prot · GN095 · 1999-09-20 00:00:00 — Det som har varit styrkan i svenskekonomi , och också, är att vihar ställt upp vissa mycket bestämda mål - utgiftsmåloch annat - för vår politik och att vi har hållit målen.Det sista är oerhört viktigt; det gäller att också nå demål som man har ställt upp.Med en växande respekt för den ekonomiska sta-bilitet och ekonomiska balans som vi har i ekonominhar vi självfallet ett utrymme för att åren framöversjälva välja hur vi vill använda våra resurser på ettannat sätt . Det är det som representerargenombrottet i den budgetproposition vi nu presente-rar för 2000-talet, jämfört med det vi har gjort desenaste åren. Vi är alltså inte tvingade till ett visstmått av budgetsanering, utan vi har en betydligtstörre valfrihet. Då kan vi självfallet också diskuterahur vi klarar våra utgifter i det långa perspektivet.Det som jag tycker är oerhört viktigt äratt utgiftsnivån inte bara ska ses för ett enstaka år,utan skall vara någonting som vi klarar för en längretidsperiod. Jag antar att ingen här i kammaren villkomma tillbaka till en situation där vi har dragit påoss en utgiftsnivå som är så hög att vi återigen tvingasbörja ett stort och omfattande besparingsarbete. Där-för måste det vara en balans och en avväg-ning, så att vi ser vilka resurser som kananvändas för utgifter, vilka resurser som kan använ-das för skattesänkningar och vilka resurser som måsteanvändas för att betala av på vår statsskuld.Vi kan självfallet bestämma själva i växande om-fattning hur detta skall hanteras, om vi framöver kanbibehålla den ekonomiska stabilitet som vi nu harfått.Anf. 15 () replik:Fru talman! Det är stora och viktiga frågor som vinu diskuterar, och jag tror inte att vi skall lösa democh sätta ned foten helt bestämt i denna diskussion.Vi får återkomma till detta och se hur ekonomin ut-vecklar sig.Vi i tror att man måste kunna tänkasig den situationen att när inkomsterna ökar skall manockså kunna höja utgiftstaken och klara av att amorte-ra . Det här är inte två motstridiga punkter,utan de går att förena.Jag kan uttrycka det i en bild. De flesta av oss ärföräldrar, och vi har en prognos. Vi kan gå in påHennes & och se vilken centilong barnen skaha i en viss ålder. Men vissa barn växer fortare änandra, och då får man anpassa sig efter den verkligatillväxten och inte bara säga att "du är och skaha den här storleken". Om man inte gör det kommerbarnen att gå med väldigt korta byxor. Så ska vi inteha det i Välfärds-Sverige.Har vi sådana fall? Ja, ibland har vi det. När vi nut.ex. får en ökad tillväxt i ekonomin får vi ibland ettökat tryck mot utgiftstaken, hur konstigt det än låter.Det är saker som bestäms av BNP-utvecklingen, EU-avgifter och bistånd, som kan göra att en god tillväxtinnebär att vi tvingas spara hårdare än väntat för attklara utgiftstaken.Det här är sådant vi måste diskutera. Här pågår enöversyn, så vi kan återkomma till frågan. Det är enviktig diskussion som vi måste föra i konstruktivatermer, så att vi kan bygga välfärd och ha stabilaoffentliga finanser.Anf. 16 () replik:Fru talman! Det allvarliga är ju, som flera talarehar varit inne på, att regeringen inte vårdar grundenför en långsiktig tillväxt. Det talas om strukturpolitik,men det händer väldigt lite. Det verkar som om nä-ringsministrarna på superdepartementet fortfarandehåller på att gräva i startgroparna. Här får de akta sig,så att vi inte hamnar i ett läge där det är dags att börjakyla av konjunkturen innan de är klara med någraskatteförslag.Bosse berömmer sig av procentsatsernai fördelningsbilagan. Det är en väldig skillnad mellanprocent och antal kronor. Det allvarligaste är ju attpensionärerna över huvud taget inte finns med i den-na fördelningsanalys.Stämmer det att en svensk folkpensionär kommeratt få en höjning på ? Det räcker jämntupp för att täcka de nya kostnaderna för den höjdaTV-licensen.Finansministern talade också om överskottsmålen,och det är det som jag vill uppehålla mig vid, frutalman. De ska vara långsiktiga. Låt oss granska