prot · GM0954 · 1999-02-11 00:00:00 — Det är detviktiga.Jag kan nu konstatera att man efter den här de-batten får fortsätta att sväva i ovisshet vid våra tid-ningsredaktioner om man kan publicera det som tidi-gare har varit tillåtet, men som ändrades genom denlagstiftning som skedde före jul.Jag tror inte, finansministern, att det är något öns-kemål från våra tidningar att dras inför domstol för attfå saken prövad. Bland dem jag har talat med diskute-ras det, men man vill inte. Och det förstår jag. Våratidningar är naturligtvis seriösa, och då är det intenågot speciellt att befolka våra domstolar för att fåsaken prövad.Jag tycker att vi borde slå vakt om den här fråganoch att man borde ha berett den. Regeringen borde hatagit varning av de inkomna remissvaren, bl.a. frånTidningsutgivareföreningen, och formulerat sig så attden här situationen inte hade uppstått. Frågan diskute-ras i propositionen under rubriken , sådet är inte obekant för regeringen att det här skullekunna inträffa.Jag får väl ta finansministern ad notam och åter-komma med en direkt fråga till justitieministern.Anf. 13 Finansminister ():Fru talman! Jag skall inte upprepa mig i dennasista replik när det gäller de rättsliga aspekterna pådiskussionsämnet. Man jag vill ändå lägga till enannan iakttagelse. Den lagstiftning som vi diskuteraroch som , liksom , uppen-barligen är kritisk mot har likväl en majoritet av riks-dagen ställt sig bakom. Den är förestavad av den orovi på goda grunder känner över att utländska intressenmer och mer försöker ta över spelverksamhet i Sveri-ge. Det handlar om verksamhet som inte på något sättstår under kontroll och tillsyn, där risken för miss-bruk, kriminalitet och andra företeelser ökar drama-tiskt.Jag menar att det är ett starkt samhällsintresse attvi på olika sätt försöker motverka den typen av akti-viteter. Det var det som låg bakom lagstiftningen. Jagmenar att det finns mycket starka skäl för att vi påolika sätt försöker stävja det missbruk som annars lätt- det vet vi av erfarenhet - uppkommer i det härsammanhanget.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1998/99:110 omvargstammen i VärmlandAnf. 14 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen är beredd att genomföra försöksverksam-het i en kommun med lokal beslutanderätt för kom-munen avseende jakt på rovdjur.Det är enligt jaktförordningen (1987:905) som ger tillstånd till jakt på rovdjur.Naturvårdsverket får enligt 27 § jaktförordningenunder vissa förutsättningar ge tillstånd till jakt, omdet behövs för att förhindra att björn, järv, lo, säl ellerörn orsakar skador. När det gäller varg får ett tillståndavse endast ett enskilt djur som orsakar allvarligaskador eller olägenheter.Björn, järv eller lo som har angripit och skadateller dödat tamdjur får enligt bestämmelser i 28 §jaktförordningen dödas av tamdjurets ägare, om detfinns skälig anledning att befara ett nytt angrepp ochom det sker i omedelbar anslutning till angreppet.Denna rätt till skyddsjakt omfattar alltså inte varg.Före gällde samma bestämmelserom skyddsjakt för varg som för björn, järv, lo ochörn. Begränsningarna i möjligheterna till skyddsjaktefter varg gjordes med hänsyn till den då mycketsvaga vargstammen.Rovdjurens antal och utbredning har under årengenomgått stora och snabba förändringar. Under1800-talets andra hälft decimerades stammarna iSverige kraftigt. Även har föränd-ringarna varit påtagliga. Samtliga fyra stora rovdjurs-arter ökar numera i landet såväl till antal som i ut-bredning. Antalet stora rovdjur i är i dagstörre än det varit sedan första världskri-get.Med växande rovdjursstammar följer ökade ska-dor på tamdjur, främst ren, men också får och hundar.En grundläggande förutsättning för att berörda nä-ringsidkare, lokalbefolkningen och rovdjuren skallkunna existera sida vid sida är bl.a. att frågor omskador och skadeersättningar ges en långsiktig ochför berörda parter acceptabel lösning.