och skolpolitiker som inte tar sitt ansvar. Denhär "snällfällan" stjäl i stället rätten till stöd för varjeelev som glöms bort. Varje elev har faktiskt rätt tillstöd för att nå upp till målen, men döljer man svårig-heterna bakom ett felaktigt betyg bestjäl man ocksåeleven på den rätten.Det är positivt, fru talman, att regeringen gettSkolverket ett uppdrag att utreda hur likvärdigt bety-gen sätts i den svenska skolan, och det hade varitmera positivt om uppdraget också hade inneburit attundersöka hur betygen förhåller sig till nationellaprov och om betygen motsvarar de mål som står ikursplanerna.Vi har egentligen redan nu redskap för att skaffaoss en tydlig bild av hur det står till i skolan. Dess-utom borde vi för att få en ännu tydligare bild somFolkpartiet har föreslagit inrätta ett fristående kvali-tetsinstitut, som oberoende av politiker och oberoen-de och skilt från det verk som ska jobba med utveck-ling kan göra en objektiv utvärdering av skolan.Statens uppgift när det gäller skolan är att genomordentlig uppföljning och utvärdering garantera kva-liteten. Det är kanske på grund av att staten inte harlevt upp till detta som en del nu börjar tala om attåtergå till att finansiera skolan med statliga pengar.Jag tror inte på det. Jag tror inte att en schablonmäs-sig statlig finansiering som inte tar hänsyn till lokalaproblem och förhållanden är en bra modell för fram-tiden. Däremot kan staten styra skolan genom riktiguppföljning och utvärdering.Om en missriktad snällhet är det ena systemfelet iskolan är idén om likformighet ett annat systemfel.Sverige ska fortfarande vara det enda land i världendär av gymnasieeleverna ska uppnå högskole-behörighet. anser att det är dags att låtaeleverna välja mellan både mera studieinriktad ut-bildning och yrkesinriktad utbildning. Vi föreslårdärför att det som ett positivt alternativ utarbetas ettlärlingssystem, där skolan och arbetslivet ansvarar förhalva tiden var.