prot · GM0945 · 1999-01-26 00:00:00 — Det har framställts som omde här jobben och verksamheterna är väldigt tråkigaoch gråa, medan det i stället är frågaom ett skapande arbete. Naturvetenskap är spännan-de, lustfyllt och stimulerande för nyfikenheten.Jag har personligen följt projekten i Linköpingoch tycker att de är väldigt spännande. Jag tror kan dra viktiga erfarenheter av dem. Jag var ifredags på besök på , en gymna-sieskola i . Där kommer man att hosutbildningsministern och departementet begära att fåett riksintag. Man försöker kombinera det estetiskautbildningsprogrammet med det naturvetenskapliga.Det finns många beröringspunkter exempelvis mellanmusikintresse, bildskapande och matematik. Detinnebär att man inte behöver välja bort ett naturveten-skapligt ämne därför att man har ett starkt intresse förmusik, bild eller någonting annat. Begåvningsprofi-lerna ligger här ofta väldigt nära varandra. Där finnssäkert också mycket att göra.Läkarutbildningen är lång, och problemet är gans-ka akut. Det är bråttom, och vi väntar med spänningpå de initiativ som utbildningsministern tar i de härfrågorna till hösten.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1998/99:52 om för-säljning av landstingsägda sjukhus och alternativadriftsformer inom sjukvårdenAnf. 61 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig om jagavser att verka för att förhindra den planerade försälj-ningen av sjukhus i och iregion . Vidare undrar om jagämnar vidta åtgärder för att sjukvårdshuvudmännenskall säga upp eller avbryta befintliga entreprenadav-tal inom sjukvården.För att gå direkt in på frågortänker jag börja med att erinra om att vårt sjukvårds-system är uppbyggt enligt principen att det är sjuk-vårdshuvudmännen som, utifrån de grundläggandebestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen, ansvararför att medborgarna erbjuds hälso- och sjukvård ochför finansieringen av vården. Detta innebär givetvisinte att all sjukvård måste produceras i egen regi.Enligt hälso- och sjukvårdslagen står det sjukvårds-huvudmännen fritt att sluta avtal med någon annanom att utföra de uppgifter som man ansvarar för en-ligt lagen, dock inte uppgifter som innefattar myndig-hetsutövning. Med andra ord är det sjukvårdshuvud-männen som beslutar i de fall som tarupp. Regeringen varken kan eller bör därför gå in ochstyra organiseringen av hälso- och sjukvården.Jag vill dock passa på att klargöra min grundsynpå hälso- och sjukvården och mina åsikter kring al-ternativa driftsformer inom sjukvården. För mig ärdet av stor vikt att bevara grunderna i vårt sjukvårds-system, dvs. att vi har en demokratiskt styrd vård somär solidariskt finansierad och som ges efter behov.Därmed inte sagt att jag inte välkomnar alternativ tillden traditionella driften i offentlig regi. Konkurrensinom produktionen av hälso- och sjukvård bidrar tillatt öka kostnadsmedvetandet. Även för patienternahar de alternativa driftsformerna medfört positivaeffekter, bl.a. en ökad tillgänglighet till vården och ettbättre bemötande.Jag tror således att dagens system med en solida-riskt finansierad och fördelad verksamhet går attkombinera med en mångfald när det gäller produktionav vård. Men man skall vara medveten om att enökad upphandling av privat vård också ställer storakrav på landstingens beställarkompetens, för att sä-kerställa att den upphandlade vården svarar mot be-folkningens värderingar och behov.Den debatt som blossatupp om en ökad privatisering av sjukvården inombl.a. inrymmer emellertidytterligare en dimension, dvs. privatisering av pro-duktionsmedlen. Här har jag som bekant haft vissainvändningar. För att garantera mångfald och alterna-tiv inom vården är det enligt min mening av stor viktatt landstingen behåller de ändamålsenliga byggna-derna, t.ex. sjukhusen, och att olika vårdgivare i stäl-let får konkurrera om driften av verksamheten. Omexempelvis sjukhusen säljs ut innebär det att lands-tingens handlingsutrymme i ett längre perspektivbegränsas. Det