prot · GM0970 · 1999-03-17 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1998/99:70Onsdagen den 17 marsKl. 09.00 - 17.5419.00 - 21.37Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------------------1 § Särskilt anordnad debatt om Agenda2000Anf. 1 Utrikesminister ():Herr talman! Det har varit dramatiska dagar i EU.Några har kallat det inträffade den värsta krisen iEU:s historia. Kommissionens avgång är en logiskföljd av den allvarliga krisen. Jag tycker att det är braatt det blir tydligt att slarv och fusk med EU-pengarinte kan accepteras.Det är klart att avgången innebär svårigheter förEU:s arbete på kort sikt, men på kan detsom hänt bidra till en modernare, öppnare och mereffektiv union. måste alla inse att förändringar ärnödvändiga. Det betyder bättre regler för öppenhetoch offentlighet i EU, det som har kämpat föroch i stor utsträckning också lyckats med i Amster-damfördraget. Det betyder en skärpt ekonomisk kon-troll, mindre byråkrati och en union närmare medbor-garna.Agenda 2000, som vi skall tala om , är enviktig del av moderniseringen av EU. Agenda 2000 ärockså nödvändig för att förbereda ,det stora fredsprojektet att ena Öst- och Västeuropa.Därför är det viktigt att få beslut om Agenda 2000 ivår och att trots kommissionens avgång försöka få enöverenskommelse i nästa vecka.Agenda 2000 handlar om att förbereda EU förframtiden, att modernisera och reformera gamla sub-ventionssystem för jordbruket, att klara ut EU:s bud-get för de kommande sju åren och att underlättaenandet av , till nya länder.I dag skall vi främst tala om den nya framtidabudgetplanen. presenterade kommis-sionen förslag till en ny budgetplan för att fastställade ekonomiska ramarna, och det påverkar naturligtvisden framtida inriktningen av arbetet. De två störstakostnadsposterna är den gemensamma jordbrukspoli-tiken, som motsvarar av utgifterna, ochstrukturpolitiken, som tar i anspråk. Reste-rande är uppdelade på utrikespolitik inklusivebistånd och interna program, som t.ex. forskning ochutveckling samt administration.Medel har också öronmärkts för kostnader somhör samman med utvidgningen, t.ex. stödet till deblivande medlemmarna och extra resurser till de nyamedlemmarna.Sverige har i grova drag fyra övergripande mål iförhandlingarna. Dessa fyra mål är att kostnadernamåste begränsas, att en genomgripande reform av denframtida jordbrukspolitiken kan genomföras, att regi-onalstödet i kan fortleva och - kanske detallra viktigaste - att göra något åt det faktum att vibetalar betydligt mer i medlemsavgift än vi får tillba-ka, vår s.k. nettobördesituation. Jag återkommer tillalla de här fyra frågorna.Vi är nu mitt uppe i en väldigt intensiv avslut-ningsfas i arbetet. är det toppmöte iBerlin. Alla hoppas vi att vi skall klara målet ochtidsplanen att faktiskt komma överens i nästavecka.Jag går så in på de fyra övergripande målen. Detförsta gäller budgetens storlek. Regeringens utgångs-punkt när vi inledde förhandlingarna var att vi natio-nellt - precis som övriga länder - har arbetat för enstram budget och varit tvungna att strama åt undersenare år. Det måste också gälla för EU. Vi har därförvelat ha kvar kostnaderna på framtill i stället för att acceptera den ökning till105 miljarder som kommissionen föreslagit.Det finns två skäl till detta. Dels är det inte för-svarbart att de gemensamma kostnaderna i EU tillåtsöka när vi i våra nationella budgetar måste vända påvarje krona, dels måste vi ha tillräckligt med resurserkvar för att klara utvidgningen.Den andra frågan är jordbruket. Den överens-kommelse som slöts för knappt sedan omden gemensamma jordbrukspolitiken ligger i linjemed svenska önskemål. Vi har länge drivit på för ensundare och mer marknadsorienterad jordbrukspoli-tik. Jordbruket bör egentligen behandlas som vilkenannan näringsverksamhet som helst. Den nuvarandejordbrukspolitiken i EU går inte att försvara. Den ärdyr, ineffektiv och alldeles för hårt reglerad.I inledde vi ju en reform redan innan vårtland blev