prot · GM0999 · 1999-05-25 00:00:00 — Först ochfrämst vill jag understryka att från regeringens sidaser vi allvarligt på att skolor kräver intyg eller dia-gnoser innan man kan möta ett barn som av någotskäl beter sig på ett sätt som, eller gör saker som,avviker från kamraterna. Skolans uppgift är att förstoch främst möta barnet. Ser man att det är något sominte fungerar skall man fundera över hur vi kan mötabarnet på bästa sätt.Är det fråga om ett barn som kanske är väldigtutagerande, som DAMP-barn kan vara, får man fun-dera över den situation man befinner sig i. Verkar detsom om det här barnet klarar av att vara i den storaklassen eller får vi lösa det med en mindre grupp?Man måste alltså agera så fort man ser att något intefungerar.En annan sak kan vara att såväl skolan som mångagånger föräldrarna känner en trygghet i att få en dia-gnos på sitt barn och en förklaring till varför det upp-träder på det ena eller andra sättet. Men återigen: Manmåste agera före det att man har den här diagnosen.Man får inte låta tiden gå till väntan. Detta har vivelat visa på genom den formella möjlighet som finnsi skolan i det s.k. åtgärdsprogrammet. Det har ju fun-nits i . Skolan är skyldig att göra ett åt-gärdsprogram när ett barn av olika skäl behöver stöd.Elever och föräldrar skall vara delaktiga i det här,men vi har mött många föräldrar som säger att skolaninte lyssnar. Därför lägger vi nu fram ett förslag närdet gäller just de funktionshindrade eleverna. Vi sägeratt en förälder också skall ha rätt att kräva ett sådanthär åtgärdsprogram även om skolan fortfarande skallha skyldighet att upprätta det. Vi säger också att dettaskall vara en rätt för elever som befinner sig på gym-nasiet. Detta gör vi just för att det här åtgärdspro-grammet skall kunna vara ett första steg kanske innanman har fått den här diagnosen. I de här mötena kanman komma fram till hur man skall gå vidare, om detskall vara en medicinsk diagnos eller vad det nu skallvara för något. Det handlar om att stärka föräldrarol-len.Det andra är att vi anser att forskningen är viktig.I den här propositionen har vi föreslagit att 6 miljonerskall avsättas just till forskning. Det här är en gruppbarn som man behöver se över.Det tredje är att vi har tittat på utvecklingen avspecialpedagoger. när den ekonomiska situ-ationen var svår ute i kommunerna såg vi att en heldel speciallärare, som det då hette, försvann. harde fått en ny benämning, specialpedagog, och en nyuppgift. Det är fortfarande brist på specialpedagoger.Det kan vi framför allt se på gymnasieskolan menäven inom . Därför vill vi nu se förslag när det gäller hur myck-et vi skall utöka utbildningarna. Vi är beredda på attdet måste vara fler platser på våra lärarutbildningar,så att vi kan tillgodose även detta behov.Det fjärde som vi ser på är den framtida stödorga-nisationen. Jag ber att få återkomma till den i minnästa replik.Anf. 51 ():Fru talman! Jag blir glad när jag hör skolminis-tern. Vi har väldigt lika uppfattning när det gäller hurallvarligt det här är - man ser hur det går till ute ikommunerna - och när det gäller åtgärdsprogram,specialpedagoger och allt annat som skolministernnämnde. Därför skall vi kanske inte ägna så myckettid åt att argumentera kring det.Fru talman! Jag skulle vilja ta upp . Jag tycker att hon har beskrivit barn så fint. Dethandlar ofta om barn som är annorlunda. är helt oregerlig, tycker de vuxna. i Lön-neberga är inte som andra barn; han gör ständigt hyss.I sommarvisa sjunger man om att benen är fullaav spring. Vi vet ju alla att barn är olika. De är mereller mindre busiga och okoncentrerade i olika skedenav uppväxten. Men det finns en grupp barn som harproblem. Det trevliga, roliga och annorlunda busethar övergått till problem.Jag är glad över att ministern ser ut att ta det härpå allvar. Jag är nämligen mycket orolig för de s.k.bokstavsbarnen. Jag är orolig över att de trots allaåtgärder inte får den hjälp som de behöver. Jag ärockså orolig över konsekvenserna i vuxenlivet, somjag nämnde i mitt tidigare inlägg. Vilken framtidväntar dem? Vilken framtid ger vi dem?För en månad sedan kunde vi läsa en svensk stu-die där man hade tittat på 140 personer som hade fåttdiagnosen DAMP eller ADHD 1977 när de var sex årgamla. Mer än hälften har fortfarande mycket storaproblem. En fjärdedel har grava alkoholproblem. 