prot · GM09100 · 1999-05-26 00:00:00 — Annars kommer Sverigeatt i större utsträckning ta på sig rollen som vapen-månglaren och spridaren av osäkerhet genom en merliberal vapenexport.Anf. 7 ():Fru talman! Jag kommer i mitt anförande att sägaen del utifrån särskilda yttrande nr2. kommer att tala om reservation nr 6,och kommer att tala om denfruktansvärda situationen i Kosovo, som också FN:sgeneralsekreterare tog upp i sitt anförande här i kam-maren nyss.Jag yrkar bifall till reservation 6.Fru talman! I och med det slut för-ändrades förutsättningarna för vår säkerhetspolitikradikalt. Omvärldsbilden är annorlunda och fleraolika säkerhetsstrukturer har tillkommit i medinriktning på ökat samarbete, och det är bra. Genomatt , och sedan den 12 mars1999 är medlemmar i har den gamla uppdel-ningen av mellan Nato och den forna upphört.Uppdelningen mellan och be-kräftas också av att en rad öst- och centraleuropeiskaländer, som varit kommunistiska regimer, nuknackar på dörren för EU-medlemskap. Allt dettainnebär nya utmaningar och kräver att vi förutsätt-ningslöst omprövar och utvärderar vår säkerhetspoli-tik för att finna de bästa lösningarna för att bibehållavår fred och frihet.Den säkerhetspolitiska utvecklingen är svårförut-sägbar, inte minst på grund av den konflikt som pågåri sydöstra . Man kan inte utesluta risken för enstorkonflikt på , något som givetvis kraftigtskulle förändra vår omvärldsbild. Även om en sådanutveckling kan undvikas vet vi att det mänskligalidandet och de ekonomiska konsekvenserna av kon-flikten är och blir oerhörda. För att inte risktagningenmed vår försvarsförmåga skall bli för stor behövs ennoggrann säkerhetspolitisk analys innan försvaretsgrund- och krigsorganisation slutgiltigt fastställs.Fru talman! Ett bibehållande av militäraalliansfrihet ställer krav på en betryggande försvars-förmåga. Vi kristdemokrater motsätter oss därför destora nedskärningar i försvarsbudgeten som görsutifrån osäkra antaganden. Försvarsmaktens ekonomihar redan innan nedskärningarna utsatts för enormapåfrestningar och instabila regler. Konsekvensen bliratt Försvarsmakten inte får den långsiktiga styrkasom vi kristdemokrater anser behövs. Det innebärockså att trovärdigheten för viljan att utforma ett nyttförsvar urholkas.För att inte skall hamna i ett sämre säker-hetspolitiskt läge när det europeiska säkerhetsmönst-ret förändras, är det viktigt att vi är med i de olikaforum som finns för att kunna påverka utvecklingenoch därigenom tydliggöra vår vilja att ta aktivt ansvarför säkerhet. Vårt medlemskap i , vårtsamarbete med Nato i SFOR och PFF och observatör-skapet i VEU har ökat förutsättningarna för en aktivsäkerhetspolitik. Därigenom har en historiskmöjlighet att delta i arbetet med att skapa ett enatEuropa präglat av integration, samarbete och gemen-sam säkerhet.Sverige bör vara öppet för medlemskap i alla desäkerhetsorganisationer som finns i . Svensksäkerhetspolitik skall inte låsas fast vid en linje i dennya och svårförutsägbara situation som råder. Om vi iframtiden skulle ställas inför hot om väpnat angrepp,måste vi vara beredda att ta konsekvenserna av dendjupa samverkan som vi har med de fredsbevarandekrafterna i så att vi är med när besluten fattas.Fru talman! Ett öppet och nära samarbete medNato har blivit en naturlig del av svensk säkerhetspo-litik. Nato är en viktig del av framväxandesäkerhetsarkitektur och bidrar till stabilitet och säker-het. En utveckling där , , ochkanske blir Natomedlemmar är inte baraönskvärd utan också sannolik. kan inte stålikgiltigt inför en utveckling som säkrar de baltiskaländernas frihet och självständighet. Eftersom visjälva värdesätter frihet och demokrati, bör vi ocksåvara beredda att försvara de principer om frihet, de-mokrati och mänskliga rättigheter som utgör självagrunden för ett fredligt Europa.Svenskt medlemskap i är inteaktuellt, men det avtalade samarbetet mellan Natooch , Natoutvidgningen österut med ,och samt PFF-samarbetet gör att vimåste vara beredda