prot · GN0920 · 1999-10-27 00:00:00 — Fucking , men jag vill inte låtapolitikerna sätta upp normer om att det är detta somska gälla.Samma sak gäller resonemanget om det etiska an-svaret. Vem säger emot detta? Men det måste natur-ligtvis ytterst vara upphovsmännen själva som taransvar för det etiska innehållet. Jag får ett intryck avatt inte vill acceptera filmen somen självständig konstart fullt ut. Den skiljer sig tydli-gen från andra konstnärliga uttrycksmedel, t.ex. litte-ratur och teater. Vill ni också på dessa områden ut-kräva ett speciellt etiskt ansvar som ska fastställas avnågon instans?Birgitta diskuterade behovet av nya regio-nala resurscentrum. Jag delar uppfattningen att det ärönskvärt att starta nya centrum. Det ligger i ambitio-nen att stärka filmen regionalt och lokalt. Men somutskottet framhåller måste regionala och lokala hu-vudmän ta initiativ, ta ansvar. Det är möjligt att vikan hjälpas åt i det arbetet.Jag tycker att det är rimligt att det nya filmavtaletförst ska träda i kraft och att nya led-ning får komma in i arbetet innan vi föreslår någrastora förändringar.Kristdemokraterna och - LennartKollmats var inne på det - har enats om att begära enutredning om . Det är naturligtvis viktigtatt vi följer verksamheten, eftersom haren så central roll. Men ska vi ta ställning till detnya filmavtalet, vilket jag också uppfattar att reser-vanterna i allt väsentligt ställer sig bakom.Jag vill hålla med när det gällerFilminstitutet och offentlighetsprincipen att här börgälla största möjliga öppenhet. Man kan säga attparollen var att här gäller inte tystnaden utan snarareviskningar och rop.Centerpartiet tar upp behovet av extra pengar omantalet biobesök inte blir så stort. Man föreslår attstaten utanför filmavtalet måste kunna tillskjuta me-del för satsningar exempelvis genom lokala visnings-projekt. riskerar att bli något av englädjedödare om man redan nu ser dessa farhågor.Låt oss i första hand se möjligheterna!Slutligen ska jag inte kommentera anförande mycket mer än att säga att vi säkertfår åtskilliga tillfällen att diskutera Televi-sions roll i olika sammanhang. Jag har inte någonanledning att gå in på det . Men om ta en replik med anledning av detta ska jag gärnaägna ett replikskifte åt hur bör seut framöver.Anf. 47 () re-plik:Fru talman! lyssnade möjligtvisinte när jag inledde mitt anförande, då jag ägnade enviss tid åt att just beskriva filmens betydelse på detkulturella ansvarsområdet och den kulturpolitik somvi tillsammans ansvarar för här i . Den de-len är alldeles klar då det gäller , attvi tycker att filmen är viktig. Vi ställer oss ocksåbakom avtalet, vilket också visar att vi tycker attfilmen är viktig.Jag kan också konstatera att ochsocialdemokraterna är nöjda med den process som vinu har att hantera, där alltså inte har såstora möjligheter att påverka ett filmavtal i Sverige.Det handlar om stora och viktiga frågor. Vi lyfter dendemokratiska aspekten därför att vi tycker att filmpo-litik är en viktig del i kulturpolitiken. Jag konstateraratt och socialdemokraterna är nöjdamed detta förfaringssätt, men jag är inte övertygadom att det är flera partier som delar den uppfattning-en.Anf. 48 () replik:Fru talman! Det är möjligt att man kan göra för-bättringar och förändringar här. Jag har viss erfaren-het av tidigare framarbetande av filmavtal förutomdetta som vi nu har att ta ställning till. När det varaktuellt under den borgerliga regeringens tid anmäl-des en skrivelse till . Här har det markeratsgenom en proposition och dessutom tagits upp någrasjälvständiga frågor som inte berör själva avtalet.Om framöver har synpunkterpå hur man bättre ska klara en demokratisk processoch ha en bättre dialog som föregår ett beslut om ettavtal, finns det naturligtvis en öppenhet för detta. Detär självklart att man ska titta noga på det - jag är intealls främmande för det.Problemet är att om i förväg går in ochsäger till regeringens förhandlare, och i beslut for-mulerar det, att detta och detta ska de göra har vialltså