8 %är dömda för brott. Det är enormt tragiskt för dendrabbade, men det är faktiskt också ett samhälls-problem.För ett år sedan skrev den svenske professornChristoffer på Dagens Nyheters debattsidaatt 120 000 svenska skolbarn har DAMP-problemsom ger problem i skolan. Och om utvecklingen iSverige följer den utveckling som vi ser i andra län-der är det kanske fler än så . till-kommer ju en ny årskull som bara ungefärhälften, enligt forskarna, har blivit besvärsfria . Det här håller nästan på att utvecklas till enfolksjukdom. Därför vill jag återigen fråga vad rege-ringen gör. Skolans roll och insatserna från skolanssida är ju otroligt viktiga. Men behövs det inte ettstörre grepp? Jag frågar igen: Är skolministern be-redd att ta initiativ till ett samlat grepp kring helaDAMP-problematiken och kanske gå utanför skolansområde? Kan hela regeringen ställa upp på ett pro-gram?Anf. 52 Statsrådet ():Fru talman! Jag går tillbaka till det här med våraåtgärdsprogram.I texten om att elever och föräldrar har rätt attkräva ett åtgärdsprogram säger vi också att skolanmåste arbeta tillsammans med andra som har kom-petens inom de specifika områdena. När vi har tittatpå elever med DAMP eller andra elever med funk-tionshinder har vi funnit att skolan hartittat på sin del. Barnpsykiatrin har tittat på sin del.Om det har handlat om allergier har kanske den me-dicinska delen på varit inblandad. Iblandhar den sociala myndigheten i kommunen varit invol-verad.Vi är mycket tydliga i fråga om att det är viktigtför både barn och föräldrar att det sker en sådan härsamverkan. Därmed blir det färre möten med olikavuxna som också har olika idéer. Jag har t.ex. möttDAMP-barn som har fått en medicinsk diagnos, ochden har bestämt hur man skall agera peda-gogiskt. Och har det blivit fel. Det handlar ju omtvå olika professioner som i stället borde mötas ochkomma fram till en gemensam inriktning.Den här statistiken var . kan vi inteskylla på att vi inte har kunskap. Den har vi kanskeinte haft ; då visste vi att någonting varfel, men få visste vad det berodde på. Men har det blivit mer av en allmän kunskapatt barn kan ha sådana här problem. är detoerhört svårt att säga hur många det rör sig om. Pro-fessor säger att det är 120 000. Det kan varafler eller färre, men barn agerar i alla fall så att vi serdem.Vi i regeringen kommer i budgeten attredovisa hur mycket pengar vi avsätter just till kom-petensutbildning av lärare när det gäller mötet medelever som har funktionshinder. Jag tror nämligen attdet är en oerhört viktig del i utbildningen. Hur gör vi?Hur agerar vi när vi ser att någonting inte fungerar?I den här stödorganisationen, som vi nu kommeratt bygga, finns givetvis och dess konsulentermed. Vi förstärker det här. Vi menar att det skallfinnas personal med spetskompetens som skall hållasig à jour med den forskning som pågår och stå för attkompetensutbilda och ge information till de special-pedagoger som finns ute i skolorna eller de som äransvariga ute i kommunerna för dessa elever. Jag troratt många lärare känner ett behov av att finnanågon som har den här kompetensen. Det är alltså våravsikt med den arbetsgrupp som tillsätts för attföra vidare de tankar som fanns i om stödorganisationen. I det här liggernog en del av det som efterfrågas i interpellationen, såsom jag tolkar den.Anf. 53 ():Fru talman! Jag måste säga att det kommer ganskalugnande besked, framför allt när det gäller det somrör skolans område. Som jag ser det är det viktigt har det här breda perspektivet. Det är naturligtvisbara bra för barnen om man kan åstadkomma det.Den här frågan är utomordentligt viktig. Jag me-nar fortfarande att vi måste försöka hitta någon lös-ning och