prot · GM0983 · 1999-04-21 00:00:00 — Vi hade en debatt för ett par månadersedan, som handlade om regeringens förslag att få rättatt på en särskild lista föra upp idrottsevenemang somundandras det normala skydd sådana evenemangannars har.När ärenden remitteras tillbaka till utskottet dykerde ibland upp med vändande post, med ny stämpeloch ett nytt datum. Sedan beslutar kammaren enligtde ursprungliga förslagen trots allt. I detta fall har detinte blivit så. rekommenda-tioner är mycket bättre än utskottets rekommen-dationer till kammaren när ärendet senast var här. Detsom skriver är mer avslöjande ifråga om regeringens och kulturministerns korttänkt-het än vad som framgick av det tidigare betänkandet.Vad är det då som har upptagit så mycket av ut-skottets och kammarens tid? Den grundläggandefrågan är huruvida en innehavare av ett evenemang,framför allt inom idrotten, skall tvingas lämna ifrånsig rätten till evenemanget till någon annan, helt ellerdelvis. Den formella utgångspunkten är ett EU-direktiv som öppnar en möjlighet för att geregeringen rätt att frånta idrottsrörelsen dess rättig-heter. Däremot tvingar EU-direktivet ingalunda riks-dagen att fatta ett sådant beslut. EU-direktivet ger enmöjlighet, om så vill, men innebär ingettvång. Det är som här och skall ta ställ-ning till huruvida tycker att EU-direktivetsmöjlighet är rimlig och bör utnyttjas.Propositionen är i dessa delar mer än lovligt svag.Utan några som helst principiella eller praktiska ana-lyser av vad regeringens förslag innebar beställdestatsrådet en rätt att handskas med idrottsrö-relsens evenemang enligt eget gottfinnande. Det må,fru talman, ursäktas mig om jag tycker att den hante-ringen av en väsentlig fråga är symtomatisk för vadregeringen har uppvisat så långt. Det tänks lite ochpratas mycket utan eftertanke. Möjligen är det ocksåsymtomatiskt för att man kan lägga fram enproposition för riksdag om så fundamentalating utan att det blir föremål för en mer principiellopposition.Den fråga vi nu talar om handlar om frågeställ-ningar som är snarlika dem som ligger bakom detnumera starkare men alltjämt otillräckliga skyddet föräganderätten. En första slutsats av samtalet så härlångt är att det uppenbarligen finns mycket att görainnan vi har ett skydd för rättigheter såsom ägande-rätten och rätten till de egna evenemangen.Fru talman! Förslaget har varit i kammaren förut.Under diskussionen här i kammaren spred sig ettslags eftertanke hos många av deltagarna i debatten.Det ledde fram till en ny behandling i konstitutionsut-skottet. Under behandlingen har insikten om de prak-tiska konsekvenserna och olägenheterna med rege-ringens förslag börjat gripa om sig och fått fatt i demsom tidigare uppenbarligen bedömde förslaget somacceptabelt. Det är ett utmärkt resultat av återremis-sen till utskottet.Det nya förslaget från ärbättre än det förslag som lades fram när det senastbegav sig. Men - och det är ett viktigt men - depraktiska konsekvenserna av förslaget bottnar i enfelaktig princip, och det har dessvärre varit omöjligtatt övertyga utskottsmajoriteten om det. Det är be-klagligt att återremissen inte har lett till en tillnykt-ring också i detta sammanhang.Fru talman! Det må tillåtas mig att tycka att detmöjligen ligger något typiskt i att ett samhälle somhar tappat något av sina fasta värden kommer framtill så lättsinniga ställningstaganden som utskottsma-joriteten gjort. Än mer beklagligt är att många inteens märker att viktiga gränser överträds.Somliga hävdar att grundlagen inte innehåller nå-got exklusivt skydd mot den typ av ingrepp som nuförbereds. Det är dessvärre korrekt. Likväl brukarpartier med en tydlig värdegrund gå lite längre änlagens bokstav och se till de etiska värden på vilkavårt samhälle borde grundas. Jag beklagar att det intehar varit möjligt att vinna utskottet för en sådan tan-ke.Den principiella frågan är alltså: Skall den som ar-rangerar och tar ansvar för ett idrottsevenemang ellerannat evenemang ha rätt till de intäkter