prot · GM0958 · 1999-02-18 00:00:00 — Men om man lyssnarpå föräldrar, på socialarbetare, på närpolisen kan manhöra att de menar att detta ändå är ett sätt för sam-hället att gå in och markera att olagligheter pågår.Föräldrar menar också att ingenting kan vara värreän ett missbruk. T.o.m. ett ingripande från en myn-dighet, t.ex. polisen som har rätt att ta urinprov ochliknande i detta sammanhang, kan vara ett sätt attlyfta ut ungdomarna ur deras beroende.Vi hade ett exempel iUmeå, där ett trettiotal ungdomar som aldrig varitkända av polisen på grund av denna lagstiftning blevuppmärksammade och fick höra varningsklockornaringa. På det sättet kanske de lyfts ur detta problem.En kriminalisering innebär att man markerar attalla former av icke-medicinsk befattning med dop-ningsmedel är socialt helt oacceptabelt. Framför alltär intresset för att motverka missbruk bland ungamänniskor framträdande. Kriminaliseringen kan antasha ett psykologiskt värde och en preventiv funktionbland yngre personer.Fru talman! Även här yrkar jag avslag på samtligareservationer och bifall till utskottets hemställan idess helhet i båda betänkandena.Anf. 14 () replik:Fru talman! Jag vill gärna understryka att jagtycker att det var viktiga saker som . Han underströk värdet i att se gemensamt pågrunderna och på balansen i narkotikapolitiken. Därär vi helt överens. Det är de viktiga och tunga saker-na.Men det finns ändå en del problem att diskutera.Det var inne på själv.Balansen mellan de olika ingående åtgärderna ärett sådant problem, anser vi i , balansenmellan förebyggande insatser, behandlingsinsatseroch de repressiva insatserna. Jag skulle gärna viljaveta om också ser risken att det fåren slagsida åt de repressiva insatserna. Det är speci-fikt just för dopningsmedlen. Om man läser proposi-tionen kan man se att det också där konstateras att detfinns brister när det gäller det förebyggande och be-handlande arbetet. Vi har inte kommit så långt på deområdena. Det var min fråga.Utöver detta är det som rör Dopingjouren natur-ligtvis en avgörande fråga. Dopingjouren är ett av defå centrum som finns för kompetens och kunskap,som kan ge ringar på vattnet för att bygga upp denkompetens som propositionen efterlyser.Min fråga till är: Räcker detmed kommunernas kompetens, som utgör det somblir kvar? , som onekligen är enauktoritet på området, anser inte att det räcker.Anf. 15 () replik:Fru talman! För att börja bakifrån vill jag säga attdet så klart är olika inom kommunerna. Jag är per-sonligen lite rädd för att det kan bli för olika överlandet. En del har säkert den här kompetensen. Menvi har också sagt att vi bör titta närmare på om maninte på något sätt kan försöka att samordna dem somhåller på med liknande låt säga preparat. Det är kan-ske inte så många som håller på med dopning, mennågonting åt det hållet. Jag tänkte på medicinskaaspekter och liknande.Kan man hitta ett sätt att ekonomiskt hålla det härpå en rimlig nivå är det klart att vi inte har någontingemot det, utan det applåderar vi.Anf. 16 () replik:Fru talman! Det är bara det att Dopingjouren är enmycket liten verksamhet, ett i det stora hela litet eko-nomiskt åtagande, men som principiellt har stor bety-delse. Därför tycker jag att det är lite bakvänt om manlägger ned den kompetens som finns för att byggaupp den på andra håll. Går det verkligen inte att för-söka hitta någon lösning på detta problem, som jaganser utgör lite av en nyckel för att komma vidare?Anf. 17 () replik:Fru talman! Jag kommer inte ihåg exakt, men jagminns att vi skrev någonting i betänkandet om att tittanärmare på det här för att se om man kunde hittanågonting som gjorde det ekonomiskt bärande.Låt mig också säga, så att inte tror attjag smiter från frågorna, att jag inte heller tycker attinsatserna får övervältras så att vi tror att straff ochmoraliskt tänkande är det enda som hjälper de ung-domar som har fått bekymmer. Helt klart behöver viett helt spektrum. Vi behöver uppmärksamma dethela . Jag tänkte att det kanske innebär att