prot · GM09109 · 1999-06-14 00:00:00 — Länssty-relsen i har på grund av ett överklagandefrån en styrelseledamot i ett av bolagen konstaterat attdet här agerandet strider mot aktiebolagslagens be-stämmelser. Det här är alltså inte min uppfattning.Det är uppfattningen hos i Stockholm.Du är säkert välkommen upp till för attdiskutera det uttalandet.Anf. 124 ():Fru talman! Jag är ledsen över att debatten för-längs. Jag vet inte om det är som är denhögsta dömande instansen när det gäller de här frå-gorna. Fältet är fortfarande öppet. Jag tror varken attmoderater eller socialdemokrater i ellerStockholm medvetet bryter mot en lag som innebäratt de sedan måste betala tillbaka pengar. Har vi sådåliga politiker i det här landet, ?Anf. 125 ():Fru talman! Frågan om kvaliteten på po-litiker kan säkert själv besvara.Man kanske bör notera att landshövdingen, dvs.högsta chefen för i , heterUlf Adelsohn. Han borde i varje fall i någon meningvara bekant för och inte känd somnågon socialdemokratisk partianhängare. Det brottmot aktiebolagslagen som man har begått är att maninte har kallat inom stadgeenlig tid, nämligen tvåveckor innan. Detta har skett av ett enda skäl: undkomma den lagstiftning som i dagskall fatta beslut om. Det är naturligtvis beklagans-värt.Anf. 126 ():Fru talman! Jag vill avvakta den här affären, tilldet här definitivt är beslutat. Men jag är inte säker påatt det här får det utfall som i dagförsöker förespegla.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattade under 10 §. )9 § Svenskt deltagande i fredsstyrka i KosovoFöredrogsSammansatta utrikes- och försvarsutskottets betän-kande 1998/99:UFöU2Svenskt deltagande i fredsstyrka i Kosovo (prop.1998/99:112)Anf. 127 ():Fru talman! i sade tillAnders Ygeman att det finns en verklighet även utan-för den här kammaren. Det här betänkandet handlar ihögsta grad om den verkligheten. Det handlar om ettsvenskt deltagande i en fredsstyrka i Kosovo nu närvi har ett avtal och en FN-resolution i botten.När Kosovo - och för den delen också Vojvodina- 1989 fråntogs den autonomi som man hade haftunder var det en signal till ökade mot-sättningar och ökat förtryck. Kosovoalbanernas kampför sina rättigheter ökade, och de paramilitära styr-kornas, specialpolisernas, förtryck och diskrimineringav albanerna tilltog i en styrka som chockade världen.Man ägnade sig inte enbart åt diskriminering ochyrkesförbud - det gällde förbud mot utbildning ialbanska. Det var systematiska trakasserier och för-följelser. Vi träffade kvinnogrupper som kom hit somflyktingar som kunde vittna om systematiska våld-täkter för att man skulle förnedra motståndarnaskvinnor.I utrikesutskottet har vi åtskilligagånger skrivit att vi måste se upp med utvecklingen iKosovo: Kosovo är en tickande bomb. Ändå förmåd-de inte omvärlden vidta några kraftfulla åtgärderinnan konflikten var ett faktum och den var i ett så-dant skede att ingenting annat räckte än ett militärtingripande.Man hade gjort halvhjärtade försök med förhand-lingar, sanktioner, men inte i ett tillräckligt tidigtskede satt in alla de icke-militära medel som kanskehade kunnat hindra ett krigsutbrott i Kosovo och förödelse som vi nu ser framför oss som följd avdetta.EU stod alldeles naket utan något som helstverktyg för att ingripa med en gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik. FN-resolutionen, 1199, som tillkomunder svenskt ordförandeskap i , hör-sammades inte av Belgradregimen. Och senare varFN oförmöget att samla sig till en resolution. Vi kän-ner alla till vad som hände. Nato ingrep militärt utanstöd i folkrätten och utan ett säkerhetsrådsbeslut. Mendet möttes inte av det motstånd från världssamfundetsom man hade kunnat väntat sig. De flesta kände nogatt alla kort redan var utspelade och att det egentligeninte fanns några alternativ.De här bombningarna inleddes ochpågick fram till . Då inleddesnågonting som väckte hoppet om ett slut på detta.Men bombningarna fortsatte ytterligare . Underden här perioden bereddes det här betänkandet av detsammansatta