någon förklaring till att detta drabbar såmånga barn. Hur kan man förebygga? Det måste gåatt göra det. Det går att göra det inom de flesta andramedicinska områden, och det borde kunna gå ocksåpå det här området.Ju färre barn som drabbas desto bättre är det. Dethär är en tragedi för många barn, familjer och skolor,där barnen går. Jag hoppas att statsrådet gör allt vadsom står i hennes makt. Statsrådet har ju mycket meramakt än vad jag har och mycket mera makt än vadföräldragrupper, barn och skolgrupper har.Jag hoppas att statsrådet utnyttjar sin makt till attförsöka se till att vi kommer till rätta med det härproblemet. Vi måste försöka att förebygga men ocksåskapa ännu bättre möjligheter för de barn som ärdrabbade.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1998/99:316 omutvärdering av vuxenutbildningarAnf. 54 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jag av-ser att ta några initiativ för att följa upp hur de bristerStatens skolverk påpekar rättats till i olika kommuner.Ulf frågar också vilka initiativ jag tänker taför att följa upp hur den kommunala uppdragsutbild-ningen lever upp till gymnasieskolans kvalitetsmål.När det gäller den första frågan vill jag börja medatt säga några ord om . Jag vill särskiltbetona att är en del av den kommunalavuxenutbildningen och styrs av samma regelverk somövrig vuxenutbildning. Samma krav påutbildningen, avseende kvalitet och betyg, gäller försåväl studier inom som studier pågrundläggande eller gymnasial nivå i komvux.Det är viktigt att framhålla att är enmycket lyckad satsning, som är inne på sitt andraår av den femåriga projektperioden. Det positivaresultatet beror framför allt på det stora enga-gemang och intresse som både kommunerna ochmålgrupperna för utbildningsatsningen har visat. Mendet går inte heller att förneka att det finns vissa pro-blem, vilket pekar på i sin fråga. Jag serändå med stor tillförsikt fram mot att de problem,som hänvisar till och som Skolverketsgranskningar visat på, kommer att kunna undanröjastack vare att kommunerna uppmärksammas på pro-blemen och på det viset har möjlighet att rätta tilldessa.I generella uppdrag ingår att följa uppoch kvalitetsgranska verksamheten inom hela detoffentliga skolsystemet, vilket inbegriper den kom-munala vuxenutbildningen och därmed även kun-skapslyftet. I regleringsbrevet inför budgetåret 1999har fått ett särskilt uppdrag att leda ochfölja arbetet med och fortlöpandeanalysera utvecklingen i kommunerna. Skolverketskall kontinuerligt redovisa sina överväganden tillUtbildningsdepartementet och lämna de förslag dessakan föranleda. Av regleringsbrevet framgår också attutgångspunkten skall vara att upprätthålla sammakunskapskrav och skapa möjlighet till jämförbarhetoch likvärdighet mellan studerande i vuxenutbild-ningen och i ungdomsskolan. Målen är desamma,men inte nödvändigtvis vägarna att ta sig till målet.Dessutom har den parlamentariska enligt regeringsbeslut (U97/751/V)fått i uppdrag att svara för att fristående nationellautvärderingar av vuxenutbildningssatsningen kommertill stånd. Utvärdering sker i huvudsak av tre störreforskarlag vid , och Linköpingsuniversitet. Därutöver gör fristående utvärderare somär knutna till kommittén en omfattande utvärderingoch rapportering i samarbete med Arbetsmarknads-styrelsen, och omkunskapslyftets effekter för individerna vad gällerövergången till arbete eller vidare studier.Jag vill också informera om att vid ett möte medprojektledare för i län, som jagdeltog i , framfördes positiva syn-punkter från samtliga närvarande kommuner vadgäller erfarenheter av kunskapslyftet.Den andra frågan tar upp berör delsmöjligheten för kommunerna att bedriva utbildningsom bekostas av en annan, t.ex. ett företag, dels möj-ligheten att ge ett företag i uppdrag att genomförautbildning på entreprenad. Jag redogör kortfattat förvad som gäller för dessa två möjligheter.Med uppdragsutbildning avses utbildning som in-nebär att kommuner, mot särskild ersättning frånannan än enskild, för dennes