att förutsättningslöst pröva våregen relation till Nato.EU är av fundamental betydelse för säkerhet ochstabilitet i , och medlemskap gerökade möjligheter att verka för ett präglat avöppenhet, demokrati och gemensam säkerhet. Sverigehar ett intresse av att de hot, risker och påfrestningarsom ryms inom det vidgade säkerhetsbegreppet kanhanteras gemensamt med andra länder i vårt närom-råde samt inom EU. Även om EU saknar förpliktelserom rent militär hjälp, är det självklart att medlems-länderna inte kan stå likgiltiga om något annat med-lemsland utsätts för våld eller hot om våld. Det inne-bär att vårt medlemskap i i sig utgör en säker-hetspolitisk nettofördel.Säkerheten i närområde spelar en centralroll i utformningen av vår säkerhetspolitik. Österutkvarstår en politisk osäkerhet och därmed ett hot motsäkerheten. Genom ett starkt samarbete med våragrannländer i kan vi bidra till attförbättra hotbilden och förebygga konflikter. Debaltiska ländernas försvarsförmåga kan stärkas ochutvecklas genom fortsatt stöd till deras uppbyggnadav totalförsvar och andra säkerhetsfunktioner. De böräven stödjas i strävan att bli medlemmar i , vilketär ett viktigt säkerhetspolitiskt intresse för Sverige.Fru talman! Avslutningsvis vill jag än en gångunderstryka det som vi kristdemokrater ofta har sagtom vikten av att ingripa för attgenom föregripande diplomati och åtgärder kunnaavvärja eller släcka eldfängda situationer som annarskan flamma upp till bränder som kan vara ett hot, intebara för sitt eget område.Sverige har goda traditioner att föra vidare när detgäller att bidra till freds- och säkerhetsskapande in-satser. Låt oss slå vakt om dem. Bifall till reserva-tion 6.Anf. 8 ():Fru talman! som denna, när vi har haftFN:s generalsekreterare här, är det klart att man fun-derar över FN:s roll . Jag noterade attutrikesministern i sitt anförande formulerade sig un-gefär så här när det gällde FN: Det gäller att stärkaoch reformera FN. Det måste införas en vetofri kulturi FN.Jag vill understryka detta. Det är viktigt att vi dis-kuterar en FN-reform för 2000-talet. Utrikesministernoch jag hade ju en debatt på just dettemat, att gå in och se om man kan göra några föränd-ringar i stadgarna för att genomföra denna vetofriakultur som utrikesministern talar om.Fru talman! Knappast något är mer avgörande förfreden och stabiliteten i vår region än förhållandena iÖstersjöns sydöstra strandstater. Detta bestäms i sintur i hög grad av utvecklingen i . Den poli-tiska utvecklingen i är dock fortfarandeinstabil och ganska oförutsägbar även om vi natur-ligtvis gläds åt de signaler vi ser när det gäller Ryss-lands demokratiska landvinningar.Utvidgningen av och den ökande integrationeninom den europeiska unionen spelar den viktigasterollen för att åstadkomma fred och stabilitet i Europa.Genom ökat samarbete och utbyte mellan Europasstater skapas förutsättningar för en positiv ekonomiskoch social utveckling för människor i hela Europa.Endast så kan nya motsättningar och konflikter inomoch mellan stater förebyggas och lindras.I takt med att EU och Nato utvidgas till att om-fatta alltfler av demokratier skapas förutsätt-ningar för att historiska motsättningar och uppdel-ningar av skall förbytas i en verklig alleuro-peisk säkerhetsordning byggd på ömsesidigt samar-bete. I den kan och bör också delta fullt ut.Folkpartiet ser därför med betydande oro på allttydligare tendenser inom EU till att slå av på takten iutvidgningen. befinner sig i ett historisktgynnsamt läge för att bryta gamla mönster. Dennamöjlighet får inte gå förlorad, och tillfället erbjuds nu.Europas stater har dock inte kunnat förhindra dekatastrofer Restjugoslavien genomlider. Det ärnaturligt att vi som denna, när vi talar omeuropeisk säkerhetspolitik, också uppehåller oss vidsituationen i Kosovo. Jag skall återkomma till det litesenare.Med den tragiska utvecklingen i Bosnien och Ko-sovo och mot bakgrund av de uppenbara bristerna isamarbetet inom FN och EU kom det militära samar-betet