utrikes- och försvarsutskottet. När be-tänkandet skrevs hade vi inte klart för oss vilka förut-sättningar som skulle gälla för den fredsstyrka som viville skicka dit, men vi ansåg att det var angeläget attfrån svensk sida visa att vi var beredda att ta ett an-svar för freden i Kosovo. När vi justerade den 2 junivisste vi fortfarande inte någonting om hur mandatetskulle se ut. Det fanns inte då en vapenvila eller enöverenskommelse mellan parterna, och vi visste inteheller hur den FN-resolution som vi väntade på skullekomma att se ut. Vad vi emellertid visste redan då varatt den styrka som hade diskuterats i samband medRambouilletförhandlingarna skulle vara otillräcklig.Det som då diskuterades var en halv svensk bataljon.Svenskarna skulle tillsammans med finnarna utgöraen hel bataljon. fattade för sin räkning beslutstrax före vår justering om att själv sätta in en helbataljon. Det ligger också i det här betänkandet attSverige skulle kunna göra detsamma. Vi säger att viskall ha en robust styrka och att säkerheten skall varatillgodosedd när man diskuterar omfattning, storlekoch utrustning.Finansieringen är inte klar, och är viinte säkra på hur finansieringen skall se ut. Det finns220 miljoner anslagna i vårpropositionen. Vi förvän-tar oss att regeringen senare redovisar hur en eventu-ellt större styrka skall komma att finansieras.Redan ett dygn efter att utskottet juste-rat sitt betänkande träffades överenskommelsen medMilosevic om hans kapitulation och hans löfte omtrupptillbakadragande. har vi också en FN-resolution i botten som efter ett flitigt diplomatisktarbete av EU:s sändebud Tjernomyrdin och Ahtisaarikunde komma till stånd. Den anger arbetsfördelning-en i det oändliga arbete som står framför oss att åter-uppbygga och säkra freden i Kosovo.Senare har även fått informationi ärendet och har också diskuterat styrkans omfattningoch storlek.Detta betänkande är enigt. Det är en god svensktradition att betänkandet är enigt när vi går in i ettmycket svårt uppdrag med stora risker för svenskasoldater. Det är ingen lätt uppgift som ligger framförde soldater som skall tjänstgöra i styrkan. Jag menaratt det är lätt att underskatta de faror som de kankomma att möta. Det är inte bara minorna som ärnedgrävda i marken, utan det är också de kvarståendespänningarna.Jag ser det som en oerhört viktig uppgift att intebara serbernas trupp och militär drar sig tillbaka en-ligt överenskommelsen utan att man också avväpnarUCK-gerillan. Kvarvarande spänningar och oklarhe-ter om ledningen av styrkan mellan ryska soldater ochNatosoldater måste också lösas, och det måste skesnabbt. är oerhört kritiska för attundvika att oroligheter uppstår.Utskottet skriver i betänkandet att det är angelägetatt alla grupper, alla etniska minoriteter, alla som harbott i skall kunna flytta tillbaka. Det inbegri-per inte bara kosovoalbanerna. Det inbegriper ocksåserber. De skall kunna stanna kvar om de har varitkvar, och de skall kunna komma tillbaka om de harflytt. De inbegriper även montenegriner, zigenare ochandra folkgrupper som kan ha bott där . Det ärviktigt att fredsstyrkorna känner att det är lika ange-läget för alla dessa människor att få sina rättighetertillgodosedda.Fru talman! Det är ett enigt betänkande, men detfinns några särskilda yttranden till betänkandet. Det bygger på en me-ningsskiljaktighet om vad som skall ligga i botten förett svenskt mandat för en väpnad styrka i internatio-nell tjänst. Här kommer naturligtvis mer information när utrikesministern informerar från Köln-mötet. I betänkandet slår utskottet fast att för en väp-nad internationell styrka gäller att det skall finnas ettFN-mandat i botten. Här anser sig vetabättre vad som är en svensk position, och de säger attde stöder den svenska positionen. står detväl klart att vi är helt överens när utrikesministern harklargjort den svenska positionen.Det andra särskilda yttrandet som kommer frånVänsterpartiet ser jag som mer bekymmersamt. Det ären historiebeskrivning som jag inte alls känner igen.Den