detlite grann. När regeringen och lade fastöverskottsmålet på för den offentliga sektorn vardet för att skapa en säkerhetsmarginal i statens finan-ser inför kommande lågkonjunkturer. Tanken var skulle kunna möta nedgångar utan att lågkon-junkturen skulle behöva strama åt eko-nomin. Men det regeringen presenterar, frutalman, är faktiskt att hela denna marginal i praktikenhar försvunnit från statens finanser och i stället ham-nat i pensionssystemet. Någon extra marginal förstatsfinanserna är det alltså alls inte längre frågan om.Regeringen räknar t.o.m. med ett strukturellt under-skott i statsfinanserna eller i statens finansiella spa-rande på 8,1 miljarder. får ålder-spensionssystemet ett tillskott på nästan 50 miljarder.Men statens finanser har ingen buffert längre, BosseRingholm.Det är väl ändå inte så att pensionssystemet kananvändas fritt och att regeringen om det går sämre -man ser redan att tillväxten avtar i slutet av kalkylpe-rioden - kan räkna med att bufferten finns i pensions-systemet? är det så att regeringens beräk-nade amorteringar på statsskulden är heltberoende av massiva utförsäljningar av statliga före-tag - - och av att 45 miljarderöverförs från pensionssystemet till statskassan.Av detta följer, fru talman, att lånebehovet ochdärmed statsskulden kommer att öka direkt när kon-junkturen viker - det gör den ju förr eller senare -eller om utvecklingen blir sämre än den regeringenräknar med. En sådan utveckling ligger faktiskt redani regeringens egna kalkyler. Vi ser alltså att tillväxtenavtar trots att man räknar med att det går bra för Sve-rige.Fru talman! Regeringen är med andra ord tillbakapå ruta 1 när det gäller möjligheterna att undvika enfinanspolitik som förstärker konjunktursvängningar-na. Jag måste fråga finansministern om han inte delarmin oro för att statsbudgeten med regeringens i dagföreslagna finanspolitik i själva verket balanserar påen mycket slak lina. Hur bra går det egentligen för desvenska statsfinanserna?Anf. 17 Finansminister () replik:Fru talman! Det som är oerhört intressant inteminst för landets pensionärer är att vi nu har kunnatåterupprätta den svenska ekonomin - både statens,kommunernas och landstingens ekonomi - och attkommuner och landsting kan använda 25miljarder kronor mer exempelvis för sjukvård, äldre-omsorg, barnomsorg och skola. Staten kan sedan1996 öka på de statliga bidragen till kommu-ner och landsting. Tillsammans med de 9 miljardersom vi satsar extra på sjukvården från 2001 till 2004ger det oss möjlighet att ge framför allt de äldre enbättre sjukvård och omsorg i framtiden.Sveriges riksdag och de politiska partierna harprioriterat diskussionen om vad vi kan göra för attstärka just välfärden. Vi har från socialdemokratiskthåll tagit täten i det arbetet och fått en riksdagsmajo-ritet som ställt sig bakom också denna stora satsningpå vård, skola och omsorg. Det handlar framför alltom sjukvården åren framöver, och om att hjälpa dekommuner som har stora svårigheter.I det perspektivet är inlägget från in-tressant. Han försöker framställa sig och sitt parti somalla goda gåvors givare. Han talar för att det bordevara ännu mera utgifter och ännu mindre inkomstertill staten via ännu större skattesänkningar. Det bordevara ännu mera avbetalningar på statsskulden. Att detinte går ihop är en självklarhet, men det generar up-penbarligen inte . Jag tycker att det ärpinsamt också mot bakgrund av att ochhans parti egentligen inte har gillat målet om 2 %överskott utan tyckt att det har räckt med hälftentidigare. plötsligt är det t.o.m. för lågt. Det bordevara ännu högre.Det är denna typ av ekonomiska - eller oekono-miska - resonemang som lätt leder till att man får ensamhällsekonomi i olag och obalans. Man tror kan dra i väg utgifterna, minska inkomsterna,betala av ännu mer på statsskulden och låtsas som omingenting har hänt. Jag hoppas att ochkristdemokraterna uppträder mer samhällsekonomisktansvarsfullt i fortsättningen. Då skulle det finnas ettutrymme också för en bra dialog.Jag vill säga