poli-sen kommer på dem. Men sedan måste man ju kunnagöra någonting för ungdomarna. De måste ändå få sinvård och behandling.Jag är den förste att instämma i att öppenvård inteär en undermedicin som räcker för alla. Här måsteockså finnas ett ansvar ute hos kommunerna att ta tillde medel som behövs. Människor är individer ochmåste bedömas individuellt.Anf. 18 () re-plik:Fru talman! Min fråga handlar faktiskt också omDopingjouren. Det är som sagts en i och försig ganska liten verksamhet. Det är två sköterskorsom bemannar jouren, sedan samarbetar man medbl.a. Kompetenscentrum.Nu skall kommuner och landsting ta över detta.Är det inte ett ganska bra förslag som har,att regeringen tar upp förhandlingar med och försöker att få landstingen att vara medoch finansiera den här verksamheten? Den är ju enriksangelägenhet, och det skulle kunna vara en möj-lighet och bevara den.Anf. 19 () replik:Fru talman! Det finns ingen som har sagt eller pånågot sätt uttryckt att det skulle ha varit en dåligverksamhet. Det vill jag påpeka, så att det inte skallfalla några orättvisa beskyllningar på dem som arbe-tat med detta.Det här är mer eller mindre en ekonomisk fråga.Regeringen menade att kommunerna har skaffat sigkompetens på det här området, så man borde klara avåtagandet. Men det är klart att vi kommer att följafrågan noga. Det här är ingenting som får stoppasunder stolarna eller som det finns orsak att inte ta påfullaste allvar. I så fall får vi återkomma.Anf. 20 () re-plik:Fru talman! Jag tackar för det beskedet. Jag hop-pas i så fall att man följer upp det , innandet finansiella åtagandet tar slut i och med 1999.Betydelsefullt är just att verksamheten nu är känd,att människor vet vart de skall ta vägen. Det kostarganska lite. Man samlar också kompetens och kun-skap som man kan använda på många sätt när manhar verksamhet samlad på en enda central i stället föratt den skall splittras upp. Jag är väldigt rädd för attkompetensen inte kommer att räcka till och att demänniskor som verkligen behöver råd och stöd ochnågon som kanske kan gripa in när det är någontingpå gång inte vet vart de skall ta vägen.Anf. 21 () replik:Fru talman! Jag vill bara säga att det är ganskaintressant och t.o.m. roligt att få delta i en debatt därman verkligen kan känna att allihop är på sammanivå. Våra viktigaste mål är att det här skall skötas påett riktigt sätt. Det är klart att vi alltid också har eko-nomiska saker att ta hänsyn till. Men jag applåderardenna kammare, där vi verkligen kan visa vad vi stårför. Jag tycker synd om de andra utskotten som alltidmåste strida. Det gör inte socialutskottet.Anf. 22 ():Fru talman! Jag vill hålla med de tidigare talaresom har sagt att vi har tur som bor i , med vårrestriktiva narkotikapolitik. Det är jag glad för.Jag är också glad, måste jag säga, efter att ha settdirektiven och arbetsplanen till Narkotikakommissio-nens fortsatta arbete. Jag tycker att de är välformule-rade och välarbetade. De handlar inte bara om direktnarkotikamissbruk, utan om allmänna livsfrågor, hurvi lever och hur vi sköter om varandra.I likhet med andra frågor som handlar om männi-skor innebär narkotikaproblematiken en helhet som vitycker kräver helhetslösningar, vilket några redan harvarit inne på. Det är många faktorer som samverkar,och det är många olika insatser som behövs. Ingeninsats är finare än den andra.För mig är det rätt solklart att grunden för hållbaralösningar är att ändra attityder och förändra värde-ringar. Jag tror tyvärr inte att punktinsatser, kampan-jer och aktioner av olika slag är speciellt hållbaralösningar. Det jag tror på är integrerade lösningar,integrerade verksamheter som redan finns.Rolf pratade tidigare lite grann om vårmotion, som handlar om ungdomars situation. Skolanär naturligtvis en självklar arena för att jobba med defrågorna. Där finns det många ungdomar samlade"gratis".Diskussionen måste breddas att handla om livs-frågor. Frågor som hur, varför, hur vi tänker ochvarför vi beter oss som vi gör, måste ställas. Hurförbereder vi