prot · GN0920 · 1999-10-27 00:00:00 — Detär många nackdelar med att välja att gå i en skolalångt hemifrån. Det finns många bekymmer med det,och de ska inte underskattas. Men de är lika oavsettvilket handikapp man har. Just därför är det en väldigtkonstig slutsats när regeringen valt att låta en gruppbehålla specialskolan, medan man föreslår en ned-läggning av övriga. Vore jag elak - det ska jag intevara - skulle jag ha sagt att det kanske handlar om attde som till antalet är fler och som har det handikappetändå får behålla sin specialskola. De rösterna hörsmer än de få som behöver eller Hällsbo-skolan. Det är väldigt allvarligt om det skulle vara så,men jag tror inte att det är så. Men det visar att ävenni känner en vånda. Jag vädjar till er att inse att kam-maren faktiskt har möjlighet att fatta ett beslut sominte innebär en nedläggning av specialskolorna mensom gör att man i stället tar till sig det som är positivt.Det finns sådana delar också i den här propositionen.Vi måste försöka att gemensamt ta ansvar för attvärna en bra skolgång också för gravt handikappadebarn och ungdomar.(Applåder)Anf. 57 ():Fru talman! Låt mig först slå fast: Den kristdemo-kratiska grundsynen utgår från en värdegrund förenligmed tradition och västerländsk humanism. Detinnebär att varje människa är unik och har ett absolutvärde. Hon besitter därtill en förmåga att utvecklas igemenskap med andra människor, och det är i rela-tionerna med andra som vi växer, utvecklas och mog-nar. De värden man väljer som grund för politikenmåste kunna ge en helhetsbild av människan - hennesvärde, förutsättningar, behov och uppgift.Alla människor ska i vardagslivet kunna ta sinamöjligheter i anspråk. Det här gäller särskilt de män-niskor som har svårt att göra sin röst hörd i samhälls-debatten. Rättvisa och solidaritet är begrepp somtillsammans beskriver det ömsesidiga beroendetmänniskor emellan.Fru talman! Vi behandlar frågan om elevermed funktionshinder. Jag avser att i mitt anförande ihuvudsak uppehålla mig vid frågan om specialskolor-nas framtid, och i förstahand. Men propositionen behandlar också de funk-tionshindrades skolsituation ur flera andra aspekter.Mycket i propositionen är bra, och det vi är överensom behöver vi inte debattera.Kristdemokraterna anser att barn och ungdomarmed funktionshinder så långt som möjligt ska erbju-das en anpassad utbildning i sin hemkommun. Statensinsatser bör främst riktas mot att stödja kommunernaför att öka deras förutsättningar att klara uppgiften attge de funktionshindrade en bra utbildning och enmeningsfull och trygg tillvaro. Regeringen föreslår ipropositionen en avveckling av de fasta skoldelarnavid i och i ideologiska utgångspunkten stämmer välöverens med kristdemokratiska utgångspunkter. Striktideologiskt är det varje kommuns uppgift att ansvaraför att alla invånares primära behov tillgodoses, oav-sett förutsättningar och ålder.Men, fru talman, frågan är mycket mer komplexän så. Vi vet att om regeringens ändringsförslag ge-nomförs kommer många kommuner att leva upp tillintentionerna i förslaget, medan andra kommuner fårsvårt att klara uppgiften - detta beroende på att deinte har ekonomiska resurser och inte heller har lärar-kompetens för det. Många barn kommer att väljaskolgång i sin hemkommun, vilket de redan gör,medan andra vill gå på en specialskola. Valet måstevara den enskildes rättighet. Om den rättigheten intefinns blir det den enskilde funktionshindrade somkommer i kläm. Det handlar faktiskt om ett riskspelmed en alltför osäker utgång.Fru talman! är inte beredda attriskera att elever i behov av särskilt stöd inte gestillräckliga möjligheter till utbildning utifrån derasspecifika förutsättningar. Vi anser att man måste utgåfrån den funktionshindrades och de anhörigas per-spektiv. Föräldrarnas och barnens önskemål måste fåväga tungt. Den oro som eleverna och deras anhörigakänner måste tas på allvar.Det finns också andra skäl som talar för att be-hålla de statliga specialskolorna