prot · GM0986 · 1999-04-27 00:00:00 — Det är fullständigt fel politik att säga: Viaccepterar ett ganska stort mått av dödande tills vilyckas övertala de andra att sluta döda. Detta är enkatastrofal policy från sida.Vi skickar alltså en signal från - vi somtidigare sagt nej till dödande - att vi säger ja tilldödande tills de andra blir så förhandlingsbara att deinser att man inte skall förstöra en så viktig del av vårresurs i världen.Till sist, fru talman: Det är nu en väldigt viktigtidpunkt, ja, faktiskt en avgörande period. Det ärnämligen nu som vi bestämmer vad som skall händaunder det kommande årtusendet. Avgörande är alltsåvilka signaler vi skickar. Därför måste hög-prioritera valfrågan, inte bara här i kammaren utanockså när man kommer till skott och det i praktikenskall avgöras om vi verkligen står för de vackra ordsom vi säger.Det finns alltså, fru talman, inget annat val än attvalen skall få välja att leva ett valfritt liv på världenshav.Anf. 34 ():Fru talman! Naturligtvis är det så att man måstevälja taktik. Jag tror att gör en oerhört stortaktisk miss i det val som man nu är på väg att göra.När det gäller det irländska förslaget anser jag attdet är just de diskussioner som lett fram till det ir-ländska förslaget som har gjort att och Japanhar vågat öka sin vetenskapliga jakt. Man börjar lik-som vädra morgonluft. Det börjar finnas en sortsacceptans i alla fall för en kommersiell kustnära val-fångst. Då ökar också acceptansen för det man hållerpå med. Man känner att man lite grann börjar vinnadet här slaget.Antingen säger man att det inte går att accepteraen valslakt just därför att valen tillhör alla. Den rörsig över hela jordklotet. Ingen kan säga att han ellerhon råkar äga valen just när den passerar landet ifråga, t.ex. . Valen passerar ju på vägendit, för att ta ett exempel, och jagar inte.Valen är ett stort djur. Den påverkas av den glo-bala miljöförstöringen. Valen är ett djur vars antal viinte vet. Trots försiktighetsprincipen och alla möjligaprinciper som vi har och som vi brukar hålla framsom honnörsord är valjakten inte acceptabel.Det irländska förslaget gäller en kommersiellvalslakt i kustnära vatten, i utbyte mot att internatio-nell handel med valprodukter förbjuds. Men det ärfaktiskt förbjudet i CITES, så det är lik-som ingen fördel. Men sedan säger man att den ve-tenskapliga jakten skall frivilligt fasas ut. Det innebäratt de här länderna dels kommer att kunna få en legalkustnära valfångst, dels kommer att kunna fortsättaatt frivilligt mer eller mindre så att säga eventuellt,kanske, möjligtvis i någon mån fasa ut den veten-skapliga fångsten. Man kommer dock att kunna fort-sätta med det här.Dessutom säger det irländska förslaget att denvetorätt som valfångarländerna har skall vara kvar,skall vara intakt. Det innebär att vi vinner oerhört litepå detta. De som vinner på detta är och ,för de får en kommersiell jakt i kustnära områden.I och med att det är så här är detta också en till-fällig överenskommelse som ensidigt kan rivas uppav valfångarländerna. Jag menar att det här inte ens ären kompromiss, utan detta är att sälja sig till valfång-arländerna. Man gör detta acceptabelt. Vi får heltenkelt inte kvar detta med att val jagas icke.Det australienska förslaget, som jag tycker redovi-sas fel av miljöministern, är ett förslag som jag troratt de flesta människor - också vanligt folk - somhar engagerat sig i valjakten tycker är riktigt. I försla-get sägs det att alla hav skall vara globala valreservat.Valen skall helt enkelt inte jagas. Man föreslår ettfemtioårigt moratorium.Låt valarna finnas kvar! Se vad som händer underde kommande 50 åren, särskilt som vi dessutom vetatt valarna är utsatta för en miljöförstöring som vifaktiskt måste göra allt för att ändra på och bryta. Vivet ju att många av de organiska kemikalier som viomger oss med förr eller senare hamnar i vattnet. Deorsakar mycket problem, t.ex. reproduktionsstörning-ar. Hur det är med den saken hos valen vet man inte.Man vet dock att