inom Nato att framstå som ett viktigt inslag iden alleuropeiska säkerhetsstrukturen. Nato har för-ändrats från det försvarsallians till detmilitära verktyget i en alleuropeisk konflikthantering.Denna utveckling har förstärkts genom den välkomnaframväxten av samarbete inom ramen för Partnerskapför fred, i vilket de flesta europeiska stater deltar,genom Natos särskilda samarbete med samtgenom att EU och Nato påbörjat en utvidgningspro-cess för de nya demokratierna i Öst- och Centraleuro-pa. När , och nu blivit med-lemmar av Nato och medlemsskaran utvidgats till 19länder har Nato tagit ett stort steg på vägen mot ettbrett alleuropeiskt säkerhetssamarbete.En förutsättning för en stats medlemskap i ären stabil demokratisk samhällsutveckling, en civildemokratisk kontroll, transparens vad gäller ett landsmilitära försvar samt att interna eller externa kon-flikter löses på fredlig väg. i ett historiskt per-spektiv innebär därför varje ny demokrati i Öst- ochCentraleuropa som på detta sätt kvalificerat sig förNatomedlemskap ett viktigt steg i skapande av tyd-lighet och förutsägbarhet vad gäller militär säkerhet ivår del av världen. Därmed minskar radikalt riskernaför en ren nationalisering av försvars- och säkerhets-politiken i Europa.Det ligger också i svenskt intresse att Nato ståröppet för alla demokratier i som önskar blimedlemmar utan någon begränsning eller rumoch därför inte i förväg utesluter något. Därför ärNatos formaliserade samarbete med ochUkraina av stor betydelse. På samma sätt som för EU,kan vi emellertid också inom Nato notera oroväckan-de tendenser till att interna skäl och nära egenintres-sen innebär att man slår av på takten i utvidgningen.Ingen enskild del av utvecklingen i sedandet slut har haft en så direkt betydelseför mycket gynnsamma säkerhetspolitiskaläge som de tre baltiska staternas frigörelse och ut-veckling mot demokrati och en integrering i . Itakt med den ekonomiska och sociala utvecklingen iEstland, och skulle det av alla treönskade medlemskapet i såväl EU som Nato bidra mer stabil integration och till förutsägbarhet i detalleuropeiska samarbetet. En sådan utveckling kanbara välkomnas av Sverige.Den oförmåga att i ett rentsvenskt säkerhetspolitiskt egenintresse aktivt stödjade baltiska staternas önskemål om Natomedlemskaphar inte underlättat en för merönskvärd utveckling i detta avseende. Att med allkraft stödja de baltiska staternas önskemål om med-lemskap i EU är inget alternativ till medlemskap iNato, men blir i detta perspektiv än mer angeläget förSverige. Om de baltiska staterna för överskådlig tidutestängs från medlemskap i ökar det ytterligareSveriges ansvar för att medverka till att stärka derassäkerhet.I reservation 2 i det här betänkandet har Folkpar-tiet utvecklat dessa tankegånger. Jag yrkar härmedbifall till reservation 2.Jag skulle slutligen lite vilja kommentera Väns-terpartiets inställning till fredsframtvingande åtgärderi Kosovo och Restjugoslavien och ställa några frågortill 1995, efter det att 40 000 bosnier för-drivits från staden som FN förklarat förfredad zon och 7 000 massakrerats, krävde Folkparti-et via sin partiledare att i FN skulle verka förett mer kraftfullt försvar för de fredade zonerna medhjälp av FN. Det avvisades av och dessledare , som menade att FN inteskulle verka militärt. var då inte för-lamat av och veton, som det är i dag.Det visades bl.a. när Nato fick i uppdragatt flygbomba det bosnienserbiska artilleriet.Efter frågor här i kammaren sedan kriget i Bosni-en upphört efter Natos flygbombningar vid det till-fället medgav företrädare att det, givetden situation som förelåg i Bosnien, trots allt var braatt Natos bombningar kunde få slut på tre och etthalvt års krig. Det visar på dilemmaäven , när man så kraftfullt fördömer bombning-arna i Kosovo. Då fördömde man att FN skulle gå invid det tillfället. fördömer man att Nato skall gåin.Hur menar att vi skulle få ett stopppå det som sker i Kosovo och det som har skett iform av förföljelser