prot · GN0943 · 1999-12-09 00:00:00 — Det skulle också tyvärr vara ganskafruktlöst att enbart satsa på utbyggnad av kollektivtra-fiken; det leder bara till att de som redan nu väljerbuss och tunnelbana ökar sitt kollektivåkande medanresten framhärdar i att ta bilen, - - -. "Mot denna bakgrund, fru talman, vill jag ställafrågan till vice statsministern: av de här starktmotsatta uppfattningarna delar regeringen?Anf. 147 Vice statsminister ():Fru talman! Trafiksituationen är förvisso kompli-cerad i . Vad det handlar om nu äratt se efter vad vi kan göra strukturellt för att under-lätta, inte minst för regionen själv att hantera en heldel av problemen. Men måste vi ocksåarbeta med avgiftsfrågan och titta närmare på mil-jöproblemen i sin helhet. Där är avgifter en möjlighet.Det måste föras en diskussion om det här. Dettycker olika statsråd i regeringen. Sedan för vi framlite olika aspekter av den diskussionen i debatten. Dethoppas jag ska stimulera debatten.Anf. 148 ():Fru talman! Miljöministern uttrycker ju att detinte är någon idé att bygga vägar och att det inte hel-ler är någon idé att satsa på kollektivtrafiken. Hur skaman då kunna utveckla trafiksituationen? Vilket avstatsråden avser regeringen att köra över?Anf. 149 Vice statsminister ():Fru talman! Vi måste först komma ihåg vilka detär som styr i . Det är faktiskt deborgerliga partierna. Jag tycker att man först skakomma ihåg var ansvaret ligger någonstans.Vi är väl medvetna om att det måste till en hel delstrukturella grepp vad gäller trafiken i Stock-holmsområdet. Men att tro att det bara går att blåsa påvad gäller väganslagen är heller ingen lösning.Jag tror att vi kan diskutera det här och ha högt itak, men jag tror inte riktigt att hartolkat miljöministern rätt.SydafrikaresanAnf. 150 ():Fru talman! Min fråga går till statsrådet vill knyta an till Sydafrikaresan. Jag tycker attdet talas för mycket om procentsatserna i stället förom innehållet när det gäller biståndspengarna. Jagskulle vilja fråga utrikesministern om hon kan ge enbild av inriktningen av biståndspengarna, vilka erfa-renheter ministern har av resan.Anf. 151 Utrikesminister ():Fru talman! Jag var inte med i i höst.Jag var däremot i . Vi hade då enmycket bred diskussion om det svenska samarbetetmed Sydafrika.Vi kan se en förändring, från att det var ett stöd ikampen mot apartheid till att det blev biståndssats-ningar, som handlade väldigt mycket om utbildning,hjälp till de allra fattigaste och demokratiuppbygg-nad, till att vi nu försöker kombinera insatser för degrupper som har det allra svårast med att hitta projektdär vi gemensamt vill satsa på framtiden.Det är en mycket bred skala. Det handlar om små-företagande. Det handlar om hur man ska kunna fånäringslivet att investera och utvecklas i Sydafrika.Det handlar om gemensamma utbildningsprojekt. Dethandlar inte minst om mitt eget område, att samarbetamed när det t.ex. gäller kampen mot kärn-vapen.Det är oerhört spännande att se hur det som harutvecklats från att ha varit ett antiapartheidengage-mang till att bli ett traditionellt biståndsengagemangnu handlar väldigt mycket om att hitta ett gemensamtpolitiskt arbete som kan låta två länder på olika sidorom jordklotet också samarbeta kring sådana frågorsom t.ex. antikärnvapenkampen.Anf. 152 TALMANNEN:Det fick bli det sista inlägget i dagens frågestund,som därmed är avslutad.Jag tackar regeringens och kammarens företrädareför era insatser.8 § Information från regeringen om i SeattleAnf. 