till att vi nästa årkan konstatera att den tiondel som har lägst inkomsterfår dubbelt så mycket tillskott som den tiondel somhar högst inkomster. Jag utgår ifrån att tycker att det är bra.Anf. 18 () replik:Fru talman! Jag tror att det vore bra om finansmi-nistern bemödade sig om att referera de olika partier-nas budgetalternativ på ett korrekt sätt. I kristdemo-kraternas budgetalternativ förhåller det sig så, attutgiftstaket för är lägre änden socialdemokratiska regeringens. Vi har ordningpå vår ekonomi i vårt butgetalternativ. Jag tycker attdet är viktigt att finansministern inte försöker ge enhelt felaktig bild av detta.När han sedan talar om kommunernas ekonomiundviker han att svara på min fråga. Stämmer det attden vanlige svenske pensionären av det guldregn somnu faller över allt och alla får ? Det räcker unge-fär till de höjda TV-licenserna. Det vore intressantom finansministern svarade på detta.Han undvek helt den stora fråga som jag tog upp,nämligen det faktum att det 2-procentiga överskottetfr.o.m. helt och hållet kommer att hamna iålderspensionssystemet. Det finns alltså ingen buffert,vilket var tänkt från början i detta system, för attfånga upp exempelvis en sämre konjunktur och för-ändringar av inkomsterna eller av utgifterna.Bosse har tid på sig att svara på frågan.Delar han min oro för att finanspolitiken balanserarpå en slak lina med den inriktning som regeringen nuhar? Det finns ingen buffert av detta slag.Jag tycker att det vore hedersamt om finansmi-nistern något ville kommentera också det faktum attredan dagens amortering på statsskulden förutsätteratt ni säljer ut statliga företag för 95 miljarder kronorunder och att det överförs 45miljarder från pensionssystemet till statskassan.När det gäller de sämst ställda pensionärerna harvi kristdemokrater visat att vi anslår en större höjningav pensionstillskottet. När det gäller fördelningspoli-tiken, fru talman, ägnade jag en stor del av mitt anfö-rande åt att peka på att det är väldigt många gruppersom det inte går bra för när det går bra för Sverige.Där har regeringen inte lyckats med sin politik. Vikristdemokrater kommer att lägga fram ett förslag.Jag väntar mig en saklig kommentar och en sakligkritik av det förslaget från finansministerns sida, ochinte de svepande formuleringar som han här harpresterat.Anf. 19 Finansminister () replik:Fru talman! Om det är så som säger,dvs. att kommer att lägga fram ettbudgetalternativ som är i balans, är det ännu merpinsamt att står här och argumenterar förökade utgifter, minskade inkomster och ökad avbe-talning av statsskulden. Ekvationen går inte ihop. Jagtycker att det är lite trist att konstatera att ta täten i den borgerliga liga som oftast försökeråstadkomma förslag som saknar varje form av sam-hällsekonomiskt rim och reson.Anf. 20 () replik:Fru talman! Finansministern påpekar vilka struk-turförändringar som har varit med omatt dra fram till verklighet. Det är bara att instämma.Det är alldeles korrekt. Men det ironiska är att ett avde områden som finns kvar och som har störstbehov av strukturförändringar är arbetsmarknadspoli-tikens område. Finansministern har ju i och med sittförra arbete ett stort ansvar för att det här behovet avstrukturförändringar faktiskt finns kvar.Det handlar om människor som inte har kommitin på arbetsmarknaden över huvud taget, och dethandlar om människor som har blivit utslagna frånarbetsmarknaden. Den här gruppen - grovt räknat enhalv miljon människor - har det mycket eländigt. Delever i sexmånadersperioder som gör det väldigt svårtför dem att planera sina liv.Finansministern pratar också om social rättvise-politik. Skattesänkningarna slår så att den som tjänar12 får en sänkning på . Densom tjänar får en sänkning med imånaden, och de fattigaste pensionärerna får en sänk-ning med . Det tycker inte jag ärsocial fördelningspolitik.Anf. 21 Finansminister () replik:Fru talman! Jag noterade att inte bestredden uppgift som finns i finansplanen om att det är dengrupp som har den lägsta inkomsten som får denstörsta ökningen av den disponibla inkomsten. Det ärnaturligtvis viktigt att konstatera att vi är överens omdetta.Dessutom har vi höjt skatterna under 1990-taletmed . Det har hennes parti bidragit till som ett led i budgetfi-nansieringen. 