prot · GN0924 · 1999-11-03 00:00:00 — att vi ska kunna använda medlen flexibelt.Man talar om viss flexibilitet. Jag menar att det är skillnad att använda största delen av anslaget tillnågot som det inte är meningen att det ska användasför till att ha en viss flexibilitet med medicinska åt-gärder osv., som mycket riktigt står uppräknat i bud-getpropositionen.Sedan vill jag gå in på massflyktssituationen. Detbästa sättet att undvika en massflyktssituation hadevarit om vi inte stött Natos bombningar utan sett tillatt kriget inte utbrutit. Då hade vi sluppit det. Jagundrar hur karakteriserar en mass-flyktssituation. Jag undrar också om anser att en massflyktssituation kan råda underflera år så att t.ex. ett helt land töms på sina medbor-gare.Jag skulle också vilja veta om att det är rimligt att en människa kan vara här itre utan att ha fått något besked om vilkenstatus han eller hon har, om han eller hon får stannaeller inte stanna, och sedan efter tre få beskedom ett tillfälligt uppehållstillstånd i elva månader.Anf. 136 () re-plik:Fru talman! Först vill jag tacka förlektionen om flexibilitet och flexibel.När vi diskuterade massflyktssituationen i denflyktingpolitiska kommittén definierade vi inte exaktordet massflyktssituation. Det kan betyda att mångamänniskor flyr från någonting. Men många männi-skor behöver inte fly till samma enskilda land för attdet ska betraktas som en massflyktssituation.Vi har också sagt, vilket framkommer i proposi-tionen, att samråd ska ske med andra länder för attdefiniera vad som är en massflyktssituation. Det hargjorts i det här fallet. I olika forum på olika nivåer harman kommit överens om att detta är en massflyktssi-tuation. UNHCR har också förklarat att detta är enmassflyktssituation och har vädjat till länderna att tahand om människor och hjälpa till i den här situatio-nen.Ulla talade om de människor som harvarit här och är från Kosovo. Jag vill påmin-na om att situationen i Kosovo harförändrats. Från början gick det bra att sända tillbakadem. Sedan inträffade händelser i Kosovo som gjordeatt det var omöjligt att sända tillbaka människor,därefter blev det lugnare igen, och sedan kom kriget.De kosovoalbaner som kom hit till ochansökte om asyl och som finns här nu har naturligtvissamma skyddsbehov som de som har trans-porterat hit. De har ett skyddsbehov, och de får skyddi . När kriget upphör, så upphör också behovetav skydd. Jag tycker inte alls att det är så underligt attde kosovoalbaner som redan fanns här också har fåttett tidsbegränsat uppehållstillstånd.Anf. 137 () replik:Fru talman! Jag får väl återgälda tacksamhetenfrån och tacka för lektionen ommassflyktssituationen och varför inte de kosovoalba-ner som kom till 1994-1995 har kunnat fåsina tillfälliga eller sina permanenta uppehållstillståndtidigare. Det är vad mitt inlägg egentligen handladeom. Jag tycker inte att man ska använda en förord-ning för massflyktssituationer och helt plötsligt defi-niera en massflyktssituation som att den har rått sedanflera år tillbaka.Det är precis som säger. Detskedde ett samråd om när massflyktssituationenskulle anses uppkomma. Det var EU-länderna ochUNHCR som bestämde sig och sade: är det enmassflyktssituation. Därför tycker inte jag att det ärsärskilt bra eller lämpligt att vi använder samma för-ordning för att ge dessa människor som har hängt iluften under i tillfälliga uppe-hållstillstånd. Redan då har vi urholkat tvåårsregelnsom säger att man ska kunna få ett tillfälligt uppe-hållstillstånd i två år.En del av dessa människor har varit här sedan1994. Det betyder att de kan ha varit här i fyra ,och ska de få ytterligare ett tillfälligt uppehållstill-stånd. Jag tycker inte att det är bra, och det är vadhela vår reservation handlar om.Anf. 138 () re-plik:Fru talman! Det var den svåra situationen med etttillfälligt bra läge i Kosovo som sedan försämradessom gjorde att till slut överlämnadefyra ärenden till regeringen för att få vägledning omhur man skulle ställa sig. Då förklarade regeringen attdessa