av kosovoalbaner? Tidigareskulle vi inte använda oss av FN. FN skulle förhind-ras använda sådana maktmedel. säger nej också till Nato. På något sätt måste man fåstopp på den rensning av kosovoalbaner som sker.Vilka är möjligheter att göra det?Anf. 9 () replik:Fru talman! Jag förstår att har lite pro-blem. Som jag påpekade i mitt anförande var Folk-partiet ansvarigt för införandet av visumtvång för allamedborgare i den federala republiken . Då påpekade att det pågick enfolkfördrivning och en etnisk rensning i frågade vilka alternativ viser till den konflikthantering som Nato står för. Fördet första menar vi att den enda legitima organisationsom har rätten att ingripa i mellanstatliga och inom-statliga konflikter är . Det kan skegenom andra organisationer, om det sker på uppdragav FN, av ett legitimt internationellt rättssystem. Fördet andra menar att den process medfredsförhandlingar som pågått, som bl.a. ledde till ettförslag till avtal i , hade det uppenbarasyftet att inte få någon lösning till stånd. Denfredsprocessen var egentligen ett sätt att försökatvinga den jugoslaviska regeringen att gå med på enNatoinsats på eget territorium.Det är svårt att se att eller något annatland skulle kunna gå med på en liknande överens-kommelse i en liknande situation. Därmed hade Nato,utan att ha någon som helst plan för handlandet efterett fredsavtal, satt sig i en sits där man för att räddasitt eget anseende var tvungen att börja bomba. Dethar fått de resultat vi ser - ökade civila offer, ökadfolkfördrivning, ökad osäkerhet med ställtåt sidan och FN-systemet kastat bakom ryggen. Detär ett uselt sätt att bekämpa konflikter, etniska pro-blem och etnisk rensning i vår omvärld. Det lederbara till större problem.Anf. 10 ()replik:Fru talman! Det är inte som har pro-blem här, utan det är och . Nikan inte förklara hur man skulle gå till väga.Man kan önska sig vissa utvecklingsmöjligheter,att hade kunnat ta reson i Rambouille-töverläggningarna och att vi på så vis kunnat undvikadagens situation. Men kosovoalbaner har förföljts årut och år in. har man försökt förhandla medMilosevic. och har stoppat FN:s möj-lighet att agera. Vad återstår då? Det är frågan tillLars Ohly.Vad återstår i en sådan situation? Man kan sägaatt det som återstår är att får fortsätta. Detkan man tänka sig. Men vi har hört att det inter-nationella samfundet inte bara kan stå och titta på närdet blir konflikter inom länder. Även om FN-stadganär oklar på den punkten, om FN över huvud taget fåragera inom länder, kan resten av världen gärna intestå och titta på.Lars och har inte svar på minfråga. Därför säger vi från sida att detsom sker nu var nödvändigt, även om vi naturligtvisockså skulle ha velat att man kom fram till någontingannat i . Men det gjorde man inte. För-följelserna och massakrerandet av kosovoalbaner harfortsatt. Vad är vänsterns och svar?Anf. 11 () replik:Fru talman! År har vi kunnat se förtrycketav kosovoalbaner. Då borde det rimligtvis inte varaett bra förhållningssätt att införa visumtvång förmänniskor som vill fly från det förtrycket. Folkpartietvar ansvarigt för det i den borgerliga regeringen.Birgit drev igenom det 1993. Det är Folk-partiets ansvar att färre människor har kunnat fly fråndet förtryck och den etniska rensning som har pågått iKosovo.Konflikthanteringen har lett till att Nato har tagitsig rätten att vara världspolis. Det sker med Folkpar-tiets fulla godkännande. Det är inte förvånande. Folk-partiet och dess ledare har sagt attpartiet är inte bara det mest EU-vänliga partiet i Sve-rige utan också det mest Amerikavänliga partiet. Närdet regnar i spänner K-G Biörsmark uppparaplyet i . Så USA-vänligt är Folkpartietnumera! Då ställer man också upp på en konflikthan-tering som leder till ett utdraget krig, mycket storaproblem och svårigheter för civilbefolkningen, bådeden kosovoalbanska och den jugoslaviska.Anf. 12 ():Fru talman! Vidiskuterar här den svenska säkerhetspolitiken, motbakgrund av de omvälvande omvärldsförändringarsom