medlem, och vi har sedan inom EU fortsattatt driva en liberal och frihandelsinriktad politik. Denreform som man nu enats om innebär ett trendbrott,där man går från marknadsreglerande prisstödssystemtill direkta producentstöd. Det kan innebära ochkommer att innebära lägre priser och ökad konkur-rens. har vi inom ramen för detta försöktslå vakt om speciella och specifika svenska intressen.Men reformen är fortfarande för dyr. Kostnadernahåller sig inte inom de ramar som stats- och rege-ringscheferna har beslutat om. Vi kommerdärför från svensk sida att fortsätta att driva kravet attstödet till jordbruket trappas ned över tiden.Den tredje frågan, herr talman, är struktur- ochregionalpolitiken. Dagens struktur- och regionalpoli-tik i EU präglas av ett mycket komplicerat ochkrångligt regelverk. Vi ställer oss därför helt bakomkommissionens förslag att förenkla, effektivisera ochkoncentrera politiken. Däremot tycker vi även här attkommissionen är lite för vidlyftig vad gäller kostna-derna. Vi skulle vilja hålla nere kostnaderna till 28miljarder euro , medan kommissionen har före-slagit per år.Kommissionens förslag innebär att man övergårfrån dagens sex strukturpolitiska mål till tre. Dettycker vi är bra. Man föreslår också att de gemen-samma programmen bantas till tre. Även det tycker viär riktigt. Programmen kommer att riktas mot de mestbehövande regionerna inom unionen och kommerdessutom att skapa utrymme för att vi skall kunna fåbra program i de nya medlemsländerna.Det är fortfarande många frågor som inte harlösts: omfattningen av och stödnivåerna för mål 1, 2och 3, hur medlen skall fördelas mellan dessa målsamt dessutom vilka stödnivåer som skall finnas förden s.k. sammanhållningsfonden.En viktig svensk fråga i detta är det som vi varöverens om i anslutningsförhandlingarna, nämligenatt stödet till glesbygden i måste upprätt-hållas. Därför vill vi ha ett s.k. gleshetskriterium i detnya mål 1. Vi vill dessutom att den geografiska av-gränsningen för våra mål 1-områden skall göras på ettannat sätt än , så att hela , , och därmedomfattas av mål 1.Slutligen, herr talman, vill jag ta upp den viktigafrågan om bördefördelningen.Det är ett välkänt faktum att betalar inmer till EU:s budget än vad vi får tillbaka. Vi får tillbaka i form avjordbruks- och regionalstöd ca 11 miljarder kronor.Det innebär alltså ett underskott på ca 11 miljarderkronor.Vi vet också att vår nettobörda - dvs. skillnadenmellan det som vi betalar och det som vi får tillbaka -kommer att bli ännu större om budgeten tillåts ökaenligt kommissionens förslag. Därtill måste vi, precissom alla andra, stå för vår andel av kostnaderna förutvidgningen.Även om samarbetet inom EU är väldigt omfat-tande, och man i och för sig inte skall räkna fördelarenbart i kronor och ören, är även detta med kronoroch ören viktigt, och vi måste arbeta för ett mer rätt-vist avgiftssystem.När vi började förhandlingarna och tog upp fråganom bördefördelningen fanns den inte ens på bordet.Det var inget land som ville diskutera den frågan. Nuligger den på bordet. förhandlingarkonstaterade min tyske kollega att detta är kanske enav de allra viktigaste frågorna som måste lösas innanman kan nå en överenskommelse om Agenda 2000.De flesta medlemsländer erkänner vårt och andrasproblem, men det finns ännu inte någon enighet omlösningen.En strikt budget, som är viktigt i sig, är alltså intetillräckligt för att man skall komma till rätta medproblemet. Vi måste arbeta med t.ex. en s.k. nettokor-rigeringsmekanism eller med en brittisk lösning, ochdet finns andra förslag som jag återkommer till senarei debatten, eftersom jag ser att min talartid håller påatt ta slut.Herr talman! Slutligen: Vår kanske viktigaste po-litiska fråga är att underlätta utvidg-ningen. Om vi lyckas i Agenda och får en strambudgetplan, då blir det mer pengar till de nya med-lemsländerna. Om den gemensamma jordbrukspoliti-ken genomgår en genomgripande reform underlättasutvidgningen. Om strukturpolitiken koncentreras