personer skulle beviljas tidsbegränsade uppe-hållstillstånd som kosovoalbaner, precis som de per-soner, som jag sade tidigare, som förts över i mass-flyktssituationen.Anf. 139 (m):Fru talman! Det är trevligt att se . Vi har haft förmånen att umgås i andra samman-hang, och det är mycket trevligt att hon nu har letatsig ända till denna illustra plats.Katastrofen i Kosovo började egentligen inte medbombningarna utan innan. Det var när terro-raktionerna från trappades upp. Helaåret före bombningarna var faktiskt ett slags katast-rofsituation som utlöste bombkriget, som man i ochför sig kan ha olika åsikter om.Massflyktssituationen kom på sätt och vis attsmygas i gång tidigare än efter själva bombtillfället.Dock tycker jag att det är att hårdra en aning att in-korporera dem som kom 1994-1995. Där delar jagfaktiskt åsikt lite grann. Att även deskulle omfattas av massflyktsförordningen kännsnågot utdraget och konstruerat. Jag befinner mignågonstans mittemellan.Regionala lösningar poängterades särskilt i denimmigrationspolitiska proposition som antogs 1996och som kom att börja gälla . Det blev ock-så sådana lösningar.Maud Björnemalm och jag hade förmånen att åkaned till och fick då delta i olika sammanträ-den där. Albanerna hade ingen som helst önskan omatt kosovoalbaner skulle transporteras ut från Albani-en. Tvärtom - de ville göra allt för att hjälpa till. Defick också massivt stöd och mycket hjälp från EU,Nato och annat håll. Samma sak gäller Makedonien.Där var dock själva den politiska situationen annor-lunda och svårare.Jag anser inte att regeringen på något sätt har gjortnågot fel eller missbedömning eller hamnat snett.Tvärtom stöder jag regeringens handlande. Däremottycker jag att man ska vara lite noggrann nu; draslutsatser och se vilka erfarenheter vi har vunnit.När jag kom hem från skrev jag en arti-kel i där jag sade att man i ställetför att lyfta ut människor för dyra pengar kanskekunde använda just de pengarna ännu bättre där nere.De skulle kunna nå flera människor och de skullekunna ge flera människor en någorlunda värdig tillva-ro. Det hade varit bättre än att för dyra pengar lyfta utmänniskor till . var vi visserligen bundnaav detta, men jag anser att man borde ha följt denandra linjen i stället.300 miljoner kronor hade man kunnat få mycketför där nere. fick vi 3 865 flyktingar - och inte2 000 som sade - som kom tillSverige. för knappt 4 000 flyk-tingar av sammanlagt uppemot 1 miljon! Tänk omalla skulle ha lyfts ut, som ochandra tycks mena att man skulle ha gjort! Vilka kost-nader skulle inte det ha inneburit? Det hade varit enomöjlighet.Jag tycker alltså att man bör analysera vad somskedde. Kunde man ha gjort detta lite annorlunda?Kunde man snarare ha siktat på lite tyngre regionalalösningar än att göra denna stora transport som ju islutändan inte heller blev så stor?Situationen är förändrad i Kosovo , men den ärnaturligtvis inte bra. Levnadsbetingelserna där ärgivetvis förskräckliga. kan man knap-past återvända - det säger sig självt. Det gäller nu attsatsa pengar på att återuppbygga.De kosovoalbaner som befinner sig i Sverigebör i och för sig kunna återvända. Det menar jag.Deras skyddsbehov är inte av den omfattningenatt de behöver permanent uppehållstillstånd. Sedankan det ju finnas humanitära eller liknande skäl, elleri vissa speciella fall kanske också politiska skäl -men det sistnämnda är knappast troligt.Däremot är det svårare för dem - och det gällerframför allt barnfamiljer - som har varit här sedan1994-1995. De flesta har nog redan fått uppehållstill-stånd, så jag tror inte att det är så många, men det kanfinnas en del personer som har varit här så pass längeatt man möjligtvis borde fundera på detta.Finansieringen var lite geggig och skakig överhuvud taget när detta skedde. Det fanns inte någonriktigt bra finansieringskälla eller finansieringsmetod.Man lånade , man slog ihop och manhittade pengar på något sätt. Det är ju inte bra, så manbör också där i efterhand fundera och dra någon slagsslutsats. Man bör