som publikenär beredd att betala för att ta del av evenemanget,oavsett om dessa intäkter inkasseras i det vanligasvängkorset vid entrén till idrottsanläggningen ellerom intäkterna inkasseras indirekt genom att publikenväljer att se evenemanget från den egna vardagsrums-soffan?Ja, den som arrangerar och tar ansvar skall ha rätttill intäkterna, säger vi som vill skydda det som liggeri äganderättens förlängning. Nej, säger de som an-tingen inte tänker igenom detta ordentligt eller somvisserligen tänker efter men som gör det ideologisktblockerade.Den princip som riksdagsmajoriteten nu vill slåfast är regeringens rätt att konfiskera, dessutom god-tyckligt, rättigheter som legat hos någon annan. Vida-re vill riksdagsmajoriteten i realiteten ge regeringenrätt att konfiskera utan begränsningar. Men, som jagtidigare antytt, för en del följs, gudskelov, detta ställ-ningstagande av eftertankens kranka blekhet. Kon-sekvenserna av att tillämpa principen fullt ut blir försvåra. För framför allt Socialdemokraterna blir inteens konsekvenserna ett bekymmer.Fru talman! Enligt min mening är därmed rege-ringen, och de som i denna fråga bestämt sig för attstödja den, långt borta såväl från princip som frånverklighet.Det är något av en ödets ironi att vi debatterardenna fråga i kammaren , blott en enda dag efterdet att regeringen har presenterat sin idrottspolitiskaproposition - en proposition som jag antar att rege-ringen vill se som ett epokgörande inlägg i fråga omstödet till den svenska idrottsrörelsen. Regeringenskall nog vara oändligt tacksam för att den san-nolikt förlorar en votering som flerfalt skulle kommaatt radera ut konsekvenserna i positiv mening av vadgårdagens proposition möjligen skulle kunna ge.Det blir alltså, fru talman, inte fullt så illa somman skulle kunna befara med tanke på det principge-nombrott som en riksdagsmajoritet uppenbarligen ärberedd att göra. En ny majoritet har etablerats underutskottets andra behandling som i realiteten håller densvenska idrottsrörelsen skadeslös för konsekvensernaav principgenombrottet.Det som nu föreslår begrän-sar därmed avsevärt kulturministerns manö-verutrymme i fråga om hur den tilltänkta TV-listanegentligen kommer att se ut. Principgenombrottetskonsekvenser blir mindre, och idrottsrörelsens ut-vecklingsmöjligheter tryggas - det var värt att åter-remittera ärendet till utskottet.Fru talman! som vi gläds åt att idrotten iSverige nu kan andas ut och fortsätta sitt viktiga ar-bete börjar för vår del arbetet i strävan att öka detgrundläggande skyddet för den typ av arrangemangsom vi här och diskuterar.Jag ber, fru talman, att med det som jag nu harsagt, få yrka bifall till reservation nr 1.Anf. 59 ():Fru talman! Frågan om en, som det heter, TV-listaväcktes i det s.k. TV-direktivet från EU. De principi-ella felaktigheter som Per ser i listan äregentligen ursprungligen inte den svenska regering-ens utan EU:s. Den förmyndarmentalitet som listanuttrycker gentemot idrottsrörelsen är i grunden EU:sförmyndarmentalitet. Det är bara tragiskt att den harärvts vidare och att man har önskat fortplanta den in isvensk lagstiftning.Förra gången vi diskuterade listan uttryckte jagfrån denna talarstol över huvud taget starka betänk-ligheter mot förekomsten eller skapandet av en lista.Denna inställning står jag fast vid. Idrottsrörelsenäger, enligt min mening, rätt till sina arrangemang,och det är idrottsrörelsens ansvar att avgöra hur ar-rangemangen skall föras till allmänheten. Därförbehövs det ingen lista.Förra gången lyckades vi få ärendet återförvisateftersom majoritetsförhållandena vid det tillfälletkunde ha blivit sådana att vi fick en lista där manhade fått vida befogenheter att styra också den svens-ka idrottsrörelsens arrangemang.Under den fortsatta behandlingen har KU vid ettantal tillfällen diskuterat frågan. ,som först intog en till listan vänlig hållning genomIngvar , som har varit talesman i de härdiskussionerna, har ändå visat receptivitet och ly-hördhet och tagit till