ochförenklas underlättas också utvidgningen.Nu skall vi driva förhandlingar så att vi får ett såbra resultat som möjligt för svensk del, men där viockså underlättar för utvidgningen och den politiskaframtiden för unionen.Anf. 2 ():Herr talman! Agenda 2000 gäller mycket viktigafrågor. Det handlar om EU:s finanser, om jordbruks-stöd och regionalpolitik. Men framför allt handlar detom att göra EU redo för att ta emot de nya länder somansökt om medlemskap efter kommunismens fall iCentral- och Östeuropa.Därför är det bra med denna debatt inför slutför-handlingarna vid i Berlinnästa vecka. Men om förhandlingsläget var besvärligtnär utrikesministrarna sågs senast, kan det inte undgåatt försvåras av de senaste dagarnas händelser i Brys-sel.Kommissionens avgång efter kritik för oegentlig-heter och svågerpolitik kan möjligen leda till en bättreordning . Men på kort sikt är risken storför handlingsförlamning. Mycket hänger på hur dettyska ordförandeskapet förmår att hantera situationen.Men även den tyska regeringen är försvagad efterfinansministerns avgång nyligen.Skall reformarbetet inom EU och utvidgningenkunna drivas vidare måste kommissionen snabbtkomma i gång igen. Att utse en ny kommission är isig en komplicerad procedur. Den underlättas nu inteav att har en viktig roll att spelaoch att det nuvarande parlamentet snart skall upplösasinför valet . Det nyvalda parlamentet blir knap-past beslutsdugligt förrän en bit in på hösten.Hur anser regeringen att läget skall hanteras efterkommissionens plötsliga avgång? Att redan nu väljany kommission framåt torde inte vara för-enligt med fördraget. Skall en tillfällig ny besättningutses med alla de komplikationer jag tidigare nämntoch den tidsutdräkt som detta medför? Eller går detatt finna en övergångslösning, där de mest belastadekommissionärerna försvinner, medan återstoden skö-ter löpande ärenden fram , somordinarie tidtabell följs för valet av en ny kommissionför nästa femårsperiod?Det är angeläget att toppmötet i kommerfram till ett snabbt svar på denna fråga. Annars finnsdet en risk för att medlemsstater, som är ovilliga tillde reformer som Agenda 2000 förutsätter, tar avsak-naden av en kommission till ursäkt för att skjuta be-slut . Till följd av de förhållanden somjag berört - valet av nytt Europaparlament ochbyte av kommission - skulle det innebära ett dröjsmålpå sannolikt , och det har Europasamar-betet faktiskt inte råd med.Herr talman! Agenda 2000 handlar i stor utsträck-ning om ekonomi. skall det antas ettnytt finansiellt perspektiv - en flerårsbudget för peri-oden . Och när det handlar om ekonomiinom EU, rör det sig i hög grad om jordbruks- ochregionalpolitik. Dessa båda områden svarar ju förnära hälften respektive drygt en tredjedel av EU:sutgifter.Det är glädjande att det tycks finnas ett brett stöd imedlemsländerna för stor återhållsamhet på utgiftssi-dan. Som vi moderater ser det bör utgifterna för EU:snuvarande 15 medlemsländer frysas på nuvarandenivå, så att det utrymme som kvarstår till budgettaketpå av BNI kan disponeras för nya medlems-stater.Återhållsamhet på utgiftssidan är en förutsättningför att medlemsavgiften skall kunna hållas nere. Dethar särskild betydelse för , eftersom vi till-sammans med några av EU:s rikare medlemsländer ärnettobetalare. Vi betalar alltså - som utrikesministernvar inne på - in till den gemensamma kassan betyd-ligt mer än vad vi får tillbaka. I annat sammanhanghar utrikesministern sagt att detta är en följd av attden borgerliga regeringen var dålig på att förhandlainför inträde i EU. Men avgiftssystemet vardå fastlagt och gick inte att komma åt med någonsmart förhandlingsteknik. Vad vi lyckades med varatt utverka en nedsättning av avgiften , och jag kan försäkra utrikesministern attden dåvarande socialdemokratiska oppositionen -personifierad främst av - var in-kopplad och fullt införstådd med vad somhände. Det är först nu som reglerna för avgiftssys-temet kan ändras, och vi får väl se vilka stordåd utri-kesministern