försöka hitta en formel som gör attnär någonting sådant här inträffar ska beslut kunnafattas snabbt.Det är samma sak med den styrka som ska skickastill Kosovo . och Försvarsde-partementet slåss om vem som ska bekosta styrkanosv. Så där kan vi ju inte hålla på i - det gerbara dåligt intryck!I övrigt har jag inget annat att säga än att jag tyck-er att regeringen huvudsakligen har handlagt detta pådet sätt som jag tror att också vi skulle ha gjort. Dockbör man lära av de erfarenheter som man har vunnit.Anf. 140 () re-plik:Fru talman! Min fråga riktar sig till vonEssen. Jag vill veta hur många kosovoalbaner hanegentligen anser hade varit rimligt för att taemot.Jag kunde tolka hans anförande som att han tyckteatt de 3 800 som det, helt riktigt, handlade om vartillräckligt. Men i praktiken handlade det ju om140 000 kosovoalbaner som på välldeut ur landet. Det var i praktiken omöjligt att klara avatt försörja dessa i närområdena - i ochMakedonien. Hur gärna man än ville att de skullestanna där går det inte rent fysiskt.Man vet också att det finns starka spänningarmellan de här grupperna. Riskerna för ytterligarekonflikter i närområdena kring kosovoalbanerna blirväldigt tydliga.Min fråga är alltså:Anser von att 3 800 var ett rimligtantal att ta emot?Anf. 141 (m) re-plik:Fru talman! I det immigrationspolitiska beslutsom fattades - det kanske var före - sade vi att med de resurser landet harska ge skydd åt så många som möjligt. Ge skydd åt såmånga som möjligt - det innebär inte automatiskt attalla ska ha skydd just i , utan skydd ska gestill så många som möjligt med åtgärder i närområdet,regionen eller kanske i själva landet som sådant.Även överföring ska naturligtvis ske när det är önsk-värt och framför allt nödvändigt.För mig är det bara fråga om hur vi utnyttjarpengarna så långt det någonsin går för att ge såmånga människor som möjligt skydd under så värdi-ga former som möjligt. Det är min poäng. Jag tyckerinte att det är så inhumant. Men mena att det bara är överföring till somräknas.Anf. 142 () re-plik:Fru talman! Nej, det gör jag naturligtvis inte. Menjag tar fasta på det som talar om närhan säger "under så värdiga former som möjligt".Folkpartiets bedömning var att det inte gick attåstadkomma mänskligt värdiga förhållanden för alladessa 140 000 kosovoalbaner som lämnade landet.Man var tvungen att försöka få dem fördelade ävenpå andra länder för att inte och Albanienskulle få en alltför tung börda att bära.Anf. 143 (m) re-plik:Fru talman! Vi har inte någon stor motsättninghär. Jag tror att vi vill ha så god effekt som möjligt avde pengar som vi faktiskt kan avsätta - och det vartydligen svårt att få dessa pengar avsatta på grund avatt det var så trassligt med finansieringen.I det här fallet bad UNHCR om att få folk utlyftafrån just . Jag har sagt: Okej, det har skettoch det kanske inte var fel. Men vi bör i efterhandlära oss av detta, och se om det var det bästa sättet föratt nästa gång kunna se om vi ska göra på ett annatsätt eller inte. Det är därför jag inte har skrivit någonmotion utan bara ett särskilt yttrande - just för attpåpeka att det inte är dumt att dra slutsatser och göraerfarenheter och lära sig av dem.Det kan mycket väl hända att detta var den endalösningen. Det kan mycket väl hända att vi i det skar-pa läge som vi hade borde ha sagt att Sverigeskulle ha tagit emot 6 000, 7 000, 15 000 eller 25 000.Det kunde ha blivit överbud här i - det ärjag helt säker på. Men det blev det här antalet, och detvisade sig att vi inte behövde lyfta ut så många somdet var tänkt från början.Anf. 144 () replik:Fru talman! Överbudspolitik är väl inte speciellttrevligt oavsett vad det handlar om. Men jag är inte såsäker på att det hade blivit en överbudspolitik. Detmest lämpliga kanske hade varit att säga att Sverigeska ta emot så många flyktingar som behövs. Manskulle inte ha satt vare sig ett tak eller ett golv, ellervad man nu ska kalla det för. Men det var inte det jagskulle säga nu.Som vanligt var det intressant att höra vonEssens