Ökningen av rovdjursstammen har under de se-naste åren medfört en väsentlig ökning av antaletansökningar till om olika former avjakt på de fyra stora rovdjursarterna och på örn. har medgett skyddsjakt i större ut-sträckning än tidigare, framför allt när det gäller lo-djur. Många sökanden har emellertid begärt att fåminska antalet rovdjur väsentligt mer än vad medgivit.Regeringen beslöt att tillkallaen särskild utredare för att utreda frågan om en sam-manhållen rovdjurspolitik. Detta skedde mot bak-grund av de senaste årens utveckling av rovdjurs-stammarna och de ovan beskrivna frågorna. Utreda-ren har till uppgift att överväga och lägga fram ettförslag till en sammanhållen rovdjurspolitik som gördet möjligt att anlägga en helhetssyn på biologiska,jaktliga och näringsmässiga frågor. Det måste varamöjligt att bedriva djurskötsel även i de områden därdet finns rovdjur. De skador rovdjuren åstadkommermåste ersättas och arbetet med skadeförebyggandeåtgärder fortsätta.Utredaren skall kartlägga de konflikter som upp-står till följd av skadorna och beskriva berörda män-niskors uppfattning om konflikterna. Vid behov skallutredaren lämna förslag till åtgärder för att motverkade konflikter som kan uppstå. Utredaren skall vidareföreslå de åtgärder som, vid hanteringen av konflik-terna, kan underlätta samverkan mellan bevarandein-tressen, jaktintressen, lokalbefolkningens intressenoch intresset hos de näringar som berörs av rovdjurs-förekomsten.Utredaren skall med sina förslag sträva efter attåstadkomma sådana lösningar på ovan beskrivnaproblem och konflikter som kan tillgodose grundläg-gande förutsättningar för en samexistens mellan be-rörda näringar, lokalbefolkning och rovdjur. Uppdra-get skall redovisas senast den 15 december 1999.Regeringen beslöt vidare att ut-redaren med förtur skall utreda frågan om en utvidgadskyddsjakt respektive nödvärnsjakt på varg. Det in-nebär att utredaren skall undersöka om det är möjligtatt med utgångspunkt i utredarens huvuddirektivvidga bestämmelserna i 27 och 28 §§ jaktförordning-en till att gälla också varg. Det skedde mot bakgrundav att den växande vargstammen gett upphov till oro,inte minst för skador på tamdjur. Om utredaren finneratt en utvidgad jakt bör kunna komma i fråga, skallutredaren också pröva under vilka förutsättningar ochpå vilka villkor skyddsjakten respektive nödvärn-sjakten kan bedrivas. Den delen av uppdraget skallredovisas senast den 30 april 1999.Utredaren har således till uppgift att lägga framförslag till en sådan sammanhållen rovdjurspolicymed den breda ansats som efterfrå-gar. Frågan om hur skyddsjakten skall utformas,inklusive vem som skall besluta om jakten, fallerinom det uppdrag som den särskilde utredaren har.Frågan om rätt till skyddsjakt på varg som angripertamdjur behandlar utredaren med förtur.Jag är mot denna bakgrund inte beredd att föreslåregeringen en försöksverksamhet med lokal beslutan-derätt kring jakt. De frågor som tarupp i interpellationen kommer att övervägas i sam-band med att regeringen tar ställning till utredarensolika förslag.Anf. 15 ():Fru talman! Det var ett in-tressant och välformulerat svar, som jag är tacksamför. Jag tror att det kan betyda en hel del i den bygddär jag bor. Där har vi under två, fått en ansam-ling av varg som är ganska stor, och det upprör byg-den en del på grund av vargens härjningar.När interpellationen skrevs av mig i hadetre av mina bekanta och vänner mist sina jakthundarunder julhelgen i min bygd. Värmlandstidningenskrev i förrgår i en artikel: Fem vargar på väg motTöcksfors samhälle. Det här är alltså något radikaltsom skett under de senaste två, tre åren.Vi känner att jägarna sköter detta bra med andradjurarter. Att vargen kommer till oss beror naturligt-vis på den goda tillgången på älg och rådjur. Varförär den så god? Jo, därför att jägarna som bestämmerom det runtom i bygderna har byggt upp en stam somnaturligtvis är tilldragande för rovdjuren.Vi tycker om dem. Det finns ingenting alls i mininterpellation som säger att vargen skall utrotas, utanhela interpellationen