kan också leda till att produktionenkoncentreras till en eller ett fåtal privata vårdgivare,vilket inte heller är önskvärt ur konkurrens- och ef-fektivitetssynpunkt.Anf. 62 ():Fru talman! Det är jagväckte interpellationen. Av olika skäl har vi intelyckats hitta att diskutera frågan förrän i dag.Sedan jag väckte interpellationen har jag i massmedi-erna läst en del förtydliganden av de första uttalande-na som gjordes av statsrådet i den här frågan. Jag ärdärför inte speciellt överraskad över det svar jag harfått i sakfrågan. Jag skall därför inte beröra den frå-gan ytterligare i diskussionen.Däremot är jag något förvånad över socialminis-terns motivering till att ha en sådan principiell upp-fattning i frågan om försäljning av vissa sjukhus.Svensk sjukvård präglas bl.a. av bristen på mångfald,alternativ och konkurrens. av sjukvården- jag tror att det är - bedrivs i offentliga regio-nala monopol av landsting och kommuner. I sitt svarpå min interpellation säger socialministern bl.a. attmångfalden och alternativ inom vården garanteras omlandstingen äger sjukhusen. Dessutom är han oroadöver att produktionen av vård skulle koncentreras eller ett fåtal privata vårdgivare, vilket inte ärönskvärt ur konkurrens- och effektivitetssynpunkt.Dessa uttalanden görs i ett läge där av sjukvår-den bedrivs inom ramen för monopol.Jag håller med socialministern så långt att det ärdriften, verksamheten, sjukvården som sådan, som ärdet viktiga i sammanhanget. Det är just en strävan attöka mångfalden inom vården som är syftet med för-slagen att sälja sjukhusen och teckna entreprenadavtalmed andra vårdgivare. Det förefaller mig naturligt attom man vill bryta monopolen inom sjukvården ochöka mångfalden och konkurrensen, att de vårdgivaresom landstingen tecknar avtal med själva får möjlig-het att äga de lokaler de bedriver sin verksamhet i -åtminstone skall de få påverka ägandet. Det väsentli-ga är ju att vården kan bedrivas på samma ekonomis-ka och andra villkor som egen verksam-het.Socialministern säger i sitt svar, överraskande förmig, att det inte är entreprenaddrift av sjukhus utanprivatisering av produktionsmedlen som han harinvändningar mot. Kan jag tolka detta så, att LarsEngqvist är positiv till att landstingen överlåter drif-ten av sjukhus till externa vårdgivare för att därige-nom öka mångfalden inom vården, bara man inte görsig av med fastigheterna? Förlåt mig, men jag trorinte på det budskapet. Det gäller i varje fall inte soci-alministerns partikolleger i landsting och kommuner.Jag skulle gärna vilja ha ett förtydligande på denpunkten.Anf. 63 Socialminister ():Fru talman! Jag tror att förstårmina invändningar. Ytterst handlar det om principenom vem som skall styra och vilka medel som måstestå till de styrandes förfogande. Om man bestämmersig för att sjukvården skall vara demokratiskt styrd,dvs. ligga inom det politiska fältet, handlar det om attse till att sjukvårdshuvudmännen, i det här falletlandstingen, också har möjlighet att fatta beslut närdet gäller prioriteringen i den långsiktiga inriktningenav sjukvården.Det finns ett problem om man säljer ut väsentligadelar av systemet för sjukvårdsproduktion, dvs. säljer ut ett helt sjukhus när det gäller det som äraktuellt i eller för övrigt diskuteras iSkåne.Om du säljer ut en del av sjukvården som du ärberoende av för att sjukvården skall fungera förlorardu din långsiktiga handlingsfrihet. Problemet är inte idet ögonblick du säljer ut det, utan problemet är nästagång du skall förhandla om avtalet. Vem skall duförhandla med? Vad har du att sätta emot? Vilkenmöjlighet har du att få tillbaka sjukhuset att överlåtatill en annan entreprenör? Det är det jag är orolig för.När frågan ställdes första gången till mig kom-menterade jag den just med denna utgångspunkt. Detkom att uppfattas som att jag skulle vara emot möj-ligheten att arbeta med privata vårdföretag och attarbeta med anbudsgivning på vårdsidan. Det är jagabsolut inte. Jag tror att det är nödvändigt. Men