sig en insikt. Det har därför varitmöjligt att också få fram en sådan konstruktion av enlista att den svenska idrottsrörelsen hålls i det när-maste skadeslös. Det tycker vi är ett stort framsteg.Då har vi tyckt att det varit viktigt att biträda dettaoch göra en kompromiss.Vår inställning till detta grundar sig inte på att vi,som Per säger, skulle vilja förstärka ägande-rättsskyddet i grundlagen. Det är exempellöst starktredan - enligt vår mening för starkt. I stället grundarsig vår inställning på synen på idrottsrörelsen.Vi har en självständig demokratisk folkrörelsesom sysslar med idrott i det här landet. Den äger sinaarrangemang. Den har sina tävlingar och matcher -även om majoriteten av dem kanske inte är så värstpublika. Det är ju själva målet med dess verksamhet,och det är en frivillig verksamhet bedriven av enfolkrörelse.De mera publika arrangemangen är entrébelagda.De ännu mera publikt intressanta arrangemangen kanman dessutom sälja till TV-kanaler för att på det visetöka idrottsrörelsens intäkter.Som en självständig demokratisk folkrörelse ägeridrottsrörelsen rätt att själv besluta över sina angelä-genheter. Detta skall ingen ta ifrån idrottsrörelsen.Idrottsrörelsen är därför bäst skickad att avgöra ocksåhur man skall saluföra de tillgångar som man har,nämligen sina arrangemang, och hur man skall pris-sätta dem gentemot allmänheten för att allmänhetenskall få se på dem. Det finns ingen absolut rättighetatt se idrottsarrangemang. De är alltid begränsadegeografiskt eller på så vis att antalet åskådarplatser ärbegränsat. Det som gäller när det är publika arrange-mang är att man får lösa entrébiljett om man vill setävlingen i fråga. Idrottsrörelsen har också möjlighet,om man vill sprida sitt arrangemang vidare i TV, attta betalt för TV-sändningarna.Idrottsrörelsen har naturligtvis intresse av attväcka så bred uppmärksamhet som möjligt kring sinaarrangemang. Det har betydelse för idrottens egennyrekrytering, för att man skall få nya kullar av barnoch ungdomar att ägna sig åt idrottsverksamhet. Dethar betydelse för idrottens intäkter. Ju bredare speg-lad i medier och publikt idrotten är, desto mer intres-sant är den också för ett samarbete med sponsorer ochandra, som därmed bidrar till idrottens ekonomise-ring.Idrotten och idrottsrörelsen kan alltså som själv-ständig folkrörelse väl se sitt eget intresse i att dessarrangemang är brett speglade och att de kommer uttill en så bred allmänhet som möjligt.Men det finns givetvis också ett avvägnings-problem i sådana situationer där TV-kanaler erbjuderpengar för arrangemang. Där har idrottsrörelsen attgöra en bedömning om en smalare spegling, som påkort sikt kanske ger större pengar, är att föredra fram-för en bredare spegling, som kanske skulle ge mindrepengar men som på lång sikt ändå skulle främja id-rottens intresse mer. Den avvägningen skall en demo-kratisk folkrörelse få göra själv. Det behövs ingenmyndighet över idrottsrörelsen för att göra den av-vägningen. Likaväl som det inte finns någon lag ellernågot annat som tvingar idrottsrörelsen att genomföratävlingar och arrangemang över huvud taget, bör detheller inte finnas någon myndighet över idrottsrörel-sen som bestämmer för idrottsrörelsen om tillgäng-ligheten till arrangemang.Idrottsklubbar som anordnar sådana tävlingar därdet går att ta ut entré äger själva ansvaret att bestäm-ma entréavgiftens storlek. Samma balansproblem ärdet naturligtvis också när det gäller den typ av entré-avgift som TV-bolag är beredda att betala för idrot-ten. Det skall också vara idrottens självständiga be-slut. Den här frågan handlar alltså i djupet om idrot-tens självständighet som folkrörelse. Därför är tankenbakom EG-direktivet och bakom en TV-lista princip-vidrig.Det är naturligtvis också så, vilket kan vara ettmotiv för att vi ingår i den här kompromissen, attutomlands kan idrottsverksamhet bedrivas på liteannorlunda grunder, mer ensidigt kommersiellt in-riktad, mer inriktad på kortsiktighet. Det tycks underde med en