för syn- och talska-dade barn. De funktionshindrade upplever inte barafysiska utan också sociala hinder vid en avvecklingeller omdaning av specialskolan.Efter interpellationsdebatten här i kammaren förett par veckor sedan fick jag ett antal brev från funk-tionshindrade. Ett brev kom från en funktionshindradpojke. Vi kan kalla honom . oroadesig för att om de fasta delarna i specialskolan som hangår på stängs, kommer det att innebära social isole-ring för honom. Jag förlorar min enda kompis ,skriver han, som går i samma skola som jag.Vill verkligen politikerna i riksdag drivaMagnus in i social isolering, och det för en ynkaprincips skull? Vill vi beröva hans endakompis? vill inte det. ochde andra funktionshindrade som känner att de vill hakvar specialskolan i deras nuvarande form, både nuoch , borde vi kunna tillmötesgå. De måsteha rätt att välja den skola som passar dem bäst. Dethandlar om livskvalitet och valfrihet för ochPer - och alla andra funktionshindrade och imorgon.Det är med anledning av de funktionshindradebarnens och föräldrarnas önskemål som vi kristdemo-krater säger nej till regeringens förslag att avvecklade statliga specialskolornas fasta delar vid Ekeskolanoch Hällsboskolan.Specialskolorna har en högt utvecklad kompetens,duktiga lärare och lång erfarenhet av att ge de multi-handikappade eleverna undervisning utifrån derasspecifika behov och förutsättningar. Det handlar omunik kompetens och lång erfarenhet. För oss kristde-mokrater är det obegripligt att skolministern föreslården här förändringen av en väl fungerande verksam-het som både berörda barn och föräldrar vill ha kvar.Fru talman! Några ord om friskolan. I propositio-nen kommenteras de fristående skolorna. Tyvärr görsdetta endast utifrån vem som ska godkänna dem.Regeringen föreslår att en nyinrättad styrelse skabevilja tillstånd för de fristående skolorna. Enligt vårmening bör göra det, en ordning somredan tillämpas när det gäller andra fristående skolor.Att regeringen inte diskuterar betydelsen av de fristå-ende skolorna för elever med funktionshinder är an-märkningsvärt. De fristående skolor som motsvararspecialskolan är en viktig del i den mångfald som vikristdemokrater eftersträvar.Barn är olika och har olika behov. Respekten förvarje individs integritet kräver mångfald. Möjlighetenatt välja mellan olika skolor - statliga, regionala,kommunala eller fristående - gör att fler kan finna enutbildning som passar just henne eller honom.Vi menar att friskolor ska vara ett självklart inslagi skolväsendet. Det stimulerar till pedagogisk ochorganisatorisk förnyelse. Det ökar flexibiliteten ochleder till effektivare resursanvändning i alla skolor, isåväl offentliga som fristående skolor. En reell möj-lighet att välja skola kommer därmed alla elever ochhela svenska skolan till del.För oss är det, som jag har fram-hållit, föräldrarnas och elevernas perspektiv som ärutgångspunkten. Det är helt i överensstämmelse medett antal internationella konventioner som harskrivit under och som tillförsäkrar föräldrarna rättentill inflytande över sina barns undervisning. , som är svensk lag,och FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna.Alla ska således, oberoende av föräldrarnas ekono-miska standard, eget handikapp eller andra särskildabehov, kunna välja en fristående skola.Fru talman! : När det gäller den rörelse-hindradeanpassade gymnasieutbildningen anser rege-ringen att eleverna inte ska erbjudas s.k. individuellaprogram. Enligt vår mening bör eleverna - också derörelsehindrade - utöver nationella och specialutfor-made program även erbjudas individuella program.Vi anser att de funktionshindrade eleverna själv-fallet bör ges samma möjligheter som övriga eleveratt studera på ett individuellt program. Vi anser ilikhet med RBU - och ungdomar - att regeringens förslag stridermot de handkappolitiska målen och den lagstadgaderätten till likvärdig utbildning.Fru talman! Jag står självfallet bakom alla krist-demokratiska yrkanden, men för tids vinnande nöjerjag mig med att yrka bifall till reservation nr 3 undermom. 