det ärviktigt att inse att det finns en gräns för hur långt mankan gå för att behålla handlingsfriheten och det poli-tiska instrument som behövs för den långsiktiga ut-vecklingen av sjukvården. Det handlar om att undvikaatt bli av med handlingsfriheten. Då handlar det yt-terst om att behålla produktionsapparaten, exempelvissjukhusen och fastigheterna.Anf. 64 ():Fru talman! Jag tolkar svaret, som var något ut-förligare än det inledande svaret, som ett ja på minfråga, dvs. att socialministern är positiv till att lands-tingen överlåter driften av sjukhus till externa vårdgi-vare, för att därigenom öka mångfalden inom vården- bara man inte gör sig av med sina sjukhus.Jag har inte samma uppfattning. Men jag ser detsom ett steg framåt i diskussionen. Det är densocialdemokratiska regeringens uppfattning att lands-tingen mycket väl kan överlåta driften av sjukhusentill privata vårdgivare. Jag har uppfattningen att stegetskulle underlättas om man kunde vara friare att dis-kutera ägandet av fastigheterna. Det är inte det som ärdet väsentliga. Sjukvården kan styras med hjälp avavtal med den entreprenör som bedriver sjukvården.Det är det centrala.Jag har en annan punkt från socialministerns svarsom jag gärna vill kommentera. Ett skäl till en vissreservation från socialministerns sida till upphandlingav entreprenadsjukvård är att själva upphandlingen isig kräver en hel del kompetens hos huvudmännen.Socialministern utformade sitt svar så här: "Men manskall vara medveten om att en ökad upphandling avprivat vård också ställer stora krav på landstingensbeställarkompetens, för att säkerställa att den upp-handlade vården svarar mot befolkningens värdering-ar och behov." Det är detta som är det konkreta pro-blemet för monopolisten som inte behöver upphandla.Landstingen har precis samma bekymmer på att ställakrav utifrån medborgarnas och patienternas värde-ringar och behov i det monopol vi befinner oss i . Med en mer konkurrensutsatt situation med ökadvalfrihet för patienterna, en ökad mångfald i vården,skulle också den landstingsdrivna verksamheten varatvingad att anpassa sig mer efter patienternas, befolk-ningens, värderingar och behov. Detta är det huvud-sakliga motivet till att en större andel av sjukvårdenskall bedrivas i annan regi än den offentliga.Anf. 65 Socialminister ():Fru talman! Vi måste bestämma oss för vad somär målet med sjukvården. Målet kan inte vara organi-sationen. Målet kan inte heller vara privatiseringen isig. Målet är att få en väl fungerande sjukvård, sombestäms efter demokratiska principer, som finansierasgemensamt och som står till allas förfogande.Jag är övertygad om att för att nå detta mål behö-ver vi mångfald i fråga om såväl ägandeformer somdriftsformer. Där vill jag gärna förtydliga och säga attjag menar att det är sjukvårdshuvudmännens uppgiftatt verka för en mångfald både när det gäller ägar-former och driftsformer.Men man måste vara medveten om att detta är tillför att uppfylla alldeles bestämda mål i sjukvården.Det innebär att man inte kan ange någon sorts andeloch säga att så här stor del skall drivas privat och såhär stor del skall drivas offentligt för att nå målen.Det vet vi ingenting om. Varje gång man gör upp-handlingen måste man vara medveten om vilka kravman ställer och ha en såpass stor kompetens att manockså kan välja mellan anbudsgivarna. Det skulleexempelvis vara olyckligt ifall vi får ett anbudsförfa-rande där man bara väljer efter ekonomiskautgångspunkter. Det kan ju faktiskt vara så att ettekonomiskt attraktivt anbud kan vara sämre än ettekonomiskt mindre fördelaktigt, helt enkelt därför erbjuder en bättre kvalitet.När vi diskuterar ägandeformer och driftsformerär det alltså viktigt att vi upprätthåller det allmännamålet i sjukvården och att vi inte bestämmer oss föratt sträva efter en speciell fördelning mellan privatoch offentligt men är öppna för en mångfald av drifts-och ägandeformer.Lars Elinderson har alltså uppfattat mig rätt. Jaghar uppfattningen att vi