153 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Nu lämnar statsrådet informationom i . Efter statsrådets informa-tion ges ledamöterna möjlighet att göra inlägg i ämnetom högst . Om det blir något ytterligareinlägg så kommer det att bli högst 1 minut.Anf. 154 Statsrådet ():Herr talman! Öppen handel - rättvisa spelreglervar namnet på den handelspolitiska skrivelse somregeringen lämnade till . Öppenhandel och rättvisa spelregler var också målen förSveriges deltagande i i iförra veckan. Men resultaten från ute-blev. Vi fick inte öppnare handel som följd av att 135handelsministrar träffades, och vi fick tyvärr inte fleroch rättvisare spelregler.En ljuspunkt i den mörka Seattleveckan var attSverige och ungefär 30 andra WTO-medlemsländerundertecknade ett avtal om att upprätta ett särskilträttscentrum som ska ge bättre möjligheteratt hävda sin sak i handelstvister i WTO. För attWTO-reglerna ska möta respekt måste vi se till attalla medlemmar kan utöva de rättigheter som med-lemskapet ger dem och inte bara vara tvungna attsköta sina skyldigheter. Detta var en positiv händelselite vid sidan av de egentliga förhandlingarna.Inför var det många som sade attförberedelserna var för dåliga. Det fanns t.ex. inte ensen gemensam text att förhandla kring när vi kom dit.Vad detta beror på kan man ha många teorier om.Men det vore konstigt om inte striden om vem somskulle vara generaldirektör i WTO bidragit. Den stri-den lämnade organisationen utan ledarskap mellanapril och september , en period då förberedelsear-betet borde ha varit intensivt.De dåliga förberedelserna till trots hoppades vialla att när ministrar från 135 länder kommer sammanskulle viktiga knutar kunna lossna. Mirakel har skettförut. hann man bara förhandla en enda fråganågorlunda långt, jordbruket. Att dettog så beror givetvis mycket på EU:s inställ-ning. Som det såg ut när förhandlingarna avbröts ifredags hade vi faktiskt en text som ur svenskt per-spektiv såg mycket lovande ut.Den innebar att en framtida jordbruksförhandlingskulle handla om både marknadsöppningar för ut-vecklingsländerna och en gradvis avtrappning avexportbidrag och andra former av subventioner.Skulle EU-länderna ha kunnat skriva under en sådanuppgörelse som del av ett paket? Det kommer vialdrig att få veta. Motsättningarna mellan EU ochUSA och mellan och viktiga om deövriga frågor som skulle ha ingått i paketet var förstora.Det blev aldrig någon helhet att ta ställning till.EU:s välvilja sattes aldrig på prov. kri-tiska hållning blev aldrig testad. Ansvaret för dettavilar enligt min mening tungt på . Värdarna varväldigt kategoriska i vissa frågor och gjorde knappastnågra eftergifter alls. I stället bestämde man sig för attge upp. Det innebar att ett tillfälle har gått förlorat.Jag är rädd för att vi politiker för framöverhar avsagt oss möjligheten att flytta fram våra posi-tioner vad gäller att styra den internationella ekono-miska utvecklingen. Vi som anser att världsekonominunderpresterar är givetvis besvikna. Vår uppgift är nuatt se till att perioden av inaktivitet blir så kort sommöjligt. Enligtordföranden och WTO:s generaldirektör ska arbetetåterupptas i möjligt.Mot bakgrund av den amerikanska inställningenbefarar jag att det kan bli svårt att nå resultat före detamerikanska presidentvalet, och vi behöver procedu-rer som garanterar delaktighet i proces-sen. Jag menar att EU och i detta läge börverka för att ett meningsfullt WTO-arbete ska kommai gång så snart som möjligt.Förhandlingar om handel med jordbruksvaror ochtjänster ska börja . Dessutom ska över-syner ske av flera . EU bör vara en aktivdeltagare i dessa processer. Men vi måste samtidigtvara realister. Det kommer att bli svårt för EU atthantera en isolerad jordbruksförhandling. Bl.a. avdetta skäl behöver vi fortfarande en bredare WTO-process som ger större möjligheter att nå balanseraderesultat.Min slutsats är att hade viljan att komma överensvarit tillräckligt stor hade vi kommit överens i ,de dåliga förberedelserna till trots. Hade tillräckligtmånga av världens länder, och framför allt de storaspelarna EU och , varit tillräckligt angelägna omöppnare handel och rättvisare spelregler hade vi haften uppgörelse om det i dag.Bilden av ett stort, starkt och skräckinjagandeWTO, så mäktigt att det drar till sig våldsamma pro-tester, har alltså visat sig vara fel. Utan politisk vilja imedlemsländerna är WTO ingenting. FN:s general-sekreterare , som var på plats i Seattlemen som hindrades från att tala, skrev i en artikel iförra veckan: Ekonomin har blivit global, men politi-ken är i stor