prot · GN0946 · 1999-12-14 00:00:00 — Denna sparåtgärd är kopplad till sänkt inkomst-skatt och blir i praktiken endast marginellt tyngandeför den enskilde liksom också införande av en ytterli-gare karensdag.I dag har den enskilde från försäkringskas-san och normalt sett också från avtalsförsäk-ring. Därmed blir skillnaden i ersättning mellan sjuk-skrivning och arbete obetydlig, eftersom man ju ock-så har kostnader för att gå till sitt arbete. Vi anser attdet måste vara en tydlig skillnad mellan lön och er-sättning vid sjukfrånvaro.Olika frågeställningar i samband med sjukskriv-ning bör uppmärksammas. I vår motion har vi före-slagit att försäkringsläkarens roll i förhållande till denbehandlande läkarens roll närmare utreds. Den avregeringen tillsatta enmansutredaren som ska utredaeventuella åtgärder i sjukförsäkringen föreslås av ossfå tilläggsdirektiv.Fru talman! Försäkringskassorna har fått utstå enhel del kritik varav i och för sig mycket är berättigadsådan. Även om situationen förbättrats jämfört medtidigare år återstår mycket arbete. Försäkringskassanhar fått genomföra stora förändringaroch besparingar. Personal har sagts upp och organi-satoriska åtgärder av långtgående art har fått genom-föras.Rader av förändringar i regelsystemet har beslu-tats har i som kassan haft att sätta i sjönmed ofta mycket kort varsel. Ett otillräckligt teknik-stöd har försvårat en effektiv och rättssäker hand-läggning. Personalens motivation har faktiskt tagitskada.Vi moderater ser givetvis allvarligt på bristandekvalitet och måluppfyllelse i ar-bete, men vi ser också tydligt att vi som politiker intei tillräckligt hög grad sett vikten av att koppla till-räckliga resurser till kraven på kvalitet. Moderaternahar därför anslagit mer medeltill försäkringskassorna än vad regeringen har gjort.Nu står kassorna inför ett nytt och omstörtandeförändringsarbete. Med det utvecklingsprogram somRiksförsäkringsverket och kassorna sätter i sjönkommer arbetsformerna att förändras i grunden. Mo-dern teknik gör att försäkringskassorna bokstavligenhoppar från 70- och 80-tal direkt in i ettenda steg. kommer färre människor attarbeta i kassorna, men de anställda som är kvarkommer att ha en ny och ökad kompetens. Dettaförändringsarbete måste bedrivas på ett ansvarsfulltoch professionellt sätt. Stora utbildningsinsatser blirnödvändiga för att klara de nya arbetsformer som dennya tekniken medför.För att kunna klara balanserna och ärendena undergenomförandetiden och innan man vet att teknikenfungerar uppstår extraordinära kostnader. Dennakostnadspuckel måste finansieras på ett ansvarsfulltsätt. Vi vet inte om regeringen kommer att visaett sådant ansvar. Det är mycket viktigt att regeringenger klara besked på denna punkt så att kassorna fårmöjlighet att ta ett korrekt och professionellt arbets-givaransvar. Det vore välgörande om statsrådet villege en indikation på en förhoppningsvis positiv håll-ning i denna sak.Fru talman! Vi avslutar nu ett årtusende, men vikommer att finna vid attverkligheten inte har påverkats av millennieskiftet.Vardagen fortsätter såväl här i som ute ilandet. Förändringsarbetet måste bedrivas, och det ärlättare och går bättre att bedriva ett sådant arbete intedärför att man akut måste utan därför att man vill ochdärför att man ser den långsiktiga fördelen för sam-hällsutvecklingen.Vi är i det läget . Ett parti, eller ett par i före-ning, kan inte genomföra sådana nödvändiga struktu-rella förändringar i socialförsäkringssystemet. Manbehöver en större samling vid pumpen, ungefär somdet man åstadkom i samband med pensionsreformen.Samverkan är nödvändig med fler partier över helaskalan. Är regeringen intresserad av och mogen förett sådant initiativ?Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationen un-der mom. 1, och står i övrigt bakom våra reservatio-ner. I våra särskilda yttranden 6, 22 och 30 har viredogjort för våra budgetalternativ. Jag utesluter inteatt något ytterligare yrkande kan göras senare avmoderata kolleger. Tack för ordet!Anf. 9 ():Fru talman! Det råder fortfarande stora orättvisornär det gäller arbetslivets villkor. Mindre än hälftenav LO-kollektivets medlemmar klarar av att arbetafram till sin ålderspension. I åldersgruppen 55-59 årär risken för att behöva förtidspensioneras fem gångerhögre för en arbetare än för en tjänsteman. Störstarisken löper LO-kvinnorna.Vårt välfärdssamhälle och många av våra med-borgare har fått uppleva stora nedmonteringar i soci-alförsäkringarna . Karensdagen ochsänkningen av sjukpenningen har för många inneburitekonomiska svårigheter.Syftet med välfärdspolitiken bör vara att utjämnaskillnader mellan olika samhällsgrupper genom ensolidariskt finansierad välfärd med generella system.Vidare ska socialförsäkringarna vara trygga, rättvisaoch effektiva. Genom inkomstbortfallsprincipen ga-ranteras individen en bestämd standardnivå när haneller hon inte kan försörja sig genom arbete.Det är naturligtvis viktigt att det ska finnas möj-ligheter att kontrollera och begränsa samhällets kost-nader för försäkringarna. Men ytterligare karensdagareller sänkt ersättningsnivå, som föreslår,leder bara till ökad fattigdom för redan utsatta grup-per. Det känns verkligen skönt att det finns en majo-ritet som förstår att vi inte kan lägga mer bördor påmedborgarna i form av försämringar av bl.a. sjukpen-ningen.Vi måste i stället försöka höja nivån och återställasjukpenningen till 90-procentsnivån - när ekonominså tillåter. Taket på sjukpenningen är 7,5 bas-belopp. Det är många grupper som går igenomdetta tak, och inkomstbortfallsprincipen urholkas meroch mer. Här behövs det en översyn, och taket behö-ver med all sannolikhet höjas.Tilltron till är en mycket viktiggrund för hela socialförsäkringssystemet. Undersök-ningar har visat på ett minskat förtroende - en alltförlåg tilltro till och dess beslut. Detär viktigt att komma till rätta med brister i administ-rationen av socialförsäkringen. Bristande rättssäker-het, långa handläggningstider och stora regionalaskillnader får inte accepteras. Här får nog vi politikerta det största ansvaret. 90-talets ekonomiska kris harju gjort att regelförändringarna har duggat tätt. Därförhar personalen vid landets försäkringskassor fåttsvårigheter. Det behövs långsiktighet och stabilitet ivåra socialförsäkringar, och förhoppningsvis ska detbli förbättringar.Fru talman! Arbetsmarknaden har förändratsmycket . De skattningar sombl.a. är gjorda i betänkandet DELTA anger att om-kring en tredjedel av alla sysselsatta nu har en mereller mindre "atypisk" anknytning till arbetsmarkna-den. De tidsbegränsade anställningarna har ökat mar-kant , och denna utveckling tycks tyvärrfortsätta. krävs det för att kvalificera sig tillsjukförsäkringen i princip sex månaders oavbrutenanställning. I är vi oroade över att dettakan medföra att många grupper inte kvalificerar sigtill socialförsäkringen trots att de har arbete. Vi anserdärför att reglerna borde ses över för att i möjligastemån anpassas till dessa grupper.Färre än var femte långtidssjuk erbjuds rehabilite-ring, och var tredje som själv efterfrågar rehabilite-ring får ett nej. Av de ca 400 000 förtidspensioneradesom vi har i landet är det många som har saknat reha-biliteringsinsatser. Vi kan säkert konstatera att denarbetslivsinriktade rehabiliteringen inte fungerartillfredsställande, och därför är det bra att regeringenhar uppmärksammat detta genom en särskild utred-ning.Regeringen och har öppnat för en fri-villig samverkan mellan myndigheterna i syfte attstödja dem som är i behov av särskilda stödinsatser.Detta samverkansprojekt kallas finns ett stort behov av att mer effektivt ut-nyttja samhällets resurser för att bättre kunna tillgo-dose enskilda människors behov. Många människorhamnar i en gråzon mellan myndigheterna efter-som problembilden inte faller inom en myndighetsram. Detta kan i sin tur leda till att de hamnar i enrundgång mellan olika myndigheter. Det är därförmycket angeläget att bättre samordning kommer tillstånd i arbetet med rehabilitering av personer i