skall sträva efter en mångfaldjust för att nå de här målen. Men jag kan inte - ochjag anser inte att någon kan det - bestämma mig föratt arbeta efter en exakt andel och säga att så och såmycket skall vara privat, därför att då har man för-växlat mål och medel enligt mitt förmenande.Anf. 66 ():Fru talman! Det här sista inlägget var mycket in-tressant. kommer också synpunkten in i diskus-sionen - vilket jag inte har hört tidigare - att man böreftersträva mångfald när det gäller både drift ochägarformer. I stort sett alla våra sjukhus - avsjukvården i sin helhet och jag tror att det är avden sjukhusbundna vården - bedrivs i offentlig regimed offentlig drift. Om man verkligen menar att manvill ha en mångfald av ägarformer kan jag inte frånden utgångspunkten förstå att det inte finns utrymmeockså för att sälja av eller tillåta nybyggnation avprivata sjukhus inom ramen för ett gemensamt of-fentligt finansierat sjukvårdssystem.Jag tror, fru talman, att det inte går att förhindraen successiv uppluckring av det offentliga monopoletinom sjukvården. Jag tror också att socialministernoch jag, efter den här diskussionen, har ett gemen-samt intresse av att öka mångfalden och valfrihetenför patienter och personal. Och jag tror att det kom-mer att ske automatiskt så att det inte omfattar baradem som har råd att betala själv eller väljer att skuld-sätta sig för att kunna köpa sig förbi den offentligavården. Vi måste ha ett system som innebär att visuccessivt låter också alternativ och mångfald prägladen offentligt finansierade och styrda sjukvården.Anf. 67 Socialminister ():Fru talman! Jag vill gå tillbaka till det som föran-ledde frågan, nämligen diskussionen om ,och möjligtvis också diskussionen om två sjukhus iSkåne. Där kom vi att ställas inför frågan: Finns deten risk att man säljer ut en så vital del av sjukvårdenatt man kan ha någon förhandlingsfrihet?Det är grundfrågan.Jag anser att man skall vara mycket försiktig medatt sälja ut så pass mycket och så vitala delar somman är beroende av till privata vårdgiva-re, helt enkelt därför att man inte får möjlighet attstyra när man skall skriva ett nytt avtal. Det tyckerjag är den stora utmaningen för de sjukvårdsansvarigai : att se till så att utförsäljningeninte innebär att förlorarhandlingsfriheten när man skall omförhandla avtaletom . Det är den frågan jag ville peka på.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 1998/99:54 om ille-gal sprithanteringAnf. 68 Socialminister ():Fru talman! har frågat justitiemi-nistern om hon avser att påskynda eller ta initiativ tilländringar i lagstiftningen på de områden som reglerarhanteringen av illegal sprit.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skall svara på frågan.Alkoholutredningen överlämnadeden till regeringen delbetänkandetAlkoholpolitikens medel - införsel av och partihandelmed spritdrycker, vin och starköl (SOU 1998:156).Ett av utredningens förslag är att kriminalisera köp avalkohol utanför de lagliga kanalerna. Förslaget inne-bär att uppsåtliga förvärv av sprit, spritdrycker, vinoch starköl från annan än Systembolaget eller densom har rätt att servera dessa drycker skall medförastraffansvar. Förbudet träffar inte bara förvärv avhembränd sprit utan även förvärv genom s.k. lang-ning av drycker som inköpts på Systembolaget samtolovliga förvärv av teknisk sprit.Alkoholutredningens förslag har sänts ut på re-miss och remisstiden går ut . Av-sikten är att frågan sedan skall behandlas i den alko-holpolitiska proposition som jag avser överlämna tillriksdagen den 28 maj 1999.Inom det oberoende alkoholsamarbetet (OAS),som bl.a. tagit initiativ till, harsvartspritsproblematiken uppmärksammats och enbred och omfattande opinionsinsats emot den illegalaalkoholhanteringen pågår tillbaka.Avsikten är att opinionsinsatsen skall intensifierasoch pågå framöver.Jag anser att samhället på olika sätt måste vidtaåtgärder för att stävja den ökade illegala alkoholhan-teringen. En kriminalisering även av köpet av