prot · GN0944 · 1999-12-10 00:00:00 — Mitt svar är att jag anser att vipå sikt bör väcka frågan. Men jag sade också att detsom jag anser mest angeläget nu är att förbättra nuva-rande tandvårdsförsäkring, därför att det finns en delmänniskor som har väldigt höga tandvårdskostnader.Det är också viktigt att vi behåller inriktningen itandvårdsförsäkringen och inte släpper det förebyg-gande i försäkringen. Då skulle vi dra på oss mycketstora kostnader , och det har vi inte råd med.Frågan om i vilken takt förhandlingarna mellanLandstingsförbundet och staten går kan jag inte svarapå. Jag vet att förhandlingar pågår. Jag ser det somangeläget att man träffar en överenskommelse. Detkommer nämligen att vara avgörande för möjlighe-terna att dra slutsatser om hur pass skick-lig man är på att bedriva rätt vård, dvs. att kanskevärdera läkemedelsbehandling gentemot t.ex. en ope-ration eller någon annan typ av behandling.Men återigen, det finns skäl för ta en diskussion med sina partikamrater ute ilandstingen, för en del av partikam-rater är landstingsråd och har stort ansvar. Det är intebara som har ansvar för dessa frågor. Vistiftar lagarna och ger en del medel till huvudmännen,men huvudmännen har i det här avseendet ett stortansvar.Anf. 92 () replik:Herr talman! Först vill jag tacka för en lång skildring av en misslyckad tandvårds-reform. Även misslyckanden kan ju vara av intresse.Jag vill direkt också svara på frågan om vi inteprioriterar förebyggande arbete. Jo, självklart skasådant göras. Men vi tycker inte, till skillnad frånsocialdemokraterna, att det är skäl att abdikera fråndet större ansvar som vi har för dem som redan harstora besvär, de äldre som har svårt att klara sig, utanvi prioriterar de stödinsatser som behövs till dessa.Sedan vad det gäller läkemedel är det riktigt attdet är många som inte behöver läkemedel. Ungefär40 % behöver inte läkemedel. är det så, CatherinePersson, att dessa inte är samma personer varjeår. Därför kan människor inte slå sig till ro och säga:Jag behöver icke läkemedel och har inget att planera.Det är som med bilolyckor och brandolyckor, däräven den mest exemplariska föraren eller den somsköter sitt hus kan råka illa ut. Det finns en osäkerhetinför en så stor utgift om man inte sköter det hela.Därför har vi ett likviditetsskydd som ligger på1 men erbjuder en försäkring som ligger underdenna summa. Det är just för att man inte vet om manbehöver det. Just osäkerheten i att man inte vet är dåen drivkraft för att faktiskt teckna en försäkring. Dåvet man vilken utgift man har. Man har en hundralappi månaden. Det kan man planera för, och varken jageller vet om vi behöver det härnästa år.Så fungerar systemet med försäkringar mot brand.Det är samma idé som ligger bakom. Idén bakomfinansieringen är att vi inte solidariskt kan ge det stödsom behövs till dem som har stora läkemedelsbehovutan att vidga basen så att fler, som och jagsom är tämligen friska, kan bidra till finansieringen.Jag skulle kort vilja ställa enenkel, principiell fråga vad gäller tandvården. Varförska inte barn och ungdom ha rätt att välja fri tand-vård? Och vad gäller läkemedel: Varför inte ta tillva-ra de mångmiljardbelopp som utredaren sägerfinns genom att bara avmonopolisera? Den frågan ärutredd. Det är bara att göra det.Anf. 93 () re-plik:Herr talman! Jag förstår inte hur vi ska kunnabredda underlaget för finansieringen mer än . bidrar alla till finansieringen av läkemedelsför-säkringen genom att vi tar ut den skattevägen. Jag trorsnarare att det blir så att vi minskar underlaget förutdebitering när det gäller läkemedel, för alla kommerinte att ansluta sig till försäkringen. Dessutom tror jaginte att man kommer att betala för att försäk-ra sig för . Det gör att underlaget för en för-säkring kommer att minska. Det är också på det sättetatt läkemedelskostnaderna vida överstiger dessa1 per person.Sedan, herr talman, håller jag inte med om att tandvårdsförsäkringen är misslyckad.Inriktningen på tandvårdsförsäkringen