prot · GM0995 · 1999-05-18 00:00:00 — Då skulle Sverigevarit praktiskt taget unikt.Men det som är annorlunda nu är att flykting-strömmarna, om vi bortser från det temporära skyddsom vi skall ge, har minskat. Då inträder också detsom jag sade i mitt svar, att en ny situation har upp-stått. Då kan man kanske kosta på sig att vara generö-sare. Jag skulle inte motsätta mig att den här översy-nen ger ett sådant resultat. Men låt den arbeta nu!Under tiden finns det alltid humanitära skäl somman kan åberopa om det föreligger sådana. Jag kän-ner inte i detalj till det aktuella ärende som åberopashär. Men ett säger ett praxisfall har kommit upp påregeringens bord. Det var en rysk mamma i motsva-rande ålder. Hon var mycket svårt sjuk och skulle haftväldiga problem om hon återvänt hem till Ryssland.Hon fick stanna av humanitära skäl. Låt oss se vadutredningen ger. finns möjligheten att tahumanitära hänsyn.Anf. 39 ():Fru talman! Det aktuella fall som jag tog upp,, tror jag inte att har kunnatmissa. Jag skulle kunna visa upp helsidor från gårda-gens kvällstidningar där det är helt uppenbart. I daghar än en gång avvisat fråganoch sagt att den här kvinnan är utvisad.För att humanitära skäl skall gälla skall man fak-tiskt vara väldigt sjuk, med ett allvarligt hälsotill-stånd, inga vårdmöjligheter i hemlandet eller att detfinns klara utsikter till att vården i skulle geförbättringar. Då skulle man kunna få stanna.Då undrar jag: Vilka kriterier ligger i så fall i or-det förbättringar? Finns det någonting som skullekunna göra en gammal orkeslös människa, demens-sjuk m.m., bättre än att få trygghet och omsorg hossina barn?I andra kulturer är det självskrivet att man har ettstörre ansvar för sina nära och kära på deras åldershöst. Vi har inte riktigt den traditionen här i Sverige.Men vi måste ändå ha förståelse för detta annorlundatänkande, som egentligen är mycket fint, att manverkligen tar sig an sina gamla. Jag tror att det här ärmycket viktigt.Om regeringen anser att det föreligger en risk föratt vi skulle få fler anhöriginvandrare om vi släpptelite grann på den här regeln, skulle man kunna ha enårlig särskild kvot för just anhöriginvandring tillslagstiftningen har rättats till. Vi kan allesammanskonstatera att regeln uppenbarligen har blivit förstrikt för att människor skall kunna komma hit när devill komma tillbaka till sina barn.Jag tror att - likaväl som jag är efterden korta tid som jag har suttit här i - ärmedveten om, att om den här lagstiftningen skallutredas, kommer det att ta väldigt anspråk.Som jag sade i mitt tidigare inlägg kommer Sverigesrykte att skadas när det ena ärendet efter det andradyker upp. Se t.ex. på den 80-åriga kvinnan som i sitthemland inte ens har en bostad! Hon kan inte resa sigoch skulle, som läkaren säger, riskera döden om honskickas tillbaka. Ändå utvisas hon.Jag tror att vi måste se med större humanitet pådessa frågor. Vi måste visa större förståelse för per-soner som har etablerat sig i och som kanskehar byggt upp en verksamhet. De är skattebetalareoch svenskar i ordets rätta bemärkelse. Vi måste visadem respekt när de vill ta hit föräldrar som har blivitgamla och kan ta hand om sig.Anf. 40 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att alla med få undantag här iriksdagen och i regeringen delar uppfattningen att viskall visa så stor humanitet som möjligt. Ett, säger ett,fall har kommit på regeringens bord, och då fattade videt beslut som jag nämnde. Det är också därför somjag säger att vi bejakar den här översynen. Jag kom-mer inte att motsätta mig de rekommendationer somman kommer fram till vid översynen.Anf. 41 ():Fru talman! Problemet, , är ju, somGunnar Sommarin sade i går i en av våra kvällstid-ningar, att fallet i inte är unikt. Sedan jagställde en fråga till här i kammaren harbrev och telefonsamtal regnat över mig från männi-skor som lever under ungefär samma omständigheter.Det kan gälla personer som har bott i Sve-rige och som skulle vilja ta hit sina