det förekommer reproduktionsstör-ningar bland sälar. Med största sannolikhet finns detsådana störningar också bland valarna. Det kan mansäga, med tanke på att många äter just fet fisk och dentypen av föda. Dessutom säger det australiensiskaförslaget att den vetenskapliga valfångsten skall för-bjudas. Det är alltså en stor skillnad mellan de bådaförslagen.Det är möjligt, som ministern säger, att valfång-arländerna inte kommer att acceptera det australiens-ka förslaget och att de t.o.m. lämnar IWC. Men låtdem göra det, för då kan vi verkligen visa globalt attdetta är en fråga där somliga länder inte accepterarvad de allra flesta andra vill. Därmed får vi konfliktentydlig i stället för att sopa det hela under mattan ochsäga: Jaga lite grann, skjut lite här och skjut lite där,så kanske vi kan hålla sams! Det öppnar för ett syn-sätt som jag tycker är fullkomligt oacceptabelt.Jag skulle vilja fråga: Är verkligen inte enda möj-ligheten att flytta fram positionerna när det gällervalfångsten att visa en restriktiv linje? På vilket sättskulle det irländska förslaget skapa en bättre situationför jordens valar?Anf. 35 ():Fru talman! Jag får inte riktigt grepp om vad mil-jöministern och regeringen tycker, om man är emotvaljakt och tycker att det som skall fortsätta attvara totalt förbjudet eller om man tror på kompromis-sen i botten. Om man tror på kompromissen i bottenförstår jag att man kör den taktiken, att man skall hakompromissen för att de andra skall vara kvar. Menom man inte tror på att vi skall ha fortsatt valjakt kanman inte gå på kompromissen. Jag ser det som heltuteslutet.För valarnas skull tycker jag att måstefortsätta att säga nej till valjakt. handlar detegentligen om att väcka opinion, tycker jag. De härländerna, som eventuellt skulle hoppa av IWC ochfortsätta och utöka sin valjakt, kommer säkert att bliutsatta för ganska stora påtryckningar från allmänhe-ten, inte bara från regeringar. Jag hoppas att det blirfrån regeringar också, men från allmänheten.Jag lovar att vi kommer att hjälpa regeringen, omman nu vill ha hjälp, för att väcka denna opinion motvaljakt. Gå inte med på kompromissen! Jag tror attdet kommer att vara förödande. Det är att ge lillfing-ret, och sedan tar de hela handen. Det kommer baraatt bli mer och mer som man kräver.Anf. 36 Miljöminister ():Fru talman! När det gäller diskussionen med SiwPersson om vår representation i kommissionen trorjag inte att vi kommer så mycket längre. Men jag ärgärna beredd att diskutera frågan vid ett senare till-fälle.Gudrun säger att vi skall ha en situationsom innebär: jagas icke! Men problemet är ju attval jagas. Valjakten ökar med 250 %.Det verkar också som om det skapas en föreställ-ning om att vi skulle ha ställt oss bakom det irländskaförslaget, att vi har accepterat det irländska förslagetsom det nu presenteras. Det är fel. Det framgår ocksåtydligt av mitt interpellationssvar. Vi tycker att det ären utgångspunkt som man kan resonera vidare från.Det finns andra utgångspunkter. Jag har haft för-månen att träffa den australien-siske miljöministern, , vid tre olika tillfäl-len. Vi har diskuterat valfrågan vid samtliga de till-fällena, särskilt när jag träffade honom iNew . Vi har en bra kontakt i de här frågorna. Vivärderar naturligtvis möjligheten att komma framåtäven enligt den linje som representerar.Det tänker vi självfallet fortsätta med.Jag återvänder till det som jag ändå tycker är dencentrala utgångspunkten i den här diskussionen, ochdet är att det sker en ständigt ökande valjakt år frånår. Det är en ökning . Den ök-ningen kommer med all sannolikhet att fortsätta. Införden ökningen förefaller det som om IWC är maktlöst.Jag ser inte någon realistisk möjlighet att på kort siktåstadkomma en situation där ingen valjakt sker.Jag skall inte gå in i en diskussion om huruvidadet ges utrymme för en viss valjakt med rimliga etis-ka medel. Det kan vi ta någon annan gång. Men detfinns ingen möjlighet att inom rimlig tid se en kraftigminskning av valjakten med