vänder helt enkelt upp och ned på vem som ärskurk och vem som är offer i det här sammanhanget.Beskrivningen av hur Natos bombningar orsakade enfolkfördrivning känns helt fel. Det är naturligtvis såatt folkfördrivningen, diskrimineringen, förtrycket,trakasserierna och det som omöjliggjorde för albaner-na att vara kvar hade inträffat och pågått under mångaår. Det var inte Natobombningarna som iscensatte alltdetta. Inte på något sätt.Längre ner i sitt särskilda yttrande skriver Väns-terpartiet att Nato har försökt att förhala och se till attinte FN skulle bli beslutsför. Min minnesbild är - ochden bekräftas säkert av andra här - att det var Ryss-land och som såg till att det inte blev en resolu-tion i säkerhetsrådet. De förmådde inte ställa sigbakom det gemensamma mandat som skulle ha be-hövts för ett ingripande som alla hade kunnat ståbakom och kunnat känna att FN fick bära ansvaretför. Det hade varit ganska lätt för och Kinaatt vara mer samarbetsvilliga och därmed också få tillstånd precis den ordning som de ville ha, nämligen attFN borde stå bakom ett mandat. Jag tycker att Väns-terpartiets särskilda yttrande är väldigt oklart.När det gäller särskilda yttrande -det sista - kan jag inte i det läsa in några stora mot-sättningar till vad vi från majoritetens sida anser. Jagkan hålla med om väldigt mycket av det som Miljö-partiet skriver i sitt särskilda yttrande. Jag finner intenågon anledning att gå i polemik med det. Det finnskanske några detaljer i skrivningarna som man hadeönskat ändra på.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till utskot-tets hemställan i betänkandet. Det är ett väldigt vik-tigt och enigt betänkande som vi fattar beslutom. Vi är glada att grunderna finns för att en freds-styrka i Kosovo skall kunna börja arbeta.Anf. 128 ():Fru talman! ser vi möjligen slutet på den femtekatastrofen i det som ochhans serbiska kommunistparti har ställt till med.Om vi går tillbaka till början av detta årtiondeförhindrades utvecklingen mot ett demokratiskt Jugo-slavien. Det gick inte att få ett demokratiskt Jugosla-vien med en serbisk kommunistdiktatur i dess mitt.Därför förhindrades en av alla, eller i varje fall deflesta, önskad utveckling att vi skulle få ett samman-hållet demokratiskt Jugoslavien.Historien på kunde ha varit totalt annor-lunda om detta hade kunnat ske. Men det förhindra-des alltså av och hans kommunistparti iSerbien. Han startade ett krig i . Han starta-de sedan ett krig i . Han startade därefter ettkrig i Bosnien. Han startade sedan ett krig i Kosovo.Förhoppningsvis är detta det sista, även om vi intekan vara säkra på det. Vi vet inte riktigt vad somkommer att ske i Montenegro.Betänkandet är enigt. Som ordföranden poängte-rade är det ett stort värde i att kunna ha ett enigt be-tänkande när man fattar beslut i en så allvarlig saksom att skicka svensk trupp utomlands. Det är ingen-ting ofarligt. Det innebär att unga män och kvinnorkan komma att tvingas att sätta livet till. Vi vet intehur väl det kan gå med en sådan styrka. Vi har haftmycket små förluster i Bosnien och ingen död. Menvi vet inte vad som kan ske i Kosovo. Då är det enstyrka att vi i beredningsarbetet kunnat vara ense frånriksdagens sida.Från moderat håll tycker vi att det är bra att vi harkommit exakt dit vi har kommit. Vi har betonat vik-ten av en större och robustare styrka och att manhöjer kraven vad gäller förberedelse, utrustning ochsamträning. Det kan komma att ställas sådana krav påstyrkan att man behöver ha just detta. Det är interiksdagens sak att exakt avgöra hur styrkan skall se utoch vilken sammansättning den skall ha. Men myckettyder på att det blir en hel bataljon. Möjligtvis skallman också ta stridsvagnar med sig. Erfarenheten frånBosnien har visat att det kan vara viktigt för styrkanssäkerhet.Styrkan skall tillsammans med andra se till attflyktingar kan komma tillbaka till Kosovo. Det somär själva målet för hela operationen är att göra detmöjligt för Kosovos invånare att komma tillbaka ochbosätta sig där de bodde