prot · GM0963 · 1999-03-04 00:00:00 — Vi hjälper dem inte genomatt blunda för problemen. Därför vill jag än en gångfråga skolministern om hon inte tycker att det är enväsentlig uppgift att undersöka om betygen motsvararkunskapsmålen eller om jag skall tolka svaret som attvi inte kan vänta oss en sådan utvärdering.Min andra fråga gällde om betygen är rättvisamellan flickor och pojkar. Att döma av resultaten påmånga av de nationella ämnesprov som finns frångrundskolan verkar det vara större skillnad mellanflickor och pojkar än vad betygen visar. Vore det intebättre att verkligen undersöka betygen än att bara troatt de är rättvisa?Fru talman! Vi fick ett nytt be-tygssystem. Det har satt sin prägel på arbetet i skolanoch på reglerna för hur eleverna skickas vidare i ut-bildningssystemet. Jag tycker därför att det är enutbildningspolitiskt viktig uppgift att nu gå vidare ochundersöka hur betygssystemet fungerar. Det är be-klagligt, inte minst för eleverna, om regeringen intevill ta några initiativ till en grundlig genomgång avhur betygen fungerar i verkligheten.Anf. 115 ():Fru talman! Jag har med intresse lyssnat på skol-ministerns svar på interpellation. Det ärklart att när skolministern säger att skolans viktigasteuppdrag är att ge alla elever den kompetens sombehövs för fortsatta studier och för ett rikt yrkeslivoch socialt liv måste alla hålla med om detta, likasåatt läsa och skriva är något av det allra viktigaste somfinns för att nå denna kompetens. Det är just genomatt behärska språket som vi klarar även andra ämnen iskolan.Sedan kan man alltid diskutera, vilket var inne på, hur bra skolan är. Man kan bollasiffror lite hur som helst. Det är som fårgrundläggande behörighet till högskolan. Det är inteså att har godkänt betyg i alla kärnämnen.Skulle man kräva det blir det en betydligt lägre siffra.Larmrapporterna är i sig allvarliga. Sedan kan detvara intressant att se vad de egentligen mäter. Jag sågnyligen en lokal rapport som visar att läsförståelsen ivissa skolor inte ökar utan minskar . Läsför-ståelsen blir mindre i sjuan, åttan och nian än tidigare.Vad ger skolan om eleven inte blir bättre på att förståvad han läser utan sämre - även om texterna förståsär något svårare på högstadiet än på mellanstadiet?Men det är ändå positivt att vi nu kan diskuterahur betygen skall se ut, hur de skall jämföras ochvilken utvärdering som skall ske. Vi diskuterar intelängre om det skall finnas betyg eller inte. Det nyabetygssystemet har gjort att eleverna är mer medvetnaom betygen och kraven för de olika betygsstegen. Men detta har gjort att lärarna tenderar attkoncentrera sig mer på kvantitetsmått än kvalitets-mått. Det är lättare att betygssätta kvantitet - antaletsidor, antalet kapitel, antalet böcker - än kvaliteten idet hela. Det behöver ses över. Jag vet att frågan finnsmed i diskussionen om hur betyg sätts, men den börbetonas.Det nya betygssystemet synliggör eleverna på ettannat sätt än de gamla relativa betygen. Den som ficken etta eller en tvåa var kanske ledsen över det, mendet sade inte lika mycket som att få Icke godkänd i ettämne. Mycket av diskussionen beror på att mandirekt ser att man inte klarar en kurs genom att inte fåbetyget Godkänd.Ulf tog upp frågan om könsdiskrimine-ring i sin interpellation. Vi vet alla att pojkarna ofta ärbetydligt mer talföra än flickorna. De tar ett störretalutrymme i klassen. Flickorna är oftare än pojkarnatysta och stillsamma, men minst lika duktiga. I sam-band med prov kan de hävda sig och få bra betyg.Just för flickorna är det viktigt att inte ha någotbortfall i de obligatoriska ämnesproven - om det nuär så stort som . Just för de tysta flickorna ärproven viktiga, så att de kan visa hur duktiga de är.Därför måste och regeringen betona sten-hårt att de obligatoriska ämnesproven måste genom-föras så att de tysta flickorna får en chans att hävdasig.Jag gissar att skolministern