hem-bränd eller langad sprit skulle på ett effektivt sättkunna stödja den pågående opinionsinsatsen ochpolisens och tullens arbete med att bekämpa denökade tillgången på svartsprit. Jag kan dock inte före-gripa remissinstansernas synpunkter och den bered-ning som pågår inom genom attredan nu ta ställning till eventuella lagstiftningsåtgär-der i den här frågan.Anf. 69 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka socialmi-nistern för svaret, som jag uppskattar.Anledningen till att jag ställde denna interpella-tion var den oro som många med mig kan känna överutvecklingen av handeln och hanteringen av svartspriti alla dess former, och vidare de olyckor som kansättas i samband med detta i form av obefintliga kva-litetskontroller vad gäller hembränd sprit och äveninsmugglad sprit som inte är inhandlad i vanliga affä-rer utomlands.Det finns i dagens en mycket farlig ten-dens som snabbt utvecklar sig i samhället, nämligenatt det är okej att dricka sprit som ej är inhandladgenom Systembolaget eller inköpt via det regelverksom lagstiftningen ger för import och försäljning avvin och sprit samt andra alkoholhaltiga drycker.Om man kan peka ut en grupp som det finns storaanledningar att värna om, så är det speciellt ungdo-mar som är i farozonen, men självfallet kan alla fåstora hälsoproblem om olyckan är framme då manblir serverad eller dricker s.k. farlig svartsprit utan attkänna till vad det egentliga innehållet är och desskvalitet. Konsekvenserna av ett besök på en pub, enrestaurang, ett kafé eller hemma hos någon kan bliförödande om du dricker något som du trodde varokej, men som inte var det. Vem skall ställas till an-svar i sådana situationer, och vilken bevissituationföreligger?Den allmänna moralen inom detta område ärstarkt på väg att upplösas, och man kan bli bjuden påhembränd sprit där man kanske minst anar detta. Jagär övertygad om att samhället starkt måste ta avståndpå alla sätt och kraftigt markera och skärpa i lagstift-ningen att all hantering av svartsprit inkluderandehembränd sprit samt langning inte är acceptabel inågon form, varken i tillverkningsledet eller i kon-sumtionsledet. Hanteringen av detta bör åtgärdassnarast.Fru talman! Jag har nogsamt tagit del av social-ministerns svar till mig och har förståelse och respektför ställningstagandet att invänta den remissbehand-ling som pågår. Jag skrev interpellationenden , och jag tycker att det ärglädjande att det kan komma åtgärder i årmed anledning av regeringens alkoholpolitiska pro-position som skall föreläggas för senarebeslut.Frågor av den art som min interpellation innehål-ler spänner egentligen över många samhällssektoreroch över olika samhällsorgan.Det är ytterligare en fråga som i förlängningenligger inom socialministerns område. På TV kan manse ett program där det pågår provsmakning av sprit iplastdunkar. Innehållet skall föreställa hembränt spritfrån olika orter och regioner, och de deltagande skallkunna säga varifrån den kommer. skall ocksåtilläggas att det här var en lokalrevy någonstans ilandet. Men frågan infinner sig trots allt: Vari liggerdet kulturella eller ens det roliga i den här typen avprogram?Min fråga är: Finns det anledning att ytterligareskärpa det preventiva alkoholupplysande arbetet isamhället, som i och för sig svaret ger upptryck för,och vilket ansvar har egentligen ochTV, de övriga TV-kanalerna och massmedierna?Anf. 70 Socialminister ():Fru talman! I den beredning som pågår inom So-cialdepartementet inför den proposition om alkohol-politiken som skall presenteras för vi en ganskaomfattande diskussion om hur vi skall kunna brytaden sociala och kulturella acceptans kring den olagli-ga spriten som vi nu kan konstatera. Det tycks hablivit accepterat i ganska vida kretsar att köpa, distri-buera och konsumera sprit som antingen är tillverkadolagligt eller har förts in i landet olagligt.Det TV-program som pekar påsåg jag också själv var en lokalrevy och hade denegenheten att den inte heller var rolig. Det