kan uträtta. Jag önskar lycka till, menskildringen av att det var försummelser som inträffa-de när vi förhandlade om medlemskapet är djuptoriktig.Jag har noterat att regeringen i alla fall inte skämsför att i detta sammanhang åberopa relativafattigdom. Bland EU:s 15 medlemsländer kommerSverige först på elfte plats i välstånd. Att vi ändå blirnettobetalare har ungefär samma beräkningstekniskaförklaring som en gång ansågs motivera Storbritanni-ens rabatt. Det bästa vore naturligtvis att sätta ett takför nettobidragets storlek, som då även skulle avlösaden brittiska rabatten. Men är inte denna väg fram-komlig, skulle en övergång till en rent BNI-baseradavgiftsberäkning vara en hjälp, i synnerhet om detvore möjligt att utgå från köpkraftskorrigerad BNI,som ju så tydligt avslöjar svaga ekonomi.I detta sammanhang kan jag inte underlåta att på-peka att den svenska avgiften blir 2 miljarderkronor större än vad den hade behövt vara om vi, ilikhet med t.ex. , anslutit oss till euron frånstarten eller åtminstone låst kronans värde mot euroni den europeiska växelkursmekanismen . Så endel av vår extra börda är faktiskt självförvållad.Herr talman! Vi moderater har länge hävdat attjordbrukspolitiken inom EU måste bli mer marknads-anpassad. Kommissionens förslag i det avseendet varett klart steg i rätt riktning. Sedan har jordbruksmi-nistrarna fört segdragna förhandlingar, som skulle havarit avslutade . Men det dröjde till , innan de presenterade en uppgörelse somenligt jordbruksminister var en strålandeframgång för i allmänhet och för isynnerhet. Det är bara det - vilket också utrikesmi-nistern medgav - att kostnaderna klart överskriderden ram som jordbruket blivit tilldelad. Dessutomsägs det inget om nedtrappning . En sådankommer under alla omständigheter att tvinga sig på,om inte redan i den kommande WTO-rundan så docknär nya medlemsländer skall tas in.Vid EU-nämndens sammanträde uppma-nade jag jordbruksministern att dämpa sina glädjetjut.Det fanns en viss återklang av detta i utrikesminis-terns anförande här. Det föreligger ju faktiskt intenågot slutligt resultat så länge det inte ryms inomramen. Och i de förhandlingar som återstår mellanutrikesministrar och regeringschefer finns det en riskför att råkar illa ut om vår jordbruksministerger intryck av att ha kammat hem särskilt stora vins-ter.De svenska jordbrukarna anser ju dessutom att ut-fallet är betydligt sämre än för exempelvis Finlandoch . Men den viktigaste hjälpen till jord-brukarna är kanske inte fler och större bidrag från EUutan att de får jämförbara konkurrensförhållandengenom att de befrias från de extra pålagor som rege-ringen alldeles på egen hand lagt på dem i form avhöga skatter på drivmedel, gödsel m.m.Är utrikesministern beredd att verka för att jord-bruksstödet inom EU hålls inom den tilltänkta ramenpå , att det redan nu beslutas - ochinte bara talas - om nedtrappning och att de svenskajordbrukarna på hemmaplan befrias från den extraryggsäck de fått att bära av regeringen?Även när det gäller regionalpolitiken är återhåll-samhet ett verksamt medel för att hålla nere Sverigeskostnader för EU-medlemskapet. Strävan måste varaatt EU:s stöd går till dem som verkligen är svaga ocheftersatta. På kort sikt bör stödet koncentreras till deregioner som ligger av unionens brutto-nationalprodukt per capita. På bör struk-turstöd ges endast till gränsöverskridande samarbeteoch i övrigt omvandlas till rabatt på medlemsavgiften.Att betala in pengar till EU för att sedan få dem till-baka i form av strukturstöd är ju meningslöst. I såda-na fall bör medlemsavgift och stöd kunna kvittas motvarandra.Vid de s.k. EFTA-ländernas, däribland ,inträde i EU tillkom nya sammanhållningsfonder förde fyra svagast utvecklade medlemsländerna. Detsades att detta stöd skulle avvecklas när dessa, desvaga länderna, kvalificerat sig för införande av eu-ron. Så är nu faktiskt fallet för tre av dem. Och detfjärde - - förefaller hinna före , somtrots att vi betraktades som ett rikt