5 och reservation nr 5 under mom. 19.Anf. 58 ():Fru talman! Jag är glad att jag har fått gå påEkeskolan, för det var där som jag fick lära mig attskratta.Det var först när jag kom till specialskolan somjag lärde mig någonting och som jag fick möjlighetatt lära nytt.Jag är glad att jag har fått gå på , för detär där som jag har fått mina vänner.Fru talman! Det här var några av de röster somkunde höras i närbarnen på hade sin demonstration motnedläggningen av specialskolorna. Det är precis detsom barnen talade om som det här fallet handlar om,skolministern.Ekeskolan är en specialskola som kan ge barnmed flerfunktionshinder rätt och möjlighet att vistas ien miljö där de känner att de kan växa, där de känneratt de kan få den bästa pedagogiken och undervis-ningen. De får de bästa tänkbara hjälpmedel, de fårvänner och känner sig trygga. Där mår de bra. Jag villge dessa barn den möjligheten. Jag vill inte begränsaden.Många skolbarn kan inte få den möjligheten ochden erfarenheten i sina hemkommuner. För vissa barngår det bra, men för de barn som det inte fungerarmåste det finnas ett sådant alternativ som t.ex.Ekeskolan.Fru talman! sade utskot-tets majoritet - Socialdemokraterna. Vänsterpartietoch - i sitt beslut att nedläggningen avspecialskolorna ska bli ett faktum. Kärnfrågan hosmajoriteten var integration. Skolministern talade omprincipen om att barn med funktionshinder så långtmöjligt ska erbjudas en anpassad utbildning i sinhemkommun.Jag tycker att det är viktigt och bra att vi ökar re-surserna till skolorna i hemkommunerna. Men meddet nuvarande förslaget saknas ju valfriheten. Elever-na saknar möjlighet att söka sig vidare, att få entrygghet, att öka sina kunskaper, att välja den bästatänkbara skolan och utbildningen för just dem.Socialdemokraterna väljer att skapa en motsätt-ning mellan specialskolorna och satsningen på hem-kommunerna. Det är oerhört upprörande att manförsöker att skapa en motsättning mellan att hjälpaoch stötta barnen i respektive hemkommuner och attlåta de barn som vill gå på specialskolorna få varakvar i de skolorna.Skolministern har också försökt att släta ut debat-ten genom att säga att de barn som går i special-skolor ska få gå kvar där. Men det räcker inte, . Frågan handlar lika mycket om attde barn som kommer efter dem som avslutat sin skol-gång måste få gå i en specialskola. Da-gens elever inser det, och jag tycker att det är synd attskolministern inte gör det.För oss på den borgerliga sidan råder det en bredenighet om att kommunernas kompetens när det gäl-ler barn med funktionshinder måste förbättras ochstärkas, eftersom de flesta barn med funktionshindergår där. Men jag ser specialskolorna som ett kom-plement till den kommunala undervisningen i hem-kommunerna. Jag vill både ha en specialskola och enmöjlighet att studera i hemkommunen. Jag ser inteden motsättningen mellan specialskolorna och enökad kompetens som majoriteten gör.De barn som inte finner sig till rätta i sin hem-kommun måste kunna välja att söka sig vidare till enspecialskola. Vart ska de annars ta vägen? Det är enorimlighet att tro att landets 289 kommuner kan blilika kvalificerade som man är på specialskolorna. Detär ju inte möjligt, och det är inte heller någon tidigarei debatten som har trott på det, framför allt inte bar-nen själva och de som arbetar i specialskolorna.Men socialdemokraterna tycker att specialskolor-na sätter stopp för och förhindrar att man ökar kom-petensen i kommunerna. På så sätt anser man attspecialskolornas barn är ett hinder för landets totalt1 100 barn som har funktionshinder. Jag tycker inteatt dessa barn står i vägen. De har en rättighet sommåste bli synlig.Fru talman! Integrationen i den kommunala sko-lan måste vara frivillig. Barn har en rättighet, inte enskyldighet att vara integrerade i den kommunalaskolan. Ett barn är inte heller integrerat bara för attdet vistas i samma