utsträckning fortfarande lokal. En tydli-gare bekräftelse på det än misslyckandet i ärenligt min mening svår att hitta. Tack, herr talman!Anf. 155 ():Herr talman! Jag ingick i regeringsdelegationen iSeattle. Jag har ingen anledning att erinra mot vadstatsrådet här har redovisat. Misslyckandetblev onekligen stort. I stället för att gräva ned osstycker jag kanske att vi ska fundera över vad vi kangöra i framtiden.Vad kan förklaringen vara till att WTO och fri-handel - som är bra för alla, och inte minst för - har kommit att framkalla så starka negati-va reaktioner? Jag tror faktiskt att WTO har blivit sinegen framgångs fånge. var handelspolitik ettsnävt avgränsat område för specialister som verkademed tyst diplomati.När WTO inrättades med tvistlösningsmekanis-mer och sanktioner upptäckte olika intressegrupperatt man kunde få genomslag för sina krav på ett heltannat sätt än inom t.ex. eller miljövårdsarbetetgenom att gå via WTO. Perspektivet vidgades på detviset i handlingsförhandlingarna genom att man fördein frågor som arbetsrätt, djurskydd och livsmedelssä-kerhet. Beslutsprocessen där alltså mer än 135 ländermåste komma överens blev därmed än mer komplice-rad.Jag tror för min del att ökad transparens både inåtoch utåt är nödvändig. Internt kan man tänka sig enstarkare organisation med styrorgan och större resur-ser. Utåt är det viktigt att söka en bättre förankring.Hittills har den strävan mest gått gentemot påtryck-ningsorganisationer av olika slag. Men vi har sett attdetta verkar splittrande.Till andra organisationer - t.ex. till EFTA, ,VEU och Nato - har vi exempelvis knutit parlamenta-riska församlingar där man tar ett mer helgjutet an-svar för hela området. Jag skulle vilja fråga statsrådetom han har någon kommentar till min analys ochdessutom om han är beredd att verka för att få en mermarkerad parlamentarisk förankring som ett sätt attsäkerställa livsdugligheten hos WTO.Anf. 156 Statsrådet ():Herr talman! Om jag får börja med idén om denparlamentariska församlingen, skulle jag vilja under-stryka betydelsen av parlamentarisk förankring av detarbete som regeringarna bedriver i WTO. För mig ärden viktigaste parlamentariska förankringen den somsker i varje medlemslands eget parlament. När rege-ringarna träffas i sådana här organisationer är dedärmed väl förankrade. I , och i många andraländer, har vi mer parlamentariker i delegationen ochhar därmed en förankringsmöjlighet på plats när för-handlingarna äger rum.Att införa någon sorts gemensamt WTO-parlament, som är en idé som har väckts, är däremotnågonting som jag vill avvakta att berömma, åtmins-tone tills jag har sett förslagen mer i detalj med kon-turer. Jag är skeptisk till den idén. Ett problemvi har är att 135 länder med delegationer redan är enså enormt stor församling att det har visat sig varaväldigt svårt att komma fram till effektiva arbetsme-toder. Att det skulle underlättas av att vi hade enförsamling till, som med nödvändighet måste varaännu mycket större, tror jag inte. Jag tror att det ärväldigt svårt.Vi måste ändå åstadkomma en bredare politiskförankring och en bredare förankring i samhällenautanför det normala politiska livet vad gäller organi-sationer, medborgare, allmän opinion och intresseor-ganisationer. Men vi måste också skapa förtroendemellan länderna i WTO, mellan i-länder och ,mellan jordbruksländer och industriländer. Jag serförtroendefrågan som det grundläggande problemsom vi har att brottas med i WTO. En opinionsbild-ning till förmån för frihandeln och upplysning omfrihandelns fördelar skulle vara välkommet. Det får vijobba mer med.Anf. 157 ():Herr talman! WTO-parlament tror jag inte hellerpå. Jag medger att det här är svårare än när det gällerde mer avgränsade organisationer som jag exemplifi-erade med. WTO-området är större - 135 medlems-länder.Vi har ändå ett försök till parlamentarisk förank-ring. På många håll låter man parlamentariker ingå iregeringsdelegationerna. Inte bara gjorde det,utan även , som hade ännu fler riksdagsmän,och hade ett tiotal