EFTA-land harsvårt att uppfylla alla konvergenskriterier. Det harförvånat mig att inte kräver att sammanhåll-ningsstödet skall fasas ut för länder som infört euron.Herr talman! De frågor som ryms under beteck-ningen Agenda 2000 är viktiga för EU:s framtid ochför ställning i det europeiska samarbetet. Detsäger sig självt att det inte är lätt att finna lösningarnär alla 15 medlemsländer måste vara ense om tagen.Men redan kommissionens utgångsbud innebar ettviktigt steg framåt. Blir det dessutom gehör för dennypåfunna återhållsamheten på utgiftssidan, och förkravet på bördefördelning på inkomstsidan, så harfaktiskt åtskilligt kunnat åstadkommits.Men med detta är EU inte redo att ta emot nyamedlemmar. De institutionella frågor som aldriglöstes i Amsterdamfördraget, t.ex. röstviktningen irådet samt kommissionens sammansättning och orga-nisation, måste också hanteras. För att undvika ytter-ligare dröjsmål bör en ny regeringskonferens tillsättasså snart Amsterdamfördraget har trätt i kraft. Det blirväl nu på försommaren.Om dess uppdrag begränsas till nämnda frå-gor bör arbetet kunna vara slutfört senast till Sverigesordförandeskap . Göteborgsfördraget kan-ske kan bli en triumf för utrikesministeroavsett om denna heter eller - förhopp-ningsvis kanske - något annat.Anf. 3 ():Herr talman! Det pågår en förhandling om bud-geten, vårbudgeten, mellan tre partier. Det är inte enalldeles enkel förhandling. Vi har ett budgettak somvår finansminister försvarar som ett lejon. Vi kanskeblir tvingade att spara på för oss vänsterpartister oer-hört smärtsamma ting som mediciner och u-landsbistånd.Det finns ett utgiftsområde som spränger utgift-staket rejält, och det är bidraget till EU. Det sprängermed mer pengar än vad medicinsubventionernaspränger taket med. Men det här utgiftstaket för EU-betalningarna kan vi inte ändra. Det kan vi inte på-verka. Det landar på storleksordningen 2 400 krper invånare i . Det skulle ha varit ungefär2 100 enligt budgeten, men det landar förmodligen påuppemot 2 400 kr.Nu vill kraftigt höja EU:s bud-get. kommer vi enligt kommissionens förslagatt ligga på nivån per invånare. Regeringenoch säger, om jag räknar rätt, att man villligga ungefär på nivån per invånare. Det ären ganska stor skillnad.Vad jag skulle vilja fråga, och få en försäkran avutrikesministern om, är: Kommer utrikesministern attvara lika hård i förhandlingarna om Agenda 2000 ochde här pengarna som är i förhandlingar-na om budgeten?Om jag minns rätt var det så att när MargaretThatcher drev igenom den berömda brittiska rabattendängde hon sin handväska i bordet. Jag vet inte omutrikesminister brukar handväska, men jagskulle vilja ge det lilla tipset. Det finns ju en möjlig-het att göra om bravad. Även omhon inte gjorde så mycket annat som var särskilt kloktvar det kanske ett ganska smart drag den gången.Eller så är det kanske som skalldrämma sin plånbok i bordet, det vet jag inte. Detkanske också är en möjlighet. Ni kan ju agera bådatvå.Men mer allvarligt vill jag veta: Var går regering-ens smärtgräns? Vad kommer regeringen att tolereranär det gäller den totala svenska avgiften till EU?Vi är överens om att det var bra att kommissionenavgick. Det var bra att de ledamöter av som inte ville rösta för misstroende motkommissionen nu har ändrat sig och tänkt om. Viskall inte hålla på att reta dem för det. De har blivitklokare, och det är bra.Kommissionens avgång öppnar också för en de-batt om hela EU-systemet; om korruption och ombristande demokrati. Jag försökte en gång berätta fören ledamot av från södra , jagskall inte peka ut något namn för att inte befrämjaolika sorters fördomar, om den här affären med MonaSahlin och tobleronen. Det var för den här manligeEU-parlamentarikern fullständigt obegripligt hur vikunde debattera en chokladkaka.Det säger något om den kultur, det system, sområder inom EU. Där är det en självklarhet att manlever med de här privilegierna och lönenivåerna ochatt man kan använda systemet för att befrämja sinegen