nuvarande instrumentoch överenskommelser. Då måste det rimligen varamitt ansvar att försöka pröva olika vägar för att hittaen sådan reglering, för att hitta en möjlighet att brom-sa och skaffa kontroll över valjakten. För min deltycker jag att det är den helt centrala frågan i dendiskussion vi för för närvarande.Anf. 37 ():Fru talman! Jag kan konstatera att vi har helt olikaåsikter i sammanhanget. Det är bara att tycka att detär mycket tråkigt.Men jag konstaterar också att regeringen har enmycket uppgiven, defensiv linje. Det har vi faktisktinte råd med. Därför vädjar jag i mitt sista inlägg attSverige skall våga visa mod. Våga vägra velighet!Våga välja en tuff linje för valarnas bästa! Valarnahar inget val. har ett val. Välj levande valar ivärldens hav!Anf. 38 ():Fru talman! Jag gör en annan bedömning än mil-jöministern. Min bedömning är att det irländska för-slaget dessutom, vilket måste poängteras, inte gernågon som helst möjlighet till kontroll av valjakten. Idet irländska förslaget ges ingen möjlighet vare sigför vetenskapsmän eller veterinärer att vara med utepå båtarna och kontrollera fångst- och slaktprocessen.Jag anser att det irländska förslaget i grunden accep-terar en kommersiell valjakt, och det är det som ärfelet.Det australiensiska förslaget accepterar inte val-jakt. Det är det som är fördelen.Har man öppnat för valjakt anser i alla fall jag attdet finns stora risker för att det inte bara blir kommer-siellt utan även i s.k. vetenskapligt syfte.Det faktum att man accepterar en kommersiellvaljakt i kustnära områden säger i sig att det går attdöda val. Men det går inte att döda val på ett någor-lunda humant sätt. Det är plågsamt. Den typen av -vad skall jag kalla det, slakt är nästan för snällt -mord på stora däggdjur skall vi inte ha på jorden. Dettillhör liksom det förgångna. Mänskligheten borde hakommit längre i sin insikt om medvetande, känsloroch möjlighet till lidande hos stora däggdjur. Jagtycker att valjakt inte hör hemma på en civiliseradplanet.Jag anser att måste ha en restriktiv in-ställning för att verkligen visa att det finns länder sommenar allvar med långsiktig ekologisk hållbarhet,som faktiskt sätter djurskyddet främst och som serekologi och djurskydd som någonting som måste bliledstjärna in , som menar allvar med att viskall ha en biologisk mångfald kvar, som tar mil-jöproblemen på allvar. Det här handlar om en kombi-nation av ekologi, ekonomi och djurskydd. Det ärmånga frågor här. Vi vet att haven utsätts för mycketpåverkan.Jag anser att skall ha en restriktiv linje,även om miljöministern anser att vi kanske inte fårvara med i alla samtal med . Jag hoppas verkli-gen att den inställning som nu har inte hand-lar om att man vill hålla sig bundis med den närmastegrannen. Tyvärr måste jag säga att det svar vi har fåttinte gör mig övertygad på den punkten, och det ärbeklämmande.Anf. 39 Miljöminister ():Fru talman! Våga vägra velighet - jag tycker inteatt det är ett dugg veligt att med allt engagemangförsöka utveckla ett internationellt samarbete för attfå kontroll över den situation som vi har och somvi har tappat kontrollen över.Vi kan naturligtvis i dra oss tillbaka. Vibedriver ingen valjakt. Vi kan säga att vi är emot allvaljakt och sedan kan vi fullfölja det med att säga attvi inte bryr oss ett dugg om hur mycket valjakt somsker. Jag vill ha en annan linje. Jag vill säga att viskall hitta vägar tillsammans med , kanskemed utgångspunkt i det irländska förslaget, för att nåett sätt att på nytt skapa en bra och hållbar regleringpå det här området. Vi skall naturligtvis försöka attgöra den så restriktiv som det någonsin är möjligt.Jag upprepar: Vi har en situation där valjak-ten ökar utan att vi, som det verkar, kan påverka detett enda dugg . Det är det jag är uteefter, att hitta ett sätt att påverka valjakten i en re-striktiv riktning.Det irländska förslaget beskrivs fortfarande somnågonting som finns fixt och färdigt och som Sverigehar skrivit under. Jag vill upprepa att vi har sagt att vivill se det som en utgångspunkt för en fortsatt diskus-sion. Mycket av den kritik som framför allt GudrunLindvall har mot det irländska förslaget är ju sådantsom vi också i den fortsatta diskussionen vill försökafå bort och vrida åt ett annat håll.Jag har en levande diskussion med . Viskall pröva möjligheten att komma fram med detirländska förslaget. Vi skall göra det i restriktiv rikt-ning. Vi skall inte utan vidare acceptera att valjaktenfortsätter att öka som den har ökat , på fem år.