är mycket bra.Det vi behöver i tandvårdsförsäkringen är mer peng-ar. Jag tror inte att har glömt bort att endel av de ekonomiska bekymmer vi har beror på att vihar städat ganska friskt efter den borgerliga regering-en. ser vi att vi har möjlighet att börja bygga uppen del av systemen framöver igen.Vi har gjort olika prioriteringar. väljer t.ex. en försämring av den sjukpenning-grundande inkomsten, karensdagar osv. Det ligger ioch för sig inte inom det här utskottets område, menför den enskilde kanske det får större konsekvenserrent ekonomiskt.Sedan skulle jag gärna vilja ställa en fråga till LeifCarlson när det gäller den diskussion som har varitom sjukvård. Jag delar uppfattning attvi måste se över struktur och organisation. Men detinnebär inte att man för den skull måste privatiseraoch bolagisera. Man kan göra oerhört mycket inomramen för den driftsform som redan finns.Det här att personalen ska få mer inflytande ärjättebra. Låt det då också gå bort från professionendoktorer och hamna hos sjukvårdsbiträden, under-sköterskor och läkare.Dessutom måste jag säga, eftersom pratade om motorn, att motorn i , därborgarna regerar, har stannat fullkomligt. Underskot-tet har ökat katastrofalt trots ökade skatteintäkter.Anf. 94 () replik:Herr talman! Det är kanske svårt att gå igenomvarje besparingspost i fråga om försäkringen. Detskulle vara lite onjutbart. Men jag tror inte att Cathe-rine riktigt har förstått hur finansieringen äruppbyggd med det här likviditetsskyddet som manuppnår. Är man inte med i försäkringen kan kostna-derna bli mycket stora. Det är det som uppmanar tillatt man kan få med fler. Jag tror att det här kanskekräver lite mer studier från sida.Men jag kan gärna ge en del beräkningsunderlag förvad olika procentsatser betyder för att man får inpengar till det hela.Jag fick inget svar på varför man inte vill avmo-nopolisera. Varför tar man inte hem de relativt lätt-fångade miljarder som statens egen utredare har sagtfinns att hämta? Det tycker jag nästan att det är an-svarslöst att inte göra.Sedan är det alldeles riktigt att det innanför destrukturer och organisationer vi har finns mycket attgöra. Det är just det man har gjort i borgerliga lands-ting. Man har givit möjligheter till utveckling, manhar givit möjligheter att få in konkurrensinslag. Mendet är att gå halva vägen. Så länge den övergripandestrukturen består av regionala planekonomier finnsinga möjligheter att fullt ut nyttja de resurser somfinns i vården.Vi kan göra mycket, och det ska vi också, det ärdet ingen som har motsatt sig, ,inom den organisationsram vi har. Men vi kommerinte annat än kanske halvvägs utan att göra de över-gripande strukturförändringarna. I stället slösar vibort pengar.Innan jag avlutar det här replikskiftet vill jag ock-så säga att jag med spänning väntar på svaren på dealldeles utmärkta frågor som ställdes förut av herrKönberg när det gällde sjukvårdsfrågorna. De frågor-na är jag lika intresserad av att få svar på. Eftersom viinte fick detta av ser jag fram emotnästa replikskifte med stor spänning.Anf. 95 () re-plik:Herr talman! Jag måste säga till attjag inte riktigt förstår hans resonemang. Jag tänkerungefär så här: Om jag inte går med i försäkringenblir mina kostnader väldigt höga. Det moderaternagör är att de vill skrämma in människor i försäkring-en. Det tycker jag inte är rätt väg.Det är bara att inse att vi har ideologiska skillna-der här. Vi menar att vi ska finansiera läkemedelsför-säkringen via skattsedeln. menar att viska ha en frivillig försäkring. Dessutom tror jag intepå konceptet. Jag tror inte att något försäkringsbolagskulle ta på sig att utforma en försäkring där det skil-jer så lite mellan risk och premie. Försäkringen skulleinte gå runt. Men det är ett annat bekymmer.Tidigare i debatten hörde jag det här om vem detär som styr nu och vem som har styrt tidigare och så.Leif betonar behovet av att professionen,personalen, ska få vara med och bestämma. Det beja-kar jag verkligen. Men