vi har upplevt . Det vi kanskekänner bäst till är det som har hänt i vårt eget närom-råde - upplösningen av , Sovjet-unionens kollaps och de drastiskt minskade militärut-gifterna i . Militärutgifterna har minskat med igenomsnitt . Det får konsekvenser inte minst förutformningen av den svenska försvarspolitiken, någotsom vi kommer att diskutera här i dag.Omvärldsförändringar har också skett på ett annatplan. var krigen i världen mellanstat-liga. finns bara ett enda mellanstatligt krig kvar.Det är kriget mellan och . I ställetupplever vi nu en situation med en lång rad lokalaoch regionala konflikter och inbördeskrig. Just denförändringen innebär att FN har fått en ny roll. Dis-kussionen understryks av att FN:s generalsekreterareKofi Annan har inlett förmiddagens diskussioner.Det är viktigt att vi bidrar till att utveckla FN bortfrån rollen som städgumma, som alltid kommer försent - när svältkatastrofen är ett faktum, när krigenhar pågått, när folkmorden genomförs. FN måste istället bli en offensiv, aktiv organisation som före-bygger och föregriper svältkatastrofer, väpnade kon-flikter, folkfördrivning, folkmord och krig.Det är det internationella samfundets underlåten-het att göra detta som vi nu ser konsekvenserna av ivår egen världsdel: det som sker i det forna Jugosla-vien och den nationalistiska regimen folk-fördrivningspolitik, som är fullständigt oacceptabel.Det är oacceptabelt att en stat kan använda sin suve-ränitet som täckmantel för olika former av förtryckoch, i detta fall, folkfördrivningspolitik. Folkmordoch folkfördrivning kan aldrig, och får aldrig, bli enstats inre angelägenhet. När människor i Kosovomördas, när kvinnor våldtas, när barn tvingas ut påvägarna på flykt ifrån terror och ifrån den jugoslavis-ka regimens militära styrkor är det också min angelä-genhet. Det är också vår gemensamma angelägenhet.Det är inte och det inreangelägenhet.Det internationella världssamfundet skall blandasig i hur enskilda regimer agerar även inom sitt egetland när man bedriver folkfördrivning och när manutövar folkmord. Världssamfundet måste också varaberett att genomföra kraftfulla interventioner i förstahand med civila insatser, men vi kan inte uteslutamilitära inslag för att skydda livsmedelstransporter,för att skydda civilbefolkning och för att skydda olikaformer av humanitära insatser.Vi ser väldigt tydligt att det främsta hindret för attkunna göra detta från FN:s sida har varit vetot. Detvar därför intressant att höra hur vår utrikesministerhär för sedan talade om en vetofri kul-tur. Det är en nödvändig utveckling av FN, om viskall kunna se en aktiv och offensiv förebyggandeoch föregripande organisation. Vi måste vara bereddaatt diskutera säkerhetsrådets framtid. Man måstekanske snarare bygga på konsensus minus ett ellerkonsensus minus två om rådet skall kunna bli enkraftfull aktör och kunna förebygga de katastrofersom vi inte vill se.Om vi misslyckas med detta - om vi misslyckasmed att införa en vetofri kultur och misslyckas medatt utforma någon form av konsensus minus ett - servi alla vad som händer. Vi har sett det de senastemånaderna i vår egen världsdel. Vi riskerar att en-skilda stater eller militärallianser agerar på eget be-våg, som i detta fall Nato, med flera olika negativakonsekvenser som följd. I Natos fall i bryterman t.ex. mot den internationella rätten, och det kanutgöra ett farligt prejudikat. Andra stater och andramilitärallianser kan ta sig samma rätt i andra delar avvärlden, och det är en farlig utveckling.Vi ser också negativa konsekvenser på det sättetatt flygattackerna mot det - motSerbien - inte leder till att man når de mål som manhar uppsatt, utan kanske t.o.m. snarare till motsatsen.Det är viktigt, tror jag, att rikta kritik mot Nato,men det är oerhört viktigt att rikta kritik mot Milose-vic och den nationalistiska regimen och den politikregimen för. Det är kanske allra viktigast att riktakritik mot de brister vi ser i FN-systemet, som har letttill den situation vi