föräldrar när dessainte längre kan vara kvar i sitt yrke. Föräldrarna harkanske blivit mycket sjuka och behöver hjälp ochstöd.De här svenskarna frågar mig: Skall vi flytta till-baka till vårt hemland för att kunna ta hand om våraföräldrar när vi inte kan få hit dem? Lagstiftningenfrån 1997 behöver förändras. Förändringen av kravetpå särskilda skäl till synnerliga skäl innebär nästan enomöjlighet. Det säger alla som arbetar med de härfrågorna.Jag tror att det är angeläget, och jag är tacksamom verkligen vill uppmärksamma dethär. Jag ämnar komma tillbaka med frågor och inter-pellationer i ärendet tills vi ser en rejäl förändring.Jag tror att det blir bra för oss alla här i Sverige.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1998/99:288 ombidrag till kvinnoorganisationernas centrala verk-samhetAnf. 42 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om delspå vilket sätt regeringen avser att fortsättningsvisstimulera och stödja arbetet för ökad jämställdhet isvensk politik, dels vilka initiativ regeringen är be-redd att vidta för att möjliggöra en fortsatt utvecklingav kvinnoorganisationerna.Frågorna föranleds av att regeringen harbeslutat om fördelningen av statsbidrag till kvinnoor-ganisationer.När det gäller regeringens arbete med att stimule-ra och stödja arbetet för ökad jämställdhet i svenskpolitik pågår arbete inom alla politikområden för attnå målen för jämställdhetspolitiken. I detta samman-hang prioriteras metoder för att införliva ett jäm-ställdhetsperspektiv inom alla samhällsområden, s.k.mainstreaming.Jag skall ge några konkreta exempel.Arbetet med att bryta den könsuppdelade arbets-marknaden och de könsbundna utbildningsvalen,liksom insatser för att stimulera kvinnors företagande,fortsätter. Inom detta område är det särskilt viktigt attvidareutveckla lönestatistiken så att den kan ligga tillgrund för fördjupade analyser av löneskillnader mel-lan kvinnor och män och därmed underlätta värde-ringen av olika arbeten. I samband med att jämställd-hetslagen i vissa delar nu ses över kommer frågorsom hänger samman med arbetsvärdering att aktuali-seras.Arbetet med att motverka våld mot kvinnor ochmed att stödja och skydda utsatta kvinnor kommeräven fortsättningsvis att prioriteras.En fortsatt satsning på utvecklings- och föränd-ringsarbete som syftar till att främja jämställdhetmellan kvinnor och män kommer att ske. Här vill jagsärskilt nämna det målinriktade arbete som pågår närdet gäller att öka andelen kvinnor i statliga styrelseroch kommittéer och i EU-organ. Härutöver stöderregeringen externa projekt för att öka kvinnors infly-tande i politiken. I detta sammanhang bör även näm-nas den uppföljning av somsker i Regeringskansliet.När det gäller andra fråga, om vilkaåtgärder regeringen är beredd att vidta för att möjlig-göra en fortsatt utveckling av kvinnoorganisationerna,delar jag uppfattning att det finns enrad skäl att uppmuntra och stimulera fler till engage-mang i samhällsarbetet.Bidraget till kvinnoorganisationernas centralaverksamhet infördes . Det övergripande måletför bidraget är att stärka kvinnors ställning i samhälleti syfte att uppnå jämställdhet mellan kvinnor ochmän. Genom en ändring i förordningen (1982:865)om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centralaverksamhet har en del av bidraget fått karaktären avprojektbidrag till utveckling och förnyelse av verk-samheten. medför övriga regler i förord-ningen att de traditionella kvinnoorganisationerna ochde traditionella formerna för deras arbete gynnas.15 kvinnoorganisationer har beviljats stöd för år1999. Det är allt från politiska kvinnoförbund tillorganisationer för invandrarkvinnor och religiösakvinnoförbund. Detta är organisationer som aktivtbedriver jämställdhetsarbete. För detta syfte har bi-draget varit verkningsfullt. Som regelverket är utfor-mat kan stöd endast ges till kvinnoorganisationer avviss storlek med spridning i stora delar av landet ochdessutom med organisatorisk