inlägg. Särskilt intressant var det att få höra atthan nästan håller med mig om att de kosovoalbanersom kom hit för tre inte borde ha om-fattats av massflyktssituationen, dvs. av den förord-ning som regeringen utfärdade.Jag förstår att det är för mycket att begära attGustaf ska stödja den reservation somfinns. Men jag skulle vilja ge honom utrymme attberätta hur han i stället hade velat att de kosovoalba-ner som kom för tre skulle ha behand-lats tillståndsmässigt. Skulle de ha fortsatt att hänga iluften, eller hur har tänkt sig det?Anf. 145 (m) re-plik:Fru talman! ska ta chansen attreplikera till överväger inte ens i mina vildaste fantasier attstödja er reservation. Där kan varahelt lugn. Jag konstaterar att det inte råder någonenighet där.Däremot har jag också varit på flyktingförlägg-ningar. Jag har träffat kosovoalbaner som har suttitdär länge och mått illa. De har haft det mycket tristoch väntat och väntat. Där kan man bara konstatera,som gör, att det har gått lite uppoch ned. Regeringen har väntat och väntat med attfatta något slags praxisbeslut. Det har inte varit riktigtbra. Man har gett barnfamiljer och en del andra grup-per bland de kosovoalbaner som kommit tidigareuppehållstillstånd.Jag tycker att man kunde ha gjort någonting härockså. Jag håller delvis med om detta. Jag vill ha detsagt från talarstolen, men jag tänker inte stödja fruHoffmanns reservation.Anf. 146 () replik:Fru talman! Det här hör förstås inte till saken,men jag föredrar att bli kallad för . Jagtror inte mitt civilstånd är känt för någon.Jag tycker att detta är intressant. Jag ville ställafrågan till , eftersom jag ville få enchans att höra det just från talarstolen. Jag förstårockså mycket väl att det skulle vara mindre lämpligtför en moderat att stödja en vänsterpartimotion somgäller ett flyktingärende. Men det är intressant att vilyfter fram ungefär samma fråga, dvs. att människorinte ska hänga i luften tillståndsmässigt i Sverigeunder ett antal år.Jag fick egentligen inte riktigt svar på frågan hurvi skulle ha löst detta. Skulle de ha fått ett tillfälligtuppehållstillstånd? Det här skulle ju kunna omfattafler grupper. Vi har en stor grupp somalier i Sverigesom får tillfälliga uppehållstillstånd och som leverlänge här.Det finns andra grupper där vi väntar med att geuppehållstillstånd och där högarna växer på därför att det ser olika ut i deras respektivehemländer. Det är ju ett problem. Jag hälsar de syn-punkter som framför här välkomna.Det betyder att vi skulle kunna börja diskutera hur viska använda detta och hur länge människor ska behö-va vänta på besked i innan man får veta omman får stanna eller inte.Anf. 147 (m) re-plik:Fru talman! Det här är väldigt svårt. Det går inteatt jämföra olika länder riktigt. Det går faktiskt att åkatillbaka till vissa länder om man gör det frivilligt. Deallra flesta kan när som helst åka tillbaka till norraIrak om de gör det frivilligt. Vi kan knappast repatrie-ra dem dit eller avvisa dem dit, men de kan åka till-baka frivilligt.Samma sak gäller , utom kanske vissa re-gioner där. Det finns också vissa återvandringspro-gram - jag vågar nästan inte använda ordet eftersomjag kanske säger fel - till som har startatsupp. Jag är alldeles säker på att sådana också kommeratt startas till Kosovo. Redan nu finns dessa 5 000 kr.Även de personer som kom 1994-1995 kan nog åter-vända till Kosovo . Jag utgår ifrån att deockså skulle vilja göra det, eftersom de är kosovoal-baner från början och får en chans att komma tillbakatill sitt hemland.Men det kan hända att det finns några av dem somhar rotat sig så mycket här och fått anknytningar ochsådant att det närmast är obilligt att med tvång avvisadem. Det får prövas efter när den härtiden går ut. Då får de ge in en ansökan och den fårprövas på vanligt sätt. Där kommer väl de olika krite-rierna för uppehållstillstånd att prövas på ett korrektsätt. Jag hoppas att man är någorlunda korrekt ochgenerös i de fallen.Anf. 148 () re-plik:Fru talman! Lyfta ut för dyra pengar, sade Gustafvon