låst upp de statliga förhandlarna gentemot bran-schen. Det är faktiskt en fördel - det vet nog varjeförhandlare - att ha ett visst utrymme att arbeta med.Annars är det ganska svårt att framgångsrikt kunnagenomföra en förhandling.Jag tycker, vilket också är ett uttryck för en poli-tisk vilja, att en förhandling som resulterar i dennakraftiga utökning av stödet till branschen är bra uti-från de riktlinjer som jag bl.a. redovisade från talar-stolen . Jag tror inte att GunillaTjernberg ska dra för stora växlar av det jag ellersocialdemokraterna säger, så att allting är bra som detär. Man är aldrig nöjd med inflytandefrågor. Det äralltid viktigt att se till att man har ett brett inflytandeöver avtal av denna typ och i många andra samman-hang också.Anf. 49 () re-plik:Fru talman! Jag tackar för svaret.Jag tycker också att det är bra att det här finns enöppning för att diskutera tillvägagångssättet när detgäller att teckna filmavtal. Jag är absolut övertygadom att det finns punkter i den här frågan som vi till-sammans behöver diskutera. Jag inser att det finnsproblem, men det behöver inte betyda att man för denskull ska väja för dem, som vi säger uppe i Norrland- jag kanske får säga det i också.Fru talman! Jag ska också något beröra kvalitet-saspekten. Jag kan då bara konstatera en sak, och ÅkeGustavsson får korrigera mig, tillrättalägga eller för-tydliga. I propositionen finns det en historieskrivningdär det beskrivs hur man i det första filmavtalet 1963fick en definition av kvalitetsbegreppet som är myck-et fullödig och mycket bra. Jag rekommenderar demsom inte har läst det att göra det. Sedan talar man omatt detta ändrades i de kommande filmavtalen och detblev mer kortfattade formuleringar.Vad händer nu? Jo, det står så här: I gällandefilmavtal ska ansvara för atttillgodose behoven av värdefull svensk filmproduk-tion. finns alltså inte ens ordet definition med. Skajag tolka det så att man har helt lämnat begreppetdefinition? Eller hur ser socialdemokraterna på justden delen? Det fanns med tidigare men inte i dettaavtal.Anf. 50 () replik:Fru talman! Vad yrkar på i sinmotion är att begreppet kvalitet ska tydliggöras, ochsedan ska regeringen återkomma till medförslag till de definitioner som ska ligga till grund förbegreppet kvalitetsfilm. I utskottets majoritet konsta-terar vi att kvalitetsbegreppet ingalunda är entydigt.Vi säger: "Det kan t.ex. i lika hög grad handla omkonstnärlig kvalitet som om teknisk kvalitet ochupplevd kvalitet." Dessutom kan man lägga in entidsfaktor, så att det som bedöms sommycket hög kvalitet sedan vid en annan tidpunktbedöms som mycket låg kvalitet. Alltså handlar det ihög grad om subjektiva och värderingsmässiga frå-gor. Därför säger utskottet, inte minst med hänvisningtill den konstnärliga friheten, att det inte är lämpligtatt fastställer en definition av kvalitetsbe-greppet.Som har framgått av diskussionen tidigare är detsjälvklart att man ska kunna diskutera de här frågor-na, och t.o.m. stimulera en diskussion, med dem somfinns inom branschen, med den stora allmänheten, imassmedierna, här i talarstol osv. Men viska inte fastställa en definition och säga att dettagäller och detta är vår norm och här ska inte varanågon frihet.Om vill ha detta på filmens om-råde, varför säger hon inte till teatern att detta är detkrav som vi ställer? Varför säger hon inte till de le-dande författarna att det är utifrån detta som de skaskriva och detta som de ska rätta sig efter? Man ärinne på en känslig och farlig väg om man riskerar attställa den konstnärliga friheten åt sidan därför att vi iriksdagen tycker att de ska göra på ett visst sätt ochingenting annat. Jag vill varna -och är jag lite allvarlig - för att driva den diskus-sionen för långt, just från den här synpunkten. Vi kanuttrycka våra åsikter, men vi ska inte styra och ställahär.Anf. 51 ():Fru talman! När vi debatterade filmpolitik här ikammaren sade jag att om Per utred-ning om svensk filmpolitik blir avtalstext är vi frånVänsterpartiet väldigt nöjda. Det