berörde något rappor-terna om A-, B- och C-miljöerna. Om jag får tid fördet i nästa inlägg skall jag säga några ord om detockså.Anf. 116 ():Fru talman! visar i sininterpellation på fenomenet att elever går vidare tillhögre stadier utan att ha för dessa nödvändiga kun-skaper. Han nämner några undersökningar, bl.a. Bir-gitta , som pekar på det problemet. Jag är litetveksam. , föredragande i , menar att de resultaten kan ifråga-sättas visavi andra forskningsresultat.Problemet kvarstår dock; alltför många elever haralltför stora brister i sina kunskaper. Det är viktigt attvarken förstora eller förringa den situationen.Jag har tolkat interpellanten att han vill reda utbegreppen måluppfyllelse och bedömning i form avbetyg. Det är kanske inte självklart att betygen verk-ligen mäter det som är tänkt att målen för skolansundervisning skall vara. Betygen kan inte alltid över-sättas med att det inte går att klara kommande studier.På fråga om betygen motsvarar kun-skapsmålen, svarar skolministern att denna frågaredan ingår i generella uppdrag. Skolmi-nistern påpekar att hon har förtroende för lärarnasprofessionella bedömningar och att de avgör vilkapedagogiska åtgärder som skall vidtas. Jag vill inriktamitt anförande främst på detta.Vi kristdemokrater vill gärna se frågorna från denenskilde elevens perspektiv. Det är ytterst ochLasses liv och framtidsmöjligheter det hela handlarom. Allt lärande bygger på någon typ av motivation.Om och inte förstår eller själva omfattarvilka svagheter de har kan de inte heller åtgärda dem.Därför vill vi upprepa det vi kristdemokrater påpekatså , nämligen behovet av tätare betygs-steg och framför allt behovet av kontinuerliga ut-vecklingssamtal. Där skall lärare tillsammans medelever, och gärna föräldrar, kunna följa elevens ut-veckling och därmed snabbt upptäcka svagheter, somdå snabbt kan åtgärdas. Eleven skall självklart hainflytande över de åtgärder som vidtas.Det är förödande när unga människor tvingas ge-nomlida en skolgång som de på grund av basala kun-skapsbrister inte kan tillgodogöra sig. Men kunskaps-bristerna hade kunnat åtgärdas om de upptäckts i tid.Därför menar vi kristdemokrater att varje elev harsina olika behov vid olika tillfällen under skolgången.Genom att följa utvecklingen kontinuerligt och på ettnyanserat sätt, gärna genom skrivna dokument ochnyanserad betygssättning, kan elevens behov tillgo-doses på ett bättre sätt. Eleven skall i förekommandefall få extra stöd i sin skolgång.Det är rimligt att inte alla kan lära sig lika mycket pålika . Därför bör tidsfaktorn spela en särskiltviktig roll.Det är rimligt att skolorna använder det extra årsom finns när behov föreligger, så att eleven kantillgodogöra sig den undervisning som ges. Att baraskjuta problem framför sig leder till mer skada ännytta.Fru talman! Hur tänker skolministern utöka möj-ligheterna till flexibilitet, så att elevers specifika be-hov skall kunna tillgodoses?Anf. 117 Statsrådet ():Fru talman! Först vill jag tacka samtliga tre inter-pellanter för att vi är överens om att vi skall prata omframför allt de elever som inte klarar våra mål. Det ärbra och positivt att ni alla tre berör just de eleverna.Det känns för mig som skolminister bra.Vi får ett stort antal rapporter som visar på hursituationen ser ut i skolan. Det kan vara betygsrap-porter, det kan vara kunskaper om läs- och skrivsvå-righeter osv. kan det vara aningen förvillandemed den stora mängden rapporter för att veta tillvilken man skall sätta mest tilltro. De är av skiftandedignitet.Jag följer noggrant OECD-rapporterna. De ärmycket gediget framtagna. Vi har prioriterat att fådelta i de rapporterna - fastän de kostar mycket. Densenaste visar att läs- och skrivför-mågan hos elever och vuxna är bra i . Denvisar att niondeklassare i motsvarar gymna-sieungdomar i t.ex. . Jag sätter tilltro till denrapporten.Samtidigt finns det rapporter som visar hur bety-gen