lokal som andra barn, om det inteaccepteras, kan delta i lekar, i ett socialt liv, i under-visningen eller i fritidsaktiviteter. Du är inte integre-rad bara för att du sitter på en speciell post, på enspeciell stol i en speciell kommun.Det som propositionen om elever med funktions-hinder och skolministern missar är ju att segregation ivissa fall kan vara bra, speciellt för de elever somkräver extraresurser och en specialpedagogik. Detfaktum att inte alla synskadade barn med multifunk-tionshinder går eller kommer att gå på kanknappast vara ett argument för att inte ett enda barnska få göra det.Fru talman! Eftersom man nu säger att de fastaskoldelarna ska bort har regeringen ett förslag om attbarnen endast ska komma till ett resurscenter för enkortare eller - man pratar om "visstid".För stärka resurscentrumet menar skolministernatt de fasta skoldelarna måste stängas för att frigöraresurser. Men vad är vunnet med det? Ambitionen ärju alldeles för lågt satt. Vi måste se till att alla barnfår de bästa möjligheterna att växa och utvecklas.Resurscentrumet är också beroende av en samverkanmed en fast skoldel för att det ska fungera, och denvill skolministern stänga.När det gäller resurscentrumet har vi fortfarandeinte fått något svar på frågan vad "" egentligeninnebär. Det skulle vara intressant att få höra det idag.Förr vissa elever - precis som tidigare talare härhar sagt - kan det vara bra att fåkomma och få specialundervisning. Men förslagetinnebär ju en stor försämring för de barn som har demest grava handikappen. Barn med autism måstefinnas i en miljö där de känner sig trygga, där de kangå årskursvis, där de får vänner och bekanta, där dehamnar i en trygg tillvaro.Skolministern har ju också talat en del i debattenom hur viktigt det är att utforma en skola för äldrefunktionshindrade och en gymnasieskola för synska-dade barn med funktionshinder. Men om det är såviktigt att stärka skolan för de äldre eleverna och attinföra en gymnasieskola, hur kan det då komma sigatt de yngre barnen inte ska få den möjligheten? Harvi inte varit överens om och kan vi inte se att det ärjust i de yngre åren som skolan är så oerhört viktigför den kommande utvecklingen?Vi i vill ha kvar de fasta skoldelarna.Vi vill också bygga ut och se över om det kan kommatill en gymnasiedel för att så många elever som möj-ligt ska få sin trygghet, en tro på livet och ett fram-tidshopp.Fru talman! funderar jag på vad regering-ens mantra om vård, skola och omsorg innebär, förEkeskolan handlar ju om alla tre sakerna. Det handlarom en vård, det handlar om en omsorg, det handlarom en skola. På något sätt blir det ju bara tomma ordsom man för vidare genom det här mantrat. Jag blirledsen och besviken.Vi är många som under en , i allafall , har väntat på att regeringen skakomma med nya idéer och förslag inom skolområdet.Inte mycket har kommit. Varför inte ta chansen ,skolministern, att kunna göra ett framsteg och visa attvård, skola och omsorg är viktigt?Fru talman! Skolministern har ju också en delkompisar inom socialdemokratin som har diskuteratförslaget om nedläggning av specialskolorna. T.ex.kunde jag i min hemtidning i gårläsa en artikel av skolministerns kompis i kammarenHans Karlsson, som också har stått bakom förslagetom nedläggningen av de fasta skoldelarna. Där sägerhan att skolan ska få vara kvar. Hur är det möjligt?Varför går man ut med dubbla budskap? Varför vågarman inte stå fast vid de principer och de förslag somman har lagt fram? Jag tycker att det är lurendrejeri.Jag tycker att det i slutänden är en respektfråga, re-spekt för att vi är olika. Det ska inte finnas en skolaför alla. Det ska finnas en mångfald och alternativ,där det enskilda barnets behov är viktigare än varjeprincip som kommer fram. Det är när det enskildabarnet sätts i centrum som vi kan få en skola för lä-rande, en skola för alla.Fru talman! Jag vill avsluta med att yrka bifall tillreservation 3 under mom. 5, för jag vill ge barnenvalmöjlighet, möjlighet