prot · GM0975 · 1999-03-25 00:00:00 — Detgäller registrering av barn i polisregistren,drogtest på barn och förslaget att avskaffarätt till ersättning för en förälder som hörs i en dom-stolsförhandling när det gäller mål mot barnet.Beträffande polisregistren är vår grundhållning attbarn som begår brott i första hand är ettfall för . Därför är polisen också skyldigatt anmäla till socialnämnden om man misstänker atten person - det gäller också för 16- och17-åringar - har gjort sig skyldig till ett brott som kanmedföra fängelse. Hos samlas ju denhär informationen, och det är där som den hör hemmanär det gäller så unga människor.Sedan kan ju polisen, när man utreder ett specifiktbrott, upprätta arbetsregister. Och det finns det ingethinder mot att föra upp också 12-, 13- och 14-åringari det registret. Jag yrkar alltså avslag på det förslaget.I fråga om drogtester är det förstås en känslig av-vägning när det gäller hur långt samhället kan gå medolika tvångsmedel mot en 12-13-åring. Detta på, och vi vill nog avvaktadet utredningsarbetet. Jag yrkar avslag också på detförslaget.Slutligen går jag över till det som moderaternakallar för att stärka föräldrarnas roll i domstolspro-cessen. Detta är i själva verket ett kamouflerat förslagom att dra in föräldrarnas ersättning för förlorad ar-betsförtjänst när de hörs i domstol i ett mål som gällerderas eget barn. Det ställer vi inte upp på. Jag yrkaravslag på förslaget.Herr talman! Jag vill avslutningsvis yrka bifall tillhemställan i utskottsbetänkandet och avslag på samt-liga reservationer och motioner.Anf. 147 (mp) replik:Herr talman! uppehåller sigganska länge vid att han inte förstår skillnaderna ifamiljesynen. Men det är så viktigt, för det markerassedan i hur vi fördelar pengarna i budgeten. Utifrånatt vi här markerar skillnader i samhällssyn och beto-nar vad vi tycker är viktigt fördelar vi pengar i bud-geten.Miljöpartiet vill alltså ha mer pengar till kommu-nerna, därför att vi vill ha mer personal i barnomsor-gen och mindre klasser i skolan, och vi vill ha alladessa stödpersoner och vi vill satsa pengar på barn-hälsovården och på forskning på området. Det är därskillnaden ligger. Säger man att familjen är det vikti-gaste och betonar det i en reservation och att därefterkommer skolan och polisen, behöver man inte ha såmycket pengar för kringverksamheter. Anledningentill att vi uppehåller oss vid denna diskussion gång pågång är att det är där skiljelinjen ligger så starkt.Anf. 148 () re-plik:Herr talman! Jag delar inte upp-fattning att det är där skiljelinjen ligger. Man kanbåde tycka att familjen har en viktig uppgift att fyllaur brottsförebyggande synpunkt, kanske den allraviktigaste, och vara för barnomsorg, föräldraförsäk-ring, bra skolor och ökade medel till kommunerna.Det är fullt möjligt. Det finns ingen motsättning idetta, som jag ser det.Anf. 149 () replik:Herr talman! Polisstöd är en av de viktigaste pre-ventiva åtgärderna, men det är inte den enda. Vi harvisat på fler alternativ. Vi har inget färdigt förslag pådet här området. Men angående frågan om tidernalyfter vi den till lokal nivå, till kommunerna. Det ärväl, , inget konstigt, för det häringår ju i närpolisens normala arbetsuppgifter.Anf. 150 () re-plik:Herr talman! Kan reda ut för mig omdet är närpolisen som skall bestämma när det är rim-ligt att göra en polishämtning av en ungdom som ärute eller . Är det närpolisen eller ärdet föräldern som skall bestämma tidpunkten? Det ärbara det jag efterfrågar.Anf. 151 () replik:Herr talman! Det är naturligtvis föräldern. Mennär det gäller polisens uppgifter utgick jag från att detkan ingå i närpolisens normala arbetsuppgifter.Anf. 152 () re-plik:Herr talman! Då är det alltså föräldern som skallbestämma. Det innebär i så fall att mitt exempel meden förälder som vill ha sin tonåring hemkörd direktefter skolan, alltså , ärrelevant och att det faktiskt kan bli så.Avslutningsvis vill jag säga att i vart fall så längesocialdemokratin styr i det här landet kommer poli-sens primära