handlar om var beslutsfattandetskall ske.Vi i bygden anser att eftersom vi är en frikommunoch får bestämma om så många andra saker i vårkommun borde vi också kunna få makten över rov-djursstammen. Vi tror att det finns kompetenta män-niskor som klarar av det här.Jag tror att jag vågar påstå att det nu har bevisatsatt det inom ett område av runt Östervallskog- tyvärr är vi då inne i grannlandet - finns ett20-tal djur. När då fem är på väg mot samhället, ochman vet att det kan bli ytterligare fem till sju inom ensnar framtid, anser vi att beslutsvägen från till det blir problem är för lång.Innebörden i min interpellation är att jag vädjartill jordbruksministern att kanskevåga ta ett så djärvt beslut som att låta en frikommuni västra själv få ta ansvar för rovdjurs-stammens utveckling.Det är helt klart att det inte finns någon jägare ibygden som önskar vargens utrotning.För att ingen skall tro något, vill jag säga att jagsjälv är en mycket dålig jägare. Naturligtvis går vialla, i våra trakter, på älgjakten, men jag blir oftastbetraktad som korvgrillare när vi är i skogen. Jag ären dålig jägare.Men det här är en regionalpolitisk fråga. Det skri-ver jag också i interpellationen. Frågan är om vi skallfå använda de tillväxtmöjligheter vi har i en glesbygddär naturbruket är viktigt.Som jag skriver i interpellationen: Det kan varasvårt att locka läkare eller kompetenta människor tillvår industri med att säga: Kom inte hit om du är jak-tintresserad, för vargen äter upp din hund. Om vi kansäga: Vi har kontroll över vargstammen och rovdjurs-stammen, så här kan du driva ett bra naturbruk om duär intresserad av jakt och fiske, tror jag att det är enfördel för en kommun som Årjäng.Anf. 16 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag tror inte att det finns så mycket attdebattera, eftersom vi nu har en utredare. Vi får av-vakta hans utredning.Jag kan bara konstatera att när interpellationenskrevs var det ännu inte beslutat om en sådan utred-ning. Den kom efteråt.Jag vill bara kort kommentera detta att man vill haen levande landsbygd och att man vill att människorskall vilja bo, i det här fallet, i västra . Mankan naturligtvis se det som så, att om man har enbiologisk mångfald och denna flora och fauna avvariation är det oerhört attraktivt, inte minst medtanke på turism. Jag tycker att turismen väl också ären sådan näring som drar till sig andra människorsom kan bo och arbeta där.Låt oss avvakta tills utredningen kommer. Vi kan-ske kan fortsätta vår diskussion då.Anf. 17 ():Fru talman! För att bevisa mitt tycke för vargentog jag på mig en slips från kommunsstörsta företag som har vargen som symbol.Det är alltså inte alls så att vi vill ha bort vargen.Men vi anser att det har blivit för många. Vi anser attvi är beslutsfattare som själva kan ta hand om detta.Älgstammen var också alldeles för stor i västraVärmland. Den förorsakade många trafikolyckor. Detsköttes om på egen nivå, och älgstammen drogs nedtill rätt läge. Jag tror att om vi fick makten över rov-djursstammen och de andra djuren skulle det bli bra.Men jag måste också säga att ut-redning gläder mig. Vi skall ta upp en ny debatt läng-re fram. Det kanske inte behövs. Interpellationenskonsensus kanske får ett svar i utredningen. Jag tack-ar än en gång för svaret.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till dåstatsrådet skulle infinna sig i kammarenför att lämna information om regeringens beslut omrekommendationen från analysgruppen i Estoniafrå-gan.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 13.02.6 § Information från regeringen om regering-ens beslut om rekommendationen från analys-gruppen i EstoniafråganAnf. 