har fallit ut. Även om jag säger att jag är nöjd, ärjag fortfarande inte nöjd så länge inte alla har nåttmålet. Det finns som vi fortfarande måstearbeta intensivt med.Jag skall kort försöka besvara många frågor. ställde en fråga om hur jag följer upp förhål-landet mellan betyg och kunskapsmål. Det ligger iSkolverkets ständiga uppdrag, vilket innebär att vikontinuerligt får in rapporter till departementet somvisar på kopplingen. har jag ingen anledning attsäga att det brister. är det viktigt att helatiden ha en revidering av målen i kursplanerna. Detvar syftet när de en gång kom till. Vi kommer att seresultatet av den stora revideringen . Dåskall det vara en samsyn mellan grundskola och gym-nasium, förutom betygskriterierna och målen i kurs-planerna. Detta är en viktig fråga, och den är väl värdatt debattera när resultaten finns.En annan fråga gällde könsförhållandena, dvs. ombetygssättningen är könsneutral. Den statistik somfinns mellan pojkar och flickor och betygsstegenvisar följande. För betyget Icke godkänd finns 3 %flickor och pojkar. På nivån Godkänd finns 46 %av flickorna och av pojkarna. På nivån Välgodkänd är flickorna bättre. Flickorna är också myck-et bättre på nivån Mycket väl godkänd.I de rapporter som jag har kan jag alltså utläsa attdet stämmer med de nationella proven när det sedankommer till själva betygssättningen. Det är Skolver-kets rapporter.Vad skall vi då göra med de elever som har destörsta behoven? Vi återkommer med två förslag. Detena förslaget kommer i funkispropositionen ,och där kommer jag att ta upp det kommunala ansva-ret och även möjligheten till individuell studieplan förde elever som visar sig behöva en planering som kansträcka sig från in i gymnasieskolan. Detär eleverna med de absolut största behoven.Anf. 118 ():Fru talman! Det är, som sagt var, de enskilda ele-ver som misslyckas i skolan efter avslutad skolgång,som inte har en fast grund att stå på, som vi skallhjälpa vidare in i vuxenlivet. Det är för deras skullsom vi diskuterar det här. Det är vi naturligtvis heltöverens om.Skolministern sade i sitt svar att vi måste visaförtroende för lärarna, och jag är verkligen beredd atthålla med om det. Det är just lärarna som reageraröver inte minst problemen i gymnasieskolan och somi sina remissvar osv. beklagar sig över att de inte kanhjälpa alla elever. Här behövs naturligtvis ett heltbatteri av åtgärder. Det gäller att ge elever stöd väl-digt tidigt i och att upptäcka vilka eleversom behöver stöd. Det behövs fler betygssteg, somnågon sade, och möjligheter att vara flexibel medtiden.Det som jag valde att diskutera nu var just hur viföljer upp huruvida betygen motsvarar kunskapsmå-len. Det är en av många frågor; vi hinner tyvärr inte prata om allting som vi behöver diskutera när detgäller skolan. Jag håller inte med skolministern där.Det jag har läst mig till och fått veta vid besök påSkolverket är att vi inte kommer att få någon infor-mation från om olika nationella prov irelation till betygsstatistik och betygskurvor. Detfinns inte något sådant tydligt uppdrag.Min fråga var om skolministern vill ge Skolverketett tydligt uppdrag att sätta betygen i relation tillnationella prov, ämnesprov osv.Anf. 119 ():Fru talman! Jag berörde kort i slutet av mitt förstainlägg den rapport som vi fick från den 15januari där olika skolmiljöer beskrivs. Man kallardem A-, B- och C-miljöer. I A-miljön, som är denidealiska, använder man språket, modersmålet, somett aktivt redskap, inte bara i ämnet svenska, ellermodersmål, utan i alla ämnen. Lärarna tar där ettgemensamt ansvar för att eleverna tränas i att använ-da språket på bästa sätt.För att detta skall fungera krävs en bra undervis-ning i litteratur, inte att man läser om litteratur utanatt man läser litteratur och får tid att läsa romaner,skönlitteratur, och inte bara små delar, snuttifiering.Jag vet som lärare att man kan känna sig pressad