utsattagrupper,I har vi uppmärksammat att in-vandrade kvinnor och män inte verkar få ta del av deavsatta medlen på ett tillfredsställande sätt. Det ärangeläget att det tas hänsyn både till kön och etnicitetbåde vid beslut samt vid redovisning av rehabilite-ringsärendena. Jag vill därför yrka bifall till vår re-servation 18 under mom. 11 som behandlar utvärde-ring av FRISAM.Fru talman! har kostnaderna för sjuk-penningen ökat. Vad beror då ökningen på? Ja, en delav kostnadsökningarna är positiva. Fler har kommit utpå arbetsmarknaden. Om sysselsättningen ökar, bru-kar också sjukskrivningarna öka. Men en del av ök-ningarna beror säkert på att kraven på löntagarna harökat. Stress, psykosomatiska besvär och utbrändhet ärord som används flitigt i dag.Arbetsmiljöproblemen måste tas på allvar -många mår inte bra på dagens arbetsmarknad. Detförebyggande arbetsmiljöarbetet är därför mycketviktigt, och här har företagshälsovården en stor upp-gift. Att satsa pengar på att förebygga ohälsa ochskapa värdiga arbetsförhållanden är säkert bättre änmoderaternas recept, dvs. att öka kontrollen för attminska fusket.Många av de rehabiliteringsärenden och den ohäl-sa vi ser i arbetslivet har sin grund i arbetsolyckoreller arbetssjukdomar. Vi vet alla att det har blivitmycket svårare att klassa sjukdomar och skador somarbetsrelaterade. 1992 godkände försäkringskassornai vårt land 67 000 arbetsskador. Bara senareuppskattades antalet bifall till 7 300. På cirka nio årstid har av arbetsskadeanmälningarnaförsvunnit från försäkringskassornas prövning.Minskningen av anmälningar om arbetsskada be-ror i stor utsträckning på försämringar i arbetsskade-försäkringen. Men konjunkturen och strukturföränd-ringar har också bidragit till denna minskning. Imånga fall är det så svårt att de som har skadats tillslut ger upp när det gäller att anmäla skador. ärdet så många som känner sig både kränkta och rätts-lösa.Trots att skrivit på en ILO-konventionsom säger att arbetstagaren ska få en 100-procentigersättning vid arbetsskada är det i praktiken mycketsvårt att få rätt om man skadar sig i arbetet. Jag hop-pas därför att regeringen och speciellt be-aktar dessa problem och försöker hitta bättre lösning-ar för alla de som drabbas av arbetsskador, inte minstför många av de kvinnor som har eller kommer att fåbelastningsskador.Arbetsgivaren har här också ett stort ansvar, bådeför det förebyggande arbetsmiljöarbetet och för attdet görs bättre rehabiliteringsutredningar. Att balansuppstått i arbetsskadeförsäkringen är inte detsammasom att samhället lyckats få bukt med dålig arbets-miljö och arbetsskador.I de utredningar som regeringen har tillsatt vadgäller sjukförsäkringen respektive förtidspensionenhar vi i motionerat om ett tilläggsdi-rektiv. Vi anser att skillnader mellan grupper med fastanställning och grupper med tillfällig anställningborde belysas, samt att utredningarna bör ha ett gen-der- och integrationsperspektiv. Det finns också en-ligt vår mening behov av en övergripande analys avresultatet av utredningarna om sjukförsäkringen, denarbetslivsinriktade rehabiliteringen samt förtidspen-sioneringen.Jag vill därför avslutningsvis yrka bifall till reser-vation 21 under mom. 14, som behandlar utrednings-direktiven. Jag står givetvis bakom samtliga vårareservationer. Det kommer säkert att bli en ganskalång debatt här med många yrkanden, så jagnöjer mig med de två nämnda bifallsyrkandena, somalltså gäller reservation 18 och 21.Anf. 10 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillvår reservation 17, men jag står naturligtvis bakomalla våra reservationer och det särskilda yttrandet.Vi har att ta ställning till regeringens budgetpå socialförsäkringsområdet. När det gäller utgifts-område 10 skriver regeringen så här i sina målsätt-ningar: Målet för är att ge ekonomisk trygg-het för sjuka och funktionshindrade och att aktivtarbeta för att återföra människor i arbete. När mansedan läser vidare förstår man att regeringen inte allsjobbar efter dessa höga målsättningar. Jag