viss förfärande tydlig-het ha visat sig, t.ex. när det gäller delar av den olym-piska rörelsens verksamhet, att så är fallet.När det gäller vissa sådana attraktiva internatio-nella arrangemang kan det väl vara möjligt att en TV-lista kan tjäna ett syfte. Men det är viktigt att denfolkrörelseledda svenska idrotten i så fall hålls utan-för en sådan lista.Det är glädjande att vi i KU:s betänkande nr 23har kunnat samla en majoritet av utskottet, som jaghoppas representerar en majoritet av kammarensledamöter, för en sådan linje. Vi är alltså kritiska motprincipen bakom en TV-lista utifrån delvis andrautgångspunkter än Per har redovisat. Vi harredovisat denna kritik i ett särskilt yttrande. Men vi ärnöjda med att vi har fört frågan fram till en kompro-miss.Vi beklagar att inte ytterligare partier har kunnatdelta i denna kompromiss. Reservationen från Social-demokraterna och andas ändå en sortsmisstänkliggörande av svensk idrottsrörelses förmågaatt kunna fatta kloka och långsiktiga beslut i sinaegna intressen. Detta har inte varit något problem,tillstår man, och det har det inte heller varit. De pro-blem som en TV-lista skulle lösa i har i varjefall inte varit stora. Men försåvitt idrottsrörelsenskulle ändra sin praxis skulle man behöva en lista.Det är den tankegång som reservationen andas. Vimenar att risken inte finns och om den skulle finnasär det idrottsrörelsens rätt att göra sina bedömningar isina angelägenheter utan någon statlig överprövning.Med dessa ord, fru talman, ber jag att få yrka bi-fall till utskottets hemställan i betänkandet KU23. Vihar också i en annan del av betänkandet en vänster-partireservation, men för tids vinnande avstår vi frånatt yrka bifall till den.Anf. 60 ():Fru talman! Bakgrunden till dagens beslut om dens.k. TV-listan är ett EG-direktiv. Det omfattar förövrigt hela EES-området. Enligt detta får, jag citerardet byråkratiskt krångliga språket, "medlemsstaternarätt att säkerställa att programföretag inom resp. ju-risdiktion inte, med utnyttjande av exklusiva rättig-heter, sänder evenemang som av den medlemsstatenanses vara av särskild vikt för samhället på ett sådantsätt att en väsentlig del av allmänheten i den med-lemsstaten utestängs från möjligheten att följa sådanaevenemang genom direktsändning eller tidsförskjutensändning i fri TV. "Detta direktiv har implementerats - som det såvackert heter - genom riksdagsbeslut på senhösten1998. Det som återstår är bedömningen om Sverigeskall kunna utnyttja möjligheterna att upprätta ensådan lista.I den tidigare debatten pekade jag på att vi var be-redda att stödja en sådan möjlighet. Vad som varoroande var en del agerande på marknaden, där manfrån visst håll försökte sig på att utnyttja sin bedöm-ning att en sådan lista skulle komma. Publicitetsmäs-sigt hade det också förekommit en del uppgifter somoroade. I debatten ställde jag en del raka frågor tillkulturministern, och jag menade att om de inte varnöjaktigt bevarade skulle jag yrka på en återremiss.Frågorna besvarades emellertid nöjaktigt, men hartanken om en återremiss väl framförts finns det juandra som kan haka på. Det var också Vänsterpartietsom yrkade på detta. Jag får väl lov att skicka tillbakaen eloge till och hans parti för att degjorde detta. Ingen motsatte sig återremissen, och kan vi bedöma att det var en riktig åtgärd, så attfrågeområdet kunde ytterligare belysas.Det intressanta i den konstellation som uppstått äratt egentligen är det enda partisom helhjärtat står bakom majoritetskrivningen ifrågan . har ett särskilt yttrande,och och stöder i andra handden linje som föreslagit.I den tidigare debatten sade jag att det fö-religger en skärningspunkt mellan allmänhetens in-tresse av tillgång till program av särskild och unikvikt och t.ex. idrottsrörelsens berättigade ekonomiskaintresse att kommersiellt kunna utnyttja vad vi kankalla för en förfoganderätt, dvs. en möjlighet att kun-na avtala om ett TV-bolags sändningsrätt. Det är denutgångspunkten som har varit vägledande för