uppgift aldrig att bli att vara fyllechaffisåt tonåringar.Anf. 153 ():Herr talman! När avgick somstatsminister fick han frågan av någon tidningsjour-nalist om han på något område hade blivit besvikenunder sin tid som politiker. Han svarade då att närvälfärdspolitiken etablerades i , trodde ochhoppades man att vi i spåren på denna skulle få enminskad brottslighet. I stället blev det tvärtom. Detvar en besvikelse.Egentligen uttryckte han i detta sammanhang enmycket vanlig uppfattning, nämligen att de välfärds-politiska åtgärderna skulle vara de grundläggandenär det gäller brottsförebyggande åtgärder. Under desenaste 50-60 åren har tendensen varit att understry-ka de situationsbetingade eller strukturella orsakernatill brott och att förneka individuella skillnader.I en skrivning vid den socialdemokratiska kon-gressen illustreras ganska bra de tvåhittills dominerande brottsteorierna: "Ökade klyftor,kraftigt stigande arbetslöshet och tilltagande utslag-ning skapar en grogrund för ökad brottslighet. Dettasamband har helt tappats bort i regeringens kriminal-politik. I stället är det hårdare tag och ökad repressionsom framställs som universalmedlet mot brottslighe-ten." Med regeringen åsyftas i citatet den dåvarandefyrklöverregeringen.Det som beskrivs i den första delen är egentligenvad man kallar för belastningsteorierna. Den politiskavänstern försöker att flytta ut ansvaret från brottsling-en. Dessvärre är det denna typ av teorier som hardominerat den kriminalpolitiska debatten under ettantal årtionden, egentligen ända . Teorinbygger i huvudsak på att en oberoende variabel är denhuvudsakliga orsaken till brott. Den individ sombegår brott framställs som ett offer för omständighe-ter.Herr talman! Högersidan, å andra sidan, brukar juförknippas med avskräckningsteorierna, dvs. att hår-dare tag och straff skall ge en minskad brottslighet.Även vissa medier, inte minst kvällstidningar, bedri-ver ibland kampanjer som går ut på att hämnd ochvedergällning skall utmätas i vissa rättsfall.Det är självfallet viktigt att det finns en stabilsamsyn mellan människorna och rättsordningen omvad som är rätt och fel. Det ökande gapet mellanrättsmedvetandet och rättsordningen är ohållbart ilängden.Det är också klart att det behövs klara signaler,den s.k. allmänpreventionen, i form av rimliga pro-portioner i bestraffningen. Likvärdiga brott måstebedömas på ett i stort sett likvärdigt sätt. Här uppvisarrättssystemet ibland en del märkligheter, liksom ock-så i proportionerna av bekämpningen av olika brott.På den punkten är det viktigt att debatten fortsätteroch att man i lagstiftning och tillämpning korrigerardär man kan.Men egentligen är inte heller bestraffningsteori-erna hållbara i den meningen att hårdare straff avse-värt skulle reducera brottsligheten. Det finns ingetpåvisbart stöd för denna linje i verkligheten.Herr talman! Skall vi få bukt med en växandekriminalitet handlar det alltså om en annan utgångs-punkt än dessa två traditionella linjer. Vi vet faktiskttillräckligt för att påstå att individer med låg inrekontroll och individer med svaga sociala band till detkonventionella samhället har en större benägenhet attbegå brott än andra. En god inre kontroll gör att vimotstår stundens frestelser och provokationer, ochgoda band till samhället ger närhet till och förståelseför andra människor.Vi måste återskapa förtroendet och tilliten på allaplan om vi skall få en hållbar samhällsutveckling. Dethandlar egentligen inte bara om kriminalpolitiken.Det är ett generellt konstaterande. Ett handslag måstefå vara ett handslag och ett löfte ett löfte. Hederlighetoch ordhållighet måste bli honnörsord igen. Etik ärinte en etikett som man klistrar på när det passar ochnär det är politiskt korrekt. Etisk medvetenhet ärheller ingenting som vi föds med. Etiken och moralenlevandegörs i samspel med andra människor ochinförlivas med vårt tänkande. Bästfungerar den processen tillsammans med personersom vi älskar och har förtroende för. Det är därförföräldrarna är så