ska ta någ-ra exempel på vad jag anser saknas i konsekvensana-lysen.Regeringen har under detta år sett hur sjukskriv-ningskostnaderna rusat i höjden. Från en budget för år1999 på 18 miljarder har slutnotan blivit 25 mil-jarder. Kostnaderna skenar, och budgete-rar regeringen villigt och glatt ytterligare medel -sammanlagt 29 miljarder.Det kan man förstå eftersom regeringen har en,anser jag, passiv hållning till dessa skenande sjuk-penningkostnader. Försäkringskassorna har de se-naste åren fått dra ned på sin verksamhet och hamindre personal än vad som krävs för att aktivt kunnaarbeta med rehabilitering. Tidiga åtgärder är viktiga.Vi vet att ju en person går sjukskriven destostörre risk är det att personen aldrig kommer tillbaka iarbete igen.Regeringen skriver själv i sin budgetpropositionatt man inte utnyttjat alla rehabiliteringsmedel. Sedanskriver man så här: "Differensen beror främst på enfortsatt minskad aktivitet inom rehabiliteringsområdet- försäkringskassorna har fortsatt attföra över personalresurser från rehabiliteringsarbetettill utbetalningar av ersättningar på grund av det öka-de antalet sjukanmälningar".Det är verkligen tragiskt att regeringen inte tar imed krafttag när det gäller de skenande sjukpenning-kostnaderna. En ond cirkel med mindre aktivitet ochfler sjukskrivna är resultatet, menar jag.Vad har man då gjort? Jo, man har tillsatt en utre-dare i frågan. Tyvärr gav socialförsäkringsministerIngela inga lugnande besked i frågan undertorsdagens frågestund . Hon tänkerfortsätta att vänta på utredaren, som ska arbeta underhela . Vi kristdemokrater anser att man måstesätta in kraftfulla åtgärder . Vi har inte tid attvänta på att få i gång rehabiliteringsarbetet fullt ut.I landstingen brukar man tala om att kapa sjuk-vårdsköer. Här tycker jag att vi skulle behöva resone-ra på samma sätt, nämligen satsa på att arbeta avsjukskrivningsköer. Det är många som väntar på att fåhjälp med professionell rehabilitering via försäk-ringskassan, och den har också enligt förordningaroch lagar det yttersta ansvaret för samordningen avrehabiliteringsinsatserna.Fru talman! Vi kristdemokrater anslår 300 miljo-ner utöver regeringens förslag till försäkringskassornaför att få i gång rehabiliteringsarbetet. Vi anslår dess-utom ytterligare till rehabilite-ringsarbetet. Om man sätter i gång rehabiliteringbehövs det mer resurser till åtgärder. Det är detminsta jag anser att regeringen borde göra i dag.Regeringen säger själv i sin proposition att manser allvarligt på den bristande måluppfyllelsen inomsjukförsäkrings- och rehabiliteringsområdet, menman avslutar med att man väntar på utredningen.Arbetsmiljösituationen på kassorna är också oro-ande, skriver regeringen vidare i sin proposition.Yrkesinspektionen har granskat flera kassor och ålagtdem att begränsa arbetsbelastningen för de anställda.När generaldirektör härförle-den sade att pengarna till kassorna räcker undrade jagom hon egentligen vet vad hon talar om. Det skullevara intressant att höra socialförsäkringsministerIngela kommentera kassornas situation.Även om de flesta kassorna har en budget i balanssäger det inget om huruvida pengarna räcker för attuppfylla målen. Kassorna ska dessutom införa ett nyttIT-system för att klara det nya pensionssystemet. Detkostar både personalresurser och pengar. Det sägersig självt att det inte håller. Regeringen måste nu utsedenna bransch till en krisbransch som behöver akuthjälp.Inte nog med att man mår dåligt på kassorna -kvalitetsfrågorna har också uppmärksammats. Förut-om för av granskning har flerakassor varit föremål för JO:s granskning. Kritik harriktats mot handläggningen av arbetsskadehantering-en. Vidare talar regeringen själv om bristande rättssä-kerhet, sjunkande produktivitet, långa handlägg-ningstider och alltför stora regionala skillnader. Alltdetta talar sammanlagt, menar jag, för att det är akutaåtgärder som behövs inom socialförsäkringens admi-nistration.Vi kristdemokrater tror också att man bör satsamer på samordningen av