ungdomar mot det starka grupptrycket?Ungdomar måste stödjas att säga nej åt saker som ärdestruktivt och säga ja åt sådant som är livsbejakan-de.Detta är väl beskrivet i arbetsplanen till . Det är bra frågeställningar. Bl.a.vill man titta på hur ungdomar uppfattar det drogfö-rebyggande budskap som finns. Hur ser ungdomar påsin livssituation? Vilken plats har droger i ungdomarsliv? Vad är det som gör narkotika lockande för en delmen inte för andra? Vilka faktorer är det som spelarroll? Vad är det som gör att de flesta ändå avstår frånatt prova narkotika? De flesta avstår från att prova -även de ungdomar som vi ibland tycker kommer frånsvåra och omöjliga livssituationer. Vad beror dettapå?Integreringen av dessa viktiga frågor är svår. Detinser jag själv som har jobbat inom skolan. En tankeär att till att börja med schemalägga ett ämne somdöps till livskunskap - eller något annat bättre ord.Ungdomar skall då få prata om dessa viktiga frågor.Det är vi vuxna som är rädda och intevågar prata om dessa frågor. Ungdomar vill att viskall ställa frågor.Med all respekt för skolans primära uppgift attförmedla faktakunskap, men vad har ungdomar förnytta av all den fina faktakunskapen om de inte fårlära sig att hantera konflikter, att leva i goda relatio-ner med andra människor - som inte betyder att sägaja till allting, men att säga nej till rätt saker och ja tillrätt saker?Jag fick en dikt av någon jag inte känner till i minhand . Jag kan inte hänvisa till var diktenkommer från, men jag vill gärna läsa den. Diktenheter En insänd dikt.Våra barn håller på att droga sig till döds,men vi tycker att motbok är en inskränkning i vårfrihet.Våra barn håller på att droga sig till döds,men vi för debatter om rätten att brygga snabbvin.Våra barn håller på att droga sig till döds,men vi pratar fortfarande om att man kan lära sigatt umgås med spriten.Våra barn håller på att droga sig till döds,men vi vågar inte ens prata om varför vi drogaross själva.Våra barn håller på att droga sig till döds,men vi ställer inte krav på oss själva, bara på deandra.Våra barn håller på att droga sig till döds,och vi hjälper till att förse dem med döden.Vi vuxna måste ta vårt ansvar, och vi måste vågabestämma och vi måste våga besluta i svåra frågor.Ungdomar kräver att vi skall göra det. Många ung-domar kräver att vi skall våga stå kvar och att vi inteskall lämna dem i fred. Alla som känner ungdomarvet att de ibland på ett kraftfullt sätt visar att de villlämnas i fred. Men vi begår ett misstag om vi låterdem vara i fred. Ungdomar vill att vi skall fråga, bryoss och tala om vad vi vuxna står för.Det är känt att barn inte görsom vi säger. Barn gör som vi gör. Jag skulle önskaatt vi vuxna vågade prata om varför vi så gärna villdroga oss, om vår lust, längtan och behov av att hittasaker som förändrar sinnevärlden till att bli något sominte är verklighet. Det går att kalla det för flykt. Detär inte bara fråga om det vi skall prata om ,nämligen narkotika. Vi kan arbeta så att det blir ettberoende. Vi kan spela. Vi kan äta så att det blir ettsjukligt beroende - naturligtvis måste vi äta, men förmånga blir det en sjuk situation. Vi äter tabletter avalla möjliga och omöjliga slag. Vi dricker kaffe, ochvi knarkar. Men framför allt dricker vi alkohol - somäven var inne på.Ibland kan det tyckas att narkotikaproblem ochalkoholproblem ligger långt från varandra. Men förmig hör de ihop. Det är nödvändigt att vi vågar tittapå oss själva. Jag skall våga prata öppet om varför jagdricker eller inte dricker, när jag dricker och hur jagblir när jag dricker, hur jag tänker innan jag drickeroch hur jag tänker efter det att jag har druckit. Vikräver att ungdomar skall svara på dessa frågor.Emellanåt pumpar vi dem rätt hårt. Men vi vuxna villinte prata.Förebyggande arbete är för mig en politisk grun-dideologi. För mig handlar det om rätt till arbete, rätttill bostad, jämställdhet mellan könen och olika åld-rar, men framför allt en rättvis ekonomisk fördelningdär det inte förekommer konkurrens eller