för inte så länge sedan. Detär naturligtvis alldeles avgörande för att människorskall våga flytta tillbaka att de känner sig trygga.Flyktingar flyttar ju tillbaka med sitt eget liv sominsats. Det krävs att man verkligen kan känna när man flyttar tillbaka så att man inte behöveråteruppleva det man just har gått igenom. Detta måstevi förstå. Därför är det så viktigt att man har en storoch robust styrka. Den måste också vara där . Omdet skall vara möjligt att flytta tillbaka måste det ske igod tid kommer, och det gör den nor-malt . Man måste finnas där i sågod tid att man hinner återetablera sitt hem så pass klarar en vinter. Därför är det angeläget att flyk-tingarna kan komma tillbaka . Och därför ärdet också viktigt att den svenska styrkan kan vara påplats . Vår del i det hela kräver juatt vi också finns på plats för att möjliggöra den häråterflyttningen.Där är jag möjligen något oroad efter ett besök påSWERAP. Där var man bekymrad över att regeringenännu inte hade gett klartecken till rekrytering. Jaghoppas att det kanske har skett . Då skulle dettalösa sig. Det är viktigt att regeringen nu agerar snabbtefter det här riksdagsbeslutet så att vi verkligen kan fåstyrkan på plats, helst eller åtminstonei början av september.Det kommer att behövas mer trupp på änbara i Kosovo. För det första bör man nog på någotsätt försöka att återetablera den förebyggande styrkasom fanns i , Unpredep, som så olyckligtavvecklades till följd av ett kinesiskt veto. Förmodli-gen behövs det också förebyggande styrkor i Albani-en. Om man nu skall hålla Kosovo och se till att t.ex.gerillastrider och sådant inte återuppstår kan det nogvara klokt att ha en förebyggande styrka i Albanien.Och vi vet inte hur det kommer att gå i Montenegro.Det är möjligen också klokt att även där försöka fåförebyggande trupp för att förhindra att orolighetereller krig utbryter.Med detta vill jag ha sagt att det krävs mer än baraen Kosovostrategi. Det krävs en mer samlad Balkan-strategi om vi inte skall göra om samma misstag igen,nämligen att vi agerar för lite och . Som åt-skilliga av oss har påpekat hade vi kunnat förutse attKosovo skulle kunna bli nästa oroshärd. Det har sagtsmånga gånger, och inte minst från talar-stol. Men likväl har vi haft en viss oförmåga att ageraoch agera i tid.Att nu se till att vi får en samlad strategi för västraBalkan och de kris- och krigsländer som finns där ärdet internationella samfundets nästa viktiga uppgiftnär man har löst den direkta frågan om flyktingarnasåtervändande till Kosovo. Det kräver också att Sveri-ge tar sin andel av detta ansvar. Då är det viktigt att vii har en sådan dimensionering av vårt försvaratt vi faktiskt klarar av att bära vår del av det gemen-samma ansvaret.Kosovo innebär också en viktig lärdom för EUsom för med sig vissa konsekvenser. För det förstagäller det återuppbyggnaden av Kosovo, och dethandlar om en återuppbyggnad av Kosovo i samklangmed grannländerna. EU kommer att behöva genomfö-ra den samlade strategi som beslutades om på topp-mötet i . gäller det också att gå från ord tillhandling och se till att man faktiskt kan förmå län-derna på västra att samarbeta med varandraunder många kommande år. Man måste kunna handlamed varandra och röra sig över gränserna. Alla dessaidéer är ju i grunden EU:s idéer och skulle behövatillämpas i just det här området mer än någon annan-stans i Europa.Det kommer också att kräva pengar. och möjligheten att utveckla sina ekono-mier blir naturligtvis en central del i detta. Det är juden europeiska lärdom vi har. Handel och ekonomiskutveckling är ett bra sätt att också främja gränsöver-skridande mänskliga kontakter.En annan konsekvens av Kosovo bör vara attEU:s utvidgningsprocess bör påskyndas. De kandi-datländer som söker sig till EU skall inte behövakomma in som medlemmar senare än nödvändigtdärför att EU självt inte förbereder sig eller slarvarmed att hålla tempo i de förberedelser som behövsinnan vi tar emot nya medlemmar. Det är mycketviktigt. Det finns flera länder som har