när det gällde de 5 000 kosovoalbaner somSverige skulle ta emot. Det skulle vara intressant atthöra om anser att skulle hanonchalerat UNHCR:s vädjan om att länderskulle ta emot 100 000 flyktingar. Vädjan kom för attMakedonien skulle förmås att ha sin gräns öppen.Hur menar att man skulle behandlade ungefär 60 000 flyktingar som fanns i ingenmans-land vid gränsen till ?Anf. 149 (m) re-plik:Fru talman! Jag utgår från att läst mitt särskilda yttrande med stort intresse. Därstår det ungefär så här: Det bästa hade varit om EU-länderna hade kunnat nå en gemensam hållning meddenna inriktning, dvs. att i första hand arbeta förflyktingarna på plats och låta resurserna användas såatt människor kunde få en så värdig tillvaro på platssom möjligt.Jag skriver också så här: Väl medveten omUNHCR:s önskemål och krav vill Mo-derata samlingspartiet ändå peka på vikten av attuppnå största möjliga humanitära effekt osv.Detta är ett sätt för oss att dra ett slags lärdom avvad som skedde. När regeringen äntligen med olikakreativa bokföringar lyckades vaska fram 300 miljo-ner kronor ställde jag mig frågan: Skulle dessa pengarkunnat användas på ett bättre sätt? Skulle man hakunnat samverka med andra EU-länder för att få tillstånd ett mer effektivt användande av de medel somuppenbarligen stod till förfogande?Det är vad mitt särskilda yttrande går ut på ochingenting annat.Anf. 150 () re-plik:Fru talman! Jag anser inte att svarat riktigt på min fråga: Skulle inte tahänsyn till UNHCR:s vädjan om att ta emot ett antalav dessa 100 000 som faktiskt pressadeut över länder. vet likavälsom jag att släppte in flyktingar i sammatakt som flygplan flög ut kosovoalbaner från Make-donien till övriga länder.Anf. 151 (m) re-plik:Fru talman! Det verkar som om t.o.m. tognågot slags initiativ inom EU-kretsen för att få tillstånd den här responsen på UNHCR:s initiativ. Jagtror inte att alla länder från början var helt inställda påatt göra det som sedan blev resultatet. speladeväl lite harpa på himmelska höjder där ett tag. Jag haren känsla av att om man hade lugnat sig lite grannoch konfererat lite ytterligare med övriga EU-länderhade man kunnat förhandla med UNHCR på annatsätt. Vad vet jag? Gjort är gjort, och det var inte feldet som gjordes. Men man kan dra en slutsats av detsom hände och se om det kan leda till en annan be-dömning vid något annat tillfälle.Sverige har väl haft den attityden att vi är så oer-hört duktiga på detta. Sedan blev det bara 5 000. Detvar också lite konstigt. Antingen skulle man tagit ioch verkligen gått före, eller också så skulle mankanske hittat något annat. Just detta med 5 000 varminimalistiskt men ändå lagom duktigt på något sätt.Och det är väl bra det då.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 15 §. )12 § Ändring i lagen om ersättning till sterilise-rade i vissa fall, m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande 1999/2000:SoU3Ändring i lagen om ersättning till steriliserade i vissafall, m.m. (prop. 1998/99:139)Anf. 152 ():Fru talman! Jag vill för ett enhälligt utskotts räk-ning yrka bifall till hemställan i socialutskottets be-tänkande Ändring i lagen om ersättning till sterilise-rade i vissa fall, m.m. Ett enhälligt utskott tillstyrkteredan i våras regeringens förslag till lag om ersättningtill steriliserade, dvs. den lag vi nu avser att förstärka.Det pågick redan då en debatt om behovet av attförstärka lagstiftningen med inriktning på att ersätt-ningen skulle undantas vid beräkning av förmåner,bidrag och avgifter. I den allmänna debatten pekademan på risken att ersättningarna helt enkelt skulleförsvinna i den vanliga vardagsekonomin genom attväxlas mot minskade bostadsbidrag eller höjda taxorför dem som var berättigade till den här ersättningen.För socialutskottet var det viktigt att inte försenaden lagstiftning som då skulle beslutas. Vi ansåg attde som utsatts för övergrepp skulle få sinersättning, som en gottgörelse från staten. Vi villehelt enkelt inte fördröja den lagstiftningen, samtidigtsom vi i