är ettmärkligt exempel på en sorts social och kulturellacceptans av en företeelse som är djupt olycklig.Jag är glad för att utredningen har presenterat för-slag som handlar om kriminalisering också av köpetav illegalt tillverkad eller distribuerad alkohol. Jagtror nämligen att det är nödvändigt att samhället mar-kerar att detta är en brottsling handling och att viockså gör klart för medierna att man bör fundera påvad det är för någonting man tar upp.Det är inte möjligt för regeringen eller inte hellerför att tala om hur ellerSveriges Television skall bedriva sin programverk-samhet. Däremot kan vi reflektera över hur vi gör dettydligt från och statens sida att vi inteaccepterar hantering, försäljning, distribution ellerköp av illegalt tillverkad alkohol.Anf. 71 ():Fru talman! Jag tycker att det är mycket intres-santa synpunkter som socialministern ger uttryck för.Det finns all anledning att både stödja och vara med iden fortsatta diskussionen kring de här mycket vikti-ga ämnena.Jag drömmer inte på något sätt tillbaka till någonförbudstid eller den stränga syn som fanns förr i sam-hället vad gäller alkoholdebatten. Jag är inte hellernågon förbudsivrare på något sätt. Men man kan bliallmänt förbannad när man mer och mer ser av denupplösta spritmoralen - om jag kan uttrycka mig pådet viset - där många vuxna utgör en dålig förebild.Den fråga som då naturligt inställer sig är: Hur skallvi kunna begära av barn och ungdomar att de inteskall använda hembränd sprit om många vuxna gördet mer eller mindre öppet? Det finns attitydunder-sökningar bland barn och ungdomar som ger allvarli-ga signaler som man, såvitt jag förstår, jobbar vidarepå och har gjort . Det ärviktigt att göra markeringar.Oaktat det inställer sig tre frågor. Vi talar mycketom Europasamarbete och om att vi skall ta konsu-mentinitiativ, vilket vi har gjort i det europeiska sam-arbetet. Även om det talas om olika kulturer i de 15medlemsländerna inställer sig frågan inte minst ompersonliga tragedier i form av alkoholberoende menockså om samhällets kostnader. I förlängningen är detkanske frågor som borde initieras och mer kraftfulltdiskuteras inom Europeiska unionen.En annan fråga är att man i många andra sam-manhang talar om nollvisionen, t.ex. i trafiken därmånga människor förolyckas, för att på olika sätt fåett engagemang kring de frågorna. Centralstyrelsenför alkohol- och narkotikaupplysning säger i ett fak-tablad att 5 000-7 000 svenskar dör på grundav sjukdomar och skador orsakade av alkohol. Vadsom också är oroande är att dödligheten ökar specielltinom de yngre åldersgrupperna. Likadant återges i detfaktabladet att en femtedel av alla patienter som tas inpå akutsjukvården på något sätt kan kopplas sammanmed alkoholförtäring. En oroande signal är också attandelen alkoholfall inom den psykiatriska sjukvårdenär så stor som . Inte minst gäller det här de rela-tioner som skall finnas oss människor emellan.Min fråga till socialministern blir: Pågår det någotsamarbete inom Europeiska unionen utifrån ett kon-sumentperspektiv eller andra perspektiv som handlarom samhällskostnader? Jag vet faktiskt inte. Är detmöjligt att tänka i banor kring en nollvision? Jag kansjälv spontant känna att det kan vara svårt, men sam-tidigt tycker jag att det är viktigt att ställa den frågan.Anf. 72 Socialminister ():Fru talman! Det pågår ett intensivt arbete inomEuropa om den långsiktiga alkoholpolitiken. De somhar deltagit i detta arbete har glädjande nog den synsom vi kan kalla för den skandinaviska synen påalkoholpolitiken, dvs. att man skall arbeta med attminska totalkonsumtionen för att därmed komma åtdet som är de egentliga problemen, nämligen de soci-ala och medicinska problemen, börjar få acceptansockså i övriga , vilket ganska sällan uppmärk-sammas. Det är rätt glädjande att se hur man i Frank-rike alldeles förde en alkoholpolitisk debatt,vilket bl.a. resulterade i att man förbjöd rätten att icentrala dricka alkohol utanför restaurangernapå allmän plats.