attbara ta fram sådant som inte är tråkigt för tillfället,men lästräning tar tid och måste ges tid.När det gäller åtgärder måste man vara medvetenom vikten av en kontinuerlig bedömning och värde-ring av elevernas framsteg genom hela grundskolan.Om eleverna inte kan läsa tillräckligt bra under detidigare skolåren kan de inte bara automatiskt slussasvidare upp i skolan. Ofta blir eleven och föräldrarnamedvetna om brister på allvar först när det ges betyg iårskurs 8. Då är det ibland alldeles , om åtgär-der inte sätts in tidigare. Bristerna är mycket lättareatt avhjälpa när barnen är än när de är ,om man inte börjar tidigare. Om man inte får sättabetyg tidigare i skolan, före årskurs 8, måste det fin-nas rejäla mått på hur eleverna lyckas eller eventuelltmisslyckas, då man fortfarande kan sätta in resurser.Jag skulle allra sist vilja fråga skolministern hurhon ser på detta med att verkligen ge en adekvat in-formation om elevernas kunskaper när de inte räckertill, långt innan de får betyg och hur föräldrarna skallfå reda på detta. Även om det är en ange-lägenhet är det också viktigt att vi i riksdag och rege-ring har en synpunkt på detta.Anf. 120 Statsrådet ():Fru talman! kommer jag med litteratur somUlf efterlyste exempel på. Jag har här enrapport som visar på det samband som , och den är utgiven av . Jag läg-ger den här på bordet så att har möjlighetatt titta på den. Den heter Skolbetygen i gymnasie-skolan . Där tar man upp de kriteriersom efterlyste.Jag går vidare till att kommentera frågan vad vikan göra för de elever som behöver en särskild sats-ning. Jag vet att utbildningsutskottet har justeratgymnasiepropositionen. Jag har ännu inte hunnit sehur slutjusteringen blev, men jag har fått viss infor-mation. Jag tycker att det här är ett första steg för atthjälpa de elever som har de största behoven i gymna-sieskolan. Det krävs mycket satsning, och satsningenskall givetvis göras i först och främst.Målet måste vara att de allra flesta elever har blivitfärdiga när de lämnar grundskolan.Vi måste också se till att gymnasieskolan får bätt-re resurser. Gymnasieskolan skulle ta emot alla ele-ver, men de gavs inte den möjligheten. Jag ser då attvi kan vidta vissa åtgärder, som jag kan bidra med.Det är kompetensutbildning för lärare. Det är attockså uppmärksamma kommunpolitikerna på hurmycket pengar man har totalt sett inom gymnasie-skolan, att det inte bara gäller att göra attraktiva,ganska dyrbara program, utan också avsätta medel tillelever som har större behov. Det finns alldeles för fåspecialpedagoger i gymnasieskolan, och vi har eleversom har behov av sådana.Vi behöver också kunna använda samma medelsom finns inom , t.ex. arbeta med åt-gärdsprogram, som också ger rätt till mer undervis-ning och mer tid. Detta kommer jag också att läggafram förslag om.Utvecklingssamtalet fanns med i gymnasiepropo-sitionen, men tar upp det också i sam-band med . Utvecklingssamtalet måste blibättre, och det är skolans skyldighet att se till att detblir bättre. Det skall inte bara vara så att läraren in-formerar om det som tycks vara viktigt för föräldern,utan det skall vara ett samtal från båda parter. Näreleverna så kan skall de också delta i detta. Det skallvara ett mycket ärligt samtal. Utvecklingssamtalet serjag som första steget för de elever som behöver ettåtgärdsprogram, där man skall sätta in konkreta för-slag för att förbättra för just elever som har speciellabehov.Jag kunde i utbildningsinspektörernas rapport läsaatt många kommuner använder sig av test och dia-gnoser redan i årskurs 2. Men när man väl har gjorttest och diagnoser sker ingen åtgärd. Det är ju kom-munens skyldighet - man har t.o.m. fått svart på vitthur det ser ut.Malmö nämndes vid frågestunden.Malmö kommun är en av de kommuner som var medi rapporten och som visade på brister i det här avse-endet. kommun har infört obligatoriska natio-nella prov för årskurs 5, men