18 Statsrådet ():Fru talman! förlisning natten motden är den största katastrof somhar drabbat i modern tid. Olyckan på tog inte bara 852 människors liv, varav 501 varsvenska medborgare. Den tog dessutom ifrån de an-höriga rätten att själva bestämma över de omkomnasbegravning. Många lider fortfarande av just detta.Andra har accepterat olycksplatsen som en grav.När det till synes omöjliga ändå inträffade ställdesstora delar av det svenska samhället på svåra prov.Det var därför av största vikt och värde att så mångaenskilda organisationer, kyrkor, kommuner, myndig-heter och de politiska partierna tog gemensamt ansvarför att hantera olyckans konsekvenser.Samtidigt har många anhöriga och överlevandeupplevt att det offentliga hantering avolyckan ytterligare har bidragit till att försvåra ochförvärra deras redan svåra situation. Detta uppmärk-sammades , när dåvaran-de statsminister meddelade regering-ens beslut att inte bärga : "Det beslutregeringen nu fattat kommer att diskuteras under långtid framöver. Mitt tidigare uttalande för en bärgningkan ha skapat förväntningar som inte infrias. Jagbeklagar djupt den besvikelse jag därmed kan haorsakat hos en del av de anhöriga." Så sade IngvarCarlsson då.Regeringen kan , och fyra månaderefter olyckan, i efterhand konstatera att på tre punkterborde det offentliga ha agerat annorlunda änvad det gjorde.För det första konstaterar regeringen att det i ef-terhand framstår som naturligt att man omedelbartefter förlisning borde ha inlett ett om-händertagande av omkomna. Någon skyldighet attgenomföra ett sådant arbete förelåg inte, vare sig försvenska eller för andra länders myndigheter.Med tanke på att var ett estniskt far-tyg som förliste inom ansvarsområde försjöräddning, i finsk fiskezon, på den finska konti-nentalsockeln skulle inte heller ett ensidigt svensktagerande ha varit självklart, trots att merparten av deomkomna var svenskar. Under alla omständigheterborde frågan om ett omhändertagande av omkomna ioch utanför fartyget ha prövats efterolyckan.För det andra konstaterar regeringen att det of-fentliga , inbegripet myndigheter och Rege-ringskansliet, ej var rustat för att möta anhöriga ochöverlevande. Erforderlig kunskap att hantera katastro-fer saknades, och organisationen var bristfällig.För det tredje anser regeringen att beslutet attövertäcka med en skalkonstruktion avbetong var ett misstag. Även om syftet med dennakonstruktion var vällovligt, att skydda den i interna-tionella avtal och lag fastslagna gravfriden, kan rege-ringen inte annat än konstatera att detta beslut innebarytterligare lidande för många anhöriga och överle-vande.Till dem som känner sig drabbade av dessa miss-tag vill regeringen framföra ett djupt och uppriktigtbeklagande. konstaterar regeringen att detinte i efterhand med nya beslut går att återskapa densituation som rådde hösten 1994.Analysgruppen för granskning av Estoniakatastro-fen, som tillkallades av regeringen den 18 september1997, har bl.a. rekommenderat att ansträngningar börgöras för att omhänderta och identifiera omkomnasom finns inuti eller utanför . Dennarekommendation har prövats med största noggrannhetav regeringen.Från anhöriga, överlevande, organisationer ochmyndigheter har synpunkter inhämtats. 28 instanserhar yttrat sig över analysgruppens rapport. Utöverdetta har många enskilda, bl.a. genom ca 250 brev tillregeringen, getts möjlighet att direkt eller indirektframföra sina åsikter. Dessutom har regeringen haftett flertal kontakter med företrädare för anhöriga ochöverlevande. Regeringen har även haft överläggning-ar med företrädare för , och Dan-marks regeringar.Vid två tillfällen, och den10 , har regeringen samrått med företrä-dare för samtliga partier. Syftet med dessaöverläggningar har varit att vidmakthålla den politis-ka enighet som har kännetecknat handläggningen avoch besluten rörande Estonia.För regeringens bedömning och beslut har en radomständigheter betydelse. stiftade en enigriksdag lagen om gravfrid vid vraket efter . Genom avtal med och har likaly-dande lagar införts i dessa länder. Därtill har Dan-mark så sent som anslutit sig till avtaletoch infört lagstiftning.Regeringen konstaterar att ett fullföljande avanalysgruppens rekommendation förutsätter att deaktuella avtalen förhandlas om och att lagarna tillskydd för gravfriden ändras. Även om