35 av dessa handlarom de s.k. egenavgifterna. När vi nu kan börja betalatillbaka denna egenavgiftshöjning har vi valt model-len att betala tillbaka krona för krona. Det tycker jagär den mest rättvisa metoden. Den som har betalat200 kr får tillbaka . Den som har betalat 300 krfår tillbaka 300 kr.Om har någon annan modell att anvisaskulle det vara intressant att se hur rättvis en sådanmodell skulle vara.Jag är medveten om att det inte bara är en budgetsom handlar om skattesänkningar. Man måste sebudgeten i dess helhet. Det mest prioriterade områdetär satsningarna på de äldres sjukvård och omsorg, påbarns och ungdomars skola och barnomsorg osv. Dethandlar om att parallellt satsa på arbetet för vården,skolan och omsorgen och det här utrymmet som finnsför skattesänkningar. Vi hoppas självfallet att vi skakunna gå vidare åren framöver också med en godekonomi.Anf. 22 () replik:Fru talman! Det var bara ett landsting som gickmed vinst . I dagens står massormed människor i kö till vård. Över 19 000 kvinnorslås sönder hemma, och skattesänkningsförslagetinnebär en fördelning som gör att de som tjänar minstfår minst tillbaka i kronor och ören. De som har detabsolut svårast i är de pensionärer sombara har folkpension och ingen ATP.Det är inte konstigt i det här sammanhanget att sjulandsting har över 200 000 inkassoärenden som gällerpatientavgifter. Det är inte rättvis fördelningspolitik.Sedan kan man vända procentsatserna hur som helst,men i verkligheten ser det ut så här.Anf. 23 () replik:Fru talman! Inte helt oväntat gjorde just det som jag antydde. Han kallade mig näm-ligen för dysterkvist. Men det handlar inte om dyster-kvistar och om att se problem framför sig - jag läserför övrigt bara innantill i regeringens egen budget,och där framgår det tydligt och klart att man självförutspår en nedgång. Det handlar om hur vi skakunna utnyttja den goda situationen och omvandladen här konjunkturuppgången som vi har till enlångsiktigt god tillväxt. Man måste ju kunna se framåtockså.För övrigt vill jag bara säga att det är lätt att blidyster.Bosse sade förut att han trodde att vihade lagt debatten om bakomoss. Det trodde vi också, men hör vi hur man reto-riskt refererar till vad som hände och tänker tillbakapå hur det var förra gången en finansminister avgickför att han inte fick igenom sin ekonomiska politikoch ersattes av en AMS-chef. Den finansministernsåg vändningen framför sig. Den vändningen var juett fritt fall. Det är klart att det är lätt att bli dyster närman hör hur refereras av Ring-holm. Men jag vill inte uppta mer tid med att tala omdetta. Jag säger bara: Gå hem och läs historia!Jag vill i stället gå över till fördelningspolitiken.Den är otroligt viktig. Det är viktigt att ha ett dyna-miskt perspektiv. Man måste först skapa för att kunnafördela, men sedan ska man också fördela på ett rätt-vist sätt. Jag vill ta upp tre områden. Det gäller än-korna, vårdköerna och de fattigaste av de fattiga - dethandlar om biståndet.Nobelpristagaren sade ungefär såhär: Medan dåliga tider märks direkt för de fattigastetenderar goda tider att gå spårlöst förbi. Jag kan inteannat än hålla med.Fördelningspolitiskt satsar regeringen i stället påden s.k. maxtaxan. Inga moderata skattesänkningarsom jag har hört talas om skulle ge mig så mycketpengar som er maxtaxa. Med tre barn i kommunaltfinansierad barnomsorg innebär det här många tu-senlappar för mig, medan mina kompisarhemma som kanske jobbar deltid som hårfrisörskoreller sjuksköterskor knappt får se röken av ett endaöre. De sitter i stället kvar i sina marginalfällor somkombinationen av bostadsbidrag, skatter och dagis-taxor på låg nivå ger dem.Detta är en viktig jämställdhetsfråga därför attjämställdhet handlar mycket om makt. Det handlarinte om att staten