företrädare där.Jag tror att detta är något att bygga på just i strävanatt bättre förankra arbetet.När man, som , vänder sig till de här på-tryckningsorganisationerna - det var en särskild dagför konferens med dessa, även om den kom av siggenom oroligheterna - är det närmast ett sätt att un-derstödja splittrande krafter. Vi får ändå förutsätta attpolitiker verkar för helheten, att de inte bara kan ta ettansvar för delar utan också försöker göra de avväg-ningar som måste komma till stånd mellan olika delarav handelspolitiken, i synnerhet när den nu har bred-dats till att omfatta helt nya områden.Anf. 158 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker att det är en fördel meddet parlamentariska inslag som vi har i delegationen.För mig som förhandlare var det en klar fördel att haparlamentarisk förankring i delegationen. Jag är intefrämmande för att utvidga den till kommande minis-termöten när sådana här förhandlingar ska äga rum.Delegationen är väldigt stor, och vi får också haen effektivitetsaspekt på detta. Jag välkomnar gärnafler parlamentariker i delegationen. Jag ser ingenmotsättning i detta, utan jag tycker, precis som LarsTobisson, att det tillför kvaliteter i arbetet som ärviktiga också för mig som regeringsrepresentant.Låt oss fundera på det när vi ser konturerna avnästa möte. Jag tror allmänt att vi på ett ödmjukt sättmåste värdera erfarenheterna av förberedelserna denhär gången, eftersom det ju gick så snett. Jag tänkerinte låsa fast mig i några positioner om detta ,efter mötets avslutande, utan dethär är en av de frågor som jag tänker ta med mig påett konstruktivt sätt för fortsättningen.Anf. 159 ():Herr talman! Jag vill inledningsvis understryka atthandel för mig inte är värderingsfritt. Handel kan intebetraktas bara som någonting som handlar om tekni-kaliteter. Frågor om barnarbete, arbetsmiljö, miljöosv. kommer oerhört nära. Sedan är vi väl medvetnaom att olika länder har kommit olika långt och harolika lagstiftning när det gäller att hantera detta inomlandet.Jag uppfattade att man från svensk sida hade ettförslag om att balansera de olika delarna genom att haett organ mellan WTO och , där man mer djupgå-ende kunde penetrera de här frågeställningarna. Detkunde ha varit en bra lösning. Med den utgång somdet blev i vet jag inte om den här vägen hadevarit möjlig, men det är en fråga som jag skulle viljaställa till . 160 Statsrådet ():Herr talman! Det förslag som syftarpå var ett av de mer kontroversiella områdena i för-handlingarna i den här församlingen. EU:s förslag,som stöder, var ett gemensamt forum mellanWTO och för studier, diskussion och analys avarbetsvillkoren, där frågor om barnarbete, tvångsar-bete, organisationsfrihet och sådant kan komma upp.Jag tror att det var utformat på ett sätt som var mindreprovocerande och mindre skräckinjagande för deländer som traditionellt har varit starkt emot det här.Jag tror att det hade haft förutsättningar att få accep-tans inom ramen för en gynnsam helhet, inte på egnaben och inte ensam, men som ett element i en breduppgörelse.Nu kom förhandlingarna aldrig så långt att vi ficknågot riktigt prov på om det var på det sättet. Mendetta är mitt intryck efter omfattande kontakter medkolleger från just de här länderna.USA:s agerande , som var att använ-da den här frågan som ett hot om protektionistiskaåtgärder, innebar inte någon tjänst för att föra fråganframåt utan medförde snarare att de länder som varemot grävde sig djupare ned i sina skyttegravar. Detminskade utrymmet för samtal.Vårt förslag från EU:s sida hade kunnat vara enbra kompromiss, som kanske på ett konstruktivt sätthade löst upp knuten.Jag delar åsikten att handelsförhandlingar inte kanäga rum i ett vakuum. Vi måste visa medborgarna attvi också klarar av att hantera viktiga frågor som män-niskor uppfattar hör till handeln. Det här är ett braexempel på detta, och vi var en god bit på väg. fårvi se hur vi ska agera framåt när det här har havererat.Anf. 161 ():Herr talman! Vi brukar ofta här i kammaren an-vända