viktiga. Det är i 99 fall av 100 desom bäst förmedlar grundläggande värden till sinabarn. Men det kräver vardagstid tillsammans, efter-som det är i vardagliga situationer som man löserkonflikter och tränar samlevnad på ett naturligt sätt.Kvalitet kan inte ersätta kvantitet när det gäller tid,hur gärna vi än önskar att det så skulle vara.Herr talman! Neutralitet på det etiska områdetexisterar inte. Normer och värderingar växlar stän-digt. Om inte uppbyggliga normer tar överhanden iett samhälle blir det de nedbrytande normerna somgör det. En diskussion om etiska värden och om vilkanormer som skall vara vägledande måste ständigthållas levande i ett samhälle om vi vill ha en hållbarutveckling.Alla medborgare borde egentligen dras in i arbetetmed att motverka brottsligheten på ett tidigt stadium.Skolans roll, som ju har diskuterats , ärovärderlig i sammanhanget. Den är ett miniatyrsam-hälle. Om klotter, sönderslagna rutor och våld ärvardagsmat i skolan kommer det också att bli detutanför skolan. Går det att hejda i skolan går det ock-så att hejda utanför skolan.Herr talman! Uppbyggnaden av en människasvärdeorientering är en mycket lång process. Att över-föra ett samhälles etiska bas till de uppväxande, det ärdet vi kallar för internalisering, är föräldrarnas ochdet omgivande samhällets viktigaste uppgift.Det är så kristdemokratin har sett det och ser det.Det har dock inte varit den gängse sanningen i denpolitiska debatten, även om en del av den modernakriminologin tycks ha hunnit ifatt insikten om attuppfostran faktiskt har betydelse. Det så enkeltegentligen. Det är vanligt, sunt, mänskligt förnuft attuppfostran faktiskt har betydelse.Herr talman! Hög inre kontroll åstadkoms baragenom internaliseringen. Politiken måste därför vri-das till att skapa goda villkor för införlivande avvärden och normer, och det måste ske på ett stadiumdär det är effektivt, dvs. främst under åldern upp till6-8 år. Där är det väldigt viktigt att inse att det förstoch främst handlar om familjens fostrarroll och omskolans kompletterande roll som fostrare. Det handlarockså i viss mån om mediernas ansvar i samman-hanget. De olika signalgivarna, och för den delenäven lagstiftaren, är viktiga i det här sammanhanget.Det finns ett gammalt talesätt som säger att till-fället gör tjuven. Det är fel. En människa som harinförlivat sitt samhälles värdesystem och lärt sig inrekontroll förändras inte av att tillfälle till brott ges. Jagstjäl inte en bil som står utanför mitt hus med ennyckel i. Jag gör inte det, för det är mot mina värde-ringar. Tillfället är visserligen ett nödvändigt kriteri-um men inte en tillräcklig grund för brott.Men visst kan man också arbeta för att påverkaden s.k. tillfällesstrukturen, dvs. att minimera tillfäl-lena till brott genom olika säkerhetsåtgärder. Där harvi förstås väldigt mycket att göra. Det minskar möjli-gen brottsfrekvensen, men inte brottsbenägenheten.Det är två viktiga begrepp som man måste skilja åt.Det är det sistnämnda som vi i första hand måsteminimera om vi på allvar skall minska de krafter somär brottsdrivande.Herr talman! Vad är då brott? Jo, det finns en teori- och det är inte min egen konstruktion om någontrodde det, utan det finns ett antal ansedda forskaresom står bakom den. Enligt denna teori, teorin ominre kontroll, är brott uttryck för kortsiktig, omedel-bar tillfredsställelse av egenintresset där man bortserfrån de långsiktiga konsekvenserna både för sig självoch för sina medmänniskor.Jag har en ganska stor familj. Jag har fem barn.Mellanpojken heter . Jag brukar ofta säga tillhonom: , du måste tänka runt hörnet! Det harjag sagt så ofta att det har blivit ett talesätt i familjen.Vi skämtar ofta om det. Vi behöver nog tänka runthörnet även i det här huset i många sammanhang. Detär faktiskt viktigt att barn lär sig att handlingar fårkonsekvenser.De åtgärder som borde högprioriteras är att ge-nomföra kraftfulla insatser för att tala med för föräld-rar om betydelsen av uppbyggandet av den här inrekontrollen hos barn