som han skrev i denutredningen ligger väl i linje med Vänsterpartietsfilmpolitik.Nu är avtalet färdigförhandlat. Det är upp till riks-dagen att ge sitt godkännande. Det finns alltså i dettaskede ingen möjlighet att påverka avtalstexten. Detenda vi kan göra om vi inte vill att avtalet ska rivasupp och omförhandlas är att bifalla propositionen ochgodkänna vad regeringen föreslår om ett samlatfilmavtal, vilket jag härmed gör, trots att allt vi velatha med inte finns med.Vad är det då som tycker ska finnasi den svenska filmpolitiken som inte reglerats i avta-let? Vi tycker att kommunförbund och landstingsför-bund, dvs. fler aktörer på TV-marknaden och inomfilm- och videobranschen, borde varit med som avtal-sparter. Alla dessa har ett intresse av att det produce-ras och distribueras svensk film och dokumentärfilm ihela landet för att kvaliteten och återväxten av nyafilmer ska stärkas och för att mångfald och yttrande-frihet ska främjas.När det gäller förhands- och efterhandsstöd anserVänsterpartiet att vi enbart borde ha ett förhandsstödsom bygger på kvalitetskriterier.Vänsterpartiet anser att varje svensk kommun börha en biograf - detta för att slå vakt om kommun-medborgarnas möjlighet att se film i original, och dågärna också i en gammal kulturbevarad miljö.Av den anledningen är det mycket viktigt att fåmed just både landstingsförbund och kommunför-bund i denna process, så att de känner delaktighet i enbra svensk filmpolitik.I dag kan det också vara svårt att få tag på kvali-tetsfilm, särskilt hos de kommersiella videouthyrarna.Nu när de inte finns med som avtalsparter måste vilösa frågan om ökad tillgänglighet till kvalitetsfilm påett annat sätt. anser därför att bibliote-kens videoutlåningsverksamhet ska garantera enmöjlighet för låntagare att låna kvalitetsfilm på bibli-oteket. Vidare bör en filmkatalog göras för att under-lätta spridningen av kvalitetsfilm, kortfilm och do-kumentärfilm som tillhandahålls av biblioteken.Vidare anser vi att skolornas AV-centralers verk-samhet behöver förstärkas. Skolan är den plats därgoda film- och kulturvanor kan etableras. Skolbio ären mycket bra verksamhet som regleras i avtalet, menanvändandet av kort- och dokumentärfilm i undervis-ningen är också ett viktigt inslag. Därför bör en kata-log som underlättar distribution av denna film viaAV-centraler upprättas, och det för att ge lärarna enökad möjlighet att välja kort- och dokumentärfilmer iundervisningen.Vi måste göra allt, tror jag, för att skapa goda al-ternativ till den våldsfilmkultur som finns . Dåbehöver vi kanske se över andra möjligheter utövervad som regleras inom detta filmavtal.Regeringen beräknar att intäkterna till svensk filmi och med detta avtal kommer att förstärkas jämfört med det föregåendeavtalet. 207 miljoner beräknas gå till produktionsstödav film, till distribution och vis-ning och 87 miljoner till filmkulturell verksamhet.Avtalstexten är dock snårig, bygger på olika procent-satser och är väldigt svårtolkad. Jag tror inte att vikan veta exakt vad pengarna har gått till förrän efter-åt. Då får vi utvärdera och se hur avtalet har fallit ut.Det finns också de som säger att det nog är detsista filmavtal vi kommer att kunna skriva med avtal-sparterna. Det var kärva förhandlingar, säger man.Därför är det viktigt att vi fram till dess att avtalet gårut diskuterar om vi fortsatt ska välja avtal-svägen eller om vi ska lämna den och gå in för enstatligt finansierad filmpolitik. Staten lämnar i dag200 som ska fördelas i avtalet ochparterna gemensamt de resterande 184,5 miljonerna,vilket tillsammans ger 385 miljoner till svensk film.Frågan är hur mycket staten är beredd att ge och hurlångt de 200 miljonerna räcker om vi ska ha en en-kom statlig filmpolitik. Många lyfter fram Danmarksom ett föregångsland, och där har man en helstatligfilmpolitik.Alla dessa frågor måste vi diskutera inför eneventuell ny avtalsperiod, men haråtminstone valt att stödja detta avtal.Jag tror att en ny och fördjupad debatt om dessafrågor och