till utveckling och trygghet.Och jag hoppas att socialdemokraterna ändrar sig ochockså vill ge barnen den möjligheten.Anf. 59 ():Fru talman! Det är många elever med funktions-hinder och deras föräldrar som verkligen önskar attbarnen ska kunna bo hemma och gå i vanlig skola.För många människor har också utvecklingen desenaste årtiondena mot ökad integration verkligeninneburit något positivt. Många synskadade t.ex. haruppskattat att möjligheten till skolgång i hemkommu-nen har ökat.Folkpartiet har också varit positivt och pådrivandei den utvecklingen. Utgångspunkten för oss liberalerhar varit att människor med funktionshin-der ska kunna få sådana resurser och sådant stöd attde kan leva ett självständigt liv och delta i samhällsli-vet på samma villkor som alla andra människor. Deska i så stor utsträckning som möjligt kunna deltabåde i utbildning och i arbetsliv. Elever med funk-tionshinder ska naturligtvis ha samma valfrihet närdet gäller både skolform och de friskolor som kankomma att utvecklas i framtiden.Människor tycker olika och föräldrars och eleversönskemål ser olika ut. Många hörselskadade t.ex.föredrar en specialskola med internat framför att gå ien vanlig skola. De får i en specialskola ofta heltandra möjligheter att träna och utveckla sitt tecken-språk än vad de får i en vanlig skola i hemkommu-nen. Få principer är så heliga att de kan tillämpas påalla människor utan undantag. Därför är det bra, frutalman, att oppositionen i sitt förslag låter special-skolan för hörselskadade vara kvar.Integration, vanlig skolgång och boende hemmaär bra mål, men om dessa mål medför sämre skol-gång, mindre frihet och minskade förutsättningar förvuxenlivet, då måste vi politiker vara beredda attmjuka upp principerna.I dag diskuterar vi en grupp elever med flerhandi-kapp, elever med hörsel- och synskada kombineratmed språkstörning, rörelsenedsättning och kanskeutvecklingsstörning. Jag vet inte hur många av osssom på nära håll har sett arbetet med elever som harmultihandikapp. Jag har fått tillfälle att göra det vidnågra tillfällen.Har man sett ett barn som inte verkar ha någonsom helst kontakt med omvärlden sakta utvecklas såatt det kan kommunicera kanske via datorn,tecken, tal eller skrift, upplever man att underverkibland kan ske. Har man sett ett sådant barn med sådåliga förutsättningar ändå göra framsteg och lyckas isin utveckling, inser man också att det är fråga om ettoerhört arbete för alla inblandade. Det behövs perso-nal med specialkompetens, modern teknik, välanpas-sade lokaler och resurser - pengar.Dessa barn är dyra, fru talman, och de ska ocksåvara dyra. Har ett barn haft oturen att födas med såsvåra funktionshinder, är det vår mänskliga plikt attgöra allt för att underlätta livet för detta barn.Jag kan inte tänka mig att regeringens förslaghjälper de barn som skulle ha gått påEkeskolan eller . Jag kan inte tänka migatt det blir bra för de här barnen ute i kommunernabara för att uttalar ordet integration. Omintegration ska bli något mer än ett tomt ord, måstedet finnas garantier för att elever med funktionshinderfår bästa tänkbara skola i sin hemkommun.Folkpartiet anser att staten ska ha ansvaret fördenna lilla grupp av elever som propositionen berör.Därför föreslår vi en handikappeng som följer elevenoch garanterar hög kvalitet och likvärdighet i be-handlingen, oavsett var föräldrarna bor. Med en stat-lig peng skulle man kunna säkra elevernas rätt attoavsett kommunens engagemang utnyttja de resur-scentrum som regeringen talar om. Men att genomfö-ra en avveckling av de specialskolor som finnsutan att garantera resurser för dem som bäst behöverdem kan inte acceptera.En avveckling av specialskolorna utan att åter-ställa handikappreformen i sitt ursprungliga skick ärockså omöjlig. Den handikappreform som genomför-des med som en stark drivkraftbetydde oerhört mycket för många funktionshindra-des vardag. Tack vare rätten till personlig assistentkunde handikappade människor bestämma mer översin