utslagning.Detta är i sig förebyggande arbete för att vi skall fåleva bra liv. Det direkt drogförebyggande arbetethandlar om att fördela det som behöver göras, attsamverka över gränserna mellan olika myndigheteroch personer.Ibland saknar många av dem som är satta att tahand om dessa problem direkta kunskaper i dessasvåra frågor, t.ex. socialarbetare, sjukvårdspersonal,lärare, kuratorer, om de inte har ett privat intresse ochsjälva skaffar sig kompetensen. Det ingår t.ex. intesom en naturlig del i lärarutbildningen hur man tarhand om barn till alkoholister. Det är, enligt minuppfattning, ett mycket klart förebyggande, bra ochviktigt arbete. Vi vet att det föreligger risk för barntill alkoholister och narkomaner att själva hamna imissbruk.Jag har haft förmånen att jobba med drogförebyg-gande arbete på en del arbetsplatser. Vi borde lära ossmer av de metoder som redan finns. En metod somjag tycker är spännande att titta på är Sundsvallsme-toden. Man jobbar där efter trafiksignalsprincipen -grönt, gult, rött.Grönt betyder att det inte föreligger något pro-blem. Det är fråga om människor som klarar sitt sättatt dricka eller droga. Gult innebär riskgrupper. Det ärmänniskor som befinner sig i någon form av utsatthet,och det kan behövas andra insatser. Rött betyderstopp och belägg, här behövs det krafttag. Det finnsväl utarbetade metoder för att komma vidare.Jag har t.ex. undrat vad det finns för handlings-planer för oss i . Jag vet att det finns hand-lingsplaner för anställda i . Men vadhänder när någon av oss politiker råkar illa ut? Dettaär ett riskfyllt arbete när det gäller både alkohol ochdroger. Vad finns det för beredskap?Jag vill instämma i yrkande, med un-dantag av reservation 2 under mom. 5.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 6 §. )4 § Vissa frågor om arbetstidFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1998/99:AU5Vissa frågor om arbetstidAnf. 23 ():Fru talman! Ganska skickligt har regeringen lyck-ats undvika att göra några direkta utfästelser om engenerell arbetstidsförkortning, som manfortsätter att inge många människor förhoppningenom att de skall få kortare arbetstid utan att det skallkosta någonting. Visst finns det de som hoppas fåjobba mindre - som många ser det som ettstort hot mot familjens ekonomi.Arbetstidskommittén lade fram sitt slutbetänkandei . har regeringen inteföretagit sig någonting alls i arbetstidsfrågan - utomatt prata, förstås. Jo, en sak har man gjort. Man hartillsatt en arbetsgrupp med företrädare för Socialde-mokraterna, och Vänstern. Uppdraget tillarbetsgruppen är ungefär detsamma som det hade. Samma sak skall nu alltså utre-das ett varv till. Och så har man lyckats hålla dennauppenbarligen mycket politiskt känsliga fråga bortafrån dagordningen i ytterligare några år.I själva verket tror jag att ledande socialdemokra-tiska politiker inser att problem inte är att vijobbar för mycket utan för lite. De inser att syssel-sättningen måste höjas om ekvationen skall gå ihoppå sikt. De inser att inga Perssonpengar i världen kanrädda välfärden om plötsligt skulle sänka sinproduktion av varor och tjänster med bortåt ,som vissa partier drömmer om. Men regeringen hargenom valet av samarbetspartier målat in sig i etthörn. Det har blivit politiskt omöjligt att lösa arbets-tidsfrågan, liksom övriga arbetsrättsliga frågor, på ettförnuftigt sätt.Arbetstidskommittén gjorde en grundlig genom-gång av vetenskap, praktiska försök och internatio-nella förhållanden. Den kom fram till att det inte finnsnågonting som tyder på att en generell arbetstidsför-kortning eller ett ännu lägre övertidstak skulle skapafler jobb. Snarare kommer det att slå ut många företagi den internationella konkurrensen eller driva demfrån . Redan ovissheten om en framtida ar-betstidsreglering är en av de faktorer som kan liggabakom den accelererande utflyttning av företag somvi nu ser.Arbetsmarknaden styrs inte av andra grundläg-gande förutsättningar än andra marknader. Gör manen resurs dyr eller svåråtkomlig, t.ex. genom