det jag också har hört på sena-re tid är att i avgår en del tjänstemän för menar att politikerna i alltför stor utsträckning ärnere och styr i detaljerna. Det brukar inte vara Mode-raternas politik i de här frågorna.Det manar till eftertanke och samtal inom det mo-derata partiet, för ni kommer inte att bli särskilt fram-gångsrika om ni ska sköta sjukvården på det sättet.Jag menar att vi ska ha en sjukvård som är politisktstyrd, men när det gäller detaljfrågorna är det profes-sionen som ska avgöra.Jag hörde också tidigare, så där i förbifarten, attde anställda ska kunna påverka. sade attpengarna ska följa patienten. Då blir jag åter litemisstänksam, för det är inte så att alla patienter alltidhar likadana behov. Vi får problem att finansierakostnaderna för dem som har ett oerhört stort sjuk-vårdsbehov om pengarna följerpatienten på ett felaktigt sätt.Anf. 96 BO () replik:Herr talman! Jag ville med mitt tidigare inläggtillsammans med Socialdemokraterna försöka göra ettslags femårsbokslut över det socialdemokratiska,nationella, politiska ansvaret för sjukvården. Jag hadetänkt göra det med sjukvårdsministern, men det varinte möjligt, för han är inte här. Så jag vände mig tillSocialdemokraternas gruppledare i socialutskottet ochställde sex frågor, frågor som i och för sig skullekunna besvaras med ja eller nej. Som kammarenhörde hänvisade hon då till , ochdet hade jag, som jag sade, ingenting emot. Jag varfullt beredd att lyssna på henne. har jag gjort det,och jag har inte hört något svar på mina sex frågor. Såi all hast upprepar jag dem:Är sjukvårdens pengar mer effektivt använda än ? Är äldrevården bättre i dagän ? Är operationsköerna kortare än ? Är det bättre täthet i huslä-karsystemet än ? Finns det fleralternativ i sjukvården än ? Ochfinns det mer valfrihet än ?Anf. 97 () re-plik:Herr talman! Jag hade behövt till dethär, men jag ska försöka. Antalet ministrar tänker jaginte kommentera.När det gäller om vi använder sjukvårdens resur-ser på ett bättre sätt än tidigare skulle jag vilja svarabåde ja och nej. Det ser väldigt olika ut i olika lands-ting och kommuner . På de ställen där man hartittat på struktur och organisation - och då talar jaginte om privatisering och bolagisering - använderman pengarna på ett mycket bättre sätt. Vi får utoerhört mycket sjukvård för en del av våra pengar . Om inte annat så kan vi t.ex. säga att för några årsedan opererade vi ett öga och opererar vi bådaögonen om man har grå starr. Vi opererar fler som äröver . Vi har alltså ökat produktionen i oerhörtstor utsträckning. Om det sedan rör sig om de senastefem åren eller om kan jag intesvara på.När det gäller de äldre vill jag också säga att i detstora hela tror jag att bokslut är en för korttid att mäta. Jag tror inte att vi kan göra välfärdsbok-slut . Välfärden är nämligen så sammanflä-tad, och detta måste ske . Ochom man ser på har de äldre det oer-hört mycket bättre , som vi naturligtvismåste erkänna att det på vissa ställen krävs bättrelokaler, mer personal och andra arbetsmetoder.Jag tror inte att valfriheten bara handlar om ska kunna välja mellan att gå till ett aktiebolag,till en enskild firma eller till ett kommanditbolag sombedriver sjukvård, utan jag tror att det handlar oerhörtmycket om vilka möjligheter vi ger patienterna attvara delaktiga i planeringen av sjukvården. Och idetta sammanhang har både politiker och professio-nen ett stort ansvar att ge detta utrymme i sjukvården.Det är en brist , och där kan vi bli bättre.Anf. 98 BO () replik:Herr talman! har rätt till ytterli-gare ett inlägg då vi kanske kan få fler svar.Det som jag egentligen är ute efter är om sjukvår-den och äldrevården i vårt land är bättre än . Det är ju inte någon oviktig fråga i ensjukvårdsvårdspolitisk och äldrepolitisk debatt. Be-träffande om sjukvårdseffektiviteten var bättre ellersämre nu var svaret både ja och nej.Jag hänvisade i mitt anförande till den studie somdet socialdemokratiskt styrda Landstingsförbundetpublicerade i början