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1998/99:233 omöverklagandereglerAnf. 40 Miljöminister ():Fru talman! har frågat statsrådetLars-Erik om regeringen har för avsikt attbegränsa andelen sakägare vid överklaganden enligtplan- och bygglagen till vad lagstiftningen avsett.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på interpellationen.Fru talman! Enligt den äldre byggnadslagstift-ningen kunde planbeslut överklagas endast av sakäga-re. Det var därför i princip endast ägare av fastigheterbelägna inom eller intill planområdet som kundeöverklaga. En nyhet med var attbesluten får överklagas också av hyresgäster, boendeoch hyresgästorganisationer.Effekten av att fler har fått rätt att överklaga harutretts av Plan- och byggutredningen. Av utredning-ens betänkande, som kom , framgår att det ärsällan beslut överklagas enbart av dem som hör tillden vidgade kretsen av besvärsberättigade och attreformen därför inte lett till nämnvärt fler överkla-gandeärenden. Det finns inte någon erfarenhet somtyder på att förhållandena ändrats på något avgörandesätt sedan dess.Sten talar om att tidsgränser för över-klaganden numera tänjs på ett sätt som inte var avsett.Detta är ett mera allmänt problem, och det kanskeräcker med att i sammanhanget nämna att det finnsmöjligheter för domstolar och myndigheter att för-enkla och påskynda förfarandet.Rättssäkerhet är viktigt, och rätten att överklaga ärviktig för att upprätthålla rättssäkerheten. Jag menardock att antalet överklagade planbeslut bör kunnaminska genom att de som berörs blir i ett tidigt skededelaktiga i planarbetet. Det är också viktigt att kom-muner och byggherrar inser att nedlagd tid på samrådi början av planprocessen ofta innebär vinster för dentotala handläggningstiden. Enligt min uppfattningfinns det inte skäl att nu särskilt vidta några åtgärderför att begränsa kretsen av dem som får överklagabeslut enligt plan- och bygglagen.Anf. 41 ():Fru talman! Låt oss inledningsvis göra en sakklar för oss. Den här överklagandeprocessen är integratis. Den kostar pengar, och den skall betalas avnågon.Låt mig ta som exempel att vad gäller Salt-sjökvarn i kostade fördröjningen byggföretaget12 . Det innebar att insatsen i bostads-rätterna ökade med . Motsvarande gäller iandra processer för boende i egnahem och för hyres-gäster, som får sina hyror ökade.Det förvånar mig att regeringen måste fråga varför det byggs så lite i , men det är ioch för sig regeringens problem. En anledning ärdock höga byggkostnader, som till viss del påverkasav den här processen.Det är kanske fel att säga att man skall begränsaantalet sakägare. Låt mig i stället säga att man kan haett utökat antal sakägare men att de skall in i ett tidi-gare skede, innan detaljplanen är klar. Det är här detstora problemet ligger.Det händer att också beslut avseende bygg-företag som till punkt och pricka - låt mig understry-ka det - följer detaljplanens mark- och bygglov över-klagas. Det är väl inte rimligt att också beslut beträf-fande byggföretag som har följt detaljplanens mark-och bygglovsregler kan överklagas.Statsrådet säger att domstolar och myndigheterkan påskynda förfarandet. Visst kan de göra det, mendet finns problem. När byggföretaget ville på-skynda behandlingen av Saltsjökvarnärendet gickStolta stad ut i medierna och framhöll att NCC var ettenormt dåligt företag, trots att NCC bara följde deregler som gäller.Det är också klart att man från vissa håll satt isystem att tänja på tidsgränserna i dessa samman-hang. Jag