självständighet. Deorganisationer som interpellanten nämner som exem-pel på sökande som fått avslag på sina ansökningaruppfyller inte dessa krav.Jag tycker att detta är ett problem. Det är angelä-get att statsbidraget till olika typer av organisationer,inte minst politiska kvinnoorganisationer, uppmuntrarförnyelse och utveckling. Det är också angeläget attden grundläggande idén med bidraget - att stärkakvinnors ställning i samhället i syfte att uppnå jäm-ställdhet mellan kvinnor och män - prövas mot densamhällsutveckling som skett , då bi-draget infördes. Av särskild betydelse är frågan ombidraget kommer de kvinnor till del som har störstbehov av att organisera sina intressen, exempelviskvinnor med olika etnisk och kulturell bakgrund ochensamma mödrar. En ytterligare fråga är om ocksåandra aktiviteter för att uppnå jämställdhet mellankvinnor och män, t.ex. manliga nätverk mot våld motkvinnor, bör kunna komma i fråga för bidrag.Mot denna bakgrund har regeringen till-kallat en särskild utredare med uppgift att se över detnuvarande statsbidraget till kvinnoorganisationerna(dir. 1999:29). Utredaren skall utvärdera hur det stat-liga stödet uppfyller de av staten uppställda målen föroch intentionerna med bidraget, vid behov föreslå nyamål samt föreslå åtgärder som kan öka måluppfyllel-sen och effektivisera stödet. Uppdraget skall redovi-sas senast den 31 december 1999.Anf. 43 (m):Fru talman! Jag vill börja med att tacka statsrådetför svaret på min interpellation, även om jag konsta-terar att såväl departementet som statsrådet delvistroligen har missuppfattat vad jag frågar efter. Upp-räkningen av de jämställdhetsfrågor som är väsentligatyder lite på det. Min avsikt var inte att diskuterajämställdhet i största allmänhet utan att efterhöraregeringens intentioner när det gäller andelen kvinnori politiken.Tyvärr är det så att även om hargjort en hel del framsteg i det här avseendet och lig-ger väl till internationellt, är det fortfarande för fåkvinnor som kan, vill eller orkar engagera sig för attta politiska uppdrag. Jag tycker att det här är ett be-kymmer.Bakgrunden till att jag skrev den här interpellatio-nen var att regeringen hade beslutat att fördela stats-bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksam-het på ett för mig väldigt märkligt vis. Det bidrag somdet handlar om skall användas till kostnader för kvin-noorganisationernas centrala verksamhet samt tillförnyelse och utveckling av sådan verksamhet.Under flera år har det varit allmänt känt att dessagamla regler är dåligt anpassade till den modernise-ring som skett inom många organisationer. Från de-partementet har utlovats förändringar under lång tidutan att någonting reellt har hänt. Däremot har praxisvarit en vidsynthet i dessa frågor.Därför är det bra att regeringen har tillsatt en ut-redning. Det är anmärkningsvärt att regeringen stick istäv med förändringsambitionerna straffar dem sommoderniserat sin verksamhet, medan de som behålliteller inte orkat göra någonting åt verksamheten utananvänder sig av en gammal modell för arbetet medkvinnofrågorna premieras av regeringen. Det är pre-cis den effekt som uppnåtts när ansökningarna frånmoderatkvinnorna och Vänstern har avslagits, medanCenterkvinnorna, Kristdemokratiska Kvinnoförbun-det och Socialdemokratiska kvinnoförbundges tillsammans.Statsrådets försök i svaret att påstå att de organi-sationer som fått bidrag i högre utsträckning nått vissstorlek och spridning i landet håller inte - än mindrehandlar det om graden av jämställdhetsarbete.Jag är ordförande i ,och min bedömning är att vi nu har en bredare verk-samhet än . Vi har fått en helt ny genera-tion kvinnor som engagerar sig i kvinnofrågor. Vibedriver mer kvalificerad och metodisk utbildning ännågonsin tidigare. En poäng med att vi har valt enannan organisatorisk modell är att jämställdhet ochkvinnofrågor inte kan hänvisas till en sidoorganisa-tion från partiets sida. Ansvaret för att det finns enkvinnoverksamhet ligger i