prot · GM0959 · 1999-02-19 00:00:00 — sill och skarpsill, är inte stationär påsamma sätt som de kustbundna sötvattenarterna. Sil-len rör sig över stora områden. Därför är det intetroligt att regioner kan bli utfiskade så som hävdadeshär.Jag vill också säga att svenskt fiske verkar för entillämpning av ekosystemansatsen. Det är viktigt attsäga det i detta sammanhang. I ett fiske som är anpas-sat till ekosystemets krav måste även balansen mellanolika arter beaktas. Därför kan ett totalstopp av enviss fiskart få oönskade konsekvenser för en annanart. har genomfört olika undersökning-ar, som har visat att alltför stora mängder sill ochskarpsill kan hota tillväxten av torsken på grund avdessas predation när det gäller torskägg ochtorskyngel. Därför är det så viktigt med en helhetsbe-dömning.Marietta de säger att det intefinns någon motsättning mellan en levande skärgårdoch skärgårdsbefolkningens eget behov av fiske ochatt andra kommer dit. Det gör det visst, inte minsttycker ni det i ditt eget parti. Jag minns mycket välnär vi diskuterade handredskapsfisket sedan.Då var det en stor motsättning mellan skärgårdsbe-folkningens hävdvunna rätt att få fiska och dem somskulle invadera öarna och skärgården med sina hand-redskap. Då måste ni ha ändrat uppfattning. Då tyckteni alla fall på ett annat vis. Därmed vill jag inte sägaatt jag delar er uppfattning vare sig då eller nu.Anf. 48 ():Fru talman! Det låter som att det är lite när mi-nistern talar om bifångsterna, men det är vad fiskareredovisar. När det gäller strömming kontra skarpsillhar verkligen påvisat de stora skillnadersom framkommit vid provtagningarna.Enligt den proposition och det betänkande om etthållbart fiske som behandlades /98 skall fisketbedrivas på ett uthålligt sätt. Ett optimalt nyttjande avfiskbeståndet skall nationellt uppnås genom att för-siktighetsprincipen tillämpas och att den biologiskamångfalden säkerställs, står det. För att nå detta be-hövs att det kustnära fisket utvecklas på bekostnad avden storhavsbaserade fiskeflottan. Inom ramen förprocessen om framtid, den s.k.Visbyprocessen, har det beslutats att en Agenda 21-plan skall utarbetas för hela äveninom fisket. Arbetet skulle omfatta allt fiske i . Den planen skulle vara klar sommaren1998. Vad har skett med den?Det bör ställas krav på ökade ansträngningar påatt återskapa fisket inom våra kustområden. Då skallde stora supertrålbåtarna hållas utanför fyramilsgrän-sen. Det är kanske dags att dessa båtar utrustas meden satellitsändare så att man får sevar de befinner sig.Det är viktigt att regeringen börjar se över sin fis-keripolitik för att kunna presentera en svensk strategiför ett uthålligt och hållbart fiske, och det ganskasnart. Det gäller också näringens framtid som skallbalanseras på rätt nivå. Vilken vikt lägger ministernvid att man känner till var båtarna tar sin fångst?Anf. 49 TALMANNEN:Marietta de har förbrukat sin rätttill anförande, men eftersom de blev så direkt angripen medger jag ytterligareett kort inlägg.Därefter har jordbruksministern ordet för ett av-slutande anförande.Anf. 50 ():Fru talman! Jag tackar för det, och jag skall hållamig väldigt kort.Det kan inte råda något motsatsförhållande mellanatt det finns tillgång, att vi har en långsiktighet ochuthållighet och att det finns fisk dels för yrkesfiskar-na, som fiskar i lite större skala, dels för skärgårdsbe-folkningen. Det som är viktigt är att man kanskeflyttar ut gränsen så att strömmingen kan få in där denvill gå in och leka i lugn och ro för att beståndet skallöka. Det är det jag pratar om.Anf. 51 Jordbruksminister ():Fru talman! För att börja med det sista vill jag sä-ga att de uppgifter vi har är att lekbeståndet inte finnsdär. Därför är det rimligt att ha den här ordningenmed de gränser som vi nu har.Till vill jag säga att uthålligtfiske är det som styr regeringen och våra myndighe-ter, i det här fallet . När det gäller Agen-da 21-arbetet för har en långsiktig plantagits fram för hela t.o.m. år 2030.För laxens del är den klar, för torsken blir den klar iår och för sillen . Det är oerhört viktigt attdetta sker.Det är också viktigt, så som upp och där jag vill hålla med, att vi skall ha ensvensk strategi för fisket. Vi lade ju fram en proposi-tion, som själv hänvisade till.Vad vi gör nu är att vi internt på departementet försö-ker se över vad vi skall ha för fiskepolitik och utar-beta en strategi för den för att i EU kunna vara pådri-vande. Då är försiktighetsprincipen en väldigt viktiggrundbult i det arbetet. Jag vill gärna säga det. Menden nya strategin - i vad mån den blir väldigt annor-lunda den gamla kan jag inte svara på - är inte klar,utan arbetet pågår. Jag håller med om att det är vik-tigt.Jag delar också uppfattningom satellitövervakning.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1998/99:133 ombostadslöshetenAnf. 