ordet globalisering. När vi talar om globalise-ring innebär det bl.a. att vi får större kännedom omavarter på arbetsmarknaden och inom handelspoliti-ken, inte minst genom medier och kanaler man självkan bygga upp. Nackdelen är att alltfler medborgare,inte minst barn, riskerar att dras in i arbetsmiljöer ocharbeten som inte är positiva. Det finns alltså två sidorav globaliseringen.Samtidigt kan vi kanske också skymta en ökadprotektionism i flera länder. Jag skulle vilja under-stryka hur viktigt det är att vi ägnar än mer energi åtarbetsmiljöfrågorna och barnarbetet.Jag vill också ställa en slutlig fråga till statsrådetPagrotsky, om det är så att vi inte bara i utanäven i andra delar av världen kan skymta tendensertill en ökad protektionism i det globaliserade sam-hället.Anf. 162 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill gärna säga för min del attom jag ser till utvecklingen ärjag positivt överraskad av att protektionisterna intehar varit mer på offensiven. När Asienkrisen brisera-de var jag orolig för att den skulle utlösa vågor avprotektionism, men det gjorde den inte. Den oro jagkänner gäller just att protektionisterna har fåttmer luft under vingarna just i , i det politiskalivet i inför presidentvalet.Det går inte att kalla ett protektionistisktland. Vi ska inte glömma att har ett enormt stortimportöverskott, ett enormt stor underskott i sin han-del med omvärlden. Det är omöjligt att kalla ett landprotektionistiskt som har ett underskott i handeln på300 miljarder dollar.Däremot tycks det som om protektionistiska poli-tiker gör framsteg i kongressen. De klavbinder admi-nistrationen, och de får administrationen på defensi-ven och försvårar för hela världen att göra framstegvad gäller ökad rättvisa i handeln och bättre spelreg-ler för handeln.Anf. 163 ():Herr talman! Det var en dyster rapport vi fick hö-ra, även om vi kände till den. Vi som såg bilder frånSeattle kunde inte låta bli att uppröras, för det märk-tes ganska tydligt att det var amerikanska aktivistersom stod för det mesta av bråket och som hindrademötet.När man känner till lite grann om den oppositionsom har funnits från vissa mot WTO-förhandlingarna när det gäller miljöfrågor och socialafrågor, är det intressant att se att det som stoppar dethela kommer från ett annat håll. Jag delar den upp-fattningen.Då undrar jag hur man ska kunna agera. Jag hållermed om att vi måste bli mer aktiva och försöka göraden passiva tiden så kort som möjligt. Hur ska man fåu-länderna att gå samman lite tydligare? Detta är junågon sorts läxa för dem också. Eftersom de proteste-rade så mycket hjälpte de till att stoppa det sommånga egentligen vill ha, fast man kanskehar synpunkter på vissa delar. De som förlorar mestpå detta är väl egentligen de fattiga människorna i defattiga länder. Det är de som till syvende och sistförlorar mest på detta. Hur ska man få dem att bli merenade så att man kan sätta ett större tryck på ?Anf. 164 Statsrådet ():Herr talman! Jag delar uppfattningen att det var som förlorade mest på detta. Det är de som utestängs mest från möjliga exportmarknader pågrund av restriktiva regler. Vår handel med industri-varor är mycket mer befriad än den handel som ärviktigast för dem, nämligen handeln med mat ochkläder. När vi nu inte gjorde några framsteg och alltblir vid status quo är det min mening att ärde som förlorade mest.Jag tror att man kan säga att är meraktiva och bättre organiserade . Men de ärfortfarande, precis som säger,inte tillräckligt välorganiserade och väl förberedda föratt klara av att göra sin röst tillräckligt hörd.Jag har lite svårt att se vad vi kan göra för attåstadkomma detta för dem. Det måste nog vara deraseget verk. Men ett viktigt initiativ är det som vi togunder , och som jag nämnde under fråge-stunden, nämligen att sätta av resurser för ökat stödtill att höja sin kapacitet på det här området.Det handlar om utbildning, överföring av kunskapoch stöd till rättshjälp. Det är frågor som jag trorkommer att bli allt viktigare . Jag trorockså att