olika samhällskassor. Dethar pågått olika försök, som FINSAM, FRISAM ochSOCSAM, och vi tror att det är viktigt att regeringennu sätter ned foten och slutar med att bara ha saker påförsök. Vi tror att samordning enligt modell mellansjukförsäkring, sjukvård, socialtjänst och arbetsför-medling är en viktig prioritering för att spara mänsk-ligt lidande men också samhällets kostnader.Ett annat område, slutligen, är jämställdhet inomrehabiliteringen. Det är oroande siffror som visar attandelen kvinnor med förtidspension och sjukbidragökar successivt och att de får sämre rehabiliteringsin-satser än män. Vi kristdemokrater vill se en mer jäm-ställd rehabilitering.Fru talman! Jag har inte hunnit redogöra för allavåra alternativa förslag, men betonar nu vikten av attregeringen akut sätter i gång rehabiliteringsarbetet påallvar. Vi måste agera när vi ser skenande kostnader.Vi står bakom alla våra reservationer och särskil-da yttranden, men för tids yrkar jag alltsåbifall enbart till reservation 17.Anf. 11 () re-plik:Fru talman! Jag har en fråga till . Hon redogör för väldigt positiva drag ikd:s socialpolitik, och hon nämner att kd ger200 miljoner mer till rehabilitering. Men är det inteså, att med detta innebär kd:s förslag3,6 miljarder mindre till utgiftsområde 10 än majori-tetens förslag? Kd:s politik innebär bl.a. att ytterligareen karensdag införs. Det har inte kommenterats fråntalarstolen. Jag ser gärna att kommenterar det.Anf. 12 () replik:Fru talman! Tack för frågan! När det gäller våraminskade anslag tror vi att det lönar sig att satsa pårehabilitering och på försäkringskassornas arbete. Vitror och vet att varje insats i rehabiliteringsarbetet göratt man sparar pengar. Det är därför vi anser att det ärså angeläget att satsa på rehabiliteringen, för att vi skakunna spara pengar. Det är därför vi säger att vimåste satsa på rehabilitering. Vi tror att det genererarbesparingar. Det är därför vi har mindre anslag.När det gäller den andra karensdagen har vi sam-ma högkostnadsskydd, dvs. , som regeringenoch även . är det maximalakarensdagsantalet. I och med att man har två dagarinnebär det att de som inte är sjukskrivna så ofta fårta ett lite större ansvar än de som ofta är sjukskrivna.Anf. 13 () re-plik:Fru talman! Vi i är i allmänhet ock-så mycket för rehabilitering. Jag instämmer helt medDesirée att det kan innebära attförsäkringskostnaderna minskar om vi lyckas medrehabiliteringen. Vi är nog överens om att vi måstesatsa på det.Samtidigt kommer ytterligare en karensdag attdrabba speciellt låginkomsttagare väldigt hårt. Därhar vi tydligen helt olika åsikter i kd och Vänsterpar-tiet. Men när det gäller rehabiliteringen är vi ganskaöverens, om vi väl kan få en samverkan till stånd ochutveckla det lokala rehabiliteringsarbetet och detförebyggande arbetet.Anf. 14 () replik:Fru talman! Jag ser fram mot att ska ta upp rehabiliteringsarbetet i samarbetetmed regeringen. lyfte i sitt anfö-rande fram att rehabiliteringsarbetet inte fungerar . Jag skulle önska att påverkade såatt man inte bara sitter och väntar på utredningsman-nen , utan kommer i gång med aktivaåtgärder under året.Anf. 15 ():Fru talman! har fyraolika utgiftsområden som ska debatteras , ochden här debatten gäller utgiftsområde 10, Ekonomisktrygghet vid sjukdom och handikapp. För budgetåret2000 omsluter detta utgiftsområde inte mindre än92 . Det är ett gigantiskt belopp. Detär bara utgiftsområde 25, Allmänna bidrag till kom-munerna, som omsluter ett högre belopp. Av dettakan vi förstå att det här är ett utgiftsområde som berörväldigt många människor i vårt avlånga land.I motion En välfärdsreform förtrygghet och rättvisa beskriver vi hur vi vill att trygg-heten för människor i olika livssituationer ska se ut.Vårt samhälle står inför stora utmaningar, och våruppgift måste vara att forma ett hållbart samhälle sombygger på enskilda människors ansvarstagande ochinneboende kraft, ett samhälle där alla människorkänner sig delaktiga och respekterade oavsett hud-färg, kön, religiös tillhörighet