svensk filmpolitik behövs, och jag trorockså att den kommer, bl.a. därför att avtalet innebären större frihet för . Därmedkan under själva processens gång en debatt föras omvad pengarna ska användas till. Det har också att göramed mina förväntningar på nya vd . Jag vill bara önska henne och den nyastyrelsen lycka till.Anf. 52 ():Fru talman! Jag får passa på att här från bänkenönska välkommen till och detviktiga arbete som hon har på . Jag skaockså säga till att vi delarVänsterpartiets syn när det gäller den fördjupadedebatt som vi behöver om filmpolitiken. Jag delarden, och jag välkomnar och tycker att det är bra attVänsterpartiet också säger det.Min fråga till gäller forskning kringbarn och ungdomars filmkonsumtion och vikten avatt vi har kunskap om hur barn förhåller sig till filmoch vad som händer när och om barn bearbetar sinaupplevelser. Detta kan vi utveckla mycket mera.Regeringen väljer att inte diskutera det så mycketi propositionen. Utskottet väljer att enbart hänvisa tillforskningens frihet och resonerar därmed inte någon-ting om detta. Hur ser på detta i rela-tion till det som beskrevs i anförandet? Det gäller hurbarn påverkas av medierna.Anf. 53 ():Fru talman! anser att det är väldigtviktigt att man forskar omkring filmen och hur barnoch ungdomar upplever våld osv. som finns i filmin-slag. Där har vi inte alls olika uppfattningar.Jag tror att vi som politiker måste ta ett större an-svar själva. Vi måste försöka ta ett helhetsansvar idessa frågor. Vi beslutar i kammaren om vi skagå med på att avtalet sluts eller inte. Jag ser det merpå det sättet. Vi måste driva och föra fram frågornaom forskning och utveckling på filmpolitikens områ-de i våra partier när vi diskuterar forskningen. Det ärdär det ska in.Nu har det avsatts av summan till forskning iavtalet. Det är bra. Debatten ska föras någon annan-stans, men vi delar uppfattningen att den behöverutvecklas ännu mer än i dag.Anf. 54 ():Fru talman! Jag kan tolka såatt diskussionen ska föras, men någon annanstans,vilket jag beklagar. Medierna är en viktig del i kul-turutskottets arbete. har alla möjlig-heter att föra resonemang som också syns i betänkan-dena, vilket vi gör på många olika områden.Vi vet att det finns fält inom forskningen när detgäller barn och ungdomar som är blanka. Dåtalar jag om små barns förhållanden och om vad somhänder när små barn konsumerar film och medier.Vi kan ta tecknade filmer som exempel, som är ettområde som det inte bedrivs någon forskningpå. Det är ett område som vi naturligtvis ska diskuterai utskottet utan att behöva känna att vi är inne ochtassar på forskningens område och begränsar dessfrihet. Det är ett resonemang man för. Det är ändåalltid forskarna själva som avgör vad de ska forskapå.Jag är inte så tillfreds med att väljer att hänskjuta den här viktiga frågan nå-gon annanstans - jag uppfattade att det var inomforskningens område. Jag tycker verkligen att detockså har att göra med kultur och kulturpolitik när detgäller detta med att visa på effekter för att göra alltingmycket bättre. Det kan man göra i utskottet och ocksåi betänkandet.Anf. 55 ():Fru talman! Ärligt talat förstår jag inte riktigt vadGunilla Tjernberg menar. Den debatten och den pro-cessen är ju precis vad vi här har talat om - dels Gu-nilla Tjernberg och jag, dels jag när jag har berättatom vilken filmpolitik ska ha.Denna process fortgår alltså. Jag tror att vi egent-ligen är helt överens i den här frågan.