man vidtar ingen åtgärdefteråt.Det måste finnas både-och. Det är ingen poängom vi från riksdag och regering säger att det här skallfinnas om kommunerna inte fullföljer det. Jag kom-mer att följa upp detta som visas i den rapport sominspektörerna har tagit fram.Sist vill jag ta upp skönlitteraturen. Där manverkligen har lyckats är i de kommuner som nästanhar börjat när barnet föds. De har alltså haft en så fintradition att de har överlämnat en bok till föräldrarnatill nyfödda barn. i har t.ex. gjortenorma satsningar. Där gick de ut tidigt och börjademed att göra även föräldrarna medvetna om litteratu-rens betydelse. Jag har följt olika skolor, och jagbrukar nämna som exempel att jag har sett sjätteklas-sare läsa . Alla i klassen läser; desom har läs- och skrivsvårigheter får stöd.Anf. 121 ():Fru talman! Jag håller med skolministern om attdet är spännande och roligt att se de nya sätt att arbetasom växer fram i den nya skolan. Jag tillhör verkligeninte dem som vill måla en helt negativ bild av allt detstimulerande utvecklingsarbete som pågår i skolan.Det gäller inte minst inom läsning och skrivning, därman inte längre har det som en isolerad företeelseutan försöker genomsyra alla ämnen med detta skall utveckla förmågan att läsa och förmågan attskriva. Det är viktigt.Över huvud taget tror jag att det är mycket i ensådan här diskussion som vi kan vara överens om närdet gäller sådant som vi vill arbeta vidare med. Vikan också vara överens om att det är bra att Skolver-ket börjar samla in en massa uppgifter och att det ärviktigt, som skolministern sade, att sätta press påkommunerna, så att de verkligen jobbar med utvärde-ringen och drar några slutsatser av de resultat som defår.Man jag menar fortfarande att det är en skillnadmellan min - och många andras - och regeringenssyn på skolpolitiken. Man vågar inte riktigt ta i desvåra frågorna. Skall elever gå vidare till gymnasiettrots att de inte har tillräckliga kunskaper? Skall mandölja detta genom att låta dem gå på ett individuelltprogram som många hoppar av från? Skall man vågafatta de svåra besluten och visa svart på vitt hurmånga som inte kan tillräckligt mycket?Jag skall titta på den rapport som skolministernvänligt donerade här. Min information är alltså att detinte är någon riktig jämförelse mellan nationella provoch annat. Man kan hänvisa till forskare, även om deinte alltid har rätt. Men, t.ex. har haftstarka argument. Han menar att det finns en påtagligrisk att kommunerna, nu när eleverna inte kommer inpå nationella program om de inte har godkända betyg,pressas att sätta för höga betyg, vilket är mycket ne-gativt för de elever som får de betygen. Då skickas devidare och får inte den hjälp som de behöver. Jagmenar att regeringen inte riktigt vågar öppna ögonenoch se det svåra med det här, även om vi är överensom mycket annat.Anf. 122 ():Fru talman! Jag uppskattar ärligt skolministernssyn och medvetenhet när det gäller den här frågan.Den är ju oerhört viktig för hur skolan skall lyckas.Vi kan satsa väldigt mycket på vår skola, på refor-marbete och utvecklingsarbete, och jämfört medmånga andra länder har vi gjort det. Men om man intetar tag i de oerhört djupa och viktiga frågorna atti-tydmässigt kommer vi kanske inte riktigt ända fram.Jag vill gärna poängtera att vi från vårt håll villlyfta fram elevernas inflytande och deras möjlighetatt i utvecklingssamtal tillsammans med lärare ochgärna också med föräldrar reflektera kring sitt egetlärande, så att de tidigt lär sig att se vad de saknar ochmåste jobba med.I och med vår skolförordning finns det möjlighetatt stoppa in ett extraår tidigt i skolan, men enligtmina erfarenheter utnyttjas det alltför sällan. Skolmi-nistern eller någon annan har kanske andra erfaren-heter. När lärarna tidigt - kanske i årskurs 2 eller 3 -upptäcker att det kommer att behövas lite extra tid såger man ändå inte det där extraåret eller