oss i detfortsatta arbetet med frågan.Sedan återremissen väl var ett faktum har vi ar-betat för att lösningen skulle innebära att lagstiftning-en om möjlighet till en svensk TV-lista skulle lämnaden inhemska marknaden på området i fred. Listanborde användas för att få hem arrangemang somsänds från annat land inom EES-området. Observeraatt det är det sändande TV-bolagets tillhörighet somavgör om listan skall ha effekt, inte främst var eve-nemanget går av stapeln. Det fanns ett exempel på enmatch i . Där hade det gått att utnyttja lis-tan. Det var ett bolag inom EES-området som hadesändningsrätten, trots att ligger utanförområdet.Det finns ett exempel som kan vara belysande förhur en sådan konstruktion kan slå. Antag att Sverigespelar en i fotboll mot iDanmark och att ett svenskt betal-TV-bolag tecknarsändningsavtal med det danska förbundet. ,som har en sådan lista, kan då kräva distribution väsentlig del av den danska befolkningen. Men omSverige inte har möjlighet till att upprätta en lista kanen väsentlig del av den svenska befolkningen lämnasutan möjlighet att se evenemanget.EG-direktivets grundläggande syfte är just dennamöjlighet att tillgodose ett brett allmänintresse vid ettevenemang i ett annat land. Direktivet syftar alltsåegentligen inte alls till att lägga sig i medlemsstater-nas inre regleringar på området. Den möjligheten harju medlemsstaterna haft tidigare eftersom regleringenligger inom den egna jurisdiktionen.Om vi tycker att den svenska marknaden fungerarväl finns det därför ingen anledning att utöva klåfing-righet på den. Och det är just denna åsikt som vi fö-reträder i det betänkande som föreläggs riksdagen.Nu kan man alltid fråga sig om regeringen skall fåmöjlighet att upprätta en lista. Det kan då diskuterasvilka ramar som skall angiva för detta. Enalltför långtgående raminstruktion borde kanske istället leda över i att själv borde fastställaen sådan lista. Men det skulle enligt min mening ledatill en bristande flexibilitet. Därför har vår bedömningvarit att vara så tydliga som möjligt i instruktionen tillregeringen, dvs. att EG-direktivet enbart skall använ-das för sitt grundläggande syfte, nämligen att frånannat land hämta hem evenemang till Sverige.Fru talman! Det gläder mig att denna tydlighet letttill att sluter upp bakom förslaget - ochModeraterna och i andra hand. Därmed ären majoritet säkrad för denna inriktning.Reservationen från Socialdemokraterna, innehåller också en instruk-tion, men med betydande möjligheter för regeringenatt avvika från den linjen.Genom majoritetslinjen lämnas den svenska id-rottsmarknaden i fred när det gäller tecknande avavtal om sändningsrätter. I utskottets skrivning stårdet: "Med hänsyn till svensk idrotts ekonomi ochkonkurrenskraft anser utskottet därför att idrottseve-nemang i där rättigheter upplåts av inhemskaarrangörer skall lämnas utanför en eventuell lista.Utskottet förutsätter att regeringen inhämtar riksda-gens godkännande om någon annan bedömning aktu-aliseras." På den punkten följer ett tillkännagivandetill regeringen. Genom den här inriktningen harsvensk idrottsrörelse fredats på intäktssidan i detsammanhanget.Fru talman! EG-direktivet och regeringens propo-sition angående den s.k. TV-listan fokuserade på TV-bolags sändningsrättigheter och hur dessa utnyttjas.Själva debatten - den har även Per berört - koncentrerades däremot i stor utsträckning påarrangörens ställning och sändningsrättigheterna. Idebatten nämndes både äganderätt och upphovsrätt.Detta område behandlades inte i propositionen.Fru talman! finns ingen skyddslagstiftningför t.ex. arrangörer av idrottsevenemang. Arrangörenhar visserligen rätten till arenan där evenemangetsker, men informationen kring det som sker underevenemanget är inte skyddad i upphovsrättslig me-ning.Kristdemokraterna har därför i konstitutionsut-skottet väckt ett förslag till utskottsinitiativ på områ-det. Enligt vår mening bör utskottet ta initiativ till enutredning kring dessa frågor genom ett tillkännagi-vande