av detta år och som visade att vifrån 1994 och framåt inte tycks få ut mer per krona.Herr talman! Min bild är därför fortfarande att dettyvärr inte är så att vi får ut mer.Beträffande äldrevården fick jag och de äldre sva-ret att är en , och det kanske är detsvar som vi får nöja oss med i dag.När det gäller valfriheten har jag inget minne avatt jag nämnde kommanditbolag som höjden av denmänskliga lyckan på området, utan jag var inne påfrågan om det fanns mer att välja bland för patienter-na. Och det gäller förstås både den offentligt bedrivnavården och den enskilt bedrivna vården. Jag trodde attvi kunde konstatera att det finns avsevärt färre enskil-da alternativ än , därför att den poli-tik som ni har fört har lett till att landstingen har haftmöjlighet, och i många fall utnyttjat den, att se till attdet finns betydligt färre alternativ att välja bland.Får jag tolka på det sättet attdet nästan inte finns något område av de sex tungasom jag nämnde där hon är beredd att hävda att det ärbättre efter era ?Anf. 99 () re-plik:Herr talman! Nej, den tolkningen ska Bo Könberginte göra. Jag kan ta ett exempel från min egen kom-mun. finns det betydligt fler olika alternativ förde äldre att välja bland än det fanns sedan.Det kan vi i stor utsträckning tacka ädelreformen för,eftersom den har givit andra möjligheter att organise-ra vård. Huvudmannaskapsförändringen gjorde att viinte bara fokuserade på den gamla långtidssjukvårdeneller sjukhemsvården utan att vi bejakade det socialaboendet. Det ställs också mera krav . Både poli-tiker och profession möter detta på ett annat sätt. I detavseendet finns det betydligt fler alternativ att väljabland.När det gäller boende och innehåll i vården kandet naturligtvis bli bättre. Det gäller oss alla. Jag troratt alla partier och alla i professionen har mer att lärapå detta område.Sedan vill jag i detta avseende också påminna BoKönberg om att hans parti hade en minister som stä-dade lite dåligt, och det har vi levt med under desenaste fem åren, och det har naturligtvis gjort att endel önskade effekter kommer först . Detär därför som jag menar att vi inte kan göra välfärds-bokslut för en så som fem år.Jag vill gärna återkomma till den fråga som BoKönberg tog upp tidigare i sin replik till SusanneEberstein och som gäller SOCSAM-försöken. Såvittjag förstår har dessa försök utvidgats, därför att mananser att fler huvudmän bör vara med i försöken. Jagtycker att det är mycket bra att man gör det, därför attdetta ger oss en möjlighet att använda våra pengar påett bättre sätt. Det rinner nämligen ut pengar mellanhuvudmännen därför att vi inte är tillräckligt effekti-va. Man har försökt ta fasta på att få med fler aktöreri förlängningen och utvidgningen av försöken. Jag serockså med spänning fram emot resultaten av dessaförsök. Vi får se vad de visar. Möjligen kan detkomma förslag med anledning av detta.Anf. 100 ():Herr talman! Jag hade tänkt inleda denna diskus-sion med att konstatera att man knappast på någotområde möts av så många förutfattade meningar ochmedvetna eller omedvetna missuppfattningar som justnär man diskuterar hälso- och sjukvård och socialafrågor. De senaste anförandena och replikskiftena harvarit undantag från den principen. Men jag tycker rent allmänt kan konstatera att när man diskute-rar den här typen av frågor som engagerar människorså djupt möts man väldigt ofta av både förutfattademeningar och medvetna och omedvetna missuppfatt-ningar.Jag minns under en valrörelse i mitten av 80-taletdå vi som tycker om att gå på bio möttes av en val-film där patienter rullades in i en tom och öde sjuk-huskorridor och sedan förvägrades rätt till sjukvårddärför att de inte kunde betala. Så skulle det bli omsocialdemokraterna förlorade valet och om vi skullefå en borgerlig regering. Den typen av debatt kan varaett uttryck för en gravt demagogisk utgångspunkt,men den kan också vara ett uttryck för att man fak-tiskt talar förbi varandra och att socialdemokraternatror att jag