omfat-tande regleringar, kommer efterfrågan på den resur-sen att minska. Detta gäller naturligtvis även efterfrå-gan på arbetskraft. Enligt en nyligen publicerad rap-port från uppgår de totala kostnaderna för deoffentliga regleringarna av näringslivet till inte mind-re än av BNP - och det är de små företagen somdrabbas hårdast.I stället för att införa nya kostsamma regleringaranser vi moderater att det är dags att upphäva arbets-tidslagen, som är otidsenlig och innehåller en radhinder för arbete och företagande. De grundlägganderegler som behövs till skydd för människors liv ochhälsa finns i arbetsmiljölagen. Därutöver bör anställ-ningsförhållandena regleras genom avtal. Det är en igrunden orimlig tanke att staten i ett modernt ochciviliserat samhälle skall anses ha rätt att reglera allaenskilda människors val av arbetstid respektive rättatt i pengar få ut lönen för mödan.Föreställningen att mängden arbete är begränsadoch bör ransoneras har inget stöd i vare sig teori ellerhistoriska fakta. Det finns inget stöd för teorierna omatt en generell arbetstidsförkortning skulle genererafler jobb. Företagen måste i stället kunna utvecklasoch växa för att fler människor skall få jobb i Sverige.Arbetslösheten kan varaktigt pressas ned endast ge-nom ökad ekonomisk aktivitet i vårt land.Redan nu har en internationellt sett myck-et låg faktisk arbetstid. var den lagstadgadeveckoarbetstiden, som , , men den fak-tiska arbetstiden var för arbetare och33,för tjänstemän. I EmploymentOutlook görs en jämförelse av årsarbetstidenmellan totalt 14 . Av den framgår attSverige hade den tredje kortaste arbetstiden. Endast iNederländerna och var årsarbetstiden kortare. IUSA är antalet arbetade timmar större än iSverige. Det är ett gott bevis för att det finns ett så-dant samband mellan längre arbetstid, lägre arbets-löshet och högre välstånd som de flesta ekonomerhävdar.Docenten i nationalekonomi skrevpå att en kortad arbetstidinte bara skulle krympa skatteunderlaget som skallfinansiera välfärden utan dessutom riskera att bli ettdråpslag mot låginkomsttagare. Jag citerar:"Om lönen hålls oförändrad innebär en arbets-tidsminskning att arbetskraft blir dyrare per timme.Detta minskar allmänt efterfrågan på arbetskraft. Mendet späder också på den rationaliseringsprocess somredan har lett till att framför allt enklare arbetsupp-gifter automatiseras. Det slår därför hårdare mot låg-inkomsttagare.Om kortad arbetstid räknas av från löneökningsut-rymmet finns större förutsättningar för lägre arbets-löshet, men priset är då att många låginkomsttagaresom ligger under skälig levnadsstandardfår ännu lägre inkomster.Det hävdas ibland att kortad arbetstid kan finansi-era sig själv genom ökad produktivitet. I de flestaförsök som gjorts saknas emellertid tecken på pro-duktivitetsökning. Det som saluförs som produktivi-tetsökning är att de anställda trivs med färre arbets-timmar till samma lön - konstigt vore det väl annars. "Det är så sant som det är sagt - det vore väl kons-tigt om inte många människor gärna skulle vilja ar-beta mindre för samma lön. Därmed är det naturligt-vis många väljare som ger sin röst till ett parti somutlovar något sådant. Det tror jag är drivkraften förVänstern och , liksom för det socialde-mokratiska kvinnoförbundet, att så hårt driva fråganom en generell arbetstidsförkortning. Populism kallasdetta fenomen.Även i övrigt ansluter vi moderater oss till denanalys som har gjort.Moderata samlingspartiet kommer aldrig att ac-ceptera en i lag bestämd generell arbetstidsförkort-ning. Kollektiva lösningar är otidsenliga redan nu ochblir alltmer omöjliga i det moderna kunskaps- ochtjänstesamhälle som håller på att växa fram. Verk-samheterna både inom näringslivet och service inomden offentliga sektorn behöver i stället kundanpassasoch individualiseras. Det kräver att arbetstiden be-slutas direkt mellan arbetsgivaren och arbetstagaren.Människor är olika och prioriterar därför olika. samma individ kan också ha olika behov ochönskemål under olika