partiorganisationen. Det ärnätverksmodellen.Det handlar inte om självständighet, vilket antydsi svaret. Inte ens statsrådet kan tro att moderatkvin-norna skulle be partiet om lov när vi tar ställning ifrågor eller agerar. Det handlar om en stor självstän-dighet, och vi har valt en icke-traditionell modell.Det är sorgligt om vi hamnar i ett läge där vi medstatsbidrag kväver den förändringsprocess som är heltnödvändig om yrkesarbetande, välutbildade kvinnorskall orka arbeta med kvinnoverksamhet och inte"bara" ägna sig åt traditionellt partipolitiskt arbete.Risken är att och regeringen meddenna tolkning - även om en utredning skall läggasfram - permanentar en modell som tyvärr visar att viinte får tillräckligt många engagerade kvinnor.Är regeringen beredd att stödja arbetet för att flerkvinnor skall komma in i politiken och att man därförmåste modernisera och förändra arbetsformerna?Skall det bli en "död mans hand" över arbetet - somtrots allt är mödosamt?Anf. 44 ():Fru talman! Jag tackar också statsrådet ett mycket intressant svar. Det är intressant urflera synpunkter.När fördelningen av medlen till kvinnoorganisa-tionerna tillkännagavs , kontaktade jag Inri-kesdepartementet för att försöka förstå varför Väns-terpartiets kvinnopolitiska utskott inte inbjudits till attsöka pengar. Svaret jag fick var att vi visst hade fåttpengar, närmare bestämt . Eftersom kvinno-politiska utskottet inte sett röken av dessa pengar,insisterade jag på att vi inte hade fått några pengar.Jo, hade gått till . är en fri-stående kvinnoorganisation som arbetarför bl.a. fred. Det är en organisation som inte harnågon anknytning till Vänsterpartiet.Jag berättade att inte har eller harhaft något kvinnoförbund utan att vi arbetar i en nät-verksorganisation. Vi anser att det är bättre att integ-rera kvinnofrågorna i partipolitiken - eller som det heter, att "mainstreama". Då fick beskedet attdetta säkert var anledningen till att vi inte hade fåttnågra pengar. När jag då lite försynt frågade hur detkunde komma sig att moderatkvinnorna kunnat ut-veckla sin organisation till att likna den Vänsterparti-ets kvinnor har, svarade man att vårt kvinnopolitiskautskott skulle få söka pengar . Detta telefon-samtal har resulterat i att inte vare sig Vänsterpartietskvinnopolitiska utskott, moderatkvinnorna ellerSvenska kvinnors vänsterförbund har fått några somhelst pengar för att bedriva sin verksamhet.I stället har regeringen belönat de partier som be-driver sin kvinnopolitiska verksamhet i traditionellaformer. Centerkvinnorna får extra, får extraoch får ett på-slag med . Därutöver har statsrådet , hemarbetandes organisa-tioner och olika kyrkors kvinnor. Statsrådet säger isitt svar till att det är av särskild storbetydelse att bidraget går till kvinnor som har störstbehov av att organisera sina intressen. Jag vet inte omfördelningen till de traditionella politiska kvinnoför-bunden, husmodersorganisationer osv. skall ses somett utslag av att det är av betydelse att just dessakvinnor organiserar sig eller om det är en ny inrikt-ning på socialdemokratisk kvinnopolitik.Statsrådet säger också i sitt svar att vad gäller re-geringens arbete med att stimulera och stödja arbetetför ökad jämställdhet i politiken prioriteras metoderför att införliva ett jämställdhetsperspektiv inom allasamhällsområden, s.k. mainstreaming.Mainstreaming innebär att kvinnofrågan skall in ialla politikområden. Detta är exakt det arbetssättVänsterpartiets kvinnopolitiska utskott har haft i allaår, och det är väl därför vi också lyckas så bra medvår kvinnopolitik. Vår kvinnopolitik är förankrad ipartiet, och när jag uttalar mig som ordförande för detkvinnopolitiska utskottet talar jag för hela partiet. Detär detta som kallas för fullödig mainstreaming.