fyra ländersregeringar och parlament skulle vara ense om att såbör ske, kommer en sådan process att ta fråndet att förhandlingar inleds via ändringar i avtal ochlagar som tillåter rekognoceringsdykningar till slut-giltigt omhändertagande av omkomna. Än längre tidkommer denna process att ta, om den över huvudtaget är möjlig, med tanke på att såväl somFinland har avvisat förslaget att inleda förhandlingarom rekognoceringsdykningar.Regeringen konstaterar att den estniska regeringenmycket bestämt motsätter sig analysgruppens förslagom omhändertagande av omkomna.Alldeles oavsett de svårigheter som sammanhäng-er med andra länders inställning till gravfriden vidM/S Estonias vrak har regeringen funnit att övervä-gande skäl talar emot att , efterolyckan, sätta i gång en process som dels blir mycketutdragen och som dels kan resultera i att inget om-händertagande av de omkomna kan ske. Många anhö-riga, både de som hoppas på ett omhändertagande ochde som accepterar havet som en sista viloplats, skulleutsättas för av ovisshet och risk för ytterli-gare lidande.Till dessa överväganden skall läggas de problemvid ett omhändertagande som hänger samman medidentifieringen av de omkomna. Det är sannolikt attsamtliga svenska omkomna skulle kunna identifieras.Det är också sannolikt att alla omkomna från andraländer inte kan identifieras. För att verkligen kunnabedöma förhållandena rörande identifiering krävsdock undersökningar i och omkring fartyget, vilket är olagligt och något som såväl somEstland avvisat.Analysgruppen nämner som en tänkbar möjlighetatt de som inte kan identifieras gravsätts på en ge-mensam minnesplats i endera eller Estland.Detta har väckt mycket starka och negativa reaktioneri . Värt att notera i detta sammanhang är attdet var medborgare från 17 nationer som omkom isamband med olyckan.Regeringen har mot den bakgrund som redovi-sats beslutat att stå fast vid beslutet den 15 december1994, att inte skall bärgas, att någraåtgärder för att ta upp de omkomna inte skall vidtassamt att platsen där fartyget förliste skall betraktassom en gravplats.Regeringen har vidare beslutat att arbetet medövertäckningen av fartyget, som avbröts den 19 juni1996, inte skall återupptas. För att skydda fartygetfrån intrång avser regeringen att öka ansträngningarnaatt förmå fler länder, framför allt kring , attansluta sig till avtalet om gravfrid vid avser också att i samråd med Finlandoch noga följa den tekniska utvecklingen ochförfina instrumentet för övervakning av områdetkring vill avslutningsvis peka på det om-sorgsfulla sätt på vilket analysgruppen har tagit sig ansitt uppdrag. Gruppens arbetssätt har varit ett värde-fullt bidrag till den svåra och långa läkningsprocesssom förlisning innebär för så mångamänniskor.Det är regeringens förhoppning att den tillsam-mans med dagens regeringsbeslut skall kunna hjälpafler att komma vidare med sina liv.Informationen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till dåinterpellationssvaren skulle återupptas.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 13.30.Anf. 19 TALMANNEN:Vi har, trots att ansträngningar gjorts, inte lyckatsfå kontakt med statsrådet somskulle besvara en interpellation från ärende utgår därför från dagens föredragnings-lista.7 § Svar på interpellation 1998/99:25 om AssiDomänAnf. 20 Näringsminister ():Fru talman! Per har i sin interpellationtagit upp flera frågor med anknytning till förvaltning-en av de bolag som är helt eller delvis ägda av staten.Per citerar det brev jag skrev till ledning-en för i samband med deras avisera-de personalminskningar i Piteå.Per efterlyser besked från min sidaom jag avser att ta ett direkt och personligt ansvar förde statliga företagens regionalpolitiska ansvar vidomstruktureringar och om jag avser att göra dettaäven för alla privata bolag. Per frågaräven om brevet är att betrakta som ett ägardirektivoch hur minoritetsintressenas intressen tagits till vara.Först vill jag säga att jag vid samma tillfälle skrevett likalydande