eller sexuell identitet.Det är bara ett samhälle där människor känner trygg-het och tillit till sin förmåga att utveckla sina liv somkan bli hållbart på lång sikt.Trots att välfärdspolitiken är väl utbyggd i vårtland finns det stora orättvisor i fördelningen av väl-färden. Många människor omfattas inte av socialför-säkringssystemen och är i stället hänvisade till be-hovsprövade socialbidrag. Många har känt en ökad oro på grund av rädslan att förlorasitt arbete, mista sitt sociala nätverk och förlora sinekonomiska trygghet. Det är många ungdomar sominte haft någon möjlighet att ta sig in på arbetsmark-naden och därmed inte haft någon möjlighet att kännasig ekonomiskt oberoende. Det är inget tryggt sam-hälle där många människor inte känner att det finnsen uppgift för dem, att de behövs.Vi centerpartister anser att det är dags att förändravälfärdssystemen; vi behöver en ny, långsiktig väl-färdsreform.I dagens system är det många människor somställs utanför. Dagens socialförsäkringar är avseddaatt ge ekonomisk trygghet till alla, men i stället harberoende av behovsprövade socialbidrag ökat under90-talet. Detta visar tydligt bristerna i välfärdssys-temet ur ett grundtrygghetsperspektiv. är detmånga som får långsiktig försörjning genom socialbi-drag. fick ca 367 000 hushåll socialbi-drag , vilket är avbefolkningen. För många människor har socialbidra-get i praktiken blivit en socialförsäkring på lokal ochlåg nivå.När trygghetssystemen utgår från den enskildesanställningsförhållanden kan konsekvenserna bli attden som inte lyckats ta sig in på arbetsmarknadenockså hamnar utanför den generella tryggheten. Attpå detta sätt utestänga stora grupper från den gene-rella tryggheten är djupt orättvist.Kommunerna har i allt större utsträckning fått taöver ett större ansvar för medborgarnas ekonomiskatrygghet. Dessa ökade kostnader för socialbidragenute i kommunerna har ofta trängt undan annan viktigverksamhet, som skola och omsorg, och denna ut-veckling är djupt olycklig. Vi kan dock se en vänd-ning, där kostnaderna sjunker något i kommuner, ochdet är glädjande.En annan brist med de nuvarande socialförsäk-ringarna är att de inte i tillräcklig utsträckning upp-muntrar till arbete. Det måste alltid löna sig att arbeta.Fru talman! anser att det nuvarandetrygghetssystemet saknar helhetsperspektiv och attdet behöver reformeras i grunden. Enligt vår meningbör en ny, sammanhållen socialförsäkring, som gerbåde trygghet och valfrihet, omfatta hela befolkning-en. Den ska vara allmän och obligatorisk och inteenbart bygga på förhållandet arbetsgivare-löntagare.En samordnad försäkring ska gälla vid sjukdom,arbetsskada, arbetslöshet och förtidspension. Vi anseratt behovsprövning bör undvikas och möjligheter tillindividuella val ska öka. Oväntat inkomstbortfall skatäckas genom en grundpenning och därutöver eninkomstrelaterad del vars storlek är baserad på deninkomst man har som företagare eller anställd. Måletför ett nytt system ska enligt meningvara en effektiv rehabilitering och att arbete ska lönasig. Med dessa principer som utgångspunkt bör envälfärdsreform genomföras.Det har pratats en hel del om rehabilitering, och vihar ett särskilt yttrande om detta där man kan läsa vadvi tycker i den frågan. Jag går inte in på det utan delarden uppfattning som framförts tidigare.Fru talman! anser att utgångspunk-ten ska vara att alla människor har en möjlighet attdelta i samhällsarbetet, var och en efter sin förmåga.Centerpartiet anser att socialförsäkringarna så långtsom möjligt bör innehålla incitament till arbete så attden enskilde stimuleras att arbeta, framför att uppbäraförsäkringsförmåner. Såväl ur ett samhällsekonomisktsom ur ett individuellt perspektiv är det önskvärt attså många förtidspensionärer som möjligt tillvaratareventuell arbetsförmåga och i ökad utsträckning helteller delvis återvänder till arbetsmarknaden.Ingen bör förtidspensioneras före ålder.Förtidspensionen ska ersättas med ett system förersättning vid långvarigt nedsatt arbetsförmåga.