och ungdomar. Liknade åtgärderbör också genomföras för dem som i sitt dagligaarbete möter barn och påverkar deras uppfostran t.ex.inom förskola, skola, socialvård och andra institutio-ner. Det behövs också tydlig information för att visaatt uppskjuten alkoholdebut minskar risken för attutveckla brottsbenägenhet. brukarju ofta ta upp den frågeställningen.Det behövs tidiga och kraftiga reaktioner på ungasom tidigt börjar med brott, redan i åldern 10-15 år.Många gånger kan det, när de når straffmyndighetsål-der , redan vara . Då kan man kanskeinte hindra en brottskarriär utan vidare. Långsiktigthandlar de brottsförebyggande insatserna om ett ar-bete för en god familjestabilitet.Herr talman! Det måste till en ny strategi i arbetetför en effektiv brottsbekämpning - eller egentligen ettarbete som syftar till att förhindra att brottsbenägen-heten utvecklas. Denna strategi måste bäras fram i detpolitiska livet av människor som är övertygade omdess riktighet.En halvhjärtad övertygelse, herr talman, leder ba-ra till halvhjärtade åtgärder. Det är bl.a. därför som vihar kritiserat regeringen. Visserligen tar regeringen,som nämnde, med familjens ochandra uppfostrares betydelse som brottsförebyggare.Men om man tittar på det underlagsmaterial somregeringen fick innan man tog fram den brottsföre-byggande strategin var prioriteringen en helt annan änden blev sedan.Det är det vi har kritiserat. Det har blivit förmycket av institutionellt tänkande. Egentligen bordeman ha lyft fram de här förebyggande åtgärderna närdet gäller familjepolitik och inre kontroll som huvud-linje i ett längre perspektiv.Min tid har visserligen gått ut, men jag vill bara taupp något mer. Jag tycker att tog uppett par viktiga perspektiv. Det gällde detta att brotts-ligheten i mycket stor utsträckning är ett manligtproblem. Där återstår väldigt mycket forskning. Mankan titta på de olika kurvorna. Där följer män ochkvinnor varandra kan man säga. Men det är en väldigdistans mellan kurvorna. Kvinnor eller flickor ärmycket mindre brottsbenägna. Det kunde vara intres-sant att granska detta. Vad är det som leder till dennaskillnad? Kan den komma av att man uppfostrarflickor och pojkar på olika sätt? Det kan mycket välvara så.Sedan kan man säga att det räcker ju inte att detfinns familjer som deltar i det här brottsförebyggandearbetet. Det är också, precis om varinne på, viktigt med vilka normer och värderingarman överför. Kvaliteten på värdena och normernasom överförs är också oerhört viktig. Man kan sägaatt det återstår väldigt mycket kriminologisk forsk-ning om vad det egentligen är som särskiljer på detområdet.Anf. 154 () re-plik:Herr talman! Det verkar vara så enkelt i kristde-mokraternas värld. Allt hänger på familjen. Det sägsingenting om klassklyftor, segregering, utanförskap,sociala faktorer eller något sådant. Allting hänger påfamiljen. Vad jag förstår är er tes att samhällen somförmår att hävda familjen som institution också harlägre brottslighet. Det är själva grundbulten.Då är det så att jag har låtit ta fram jämförande statistik mellan och . Det gäller mord, dråp och misshandelmed dödlig utgång. Då visar det sig att per capita ärsiffrorna fyra gånger så höga i som i Sverige.Amerikanen löper alltså fyra gånger så stor risk att bliihjälslagen av sin medmänniska som svensken.Då är min fråga till : Anser IngvarSvensson att det här beror på att som samhälleär så dåligt på att hävda familjevärderingar och attSverige som samhälle är så bra på att hävda familjen?