vi i de enskilda länderna i den rika världenska inrikta mer av vårt bistånd på den här typen avstöd. Det kan också bädda för mer samarbete.Jag tror att vi redan är på väg att se mer och merav samordning och samarbete inom u-världen mellanutvecklingsländer. Men vi ska inte glömma att ut-vecklingsländerna inte är en homogen och samman-hållen grupp. De har väldigt olika intressen inbördes.När de kommer samman allesammans har de väldigtlite gemensamt att argumentera för. Jag tror att vi fårräkna med att de grupperar sig i flera olika konstella-tioner i olika sakfrågor.Anf. 165 ():Herr talman! Jag delar uppfattningen att det är braatt stödja dem med utbildning och sådant för för-handlingar. Men då kvarstår den synpunkten att deändå på något vis, även om de grupperar sig olika ochhar olika intressen, måste inse att det är viktigt att gåsamman i vissa övergripande frågor för att få fram enminsta gemensam nämnare i de frågorna. Det får intetill slut bli en motsättning mellan nord-syd eller öst-väst. Det är viktigt att de kan ena sig i vissa frågor.Finns det några speciella åtgärder som regeringeneller handelsministern avser att vidta direkt med an-ledning av detta?Anf. 166 Statsrådet ():Herr talman! Vi har inte nu någrakonkreta åtgärder på lager. Jag vill inte säga att vi ärlamslagna. Det låter så dramatiskt. Men fiaskot iSeattle har väl inte riktigt blivit en vitamininjektionför idéproduktionen på det här området. Det får jagväl medge om jag ska vara lite självkritisk.Min inställning är att vi nu måste försöka samlaihop det här och få upp vagnen på rälsen igen för attse om vi kan börja baxa den framåt. Jag tror att detsom vi från svensk sida har drivit under ganska långtid för att föra processen framåt för stårsig väl fortfarande. Det handlar om att markerakompromissvilja, generositet och flexibilitet gente-mot i de frågor som är av störst vikt fördem, nämligen öppnandet av deras marknader för detsom är viktigt för dem, dvs. mat och kläder. Om vikan ge de signalerna tror jag att de blir mer intresse-rade och mer angelägna att få i gång förhandlingarnaigen. Det tror jag vi behöver. Jag tror att det skulle geresultat.Anf. 167 ():Herr talman! Många, och däribland handelsmi-nistern, har ju med rätta skyllt misslyckandet på USA.I sitt anförande uttryckte handelsministern ocksåbesvikelse över EU:s agerande. Är det riktigt att tolkahandelsministern på det sättet att EU inte visade nå-gon kompromissvilja och att en förklaring till miss-lyckandet ligger här också?Anf. 168 Statsrådet ():Herr talman! Det stämmer att jag tydligt har sagtatt jag tycker att får ta på sig en viktig del avansvaret för att det gick som det gick. De hade dendubbla rollen att vara värd för mötet och ordförandeför förhandlingen, ansvarig för organisation och pro-cess. var de huvudaktörer på den ena sidanav förhandlingsbordet. Det var inte lätt för dem attklara ut den rollfördelningen, och de lyckades intesärskilt väl.Men jag tycker också att det är viktigt att varaödmjuk och att inte avstå från självkritik på andrahåll. Min åsikt är att vi i EU var bland de mer kon-struktiva, de som har mindre att klandras för än and-ra. Men jag vill hellre betona att också vi har varitmed och gjort saker som man i efterhand kanske skavara ödmjuk inför.Det gäller framför allt de förberedelser som ägderum i där inte hellerEU visade någon särskild flexibilitet och inte lockadeandra att öppna sina kort och röra sig framåt. Denförhandlingsvilja och den flexibilitet som EU faktisktvisade, den visade man i . Det var bra, men dethade nog varit bättre om den hade kommit tidigare.Det hade kanske satt i gång en dynamik så att flerhade börjat röra på sig och avstånden hade kunnatkrympas i förtid.Min bedömning kvarstår att ansvaret faller tyngstpå den amerikanska parten. Men inte heller vi i EUhar anledning att säga att vi står helt utan skuld, ävenom jag tycker att vi skötte oss hyggligt.Anf. 169 ():Herr talman! Vilken linje kommer regeringen attfölja fortsättningsvis inom WTO för att rädda frihan-deln?Anf.