räkning anordnar utbild-ning för personer som uppdragsgivaren utser. Viduppdragsutbildning bestämmer köparen vilka kursmålsom skall uppnås, antingen enligt en nationell kurs-plan eller genom att beställa en skräddarsydd utbild-ning för en särskild målgrupp. I de fall betyg skallsättas gäller nationella kursmål och betygskriterier.Har de skräddarsydda kurserna ingen nationell ellerlokal kursplan kan inte betyg utfärdas.Deltagare i sådan uppdragsutbildning som mot-svarar utbildning inom komvux får ges betyg. Kravetär dock att uppdragsutbildningen följer en kursplansom har fastställts enligt bestämmelserna för komvux.Vidare krävs att lärarna har en kompetens som mot-svarar vad som gäller för lärare inom jämförbar ut-bildning i komvux. Deltagarna i uppdragsutbildningskall uppfylla de behörighetsvillkor som gäller förintagning till en motsvarande kurs i komvux.När det gäller att låta andra genomföra utbildningfår utbildning i gymnasial vuxenutbildning och på-byggnadsutbildning läggas ut på entreprenad. Detställs samma krav på lärarkompetens för undervisningsom sker av annan anordnare som för reguljär gym-nasial vuxenutbildning.För både uppdragsutbildning och utbildning påentreprenad finns klara krav på lärarkompetens ochfastställda kursplaner. Skolhuvudmannen har alltsåsamma krav på sig att följa upp kvaliteten i dessautbildningar på samma sätt som den utbildning somanordnas i kommunens skolor. All utbildning somstyrs av nationella måldokument och leder till ettbetyg skall ha en likvärdig kvalitet. På nationell nivåhar , som jag nämnde tidigare, till uppgiftatt följa upp resultaten i det offentliga skolsystemet.Jag utgår från att i detta avseende följerupp uppdragsutbildning och utbildning på entrepre-nad.Avslutningsvis vill jag betona att tidsangivelse,enligt min mening, inte är något rättvisande mått påmåluppfyllelse. I synnerhet inte när det gäller vuxnastuderande som har erfarenheter och kunskaper frånarbetslivet och tidigare studier.Anf. 55 ():Fru talman! Jag skall be att få tacka skolministernför svaret. Det är bra att ministern slår fast att sammakrav skall gälla för som för övrigastudier på grundläggande eller gymnasial nivå ikomvux. Det framgick också att ministern instämmeri att det finns problem av den typen som jag tar upp.Fru talman! Däremot hade jag uppskattat omskolministern sagt tydligare att det finns områden därSkolverket uppenbart borde göra en mer ingåendeuppföljning. Den utvärdering som utför ligger lite utanför den vanliga kvali-tetsgranskningen av kunskapsmål, betyg, lärarkom-petens, osv.Skolverkets tillsyn i och i har vi-sat att det finns allvarliga brister i delar av utbild-ningen som handlats upp framför allt av olika externautbildningsanordnare. Särskilt undervisningen i kär-nämnena och de mer teoretiska karaktärsämnenaverkar ha drabbats av rätt mycket outbildade lärare,oklarhet om ansvar när det gäller betygssättning, osv.Det har också påpekat. Det låga deltagan-det i nationella prov inom vuxenutbildningen harockså gjort att utvärderingen försvårats.Fru talman! Det är naturligtvis allvarligt att ettantal vuxenstuderande fått en sämre utbildning än vadungdomarna i övriga skolan får. Det är naturligtvisallvarligt om människor som lagt ned mycket tid ochkraft på studier upptäcker att kunskaperna inte räckertill när de skall studera vidare. Det är naturligtvismycket allvarligt om kommunerna, som Skolverketpåpekar, brister i uppföljning och kontroll av verk-samheten.Skolministern sade att som helhetvarit en lyckad satsning. Jag vill inte säga emot påden punkten även om det alltid är subjektivt vad manmenar med "som helhet". Uppgifterna som redovisar om elevernasuppfattning om sin utbildning ger trots allt en blandadbild. Många är nöjda. Men av eleverna harhoppat av utbildningen, och uppger att de upp-fattar studierna som meningslösa och att de bordegjort något annat än att studera. Det är klart att för deeleverna har inte känts som ett lyft.Därför hade jag uppskattat om skolministern hadeuttalat att