Även jag har några frågor till statsrådet. I avslagettill kvinnopolitiska utskott står det attvi inte uppfyller villkoren enligt förordningen. Påvilket sätt uppfyller inte vi villkoren? På vilket sättuppfyllde villkorenförra året men inte ? Eftersom inteställde denna fråga ställer jag den i stället: På vilketsätt uppfyllde moderatkvinnorna villkoren förra åretmen inte ?Anf. 45 Statsrådet ():Fru talman! Är detta en ny syn på jämställdhets-politiken? frågar ni mig. Nej, det är snarare en gam-mal syn. Det är därför jag har låtit starta en översynav fördelningen av bidrag. Jag tror att de flesta kvin-nor och män som är aktiva i politiken - det finnsnågra undantag - upplever det som oerhört viktigt attdet kommer in fler kvinnor på beslutande poster ipolitiken, men också i övriga delar av samhället. Menvi har fortfarande en bit kvar tills makten är jämntfördelad mellan könen och olika etniska grupper somfinns i vårt land. Vi kan var och en i de politiskapartierna bedriva ett aktivt och målmedvetet arbeteför att komma dithän, men vi kan också göra en deltillsammans mellan de politiska partierna.De regler som styr fördelningen av bidragtill kvinnoorganisationer är omoderna, men de är inteotydliga. Den fördelning som har skett till kvin-noorganisationerna är absolut inte godtycklig. Det ärfråga om strikt följda regler. Det står i villkoren attorganisationerna skall ha minst 1 500 medlemmar förett halvt stöd, minst 3 000 för ett helt stöd. Hälften avmedlemmarna skall vara kvinnor. Det skall dessutomfinnas lokalavdelningar i minst hälften av landetslandstingskommuner, och det skall vara en egen juri-disk organisation. Det är tydliga regler och tydligavillkor för stöden. Det har varit en rättvis fördelningav de organisationer som har fått stödet i år.Egentligen skulle moderatkvinnorna inte ha fåttpengarna . Då gjordes ett undantag. Organi-sationen ansågs ny och modern, och man ville georganisationen ett sista år. Det var en generös tolk-ning av dåvarande statsrådet till förmån för moderat-kvinnorna.De regler som styr fördelningen av bidragen äromoderna, och jag tycker att man skall se över dem.Så länge reglerna finns, och innan det har kommit nyaförslag på hur fördelningen skall se ut i fortsättning-en, tänker jag följa de regler som har ställtsig bakom. Jag utgår från att inte har någotemot det.Det finns olika sätt att öka jämställdheten. att det är oerhört viktigt att fler män kommer in ijämställdhetsdebatten. Därför vore en spännandelösning att se om man skall släppa in andra organisa-tioner än de traditionella kvinnoorganisationerna attsöka stödet, så att också fler män blir aktiva i diskus-sionen att driva kvinnors frågor framåt.Reglerna om stödet till kvinnoorganisationerna ärfrån 1982. Det har gjorts vissa förändringar underårens lopp för att få stödet mer projektinriktat äntidigare. Men det är självständiga organisationer somfår stöd. Villkoren är strikt uppställda. Min uppfatt-ning är att reglerna skall följas så länge reglernafinns. tycker jag att de är omoderna, och jag hardärför satt i gång en översyn av reglerna. IngerSchörling är utredare, och hon skall lämna sitt förslagtill mig . Jag är övertygad omatt vi genom att stötta nya former av organisationer,nya sätt att organisera sig via nätverk eller spontanagrupper, också kan nå nya kvinnor och män, nyaaktiva jämställdhetsarbetare, som de traditionellaorganisationerna inte når. Det är oerhört viktigtatt jobba lite mer otraditionellt än tidigare.Jag hoppas och utgår ifrån att de förslag som In-ger Schörling kommer att presentera för mig ochregeringen känns mera moderna och syftar till attverkligen skynda på det jämställdhetsarbete sompågår runt om i vårt samhälle och att det är förslagsom vinner respekt i de organisationer som arbetar förjämställdhet, oavsett om det är kvinnoorganisationer,organisationer med män aktiva eller organisationermed både kvinnor och män. Jag ser fram emot över-synen, men så länge de regler som finns gällertänker jag följa dem. Fördelningen är absolut integodtycklig utan strikt reglerad.Anf. 46 (m):Fru talman! När nu regeringen har infört någotslags bokstavstolkningar och varit så generös förraåret får man tacka för den