skeden i livet. Det är därförnödvändigt att eftersträva individuellt anpassadelösningar. Dessutom visar forskningen att den faktorsom har störst betydelse för människors trivsel i ar-betet är möjligheten att själv kunna påverka sin ar-betstid och förläggningen av den.Bortsett från att enskilda löntagare genom en kol-lektiv arbetstidsförkortning fråntas rätten till en högreersättning för sitt arbete undergräver arbetsdelningenSveriges möjligheter att växa. Att dela på jobben ärinte detsamma som att skapa förutsättningar för nyariktiga jobb. Det innebär i stället att man har kapitule-rat inför massarbetslösheten och utgör den obotfärdi-ges ursäkt för bristande konstruktiv handlingsförmå-ga.Fru talman! Jag yrkar bifall till den till betänkan-det fogade reservationen.Anf. 24 ():Fru talman! De som ristade runor i på1000-talet hade gott om tid. De funderade kanske intei termer av fritid och arbetstid när de använde sinfuthark.Dagens nyblivna pensionärer kan se tillbaka på ettarbetsliv huvudsakligen reglerat måndag till fredagsju till fyra eller åtta till fem. Det är en norm som intelängre efterfrågas - varken av arbetstagare eller ar-betsgivare.Människor har också olika behov under olika ske-den av livet. När jag var ny i arbetslivet ville jaggärna jobba mycket - gärna extra timmar. Jag varberedd att satsa allt på jobbet - min tid och mitt liv.När jag var småbarnsförälder ville jag jobba mindreför att ha tid med barnen, familjen och det socialalivet. kan jag tycka att det är jättebra att förläg-ga en del av arbetstiden när jag vill och atttill dels kunna distansarbeta hemifrån, uppkoppladmot min arbetsplats. 200 000 svenskar distansarbetari dag.60 % av alla anställda anser att de har en påverkanpå sin egen arbetstids förläggning. Den andelen harökat markant, enligt SCB:s statistik, de senaste åren.Det är glädjande, och det är också för den enskildemotivationsskapande. Detta gagnar bägge parter påarbetsmarknaden.Alltfler företag arbetar med tillverkning enligtjust-in-time-metoder, dvs. att de måste klara en snabbomställning allt efter inkomna order. Det är ettkrav för att företagen skall klara sin lönsamhet ochdärmed också kunna behålla sina anställda. Möjlig-heten för företagen att i en konjunktursvacka behållasin arbetskraft ökar också med flexiblare system. Sjuav tio företag tillämpar en flexibel förläggningav arbetstiden.Det betyder att framtiden redan är här. Ste-el i har plus- och minustid med kvartalsvisplanering som konjunkturanpassas. Bussar iBorås har arbetstidsbank över året. Individuellascheman godkänns och avvikelser ger rätt till över-tidsersättning. Metall har varit positivt. Det finnstimbank inom vårdsektorn, superflextid hos näråsknedslagen kommer osv.Många kombinerar lönearbete med egenföreta-gande . Att projektanställas för att utföra ett visstjobb i stället för att anställas för ett antal timmar ärvanligt. Vi kristdemokrater ser positivt på job sha-ring, där två parter med en likartad kompetens delarpå ett jobb för att också exempelvis klara barnomsorgpå ett familjenära sätt. Arbetstidsförläggning som gåratt förena med familjeliv är en angelägenhet också fören framtidsinriktad arbetsgivare. Vi ser positiva ef-fekter när de som vill också får byta ett löneutrymmemot mer ledighet.Arbetstagaren har önskemål om att få påverka ar-betstidens förläggning. Arbetsgivaren har önskemålutifrån verksamhetens behov. Givetvis kan konflikteri önskemålen uppstå som bara kan i dialog ochmed stor öppenhet för nya arbetstidsmönster.Men en generell lagstiftning, som ochVänsterpartiet förespråkar, har vi ingen förståelse för.Vad vill Socialdemokraterna? Här föreligger ocksåsocialdemokratiska motioner i denna fråga.I likhet med andra dylika kontroversiella frågorhar man begravt också denna i en arbetsgrupp somskall komma med ett förslag . Men jag för-väntar mig att företrädarna för Socialdemokraterna,i denna debatt åt-minstone anger färdriktningen för det arbetet.Lönefrågan, som ni undviker i era motioner, ärockså av intresse för väljaren.