är förvånad över att ministern inte vill seöver dessa regler. Jag hoppas att han förstår att dettakostar pengar.Jag skulle vilja ställa en fråga till statsrådet. till punkt och pricka följer den detalj-plan som kommunen har gjort upp, är det då interimligt att den kommun som har givit tillståndet ochutformat planen får stå för de merkostnader som upp-står för byggföretaget?Anf. 42 Miljöminister ():Fru talman! Det kan naturligtvis inträffa vissamerkostnader i byggprocessen som ett resultat avmöjligheterna att överklaga, upprätthålla en rättssä-kerhet och ge människor som bor runtomkring ett nyttprojekt ett inflytande över projektet. Det gäller attbevara möjligheterna till inflytande somman pressar ned de eventuella merkostnaderna. Detfinns olika möjligheter att göra det. De som vill byg-ga kan tidigt engagera människor i ett samrådsförfa-rande och ta hänsyn till deras synpunkter, så att detinte blir så att dessa synpunkter först i ett sent skedepåverkar planeringen.Jag vill repetera det som jag sade tidigare: Detfinns ingen erfarenhet som tyder på att utökningen avden krets av personer som kan överklaga har märk-bart försenat byggprocessen. Utökningen skedde1994, och det finns ingenting som tyder på att det harskett någon försämring sedan dess.Dessutom har antalet regeringsärenden som över-klagats minskat från 1992 till drygt 400 år1998.Anf. 43 ():Fru talman! Låt mig bara rätta till en sak. Det ärkommunen som tar fram detaljplanen, ingen annan. Idet skede när man håller på att ta fram en detaljplankan man exakt visa hur bebyggelsen kommer att seut, på ritning och i form av modell. Man kan gärnavidga kretsen av sakägare som får anföra synpunkter.Men när detaljplanen är fastställd och bygglov ochmarklov är klara, kan ett byggföretag som följer dessadrabbas av ytterligare merkostnader.Jag hoppas att ministern inser att de här kostna-derna ytterst drabbar boende och hyresgäster. Ingetföretag låter några andra än de framtida boende betaladet här. Ett sådant företag skulle inte finnas kvarlänge.Jag skulle vilja få svar på den fråga som jag ställt.Anser statsrådet att följande är rimligt:I en process där människorna fått säga sitt harman kommit fram till en detaljplan som fastställts.Olika byggföretag har lagt anbud, och ett visst före-tags anbud har antagits. När det byggföretaget tillpunkt och pricka följer detaljplanen med dess mar-klov och bygglov överklagas beslutet. Tycker intestatsrådet att det är rimligt att byggföretaget ochframtida hyresgäster eller boende skall slippa stå förkostnaderna för detta? Det måste då vara kommunensom har gjort en miss i sitt agerande. Jag skulle viljafå ett svar på den frågan.Anf. 44 Miljöminister ():Fru talman! Som framställer sa-ken förefaller det inte vara helt perfekt ordnat. vardet inte den här frågan som jag fick i interpellationen,och jag kan på rak arm inte riktigt reda ut vilka kon-sekvenser det skulle få om jag var ännu mer tillmö-tesgående mot i den här frågan.Men som jag var inne på tidigare är det här enfråga där det är viktigt att ha ett effektivt förfarande.Jag uttryckte mig lite oklart tidigare, men poängen är- och om det är vi tydligen överens - att man kanförebygga överklagandetider genom att tidigt vara utei ett samrådsförfarande och genom att vara tydlig närdet gäller att beskriva konsekvenserna av planarbetet.Vidare gäller det naturligtvis att slå vakt om denrättssäkerhet som överklagandeinstitutet syftar till attupprätthålla. Jag tycker också att det är viktigt att idetta sammanhang framhålla att rimligt sammansattagrupper bör få ha inflytande över planbeslut, ävensådana som inte själva är berörda som fastighetsägaremen på annat sätt.Anf. 45 ():Fru talman! Jag skrev lite grann om kostnadernaoch de problem som de skapar för byggföretagen imin interpellation. Jag har ingenting emot att vidgaantalet människor, föreningar eller organisationersom har rätt att överklaga inom en tidsram där det ärmöjligt att rätta till. Alla skall få säga sitt - även