våra interna diskussioner noterade att detfanns ett behov av och en möjlighet att återkomma tillden här frågan.Det var därför ytterst glädjande att regeringen un-der tidig höst återkom med ett förslag till komplette-rande lagstiftning där just ersättningarna undantasfrån beräkning av förmåner, bidrag och avgifter. Denhär ersättningen ska alltså inte vara underlag för attminska bostadsbidrag eller leda till höjda taxor ochavgifter. Den ska helt enkelt inte leda till förluster iandra system.Det betänkande som vi nu diskuterar innebär attersättningen är och förblir den markering den vartänkt att vara, nämligen att de som steriliserats motsin vilja ska ha en upprättelse och en gottgörelse. Jagär glad att här inför kammaren kunna redovisa att iden här frågan finns det inga partipolitiska motsätt-ningar utan i stället en total och gemensam vilja frånsamtliga partier att söka ge den grupp upprättelse somfaktiskt blev offer för ett rashygieniskt synsätt och entro på folkrening.Fru talman! Jag yrkar alltså bifall till hemställan isocialutskottets betänkande.Anf. 153 ():Fru talman! Låt mig börja med att säga att inteheller jag har något annat yrkande. Jag har dock ändåfunnit anledning att begära ordet här.I september 1997 tillsatte regeringen en utredareför att se hur vi skulle kunna gottgöra de tusentalsmänniskor, av vilka de flesta nu är borta, som hadedrabbats av en lagstiftning som trädde i kraft och i och för sig varade ända fram till 1975.Utredaren föreslog en ersättning på . Det ärlågt, men det var dock ett tecken på att riks-dag och regering på något sätt ville försöka tala omatt vi ansåg att de hade utsatts för övergrepp.Uppgifter i pressen sade dock att det visade sig attkommunerna kanske skulle "ta hand om" de härpengarna, på det sättet att man skulle ta de 175 000kronorna som underlag för att minska bidrag, t.ex.socialbidrag eller bostadstillägg. Pengarna skulle dåhamna i kommunernas kassor i stället för i de drab-bades.I den situationen ställde jag en fråga till statsmi-nistern under den muntliga frågestunden. Statsminis-tern föredrog att inte svara utan blev sittande ochlämnade ordet till statsrådet . Hon svaradevalhänt, tyckte jag, vilket gjorde att jag i följdfråganbad statsministern överväga att ta nästa svar. Detgjorde han inte, och därtill fick tydligen statsrådetKlingvall en uppmaning att inte heller gå upp ochsvara.Jag skrev i den situationen en interpellation tillstatsministern. Den överlämnades till socialministern,och vi hade en debatt här. Inför denna hade regering-en förklarat att man genomfört en s.k. generalklausulsom gjorde att de här pengarna inte skulle få använ-das som underlag för beräknande av bidrag, och detvar bra. Det var mycket bra, tyckte jag.Propositionen kom när hadeåtskilts. har den behandlats av socialutskottet, ochjag tycker att det har varit en bra behandling. Men närjag läser betänkandet blir jag betänksam på en punkt.På s. 4 står det så här: "Utskottet vill emellertid erinraom att lagförslaget inte innebär att den reella avkast-ningen på ersättningsbeloppet skall undantas vid deaktuella beräkningarna. Sådan reell avkastning kandärmed komma att få betydelse. "Vilken betydelse? Är det så att avkastningenkommer att försvinna i vissa kommuner? Jag kan intebesvara den frågan . Men var övertygade om attjag kommer att följa det här. Det kan inte vara så attdessa människor, så hårt drabbade av lag som stiftatsav riksdag, på något sätt icke själva skakunna få ta hand om både de ochden avkastning detta kan ge. Det är min personligauppfattning. Jag anser att vår solidaritet med dessamänniskor kräver att vi är uppmärksamma, och detkommer jag således att vara.Anf. 154 ():Fru talman! Först kan jag konstatera att jag är gladatt delar min och utskottets upp-fattning att den ändring vi nu genomför är bra. Litetveksam blir jag ändå när jag hör inlägget. När ettenhälligt socialutskott ställde sig bakom den lag somvi nu förstärker gjorde vi ju det i fullt medvetande omden diskussion som då pågick i samhället.