ambitionen attkomma med . Jag tror att det ärviktigt att vi inom EU gör detta möjligt. Detta är enviktig uppgift för , och förhoppningsvis ocksåför de svenska parlamentariker som har blivit utseddai valet att sitta i Europaparlamentet.En ytterligare konsekvens för EU är ju nödvän-digheten att skärpa sin förmåga att agera för att intebara förebygga utan också hantera kriser. Det är judet som Amsterdamfördraget, det som kallas förSaint-Malo-initiativet, dvs. det fransk-brittiska initia-tivet, och det som kommer ut från Kölnmötethandlar om, nämligen att EU bättre skall kunna han-tera kriser. Man behöver ha instrument för detta, ochdet får man nu tack vare Amsterdamfördraget och deförslag som ligger och som skall vara genomfördanästa höst.Men därutöver krävs det också en vilja. Det spelaringen roll hur fina fördrag vi har och hur fina instru-ment vi har om inte medlemsländerna också är bered-da att aktivt agera. Om vi inte kommer överens om attagera blir det inget agerande i alla fall. Vi får inte haen övertro på att allting är klart och fixat när manskriver dokument. Det handlar lika mycket om att haden politiska viljan och förmågan att agera tidigt ochatt bygga en förståelse för detta i respektive länder.Om detta skall kunna fungera måste man också hade militära styrkor som behövs. Här är det tragiska attEuropa har gjort sig mer beroende av USAunder till följd av att åtskilliga länder,och andra, har dragit ned kraftigt på sinamilitära resurser. I vissa avseenden har det varit förkraftigt. Man har inte möjligheten att ha styrkor förkrishantering och förebyggande verksamhet i till-räcklig omfattning. Detta är ett memento för ,inte minst mot bakgrund av det försvarsbeslut vi harfattat.Fru talman! Slutligen vill jag ta upp det särskildayttrande som också ordföranden berörde i sitt inlägg.Det är helt enkelt så att står bakom Sve-riges position inom EU. Den har diskuterats åtskilligagånger i . Vi konstaterar att vi står bak-om detta och den deklaration som kom ut ifrån möteti . I den formulering som finns på s. 11 sägerman att en förutsättning för att vårt land skall deltamed väpnad styrka är att det finns ett FN-mandat.Enligt Kölnmötet skall det vara i enlighet med FN:sprinciper.Bakom detta ligger den skillnad som jag tror ärväldig viktig. Låt oss tänka oss att vi kommit så härlångt men att det hade blivit ett kinesiskt veto. Vadskulle vi ha gjort då? Skulle vi ha sagt att eftersomKina lagt ett veto kan inte skicka en styrka?Skulle allt då ha stannat upp? Jag tror att det vore enorimlig position. Då hade man fått försöka ordna detvi nu ser på annat sätt.Vi har flera liknande händelser tidigare i historien,bl.a. den här fristaden för kurder i norra . Då gickdet på samma sätt. Det var inte heller ett FN-mandat.Storbritannien, och gjorde detta utanett FN-mandat. Först i efterhand kom så småningomett FN-mandat. Däremot var alla överens om att managerade i enlighet med och FN:s princip-er.Jag tror att det inte är någon större konst att iden-tifiera detta i de flesta fall. Strävan skall alltid vara attfå ett FN-beslut. Det är det absolut viktigaste att strä-va dithän. Men vad gör man om FN inte tar sitt an-svar?Vi hade ju för övrigt FN:s generalsekreterare härjust i denna talarstol. Han uttryckte förståelse för kan behöva agera även om FN inte tar sitt ansvarför att förhindra folkmord och folkfördrivning. Detsade FN:s generalsekreterare. Jag tycker nog att vikan ta till oss det.Anf. 129 () replik:Fru talman! Egentligen känns det inte riktigt braatt bli polemisk när vi har en sådan här allvarlig frågaatt diskutera. Jag kunde kanske ha valt ett annat till-fälle för det, men jag vill ändå inte låta påstående stå oemotsagt. Han påstår att Mo-deraterna bättre skulle uttolka regeringens syften medden gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ochvad som gäller i mandatfrågan om svensk väpnadstyrka skall tjänstgöra internationellt.I morgon kommer vi att få en information omdetta från utrikesministern själv. Det har sagts vidupprepade tillfällen