som moderat och mina partivänner faktisktvill förvägra människor hälso- och sjukvård.Under den plenifria veckan var jag i Romtillsammans med min hustru och firade en högtids-dag. Vid en av portgångarna mittemot det hotell därvi bodde låg det en man under . Han ficklite hjälp av som jag uppfattade hjälpsamma männi-skor som jobbade ideellt och som kom dit och gavhonom lite bröd och någon soppa . Menuppenbarligen finns det inget skyddsnät i avden typ som vi är vana vid på det sociala området.Vi diskuterade detta ganska mycket. Och vid etttillfälle sade min hustru till mig: Har du insett attsocialdemokraterna tror att det är så du vill ha densociala verksamheten i ?Kanske är det så. Det skulle i så fall vara ett er-kännande till socialdemokraterna att det inte handlarom grov demagogi utan att det faktiskt handlar omoförmåga att lyssna och förstå de politiska uppfatt-ningar som förs fram från andra än dem själva.Vi moderater har i våra motioner inom det socialaområdet försökt att ange en ny inriktning. Vår ambi-tion är att försöka vända perspektivet i socialpoliti-ken, att se på dessa frågor från de enskilda männi-skornas utgångspunkt, nerifrån och upp i stället förtvärtom.Den svenska välfärdsdebatten brukar ju annars ihög grad handla om utjämning av ekonomiska, soci-ala, kulturella och andra skillnader. Med välfärd me-nar många uppenbarligen ofta jämlikhet. Och en stordel av den traditionella socialpolitiken är mer inriktadpå att utjämna skillnader än att lösa specifika socialaproblem.Vår socialpolitik har en annan utgångspunkt. Viförsöker ta sikte på individer och grupper som harsärskilt behov av stöd och insatser och som behöverinsatser som främjar den enskildes utveckling ochoberoende. Människor som av olika orsaker inte kanförsörja sig eller som av annan anledning behöverstöd och hjälp ska, enligt vår uppfattning, ovillkorli-gen garanteras detta. Men statens ansvar är också attförsäkra sig om att de som behöver offentligt stöd ärså få som möjligt. Gränsen mellan det enskilda per-sonliga ansvaret och det genuint gemensamma måstedärför vara tydlig. Det är bl.a. därför som vi modera-ter lagt så stor vikt vid just diskussio-nen om de särskilt utsatta grupperna i samhället. Detsom har kommit mest i fokus är frågan om assistan-sersättningen, ersättningen till handikappade sombehöver stöd och hjälp i sitt dagliga liv.Vi har konsekvent motsatt oss de förändringar ochförsämringar som har genomförts av den socialdemo-kratiska regeringen under en följd av år. I början,1995/96, när de här förändringarna aktualiseradesmotiverade man dem med att vi hade genomgått ettekonomiskt moras som följd av en borgerlig regering- vi har hört visan , den här gångensom en följd av en folkpartistisk finansminister.Det som hänt borde stämma till visseftertanke. Om det handlade om snäva ekonomiskamotiv till att försämra den reform som genomfördesunder den borgerliga perioden borde det ha kommitåtminstone någon signal om en återgång nu när eko-nomin börjar bli bättre. är ju ekonomin bättreoch på område efter område får vi höra från social-demokraterna: har vi möjlighet att betala tillbakatill de grupper som fick lida av saneringen av sam-hällsekonomin. Detta gäller uppenbarligen inte dehandikappade.Visserligen föreslår man att detta ska utredas, ochsannolikt återkommer man med förslag om att ta bortden s.k. 65-årsspärren 2001. Men vi tycker att det ärprincipiellt felaktigt att på det sättet skjuta ett pro-blem - ett problem som för varje årinnebär att alltfler gamla människor hamnar i vadsom skulle kunna kallas för en stupstockssituation därman förlorar en social rättighet, nämligen rätten tillstöd och hjälp som man fått under innanman fyller 65 år.Regeringen kommer i vår att lämna förslag tillnya riktlinjer för stödet till handikapporganisationer-na. Även här fokuserar vi just på behovet av stöd ochinsatser till de grupper som har speciella behov. Vikommer att bevaka att förändringen av handikappstö-det sker på ett rättvist