utnyttjar detsom en god resurs. Det kanske bara handlar om tiden.Det är inte så bara, men det är relativt enkelt att åt-gärda tidigt i skolgången. Det är dit jag vill komma.Man skall, trots allt, kunna lämna medde färdigheter och kunskaper som behövs för att kun-na tillägna sig gymnasiet. Men jag tycker att det ärsynd om man lägger gränsen vid . Manskall kunna tillägna sig årskurs 5, 6, 7 osv. Jag funde-rar över om skolministern vill säga någonting om hurman skall få lärare, föräldrar och elever att tidigtanvända tiden och den flexibilitet som finns i vårtsystem.Anf. 123 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att det är oerhört viktigt just utgår från den enskilde eleven när man skallgöra den individuella studieplanen och att man tittarpå alla möjligheter som står till buds för attkunna göra en individuell studieplan.I dag finns det möjlighet att gå i grundsko-lan, om så behövs. Det finns också möjlighet att för-länga gymnasieutbildningen med , om så be-hövs. Men det viktiga är att man tittar på den enskildeeleven.Skolan har inte rätt att vänta till det första betygetär satt. Det finns en skyldighet, och det är därför vihar diagnostiska prov redan i årskurs 2. Många gång-er upptäcker man faktiskt redan på förskolan vilkabarn som har behov av mer stimulans. pratar jagom ett litet antal barn. Det är viktigt att veta att jag nubörjar med att tala om de få som har de största beho-ven. De måste verkligen få den här planen. Manmåste fundera över hur mycket tid som skall avsättasför t.ex. ämnet svenska. Behövs mer av det ämnet,eller behöver det utvecklas i samband med andraämnen? Jag kan ta som exempel ett invandrarbarnsom har kommit senare till , som inte är fär-digt med sitt eget modersmål och som skall lära sigsvenska. Finns det en möjlighet att avvakta med eng-elskan? Det här är en fråga som kräver en balansgång.Men om man avvaktar med engelskan måste manskriva ett kontrakt och garantera att eleven får sinengelska senare under gymnasietiden.Jag vill bara säga en sak om det tionde året igrundskolan. Jag har precis lyssnat till en rapport frånSkolverket som beskriver vad ungdomar tycker omatt komma in på gymnasiet. Det var roligt att få höraatt ungdomarna är nöjda med gymnasiet. De känneratt de blir mötta med respekt, och de växer i sin soci-ala kompetens. Det som är mindre roligt är att de intehar känt det så på högstadiet.Detta gör att många av dessa elever, även om deinte är färdiga, föredrar att gå över till gymnasiet ochmöta en ny värld. Och kommer kritiken mot lärar-na: De är trötta på sina lärare och vill inte vara kvar igrundskolan.Därför är det så viktigt att eleven är med i den härplaneringen och ser vad han eller hon själv skullekunna må bäst och utvecklas mest av.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1998/99:165 omnordisk friskolekonventionAnf. 124 Statsrådet ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att skalluppfylla sin del av ansvaret för att effektuera Nordis-ka rådets rekommendation att hemställa till de nor-diska ländernas regeringar att inleda ett arbete för attförverkliga en nordisk överenskommelse som gerföräldrarna rättigheten att fritt välja skola för sinabarn och som tillåter etablering av fria skolor och gerdem finansiella villkor som gör det möjligt att drivaen god skolverksamhet också vid de fristående sko-lorna.Christel fråga är något förvånande,eftersom situationen i är den att föräldrar harrätt att välja skola för sina barn. Likaså är etableringav fristående skolor tillåten, och fristående skolor har,i enlighet med regeringens proposition Friståendeskolor m.m. (prop. 1995/96:200), i allmänhet rätt tilloffentliga bidrag som i princip är likvärdiga med deekonomiska resurser vilka offentliga skolor får.Mot denna bakgrund anser jag att några ytterligareåtgärder inte behöver vidtas.Anf. 125 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet för sva-ret.