ska bestämma hur kvinnor ska göra,utan det handlar om att kvinnor ska kunna bestämmasjälva hur de ska göra. Därför skulle jag vilja frågavarför man inte i stället satsar på minskade margina-leffekter och ett större svängrum för dem som verkli-gen skulle behöva det genom ett höjt generellt barn-stöd och minskade selektiva och inkomstprövadekonsumtionsstyrande stöd. Det ger kvinnor meramakt och är dessutom fördelningspolitiskt mycketbättre.Regeringens egna prognoser visar att konjunktu-ren faktiskt toppar . Sedan går det nedåt, enligtregeringens egna prognoser. Varför har man en ex-pansiv finanspolitik när tillväxten står på topp ochbörjar strama åt när nedgången kommer?Visserligen är det svårt att bedriva konjunkturpo-litik enligt traditionell keynesianism, men måste manverkligen vara procyklisk? Kan det ge en bra utveck-ling framåt?Anf. 24 Finansminister () replik:Fru talman! Det är glädjande att konstatera attSverige är ett av de fyra länder som klarar bistånds-målet, av bruttonationalinkomsten. Det tyckerjag att även skulle kunna glädja sig åt,som ett undantag från en av hennes dystra stunder.Karin uppmanade mig att läsa historia.Jag skulle kunna kvittera med att säga att Folkpartiethar en historia kantad av ett stort och brett engage-mang för jämställdhet. Maxtaxeförslaget är i allrahögsta grad en reform som främjar jämställdhet.De väninnor som har som är del-tidsarbetande, t.ex. hårfrisörskor, ingår just i dengrupp som har det största intresset av det förslag somfinns när det gäller maxtaxan. Maxtaxereformeninnebär en möjlighet för dem att komma ut på ar-betsmarknaden. Det behövs lite mer kunskapsöverfö-ring, !Anf. 25 () replik:Fru talman! Det är nästan lite patetiskt att BosseRingholm ska komma och lära mig om jämställdhetoch marginaleffekter. har ju pläderat just för enhetliga taxor och har försöktövertyga Socialdemokraterna. Det har tagit decennier.Äntligen har fröna slagit lite rot.Då är det så typiskt att ni tar till de centrala stor-skaliga lösningarna och ska tvinga alla kommuner attgöra på samma sätt. Då kan de inte utforma barnom-sorgen på ett sådant sätt som de tycker är bäst. Dethandlar om att ta ett samlat grepp i fråga om avgifter,skattesatser, kvalitet, öppettider och alla de sakerna.Vi tror att både kommuner och enskilda entrepre-nörer, i väldigt många fall kvinnor, är jättebra på attbedriva barnomsorg. Våra kommunalpolitiker kämparför enhetstaxa runtom i hela landet. Visst är det bra.Men om ni hade använt de miljarder som ni nu satsarpå att mycket drastiskt sänka dagistaxorna på det sättsom vi vill göra, nämligen till ett generellt barnstödoch till att växla ut bostadsbidragen för låginkomstta-garna mot ett generellt stöd, skulle vi få mera makt åtvanliga kvinnor. Vi skulle få större möjlighet förkvinnor att bestämma själva - och inte bara under deår som barnen är små. Jag kan säga till som jag brukar säga till : Barn blirockså större, och marginaleffekter och fattigdoms-fällor är inte någonting som upphör bara för att bar-nen börjar i skolan.Det här är en mycket viktig kvinnofråga, men jagtycker nog att vi borde ta tag i den på ett något bättresätt.Sedan är det synd att finansministern inte har nå-gon talartid kvar, för en annan sak som regeringensjälv varnar för i budgetpropositionen - inte jag utanregeringen själv - är lönebildningen. Statsbudgetenhar mycket låga antaganden om timlöneökningarna,mycket lägre än i de andra prognoser som finns. Dåhade det varit bra att veta om regeringen har någonplan för vad man gör om lönebildningen misslyckas.Som jag sade tidigare är en kedja inte starkare än sinsvagaste länk.På massor med sådana här områden tycker jag attdet är mycket beklagligt att regeringen inte verkar hanågon horisont. Det är inte så att jag svartmålar, menregeringen måste naturligtvis ta tag i det som är dessansvar och låta andra aktörer sköta det som de är brapå. När man nu ser regeringens budget får man istället en känsla av att regeringen vill blåsa på med degoda och roliga grejerna, och