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §. )9 § Elever med funktionshinderFöredrogsutbildningsutskottets betänkande 1999/2000:UbU4Elever med funktionshinder (prop. 1998/99:105)Anf. 56 (m):Fru talman! Låt mig först yrka bifall till reserva-tionerna 1 under mom. 3 och 3 under mom. 5.Alla barn och ungdomar har rätt till utbildning avgod kvalitet. Den översyn av regler och former förundervisning av barn i behov av särskilt stöd som hargjorts har av en rad skäl varit nödvändiga.En del av de förslag som läggs på riksdagensbord innebär förbättringar men i några principielltcentrala frågor är regeringens förslag en skriv-bordsprodukt, långt ifrån den verklighet och de barnoch ungdomar som utbildningen är till för. Majorite-ten verkar inte vilja se de mycket stora svårighetersom en del barn har och de svårigheter som inte minstmånga mindre kommuner har när det gäller att hante-ra dessa.Det låter käckt att säga att barn ska bo hemma hossina föräldrar och att kommunen ska erbjuda det stödsom behövs. Vem anser inte det? Problemet - och detär detta som majoriteten inte tar till sig - är att gravahandikapp ibland fordrar mycket avancerad kompe-tens och en väldigt medveten miljö för att den enskil-de eleven ska kunna utvecklas så bra som det bara ärmöjligt.Jag tror att vi, om vi menar allvar med talet om attvi vill ha en skola för alla och att alla barn ska ges enlikvärdig utbildning, inte får vara naiva. Varje barn ärunikt. Det finns olika funktionshinder och olika gra-der av dessa. I takt med att forskningen går framåtkan vi diagnostisera mer. Kraven på pedagogisk ut-veckling och professionalitet ökar därmed.Statens ansvar handlar naturligtvis om att skapamål och regler för stödet till eleverna men det handlarockså om att säkra tillgången på kompetens och se tillatt vi värnar det som på det här området är av godkvalitet.Skolverkets inspektörer har i den rapport somkom till oss granskat stödet till elevermed särskilda behov i svenska skolor. Man undrar omskolministern har läst rapporten. I rapporten pekas detpå allvarliga brister i skolornas professionalitet istödet till de här barnen.Det handlar inte om en bristande vilja från skolor-nas eller kommunernas sida. Nej, det tycks inte varaen resursfråga. I stället lyfter man i rapporten fram attdet saknas pedagogisk målmedvetenhet och kompe-tens för den särskilda undervisningen. Därför är detnaturligtvis bra med den typ av informationsinsatseroch handledning som exempelvis stärkta resurscenterkan ge. Vi moderater stöder förslagen i den delen.Men detta räcker inte. Det krävs mer. Framför alltkan vi inte avveckla nödvändiga institutioner utan attsäkerställa att en nyordning blir bättre.Jag tror inte att den modell med nedlagda special-skolor och bara statliga resurscenter som förordaskan säkra tillgången på kvalificerad lärarkompetensmed de kunskaper som just de svårast handikappadeeleverna fordrar.Framför oss har vi ett generationsskifte som äroroande därför att vi vet att vi kommer att få brist påspecialpedagoger över huvud taget. Då borde det varaen sak för oss att värna tillgången till dem vi i alla fallhar liksom de miljöer där den kunskapen kan utveck-las och frodas. Detta kommer ju många till del ochkan användas. Därför menar vi moderater att fastaskoldelar i specialskolor och resurcenter hör ihop. Detär i det dagliga arbetet med vanliga elever som kun-skaper och erfarenheter blir till. Detta kan inte skapaslångt ifrån och det kan inte heller säkras genom attmöta elever under kortare perioder.Den allvarliga frågan är hur skolministern kan troatt skolor som inte klarar av stödet till elevermed relativt enkla och väl kända inlärningssvårighe-ter helt plötsligt ska kunna ta det fulla ansvaret förbarn som behöver mycket kvalificerade specialpeda-gogiska insatser.I utbildningsutskottet har vi vartenda år sedan jagkom med diskuterat otillräckligheten när det gällerstöd för t.ex. barn med läs- och skrivsvårigheter,dyslexi. Kunskapen i det allmänna skolväsendet är fördålig och kunskapen om hur man kan arbeta med dehär barnen är för dålig. talar vi om elever medbetydligt större bekymmer. Vi talar om behovet avbetydligt mer kunskap och kompetens i lärargärning-en än när det gäller läs- och skrivsvårigheter.Mot den bakgrunden tycker jag att det är aningennaivt att lägga det förslag som regeringen har lagt.Man undrar lite grann hur kommunerna ska klara avdenna insats. Hur tänker man egentligen? Och hur skabarnens rätt till en bra skola kunna säkras? I förslagettar man t.o.m. bort den särställning i regelverket sombarn i målgruppen har. Jag