sätt så att även de små organi-sationer som tillvaratar små gruppers intressen fårsina intressen tillgodosedda.Vi har också föreslagit mer flexibla regler när detgäller det s.k. bilstödet. Det är inte rimligt att t.ex.förtidspensionerade inte har rätt till eko-nomiskt stöd för att anpassa sin bil bara därför att deinte står till arbetsmarknadens förfogande.Herr talman! Vi vill stärka de skyddsnät som ut-görs av de naturliga gemenskaper som varje männi-ska lever i - den lilla världen, alltså familj, släkt,vänner, grannar, medarbetare, arbetskamrater, före-ningsliv m.m.Det är i den lilla världen som människors person-lighet formas och det är där som människor kan ut-vecklas i frihet till självständiga och ansvarskännandepersoner. Det är också där som den första och vikti-gaste försvarslinjen mot social isolering, segregationoch utanförskap går.Solidaritet innebär, med vår vokabulär, att ställaupp för människor i nöd. Den viktigaste solidaritetenkan vi visa i vår nära omgivning. behöver vistöd för att kunna eller orka räcka en hjälpande hand.Ibland räcker inte detta, utan det krävs större insatser- professionella vårdinsatser, omfattande vård ochomsorg eller långvarigt försörjningsstöd.Ibland får man intrycket, inte minst i diskussionenhär i kammaren, att socialdemokrater och andra en-bart mäter solidariteten i skattetrycket - att högaskatter i sig är det bästa uttrycket för solidaritet mel-lan människor.Vår politik syftar till att skapa incitament för ci-vila människor - vi själva som enskilda individer,organisationer, företag och andra - att öka insatsernainom den sociala sektorn. Vi ser det som ett självän-damål att underlätta för människor att ta eget ansvaroch att underlätta för föreningsliv och organisationeratt aktivt ta del i sociala projekt och program.Konkurrens mellan offentliga, ideella och privatainsatser ökar förutsättningarna för olika former avt.ex. professionella intressen eller ideella och religiö-sa organisationer, med olika inriktningar och medolika etnisk eller kulturell bakgrund, att engagera sig isocialt arbete. På det här området skiljer sig Sverigefrån de flesta västerländska länder. Vi har en betyd-ligt mindre ideell och enskild sektor som ägnar sig åtbåde förebyggande och aktivt socialt arbete i vårtland. Det säger en del också om vårt enskilda enga-gemang.Herr talman! Att vara beroende av bidrag för sinförsörjning innebär att man inte har kontroll över denegna ekonomiska situationen. Vi ser det som ettegenvärde att en familj kan leva på den egna lönenoch har möjlighet att själv göra viktiga prioriteringar.När politiska beslut om skattesatser och bidragsnivåerhar större betydelse för en familjs ekonomiska situa-tion än den egna ansträngningen och arbetsinsatsenväxer misstroendet, frustrationen och alienationen.Det är därför som vi alltid i de här sammanhangenpåpekar att skattepolitik och socialpolitik måste gåhand i hand.Skatter innebär inte bara att man förstärker denoffentliga budgeten. Skatter innebär att pengarna tasnågonstans. Vi vet att den genomsnittlige soci-albidragstagaren, ofta en ensamstående familjeför-sörjare som är beroende av socialbidrag för sin för-sörjning, betalar mer i skatt till det allmänna än ve-derbörande får i bidrag för sin försörjning från detoffentliga bidragssystemet. Vi vill ha en förändringav skatte- och transfereringssystemet som innebär attvi får bort marginaleffekter och att vi skapar förut-sättningar för människor att efter skatt faktiskt leva påsin inkomst.Herr talman! Jag står naturligtvis bakom de övrigareservationer som den moderata gruppen har lagtfram med anledning av betänkandet men för tidsvinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till reser-vation nr 1.Anf. 101 ():Herr talman! Jag tänker ägna en del av mitt anfö-rande åt handikappolitiken och en liten del åt äldre-politiken.Vänsterpartiets handikappolitik utgår från allas li-ka värde. Det ska vara samhällets ansvar att se till attde grundläggande behoven tillgodoses.