Är det slutsats av denna statistik?Anf. 155 () re-plik:Herr talman! Det är inte så att vi bara pekar påfamiljen när det gäller brottslighetens utveckling.Som brottsförebyggare är den central, men det ärklart att det också är många andra signalgivare somhar stor betydelse här. är detofta familjesektorn som är viktig.Sedan gällde det och . Utvecklingeni är ju bekymmersam. Det finns en retorik i denamerikanska debatten som betonar familjen, men manlever inte alltid upp till detta i verkligheten. Det kanha en betydelse, och det kan förklara detta. ärockså ett invandrarland som har genomgått väldigtmånga strukturförändringar . Det kanske inte riktigt är jämförbart med Sveri-ge, som haft en relativt stabil utveckling.Jag hänvisar gärna till Gottfredson och Hirschis Ageneral theory of crime. Den belyser verkligen de härfrågeställningarna och utgår just från de amerikanskaförhållandena. Det är egentligen utifrån den kunska-pen som man har byggt upp teorin om den inre kon-trollens betydelse.Anf. 156 () re-plik:Herr talman! Jag ställde min fråga på grund av attvilken fråga man än ställer till ombrottsförebyggande och brottslighet svarar de: famil-jen, familjen, familjen .Nu ställde jag min fråga utifrån statistik frånUSA. Då började plötsligt tala omandra saker - strukturer, invandrare och andra fakto-rer som kanske hade spelat in. sade hanförstås ingenting om sociala faktorer, t.ex. segrege-ring, klasstrukturer, utslagning och annat. Med detkommer kanske också.Ett sätt att tolka svar är nog attdet var ett erkännande av svensk familjepolitik. OmKristdemokraternas tes stämmer, att samhällen somhävdar familjen som institution har lägre brottslighet,är nämligen faktiskt ganska bra.Anf. 157 () re-plik:Herr talman! Det är mycket möjligt att vi är bra iförhållande till . Men om vi jämför med såkanske vi inte är så bra.Om man ser tillbaka på historien kan man säga attom det finns svält är de sociala orsakerna mycketgrundläggande för att man får en ökad brottslighet.Men när man väl har kommit över den nivån så på-verkar givetvis värderingarna oerhört mycket. Det ärinte familjen i sig som är brottsförebyggande utanfamiljen som förmedlare av normer och värden. Omdet finns en familj som inte förmedlar normer ochvärden, kan man säga att den egentligen bidrar till enökande brottslighet eller rättare sagt till att skapa ensituation där barnen har en mindre inre kontroll ochinte förmår att se så att säga runt hörnet, som jag varinne på tidigare.Anf. 158 ():Herr talman! Det betänkande som vi nu debatterarhandlar om unga lagöverträdare. I betänkandet be-handlas motioner från allmänna motionstiden 1998.Senast utskottet behandlade den här frågan var våren1998. Det var med andra ord för bara . Dåställde sig utskottet bakom ett regeringsförslag sombl.a. innebar att den nya påföljden sluten ungdoms-vård och möjligheten att förena överlämnande tillvård inom med ungdomstjänst infördes.De nya reglerna trädde i kraft den 1 januari 1999.De kommer att utvärderas när de har varit i kraft entid.Nu pågår också en utvärdering av de omfattandelagändringar som gjordes 1995 i lagen med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare. Dessa änd-ringar syftade till att förbättra samarbetet mellanmyndigheterna i ungdomsmål och att påskynda förfa-randet. Den utredare som utvärderar detta skall varaklar före den 1 oktober 1999.Jag vill också framhålla att det pågår försöksverk-samhet med medling som riktar in sig på unga lag-överträdare. Försöksverksamheten leds av Brottsföre-byggande rådet. Detta skall utvärderas före den 1oktober år 2000.Svenska Kommunförbundet har en bred försöks-verksamhet med familjerådslag. Projektet pågår nu ielva kommuner och leds av . Famil-jerådslagen liknar den nyzeeländska familjegrupp-skonferensen. Grundtanken är liksom vid medling attden unge skall konfronteras med brottsoffret, be omursäkt och komma överens om gottgörelse. Därefterskall familjen göra upp en plan för den unge i syfteatt komma till rätta med problemen. Till sin hjälp harfamiljen en fristående samordnare och andra profes-sionella personer, t.ex. , polisen ochskolan.Jag vill framhålla att utredaren som skall utvärde-ra försöksverksamheten med medling även skall bely-sa frågan om familjerådslag. Uppdraget skall redovi-sas före år 2000.Herr talman! Jag tänker främst uppehålla mig vidfrågorna i betänkandet som gäller påföljder. Som jagredan redovisat har stora förändringar gjorts i på-följdssystemet för unga lagöverträdare. De nya reg-lerna har just trätt i kraft. Det betyder