till regeringen. Frågan behandlas inte i dettabetänkande, men KU kommer senare i vår att ta ställ-ning till förslaget. Jag hoppas att det kan bli en majo-ritet. I andra länder finns det faktiskt arenarättigheter.Vi borde möjligen också införa dem i . I varjefall bör enligt vår åsikt frågeområdet utredas.Fru talman! I betänkandet står vi också bakom enreservation angående det s.k. riksförbudet i närradion.Jag avstår dock från att yrka bifall till den. På övrigapunkter yrkar jag bifall till utskottets hemställan.Anf. 61 PER () replik:Fru talman! lade ned stor mödapå att övertyga kammaren om att ochModeraterna ansluter sig i en andra omgång tillKristdemokraternas ståndpunkt. Jag hoppas att detinte framstår som opassande att påminna om att den-na möjlighet över huvud taget existerar. Just nämndapartier tillsammans med vpk släpade bokstavligenKristdemokraterna tillbaka till utskottet för en nyberedning.Ingvar påpekar att Kristdemokraternatagit ett utskottsinitiativ för skydd av de mer immate-rialrättsliga rättigheter som ärendet innehåller. Det ären utmärkt tanke.Om man anser att detta är betydelsefullt, varförinte nu agera i enlighet med dessa principer? Vadanser egentligen om den grund-läggande frågan om en idrottsarrangörs, teaterarran-görs eller annan liknande arrangörs rätt till sin egenproduktion och intäkterna från denna?Anf. 62 () replik:Fru talman! "Bokstavligen släpades" är väl litetufft uttryckt, men vi har framfört en eloge till Väns-terpartiet för att de bidrog till en ytterligare belysningav frågan. I efterhand har jag fått uppgifter som tyderpå långtgående planer på detaljerade listor för eve-nemang inom landet som inte hade någon internatio-nell bäring. Det hade varit allvarligt om det hadeblivit så. Det var bra att möjligheten gavs. Vi hyllar juofullkomlighetstanken i partiet - även kristdemokra-ter är ofullkomliga.Per argumenterar länge och väl om pro-blemen kring äganderätten. Ingen rättighet är absolut.Det finns alltid avvägningar. 18 § innehåller t.ex. en avvägning mellan allmä-nintresset och äganderätten. Jag har själv varit medom att konstruera den paragrafen i mitt arbete i fri-och rättighetskommittén - med bl.a. moderat hjälp.Den typen av avvägningar finns alltid med i bilden.Vi har velat utnyttja den avvägningen för att i vissasammanhang tillgodose allmänintresset. Men det fårinte ske till priset av konfiskation. I EG-direktivettalas det om skälig ersättning.Anf. 63 PER () replik:Fru talman! Ofullkomlighetsdiskussionen lämnarjag därhän. Jag koncentrerar mig på frågan om rättig-heten till evenemanget.Det är sant att det finns motstridiga intressen ävennär det gäller äganderätten. Men när sådana motstri-diga intressen kan anses vara för handen, är det vårtradition att så noga som det är möjligt precisera huravvägningen skall ske. Som jag sade i mitt huvudan-förande: Ingenting av detta problem tas med i propo-sitionen. Där sägs bara att regeringen vill harätten. Gudskelov kommer utskottet att inskränka denrätt regeringen vill ha. Men detta lämnar fortfarandefrågan obesvarad från sida, dvs.efter vilken princip som avvägningen skall utgå från.Detta är för del mycket uppenbart,nämligen att huvudprincipen är att en idrottsarrangör,en teaterarrangör eller annan motsvarande arrangör,har rätten till biljettintäkterna, oavsett om biljettin-täkterna tas upp i entrén eller de tas upp i vardags-rumssoffan. Den som vill komma i åtnjutande avarrangemanget får faktiskt betala vad det kostar tillarrangören. Det är denna fundamentala fråga jag villatt kommenterar. Håller han medmig eller inte?Anf. 64 () replik:Fru talman! Det här resonemanget förs inte i pro-positionen, och det är anledningen till att vi har tagitupp förslaget till initiativ i utskottet. Men kom ocksåihåg att direktivet och möjligheterna enligt direktivetinte bygger på arrangörernas möjligheter utan ställerkrav gentemot det bolag som har sändningsrättighe-terna. Det är ingen inskränkning i den meningen avarrangörernas rättigheter.