att för svenskt vidkommandegäller att det skall vara ett FN-mandat i botten. Mananser också, tillsammans med övriga militärt allians-fria länder i EU-kretsen, att detta är rimligt. Utrikes-ministern sade i den utrikespolitiska debatten som vihade här i kammaren: "Det ärockså nödvändigt att insatserna grundas på FN-mandat eller beslut inom Organisationen för säkerhetoch samarbete i , , och att alliansfrialänder som kan delta på lika villkor somandra. "I Ekots lördagsintervju fick utrikesministern upp-repade gånger frågan om ett FN-mandat i botten ochom svensk militär alliansfrihet. Ingen som lyssnadepå den intervjun kan väl ännu tveka om vad densvenska regeringens position är. Det finns en skillnadmellan den positionen och . Moderater-na anser att det skulle vara fullt rimligt att gå vidareutan ett FN-mandat om man inte kommer fram denvägen. Men jag tycker inte att det är rimligt att mode-raterna därmed pådyvlar regeringen sin uppfattning.Det är fel, det är osant och det är osnyggt.Anf. 130 () re-plik:Fru talman! Det är ganska viktigt vad som är Sve-riges position. Vi har ju den ordningen för vår politikinom EU att man samråder inom ramen för om den position regeringen har. Där klar-görs de olika partiernas positioner. överens-stämmer de och ibland inte.När det gäller synen på Amsterdamdokumentetoch slutsatserna därifrån konstaterar jag att regering-en och är ense, till ytterme-ra visso därför att regeringen var mycket noggrannnär man skulle gå igenom detta inför mötet i Amster-dam. Statsministern redogjorde för frågan. En av hansmedarbetare, ambassadör , tydliggjordet.o.m. med exempel regeringens position i frågan.Han nämnde att om man skulle ha fortsatt med Un-predep, den förebyggande styrkan i somKina lade in veto mot, och man hade funnit en väg attlåta t.ex. EU göra detta skulle vi från svensk sida havarit med. Då hade det definitionsmässigt inte varitett FN-mandat och förmodligen inte heller någotOSSE-mandat. Det är alltså inte min argumentering,utan det är den argumentering som vi får anse attstatsministern har gjort sig till tolk för.Vad statsråd har sagt i tidningar tror jag inte att viskall fästa så stor uppmärksamhet vid. Det centralanär vi kommer överens eller inte kommer överens omSveriges EU-position är ändå den formella i grundla-gen angivna ordningen för hur vi skall samråda ifrågorna.Det är otvetydigt så att regeringen argumenterarganska starkt för detta. Det vet även övriga partier.Det är ju inte bara moderater och socialdemokratersom sitter med i nämnden utan också övriga fempartier i . Jag vill minnas att Vänstern ochMiljöpartiet kanske hade en annan syn på detta.Anf. 131 () replik:Fru talman! Jag har en utskrift av den informationsom gavs på det sammanträde i somGöran Lennmarker åberopar, och jag tycker inte attdet är solklart vad som har sagts där.Oavsett detta och med all aktning för ambassadörDanielssons kunskap och auktoritet i frågan måsteändå utrikesministerns och statsministerns ord gälla.Jag hoppas att är här i kammaren och får höra utrikesministern klargörasocialdemokraternas, regeringens och moderaternassynsätt, eftersom de enligt sam-manfaller.Anf. 132 () re-plik:Fru talman! När statsministern föredrar en frågainför och har en bisittare som hanöverlåter ordet till och som ger en förklaring får manväl förmoda att den förklaringen därmed också ärregeringens och statsministerns. Statsministern in-vände inte på någon punkt. Det var en förklaring avett fall där skulle kunna gå med på att delta ien fredsbevarande operation utan ett FN-mandat.Exemplet var just Unpredepstyrkan i ,och det var regeringens eget exempel. Och som sagt,statsministern skulle väl ha tagit avstånd från dettjänstemannen sade om han inte ansåg att tjänsteman-nen på ett bra sätt representerade regeringens linje.Jag tror t.o.m. att han sade någonting efteråt. Jag kaninte exakt minnas alla ord, men jag är ganska säker påatt statsministern efteråt instämde i att det var ettexempel på att man kunde agera enligt principerna iFN-stadgan.