brev till ledningen för AB.Skälet till att jag skrev breven var att jag anser attdet är väsentligt att bolagen i sitt arbete med rationa-liseringar och därmed följande personalreduceringarutnyttjar möjligheter till vidareutveckling av personalsom blir övertalig så att förutsättningar skapas för attdessa anställda kan erhålla nya uppgifter. Detta fram-går av mina brev. Jag anser att det är väsentligt attäven privatägda företag arbetar på detta sätt. Dethandlar sålunda inte om någon form av ägardirektiveller särskild behandling av de statliga bolagen.Jag kan peka på exemplet där bolaget gjordeen satsning på utveckling och kompetensväxling förden del av personalen som blev övertalig i sambandmed en omorganisation 1996. har dessa personer imycket stor utsträckning fått nya uppgifter inom ochutom företaget. De som var övertaliga blev inte ut-slagna från arbetsmarknaden. Det görs nu en studieav för att undersöka det eko-nomiska resultatet av omställningen. har denslutsatsen kunnat dras att arbetssättet inte varit dyrareän att direkt säga upp personalen.Jag är fullständigt medveten om att det är bola-gens styrelser och ledningar som skall fatta de beslutsom krävs för att bolagens verksamhet skall möta dekrav på effektivitet och avkastning som staten ochövriga delägare ställer. Dessa krav är allmänt settdesamma som gäller för övriga aktörer på de markna-der de statligt ägda bolagen verkar. Jag lyfter natur-ligtvis inte av detta ansvar från bolagens ledningar.Anf. 21 PER ():Fru talman! Först ber jag att få tacka näringsmi-nistern för svaret på mina frågor. Av naturliga skäl ärjag inte alldeles nöjd med alla svar. Det kanske inteheller var att vänta.Fru talman! Låt mig först bara slå fast att jag delarnäringsministerns syn att det finns ett ansvar i allatyper av företag och organisationer att försöka hjälpapersoner som kan bli friställda med utbildning ochomplacering om det finns rimliga förutsättningar fördet.Mina frågor gäller dock i stället styrningen av detstatliga företaget och ansvaret för friställningar förolika ägarkategorier. Det finns en rad olika pressklippfrån i vilka man lätt får uppfatt-ningen att näringsministern gör väldigt olika grade-ringar av människor som blir friställda från olikaföretag. Jag står här i talarstolen med pressklipp meddirekta citat från näringsministern i vilka det sägs atthan skall garantera nya jobb till när Vattenfallfriställer personal där. Det finns pressklipp och ävenartiklar skrivna av näringsministern där det framgåratt staten har särskilt ansvar att hjälpa människor somblir friställda i samband med förändringar inom för-svarets organisation men även inom försvarsindustrin.Samtidigt har vi sett vad som har skett vid de mycketomdebatterade förändringarna vid i Norrkö-ping och vid de friställningar som sker inom Volvodär vi inte har hört några direkta krav på ersättning-sjobb eller garantier från näringsministern.Jag ställer då naturligtvis frågan: Är det någonform av A-, B- och C-lag på den svenska arbetsmark-naden, där en viss kategori är garanterad ersättning-sjobb, en annan att staten skall ha ett särskilt ansvaroch en tredje som får klara sig bäst den kan medgängse arbetsmarknadspolitiska insatser.Jag noterar visserligen att det har skrivits brev intebara till utan även till . Menjag vill ändå fråga vad dessa brev syftar till. Skrivsmotsvarande brev till alla andra svenska företag somgör friställningar för att tydliggöra ansvar och nä-ringsministerns syn? Hur ser näringsministern på AssiDomän, som trots allt till ägs privat varavflera hundra tusen svenska småsparare? Ställs detsärskilda krav på , och har särskilt ansvar jämfört med andra bolag?Jag förutsätter att det inte är ett ägardirektiv somhar lämnats via breven. Men jag måste samtidigtställa frågan: Vilket syfte hade breven i förhållandetill ägardirektiv och allmänna och generella åtagan-den som kan finnas i de olika skedena för olika före-tag?Fru talman! Jag skall sammanfatta detta med tredirekta följdfrågor:1.