regeringen tänker ta ordentliga initiativ föratt följa upp så att de brister som påpekas rättas tilli kommunerna. Det står i regerings regleringsbrev tillSkolverket att utgångspunkten skall vara att upprätt-hålla samma kunskapskrav i och jämförbarhet ochlikvärdighet mellan vuxenutbildningen och ungdoms-skolan. Min fråga till skolministern blir då hur dennajämförbarhet skall åstadkommas. Kommer det att blikrav på obligatoriska nationella prov eller motsvaran-de så snart att hinner få någon glädjeav de resultaten innan projektet är slut ?Fru talman! När det gäller min andra fråga är jagmer besviken på skolministerns svar. Min andra frågarör den kommunala uppdragsutbildningen där denkommunala skolan säljer utbildningar till privataföretag, landsting eller någon annan arbetsgivare. Dethar blivit mycket vanligt i kommunerna på senare tid.Jag har träffat lärare på många håll som varit upp-rörda över att de tvingats genomföra kurser på allde-les och med elever som inte har tillräckli-ga förkunskaper. Lärarna jag talat med menar attkomvux frestas att sälja kurser som är så strömlinje-formade efter kundens önskemål att det blir omöjligtatt upprätthålla samma kvalitet som i övriga komvux.Fru talman! Man kan naturligtvis inte dra någrasjälvklara slutsatser utan att ha mera underlag, menjag tycker att man skall ta den oro som finns hosskolfolk på allvar. Bara det är skäl nog att föranstaltaom en ordentlig utvärdering också av uppdragsutbild-ningarna.Anf. 56 Statsrådet ():Fru talman! Givetvis är det så inom all skolverk-samhet att så länge vi inte når alla elever och allaelever känner att de blir bemötta på det sätt som devill bli bemötta har vi misslyckats på ett eller annatsätt.En av målsättningarna med var justatt man verkligen skulle möta den enskilda individenoch göra en individuell studieplan där man tog fastapå vad den enskilde hade med sig i bagaget när manbörjade och vad man sedan skulle bygga på med.Jag vet att vi har många duktiga lärare som harjobbat inom vuxenutbildning. Det finns många dukti-ga som jobbar inom . Men vi ser ändåbehov av att fortfarande stimulera och utveckla vux-enutbildningen. Därför avsätter vi 30 miljoner just föratt kompetensutveckla lärare inom vuxenutbildning-en. Jag tror att det är nödvändigt, inte bara på grundav att vi har dessa som har hoppat av utan ocksåför de presumtiva elever som kommer att gå in påkunskapslyftet. Det är elever som kanske har störresvårigheter än de elever som deltar.De som vi nu har fått tag i var de första eleverna.De var ganska motiverade till att börja sin vuxenut-bildning. kommer den grupp som har längre ar-betslöshet, som är lågutbildade och som har ännusvårare att ta steget till skolan och sätta sig på skol-bänken igen. För att möta dem på ett bra sätt är detockså viktigt att vi ser till att deras lärare får en brautbildning.Jag har följt de olika uppdragsutbildningarna i dedialoger som jag har med kommunerna. Jag har ocksåmött många kommuner som säger att om man harkänt att den här uppdragsutbildningen inte har funge-rat har man också direkt varit beredd att dra in den,och man har också gjort så. Man har tittat på varbristerna har legat. Har det varit i den pedagogiskadelen, eller har man helt enkelt inte fått den kvalitetman har önskat? Eleverna har alltså inte nått de målsom de har önskat. Detta är också sådant som vi tarupp i de samtal som vi har när vi är ute och möterkommunerna. Hur hanterar man dessa situationer närde har blivit uppenbarade? Vår upplevelse är ändå möter kritiken och försöker hitta någon annansom tar hand om själva utbildningen.Sedan har vi också tittat på de deltagare som harhoppat av. I en del fall är det kanske så att de har fåttjobb . Det kan vara ett skäl till att man harlämnat . Men det kan också vara så har bytt inriktning. På det viset har man registre-rats som avhopp i statistiken fast man har valt en nyinriktning.Jag vill understryka att vi måste behålla kvalite-ten. Vi måste se till att de som får dessa uppdragsut-bildningar verkligen