att utskottet idet sammanhanget, , prövademotionsyrkanden liknande dem som varit aktuellaoch avstyrkte dem. Inget har framkommit nu som geross anledning att ändra ståndpunkt. Det är med andraord alldeles för tidigt att nu dra slutsatser om de nyareglernas effekt och eventuella behov av nya åtgärder.Det betyder att frågan om principerna för social-tjänstens respektive kriminalvårdens ansvar för ung-domarna inte skall omprövas . Detsamma gällerden nya påföljden sluten ungdomsvård. Vi tycker inteheller att det nu finns anledning att aktualisera fråganom halvtidsfrigivning för unga. Detsamma gällerfrågan om weekendfängelse för ungdomar.Här bör dock nämnas att Ungdomsbrottskommit-tén i sitt betänkande avvisade frågan om veckosluts-fängelse för ungdomar främst därför att en sådanverkställighet borde kunna bli aktuell vid mindreallvarliga brott och korta strafftider, medan ungdomarsom döms till fängelse som regel har begått svårabrott med jämförelsevis lång strafftid som följd.Herr talman! Betänkandet innehåller tre reserva-tioner som riktar in sig på unga lagöverträdare. Tvåbehandlar påföljdsfrågor, en från och enfrån . Ytterligare en reservation frånVänsterpartiet behandlar häktade ungdomar på § 12-hem.I den moderata reservationen om påföljdsfrågornakrävs "en genomgripande översyn där utgångspunk-ten skall vara att verkställighet av påföljden också förunga skall ske inom kriminalvården".Jag kan inte riktigt förstå motiven till ett sådantförslag i detta läge.Som jag tidigare framhållit är det för tidigt att ut-värdera de nya reglerna. De trädde i kraft den1 januari . Därmed är det inte heller möjligt attbedöma behovet av eventuella nya åtgärder.Vänsterpartiet har också en reservation om påfölj-den. Till skillnad från , som inte anser attsocialtjänsten skall medverka, vill fåen större betoning på vårdaspekten och anser att ungalagöverträdare i första hand behöver vård och be-handling inom socialtjänsten.Personligen tycker jag att det är positivt att Väns-terpartiet lyfter fram och har tilltro till socialtjänstensmöjligheter. Det är min uppfattning att socialtjänstenkan och skall spela en viktig roll. Den regeländringsom just trätt i kraft innebär också möjlighet att för-ena överlämnande till vård inom . Låt oss därför se vilka effekter de nyareglerna får innan vi beställer nya.Herr talman! har också en reserva-tion om häktade ungdomar, i vilken man framhållerbehovet av särskild kunskap och kompetens hos per-sonalen för att bemöta ungdomarna på ett bra sätt. Jagtror inte att någon invänder mot det. Men som ut-skottet tidigare framhållit finns det i detta samman-hang motstridiga önskemål som måste vägas sam-man.Det går inte att komma ifrån att häktning är ettstraffprocessuellt tvångsmedel som används för atthindra att utredningen försvåras eller för att hindra attden misstänkte avviker eller återfaller i brott. Utskot-tet förutser också en rad svårlösta problem vid ettbifall till motionen, som utskottet instäm-mer i att det kan behövas särskilda insatser av olikaslag för ungdomar som häktas. Som ut-skottet anförde bör detta dock även i fort-sättningen vara en fråga för kriminalvården.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan i be-tänkandet och avslag på samtliga reservationer.Anf. 159 ():Herr talman! Vi i ser det givetvissom mycket positivt att Socialdemokraterna och ut-skottsmajoriteten säger att man kan behöva se överom det behövs särskilda regler när det gäller ungdo-mar och att man ser dessa särskilda behov.Att man inte har kunnat gå oss till mötes när detgäller § 12-hemmen kan vi förstå, med tanke på mo-tiveringen. Däremot undrar jag om det är möjligt även från socialdemokraterna kan tänka sig attåtminstone driva frågan om att faktiskt se över regel-verket vad gäller häktet. Det är vad jag hoppas på.Kanske kan man ha speciella regler som är utformademer efter ungdomarnas behov än efter de vuxnasbehov. Det har vi när det gäller kriminalvården iövrigt och även i andra sammanhang men alltså intevad gäller häktena.