ikommunen.Statsrådet kan väl ta med sig en möjlighet förkommunerna att göra en riktig bedömning av demsom är intresserade. De som är berörda skall få kom-ma till tals. Det är inte sportsligt - det är mot konsu-mentlagstiftningen - om ett företag köper eller ac-cepterar vissa villkor som i efterhand visar sig varabortspelade.Både statsrådet och jag har ett förflutet i Bygg-nads. Detta skapar inte förståelse för marknaden, ochdet skapar inte nya bostäder. De behövs , särskilti våra större städer.Anf. 46 Miljöminister ():Fru talman! Jag tar självfallet med mig de syn-punkter jag har fått, inte minst eftersom vi har ettgemensamt ursprung i . Jagdelar uppfattningen att kommunerna har ett stortansvar för att processen sker så smidigt och bra sommöjligt.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1998/99:246 ombromerade flamskyddsmedelAnf. 47 Miljöminister ():Fru talman! har frågat migvad jag avser att vidta för åtgärder för att få bort detmiljöhot som de bromerade flamskyddsmedlen utgörsamt på vilket sätt introduktionen av de miljövänligaoch giftfria flamskyddsmedlen skall påskyndas.Flamskyddsmedel är en mycket stor grupp ämnen,där de bromerade är de mest omdiskuterade ur mil-jösynpunkt. I fick regeringen en rap-port från Kemikalieinspektionen med förslag tillförbud avseende två grupper av bromerade flam-skyddsmedel, nämligen PBDE och PBB. Dessa för-kortningar står för de, med dagens kunskap, mestskadliga medlen. Kemikalieinspektionens rapport harskickats ut på remiss till 68 instanser. Rapporten haräven översatts till engelska för att kunna spridas iolika internationella sammanhang.Kemikalieinspektionen har i rapporten bl.a. före-slagit förbud mot att använda och sälja PBDE ochPBB som ämnen, samt förbud mot att sälja varor sominnehåller eller har behandlats med dessa ämnen.Kemikalieinspektionen föreslår att regleringen skallträda i kraft efter det att regeringen har fattatbeslut om notifiering av förbud. När ett sådant beslutom notifiering kan bli aktuellt kan jag inte ge närmarebesked om i dagsläget.I rapporten finns det redovisat vissa problem medatt få verklig effekt av ett svenskt förbud mot dessaämnen. PBB och PBDE tillverkas inte i , ochden inhemska användningen av dessa ämnen har iprincip upphört. Ämnena når oss i stället i hundratalston via importerade varor. De finns bl.a. i elektroniskutrustning, leksaker och textilier.Eftersom är en liten marknad internatio-nellt sett kan det vara svårt att hantera svenska sär-krav riktade mot alla de produkter som inne-håller dessa flamskyddsmedel. kan detkonstateras att svensk industri har visat att det påfrivillig väg är möjligt att ersätta de flamskyddsmedelsom Kemikalieinspektionen tar upp i sin rapport. Jaghar för avsikt att inleda en dialog med berörd svenskindustri för att få deras syn på hur problemet medskadliga flamskyddsmedel i importerade produkterbör hanteras.Jag verkar även för införandet av ett producen-tansvar för elektriska och elektroniska produkter, dvs.den produktkategori som kanske främst samman-knippas med bromerade flamskyddsmedel. För attslippa ökade kostnader för särskilt omhändertagandeav varor som innehåller farliga flamskyddsmedel,ligger det i tillverkarens intresse att byta ut dessa motbättre alternativ. Det bör ifrågasättas om flamskydd ärnödvändigt i alla de produkter som behandlas i dag.Tillverkare och importörer har ett stort ansvar med attse över behovet av brandskydd och att i största möjli-ga utsträckning begränsa användningen av de brome-rade flamskyddsmedlen. Alternativa brandskyddsåt-gärder som är hälso- och miljömässigt bättre böranvändas i stället.Ett annat viktigt verktyg för att påskynda intro-duktion av miljövänligare produkter är att ställa kravvid offentlig upphandling. Regeringen har därförtillsatt en speciell delegation vars uppgift är att drivapå arbetet med att miljöanpassa den offentliga upp-handlingen.En reglering av bromerade flamskyddsmedel påinternationell nivå är mycket viktig för att kunnavidta kraftfulla åtgärder.