har den kompetens som vi ärskyldiga att kräva av dem.Anf. 57 ():Fru talman! Skolministern nämnde individuellastudieplaner och sade att de behövs. Ett av skälen tillatt många elever på har misslyckats ärkanske att det inte har gjorts några individuella studi-eplaner. Det är ju en av de saker som man har miss-lyckats med. Det är säkert sant som ministern sägeratt det kommer en ny grupp elever nu som har mindreerfarenhet av studier. Det ställer ju ännu större kravpå både individuella studieplaner och kompetentalärare.Jag tycker att det är bra att skolministern hållermed om att det inte har fungerat på vissa håll. Jag ärinte ute efter att döma ut allting. Men jag tycker attdet är viktigt, och jag skulle vilja efterlysa tydligaresignaler från regeringen om att vi nu skall granskakvaliteten och ge i uppdrag att granskakvaliteten på samma sätt som man gör i den vanligaskolan, dvs. jämföra nationella prov med betyg ochfölja upp hur stor procent utbildade lärare som finnsinom , inom uppdragsutbildning ochinom privat utbildning jämfört med andra.Hittills har det handlat väldigt mycket om kvanti-tet när det gäller vuxenutbildningen. Det har handlatom antal kursdeltagare, slutbetyg osv. Men för varjeenskild som studerar är det trots allt innehållet i stu-dierna som är det väsentliga. Satsningen på kun-skapslyftet skall som sagt var hålla till.Om det finns några grundläggande brister finns detfortfarande tid att rätta till dem.Låt mig återigen ta upp den kommunala upp-dragsutbildningen som jag har fått höra mycket nega-tivt om från enskilda som jag har träffat i skolansvärld. Jag vill återigen fråga om inte skolministern ärberedd att tydligt efterfråga en utvärdering av den.Det nämns inte i de två granskningarna som Skolver-ket har gjort av vuxenutbildningen i ochYstad.Anf. 58 Statsrådet ():Fru talman! Jag får gå tillbaka och titta på rap-porterna igen. Det ligger i uppdrag attockså se på vilka uppgifter utbildningsanordnarna harfått, hur de är involverade och hur resultatet ser ut.Om det är detta menar när han säger attSkolverket inte har granskat de punkterna tillräckligt,är jag beredd att titta på det och kräva bättre beskedfrån . I deras uppdrag ligger inte bara attredovisa hur många studerande som deltar utan ocksåatt titta på de individuella studieplanerna, som vipratade om, och hur man har blivit bemött på individ-nivå.Vi är överens om att vi måste ha kvalitet. Samti-digt tycker jag att det är positivt att vi har fått mångasom verkligen vill engagera sig i vuxenutbildningen.Vi har fått andra anordnare. Det är viktigt att de somgör ett bra arbete i uppdragsutbildningen också får etterkännande för detta. har vi framför oss att mötamånga vuxna. Och just för att de är olika individerpassar också olika uppdragsutbildningar den enskildepå olika sätt. Därför är det bra att vi har den härmångfalden.Jag tänker höra med och titta på upp-följningarna med den inriktning som harpekat på.Anf. 59 ():Fru talman! Jag tackar för skolministerns beskedatt titta på det. Jag ser med intresse fram emot att fååterkomma och höra reaktionerna på detta. Dessa tvåutvärderingar nämner inte kommunala uppdragsut-bildningar. Risken finns att det blir en orättvis kritikmot de externa privata utbildningsanordnarna om deinte jämförs med det som sker i den kommunala upp-dragsutbildningen. Jag ser fram emot att Skolverketfår en klar sådan signal, om skolministern nu hållermed mig om att de inte har tittat på detta. Vi får åter-komma till det.Sedan har skolministern och jag i princip sammauppfattning om att det är viktigt att vuxna skall gesmöjlighet att studera. Min kritik här är inte en kritikmot vuxenutbildning, tvärtom tycker jag att den är enoerhört viktig del i vårt utbildningssamhälle.Däremot har och Socialdemokraternavarit lite oense om takten. Det är väldärför jag är så mån om att betona kvaliteten. Detfinns alltid en viss risk att kvaliteten glöms bort närdet blir en massiv satsning . Jag ser framemot att detta lyfts fram i debatten det närmaste året,bl.a.