sedan är det Riksban-ken som ska komma och säga stopp och vara de trå-kiga typerna som ser till att konjunkturerna inte gåröver styr.För det första är det inte bra ekonomisk politikmed detta stopp-gå, stopp-gå. För det andra gör detatt den långsiktiga utvecklingen inte blir så bra somden skulle kunna vara. Därför tror jag att ett liberaltalternativ till regeringens budget kommer att visa, ochdet kommer också att se, att Sverigeverkligen har mycket stora möjligheter att skapa enbättre framtid för enskilda människor i Sverige.Anf. 26 ():Fru talman! Hade finansministern ägnat lite mind-re tid åt gårdagen hade han haft mer tid över till attdiskutera morgondagen och de utmaningar som därfinns. kanske vi kommer att kunna ta del av hansinlägg om och synpunkter på samma sättsom vi har kunnat när det gäller hans många olikaföreträdare. Jag tänker på , och för den delen också . ,även om han inte är någon företrädare. Vad de harvisat är att det går en blockskillnad i svensk politikmellan tidigare socialdemokratiska finansministraroch sittande.Det är en allvarlig sak. Det visar att man inte tarsig kraften att i regeringsställning möta de problemsom vårt samhälle lever i. Det finns ingen i den härkammaren som har hört finansministern ta tag i defrågor som gäller omställningen i den nya globalaekonomin med rörliga skattebaser. Ingen har kunnathöra honom hantera den faktiska förändring som viser i takt med att alltfler av våra stora traditionellaföretag flyttar ut, liksom det nya IT-företagandet. Omdet är någonting som är ett hot mot den enskildamänniskan är det just detta.I denna kammare kommer debatter att föras årefter år. kommer regeringspartiet attskälla på oppositionspartierna och oppositionspartieteller -partierna att skälla på regeringspartiet eller -partierna. Men den viktiga frågan är hur det ser ut iverkligheten. Där är sanningen att det i i dagär alldeles för många som har det dåligt och alldelesför få som har det bra. Vi ser det genom att man intehar förändrat inom sjukvården så att patienter kanvälja och personal kan få utvecklas. Vi ser det i formav att resurserna till skolan inte når fram till elevernaoch lärarna. Vi ser det i form av en dam i Sundsvallsom ringde och sade att hennesrullstol hade gått sönder och att hon inte själv kundeta sig ut.Detta är konsekvensen av en politik där välfärds-politiken syftar till att styra över allas vardag, i ställetför att den sociala politiken tar hand om dem somallra mest behöver vårt stöd.Det vår politik i nu måste syfta till är attta vara på alla de möjligheter som finns i ett samhällebestående av mängder av människor med olika kun-skap och kreativitet, men också att göra detta sam-hälle anpassat till en ny tids ekonomiska villkor. Dethar inte regeringen förmått göra. Vi moderater kom-mer tillsammans med andra partier att visa på ettalternativ.Anf. 27 ():Fru talman! Jag hade hoppats på en replik, mentyvärr är talartiden slut för den moderate deltagaren.Jag kan i stället vända mig till i Center-partiet. föreslog att 2 000 miljonerkronor skulle bort från arbetsmarknadspolitiken. Detvar det ni föreslog. Du sade att det inte talasnågot om kvinnorna i den här budgetpropositionen.Jo, det gör det. Se på fördelningseffekterna! Se påden fördelningspolitiska bilagan! Men visst behövervi göra mer. Det gäller framför allt statliga insatser,t.ex. i rättsväsendet, men det handlar också om myck-et som kan göras i kommunerna för att kvinnor skakunna gå säkra - gatufriden, gamlaprincip. Visst, men då behöver vi mer resurser tillkommunsektorn. Här står och säger att detinte behövs mer resurser till kommunsektorn, men ärvi överens är det jättebra.Det behövs ingen kommunakut, säger föraktfullt. Jo, det behövs det! Vi bör sätta inresurser där de behövs som bäst och inte bara hagenerella statsbidrag. Det finns centerstyrda kommu-ner som använder pengarna till att sänka skatten.Därför behöver vi rikta in detta lite vassare än tidiga-re. Så är det!Anf. 28 ():Fru talman! Det är att sammanfatta denhär debatten.