nu upplever.Det är viktigt att dessa omvärldsförändringar ock-så får konsekvenser för hur säkerhetspolitikutformas i ett mer internationellt perspektiv på detmer utrikespolitiska planet, och att vi diskuterar Sve-riges roll när det gäller FN:s framtid. Det var väl liteav budskap här; FN blir inte mer än vadde olika nationella medlemsstaterna gör det till. Viimplementerar de beslut som man fattar i FN.På samma sätt som jag tror att det är viktigt att viser en utveckling bort ifrån det nationella invasions-försvaret, där vi har haft tyngdpunkten i svensk sä-kerhetspolitik under efter-krigstiden, tror jag att det är viktigt att se vilken poli-tik vi skall föra för att kunna stärka FN och, kanskeviktigast av allt, inte motverka de förändringar av FNsom vi vill se. Jag vill därför peka på tre av de förslagsom har haft i sin motion, fru talman.Det första är behovet av fler civila insatsenheter.Vid upprättandet av den höge representantens organi-sation i 1995, och senast nu vidupprättandet av verifikationsmission i Ko-sovo, saknades insatsberedd ledningsfunktion där enlång rad olika kompetenser som poliser, biståndsex-perter, militärer och inte minst ledningsresurser hadevarit till stor nytta redan från start. Just exempletOSSE:s verifikationsmission tycker jag är ett talandeexempel på en situation där det internationella sam-fundet brast. Vi hade fortfarande möjlighet att för-hindra det som sker i Kosovo. beslutar sigför att föra in 2 000 civila observatörer i Kosovo föratt förhindra övergreppen och kunna beivra och samlabevis för övergreppen mot civilbefolkningen från denserbiska regimens styrkor. Vi lyckades efter fleraveckor inte få ihop mer än 1 300 personer - långtifrån tillräckligt - och bidrag var 74 perso-ner. 74 av 2 000!Jag tycker att det är belysande att ställa det i kon-trast till vad man nu diskuterar, för nu finns det plöts-ligt resurser att sätta upp militära styrkor motsvarande50 000 man i området, med dyrbar militär utrustning.Sveriges regering diskuterar att ställa en väpnad styr-ka på 500 man till FN:s förfogande. finns plötsligtresurserna.Jag tror att det väldigt tydligt sätter i blixtbelys-ning vår gamla traditionella beredskap att kunnarycka in i efterhand militärt i det internationella sam-fundet. Det belyser just bristen på civila, förebyggan-de och föregripande insatser. Därför är det viktigt attvi ökar förberedelser och beredskap att kun-na ställa civila insatsenheter till FN:s förfogande somett viktigt led i att skapa en förebyggande och före-gripande offensiv organisation.Det andra förslaget rör minröjningsinsatser. Fleramotioner som gäller bidrag till minröjninghar behandlats. Vi känner alla väl till den fruktans-värda situation som många hundra miljoner männi-skor lever i. Över hundra miljoner landminor finnsutspridda i olika länder. Trots att krigen slutat förmånga år sedan ligger de kvar och skördar dödsoffervarje dag. Tusentals människor slits sönder.Detta skapar enorma problem för stater som försökerbygga upp sig själva efter krig.Här har en unik kompetens. Vi förfogarförmodligen över den mest moderna minröjningsme-kaniken, framtagen av . Andra företag harbidragit med nya produkter, som ökar hastighetenmed vilken man kan se om ett fält är minerat ellerinte. skulle kunna bidra långt mer.Det sägs förvisso att minröjning skall vara en pri-oriterad del av försvarets internationella verksamhet,och vi hör ofta hur vår försvarsminister och utrikes-minister talar för att gör väldigt mycket. Vi gör väldigt mycket. Men i relation till vadvi förmår, och i relation till de enorma behoven,skulle kunna göra bra mycket mer. Tittar vipå budgeten ser vi att talet om att detta skulle vara enprioriterad verksamhet motsvaras av ynka . Dethar jag svårt att få att gå ihop med att detta är enprioriterad verksamhet, när man i praktiken barasatsar av försvarsbudgeten på dettaområde.Slutligen vill jag ta upp vapenexportfrågan. Jagtror att kriget i det har satt blixtbe-lysning på just detta område.