egen vardag. Tack vare den reformen kundemånga handikappade delta i skola och arbetsliv på ettsätt som varit omöjligt förut.Nu har denna reform vartefter tiden gått urholkatsav regeringen så att friheten för människor med funk-tionshinder blivit allt mindre. De har inte längre rätttill personlig assistent i vardaglig verk-samhet som skola och utbildning. Jag ska ge ett ex-empel.Vid en genomgång i kunskapslyftskommittén an-gående funktionshindrades möjligheter konstateradesatt en funktionshindrad får använda sig av en person-lig assistent om han eller hon deltar i en hobbykurs påett studieförbund. Däremot får personen inte utnyttjasin personliga assistent om han eller hon på sammastudieförbund utbildar sig för gymnasiekompetens iengelska.Det är klart att utan självklar rätt till personlig as-sistent i skolan kommer inte idén om att integreraelever med funktionshinder att lyckas.Fru talman! Förslagen i propositionen är helt en-kelt inte tillräckliga för att ge alla funktionshindradeelever möjlighet till ett självständigt liv. Förslagenger inte en garanti för att de svårast funktionshindradeska få lika bra skolgång som nu.Därför kommer att rösta för vårt för-slag om handikappeng med garanti för resurser tillfunktionshindrade. Vi kommer också att rösta för ettuttalande om återställande av handikappreformen.Och om detta inte bifalls tänker rösta nejtill avveckling av specialskolorna.Fru talman! Jag yrkar bifall till reser-vation 4 under mom. 4 och 5.Anf. 60 ():Fru talman! Dagens debatt sätter målsättningenom att skapa en skola för alla på sin spets. Det hand-lar om de av våra barn och ungdomar som har etteller flera funktionshinder. Det handlar om att stödjaoch utveckla rätten till en likvärdig utbildning av högkvalitet för alla. Det handlar om hur vi fullt ut kananpassa skolans innehåll utifrån varje elevs förutsätt-ningar, önskemål och behov.Våra ambitioner att skapa en skola för alla är yt-terst ett led i att bygga ett samhälle för alla. Ett sam-hälle för alla är ett integrerat samhälle där människorhar rätt till delaktighet och gemenskap. Vi har fortfa-rande långt kvar för att fullt ut nå de mål som vårhandikappolitik och anger. Ocharbetet med integration och normalisering måstefortsätta och utvecklas vidare. Men i och med deförslag till åtgärder som utskottsmajoriteten nu lagtfram för kan vi ta ytterligare ett antal steg irätt riktning. Förslagen förstärker en av hörnstenarna isvensk handikappolitik, nämligen principen om attbarn med funktionshinder så långt som möjligt skaerbjudas en anpassad utbildning i sin hemkommun.Dessa barn och ungdomar ska därmed, i likhet medövriga barn och ungdomar, ha rätt att bo kvar hemmamed sina föräldrar. Detta är vad svensk handikapprö-relse och under många århar kämpat för.Fru talman! Alla barn behöver vård, omsorg,trygghet och stimulans för att utvecklas och må bra.Dessa behov tillgodoses naturligt i de allra flesta fall idet nyfödda barnets familj, men kretsen utökas suc-cessivt allteftersom barnet växer och erövrar mer ochmer av sin omgivning och därigenom också skaparfler och fler kontakter med vuxna och jämnåriga.Samhället ger på olika sätt erbjudanden om stödtill alla familjer för att främja barnens hälsa och ut-veckling. Barn och ungdomar med funktionshinderoch deras familjer har samma behov som alla andramen dessutom specifika behov utifrån det aktuellafunktionshindret. Det är därför angeläget att vi till-sammans med barnet och familjen kan göra de indi-viduellt anpassade insatserna för vård, omsorg ochskola till en väl fungerande helhet.Den planering som görs i skolan ska därför byggapå ett åtgärdsprogram som tas fram tillsammans medbarnet, föräldrarna och de professionella från såvälskola som omsorgsverksamheterna. Jag menar attdetta skapar förutsättningar för den verkliga valfrihe-ten. Genom att samverka effektivt och väl ta vara påde samlade resurser och erfarenheter som vi kanerbjuda skapar vi en oändlig mängd av kombinationerav lösningar.