privata tillvaro på ett sätt som egentligen inte devanliga väljarna har något att göra med.Det handlar om en demokratisyn som ocksåpräglar EU-systemet i stort. Jag brukar tala om dennya konstruktionen med som inte fårlyssna på vad parlamentariker säger om den ekono-miska politiken utan själva i slutna rum skall drivadet här och forma penningpolitiken. Jag brukar sägaatt det egentligen är den gamla högerns syn på demo-krati i ny tappning, dvs. att vanligt folk helt enkelt ärför dumma för att kunna sköta den ekonomiska poli-tiken. Därför måste man låsa in politiken bland ex-perterna. Det är det synsätt som fortfarande präglarEU-systemet, och det är det som måste reformerasi grunden.Ekonomiprofessorn skriver i det senastenumret av debatt en mycket intressantartikel om EMU och den europeiska centralbankensom faktiskt har mycket stor bäring också på dagensdebatt om Agenda 2000. Han skriver att det måste skeett slags demokratisk kontroll över den europeiskacentralbanken. Sedan vänder han sig till EMU:s vän-ner i och frågar retoriskt: Har ni förstått attden demokratiseringen framtvingar en federalism, enfederal stat?Om man skall kunna utöva den demokratiskakontrollen måste det bli en federal stat. Jag tolkarAnna så att hon är positiv till EMU. Då vill jagfråga: Har utrikesministern förstått att om man skallklara denna demokrati leder EMU i sin förlängningmed nödvändighet till en federal superstat?Jag ställer gärna samma fråga till ju är en ännu mer tydlig förespråkare för EMU.Jag skulle vilja påminna kammaren om att EUfaktiskt är en tullunion. När gick med i EUbetydde det att vi tvangs överge den förändrade poli-tik som vi var på gång att skaffa oss inom jordbruks-politiken och på textilområdet, där vi försökte drivaden internationella solidariteten. EU-medlemskapettvang oss in i en mer protektionistisk, osolidarisk,genomreglerad och byråkratiserad politik på båda dehär områdena.Anna har alldeles rätt i att det finns enmycket stark ineffektivitet i det här systemet. Om viskall klara vår svenska jordbrukspolitik måste vifaktiskt i huvudsak agera nationellt. är det t.ex. enakut kris i det svenska jordbruket inom köttproduk-tionen. Då måste vi göra någonting, och det pågårsamtal om den s.k. ryggsäcken. Det kan jag försäkraLars som ställde frågor om det. Men om vi ilängden skall klara av miljöomställningen och kunnafortsätta att ha ett starkt och miljövänligt svensktjordbruk måste vi i huvudsak agera nationellt.Jag skulle vilja ställa en fråga till pratar ju väldigt gärna om ineffektivitet, företags-stöd och alla möjliga byråkratiska anordningar inomSverige. Ni angriper frejdigt alla möjliga sorters sub-ventioner av det ena eller det andra. Men varför ärdessa subventioner så mycket bättre om de går omvä-gen via och EU-budgeten? Det verkar ju så.Man hör sällan med samma glöd an-gripa de här mängderna av ineffektivt använda pengari EU.Vänsterpartiet är för internationell solidaritet. Vimåste bryta den trend som har pågått i därSveriges röst i världen alltmer har tystnat. haralltmer blivit en liten och svag röst i det totala EU-systemet. håller på att tappa sin profil avinternationell global solidaritet.I de här förhandlingarna, för att återvändatill dem, pågår det diskussioner om att ytterligarebegränsa u-landsbiståndet, som vi förmod-ligen kommer att tvingas att betala ännu mer till EUom inte åstadkommer ett underverk. Minsista fråga till utrikesministern är: Anser utrikesmi-nistern att det är väsentligt och avgörande att vi nukan bryta denna trend och i stället göra tvärtom, dvs.använda mer pengar för den globala solidariteten medjordens fattigaste länder och rejält banta anslagen tilldetta byråkratiska och ineffektiva EU-system?Anf. 4 ():Herr talman! Den här debatten skall handla omAgenda 2000, dvs. nästa stora steg för EU att öppnaför medlemskap för länder som önskar bli medlem-mar i unionen.För att skapa förutsättningar för detta krävs en radförändringar som kraftfullt berör de nuvarande 15medlemsländerna.