tycker att det i ställetnästan borde vara ett minimikrav att i särskild ord-ning värna de här barnens rättigheter. Det är i varjefall en förutsättning för att man praktiskt ska kunnautforma den ökade valfrihet som vi moderater tyckeratt de här eleverna och familjerna borde få.Elever som har sådana handikapp att de i dagväljer att gå i specialskola behöver stöd och särskildainsatser på en nivå som de flesta kommuner knappast- inte ens om de ibland skickar en eller två från per-sonalen på kurs - kommer att klara. Risken är uppen-bar att vi kommer att ha ungdomar som hamnar vidsidan av. Det heter att de är integrerade men dekommer i bästa fall med ett antal assistenter att sittadär i sin ensamhet när de i stället skulle kunna få enväl fungerande utbildning och en utvecklingsmöjlig-het som vi vet att de här skolorna erbjuder.Vi moderater motsätter oss därför en avvecklingav de statliga specialskolorna. Vi menar att elevensoch föräldrarnas önskemål i stället ska ges ökad bety-delse. Vi tror att de flesta, precis som utredningensäger, helst vill gå i sin skola nära hemmet. Men vitycker att de måste få göra bedömningen om kvalite-ten motsvarar de krav och förväntningar som finns.Vi tycker också att det ska finnas alternativ att väljamellan. Statens uppgift är ju inte bara att ordna medexempelvis regler, utan i det här fallet borde vi ocksåvärna de få alternativ som finns för de här barnen ochungdomarna.Föräldrar med handikappade barn skaffar sig ge-digna kunskaper både om det egna barnets behov ochmöjligheter och om vilka typer av pedagogiskt arbetesom finns och som kan vara bra. Det kan vi ta till ossoch använda om vi vidgar valmöjligheterna i ställetför att sitta här i och bestämma att alla barnska gå i skolan i hemkommunen.Det finns mycket att säga om specialskolorna menjag ska inte förlänga diskussionen i just den delen.Jag konstaterar dock, och jag tror att detta kommer attvisa sig i debatten, att också socialdemokraterna vri-der sig och våndas inför det här beslutet.Det finns två punkter i propositionen och i majo-ritetstexten som visar på detta och som jag vill kom-mentera. Den ena punkten är naturligtvis att manihärdigt talar om möjligheterna till visstidsvistelse påresurscenter för de här barnen men det är ingentingnytt. kan barn som går i skola i kommu-nerna och även personal som arbetar med de härbarnen komma till resurscentret och vara där under enperiod för att bättre kunna hantera vardagen därhemma. Detta är ingenting nytt.Det här är dock inget alternativ för dem som fak-tiskt inte kan beredas kompetent hjälp hemma. Vadman då utsätter de barnen och familjerna för är stän-dig visstidsplacering. De får aldrig gå i någon skola.De tillhör ingen skola, utan de är visstidsplacerade påett resurscenter. Detta är väldigt otryggt och förmånga barn kommer det inte att fungera. Endera blirdet en lek med ord eller också kommer det att innebä-ra en väldig otrygghet för barnen. Vad är syftet meddet? Jag tror att det handlar om att ni försöker säga attni egentligen vill att det ska finnas en utväg för demsom man i annat fall inte klarar. Men varför inte lyss-na i stället på alla de invändningar som har kommitde och ändra sig i sakfrågan?Det andra exempel på våndan som jag tycker ärtydligt är att ni faktiskt förordar att man ska behållaspecialskolan för hörselskadade och döva. Jag tyckeratt det är väldigt bra. De behöver specialskolor.Många döva och hörselskadade ungdomar väljer efteren tid att gå till en specialskola. De går ut ur och in idet vanliga kommunala skolsystemet och special-skolorna, och det fungerar ganska bra. Det ger demen möjlighet att välja en profil som passar den enskil-de eleven. Det är utmärkt.Vad är det som skiljer de andra från de döva? Detär inte ens så att man kan hävda teckenspråket ochmöjligheten att vistas i en teckenspråklig miljö som ärdet som skiljer. Flera av de andra handikappgrupper-na använder också teckenspråket och behöver det föratt kunna utvecklas.Det finns många nackdelar med specialskolor.