tolkningen. Det besked vifick från departementet var att man tyckteatt det var viktigt att ge ett stöd till en organisationsom utvecklades i den riktning som man tyckte varväldigt modernistisk och där man såg bra idéer. Närvi nu kan visa att vi faktiskt också når resultat bordeman i någon mening i alla fall inte bestraffas genomatt bli av med pengarna totalt, vilket vi blev.Jag är visst exakt medveten om vilka regler somgäller. Här har regeringen legat på latsidan, eftersomman inte tagit itu med det här. Det är inget nytt pro-blem. Det är väl bra att det görs någonting , menman kan fråga sig om det inte hade varit rimligt attgöra en något annan tolkning är den som man nu hargjort. innebär det naturligtvis att krafter som intetycker att förändringarna är positiva säger: Vad vardet vi sade? Det förhindrar och motarbetar ett föränd-ringsarbete.Jag delar uppfattningen att det är intressant att seom män kan driva kvinnors frågor och ta ett störreansvar. Det är en av poängerna med de förändringarsom vi har gjort. Jag har också här i motio-nerat om att man kanske skulle lägga en del av depengar som går till de politiska partiernas kvinnoar-bete i partistödet. Tyvärr tyckte majoriteten att man,med hänvisning till att det skulle ske en översyn, inteskulle göra det . Men jag tycker fortfaran-de att det också är en idé. Jag tror att det är väsentligt,om man vill öka jämställdheten, att det på alla poli-tiska kanter finns ett ordentligt arbete för att engageraoch rekrytera kvinnor och för att se saker ur ett kvin-noperspektiv. Och blir det olyckligt med den ba-lansförskjutning som man nu åstadkommer. En mil-jon kronor är väldigt mycket pengar.Ulrica vet säkert hur det är att driva före-ningsarbete. Det är klart att vårt parti ser till att vi haren budget för kvinnoverksamheten. Men när vi intedrar in något blir det väldigt snålt. Det kan vara trev-ligt om man står på den andra politiska kanten. Menmin uppfattning är att det bästa sättet att öka aktivi-teten och få fler kvinnor att engagera sig är att detfinns aktivitet i alla politiska läger. Det är först dåman får en debatt och en diskussion. Här hämmarregeringens beslut på ett sätt som jag tycker är allvar-ligt. Jag hoppas verkligen att regeringen inte väntaroch funderar hur länge som helst på förändringarnautan faktiskt ser till att man, så snart man har ett vet-tigt förslag, kommer till - eller var man nulägger fram det - och genomför någonting så att vikan få en modernisering. Kvinnoförbunden har undermånga år tappat medlemmar. Det är på tok för få somär engagerade. Här brinner det lite grann. Vi kommeratt få höra, och kanske är det ibland rätt, att det intefinns några kvinnor att sätta in på olika poster. UlricaMessing nämner statliga styrelser. är det inteett vettigt argument att säga att det inte finns någonkompetent kvinna, för det finns många. Om vi inteser till att vi får in nya kvinnor och hinner utbildadem är risken att vi får ett glapp. Det tycker inte jagatt vi har råd att kosta på oss, utan vi måste skynda påoch få förändringar - ju snabbare, desto bättre.Anf. 47 ():Fru talman! Det var glädjande att höra att det intevar någon ny inriktning på socialdemokratisk jäm-ställdhetspolitik. När jag såg vilka olika organisatio-ner som hade fått pengar skulle det vara en lögn attpåstå att jag inte blev orolig. Att reglerna inte ärotydliga kan jag hålla med om. Den fråga jag ställdeom moderatkvinnorna har jag fått svar på, men denfråga jag ställde om Svenska kvinnors vänsterförbundhar jag inte fått något svar på. Jag vet inte vad somhänt i deras organisation som gör att de inte fått någrapengar.Riksdagen har ställt sig bakom de här reglerna,men har inte heller haft någonting att sägatidigare till vare sig eller mig när detgällt fördelningen när de otydligheter somfaktiskt finns i fördelningen visar sig.Det är riktigt att det är viktigt att andra organisa-tioner än de traditionella kvinnoorganisationerna fårpengar och att man också skall pröva männen.