52 Socialminister ():Fru talman! har frågat vad rege-ringen avser att göra för att förhindra att bostadsbris-ten får försvårande sociala konsekvenser för ännu flermänniskor.Att det i finns människor som har pro-blem med bostad eller är utan bostad är allvarligt. Jagvill understryka betydelsen av att de olika instansernai samhället gör sitt yttersta för att lösa detta problem.Regeringens målsättning är självklart att alla männi-skor skall har tillgång till en god bostad.Kommunernas socialnämnder har det yttersta an-svaret för att människor i utsatta situationer får detstöd och den hjälp de behöver. Kommunerna är med-vetna om de ökande problemen för de bostadslösa,och jag vet att det pågår ett intensivt utvecklingsar-bete för att finna åtgärder för gruppen bostadslösasom ofta är svårt utsatta människor. Dessa människorhar olika behov och önskningar. Därför behövs ocksåolika åtgärder. Även olika ideella organisationerkompletterar arbete på ett beundrans-värd sätt.I regeringens proposition om bostadspolitik för enhållbar utveckling (prop. 1997/98:119) konstateras attde styrmedel som kommunerna förfogar över bedömsvara tillräckliga för att de skall kunna driva en aktivbostadspolitik.Regeringen har beslutat omolika åtgärder för att stimulera kommunerna och deideella organisationerna för att få till stånd olika åt-gärder för de bostadslösa.I mars 1997 avsattes ur All-männa arvsfonden för ideellaorganisationers kostnader för att tillsammans medkommuner utveckla och pröva nya modeller för stödoch boende för personer med psykiska problem.I budgetpropositionen för föreslog rege-ringen ytterligare till nyskapande projekt för bostadslösa. Dethandlar om att utveckla och pröva olika stödformer,finna metoder för lokala inventeringar och uppsökan-de verksamhet. Storstädernas särskilda problematikskall beaktas. Stödet skall ges till kommuner ochideella organisationer. Ansökningar om stöd ur dessa30 miljoner kommer att administreras av den parla-mentariska kommittén Nya former för stöd åt hemlö-sa som regeringen tillsatte den 22 december 1998.Kommitténs uppdrag är att i dialog med berörda myn-digheter, organisationer och andra föreslå och initieraåtgärder som syftar till att skapa en bättre situationför de hemlösa och förhindra att hemlöshet uppstår.Kommittén skall lämna underlag och förslag för rege-ringens ställningstagande till fördelning av projekt-medel.Regeringen har också i regle-ringsbrev gett i uppdrag attkartlägga omfattningen av hemlösheten i ochredovisa de insatser som görs för hemlösa.Regeringen beslutade att tillsättaen bostadssocial beredning med parlamentarisk sam-mansättning. Ett av uppdragen är att följa utveckling-en på det bostadssociala området och lämna förslagtill åtgärder för att stödja särskilt utsatta grupper påbostadsmarknaden, bl.a. hemlösa, psykiskt störda ochekonomiskt svaga hushåll. Beredningen skall lämnaförslag till åtgärder för den händelse att kommunernainte kan uppfylla sitt bostadssociala ansvar.Avslutningsvis vill jag understryka att regeringentar problemen med hemlöshet mycket allvarligt, vil-ket också markeras i regeringsförklaringen. För migsom socialdemokrat är kampen mot hemlöshet ochutanförskap därför en av de viktigaste rättvisefrågor-na . skallfokus i socialpolitiken riktas mot de svagaste i sam-hället. Jag kommer noga att följa effekterna av deolika satsningar som planeras eller redan har vidta-gits.Anf. 53 ():Fru talman! Jag vill först tacka socialministern försvaret. Socialministern har tagit frågan om bostads-löshet på allvar. Han säger att regeringens målsätt-ning självklart är att alla människor skall ha tillgångtill en god bostad. Det är bra, men vi är inte där än.Bostadslöshet är faktiskt ingen ny företeelse. Och den finns överhela landet men mest i storstäderna.Det har gjorts undersökningar, bl.a. i Stockholmsstad. Det har gjorts en kartläggning över hemlöshe-ten; den är mycket unik. Jag tänkte använda mig aven del material som har framkommit i den som föreligger.I finns det ungefär 3 000 hemlösa, ochdet finns ett stort mörkertal. Jag har valt att specifiktutgå från kvinnornas situation, eftersom den har varitdåligt belyst, inte bara nu utan även längre tillbaka itiden.År 1993 fanns det 400 hemlösa kvinnor i Stock-holm. När man följde upp detta 1996 fann man att detfanns 700 hemlösa kvinnor plus det mörkertal somman inte vet någonting om. Många är missbrukareoch psykiskt sjuka. På ett härbärge där det finns unge-fär 340 kvinnor är medelåldern . Den yngsta är18 år, och den äldsta är . Det är alltså kvinnor iden här åldersgruppen. Kvinnorna är i en förnedrandesituation. är de fråntagna sina barn. Många harflytt från misshandlande män. Det är kvinnor somlever ett riskfyllt liv.Mer än tre fjärdedelar har svåra missbruks-problem. Över hälften är psykiskt sjuka. Jag ser medstor oro på det här. 1993 var psykiskt sjuka.1996 var psykiskt sjuka. Detta oroar migverkligen.En tredjedel har dubbeldiagnos. De är både psy-kiskt sjuka och missbrukare. Det handlar om psyko-ser, schizofreni och svåra misshandelsskador, sombrännskador och sönderslagna käkar. De med dub-beldiagnos är kvar länge på härbärget, upp till 400dagar under en femårsperiod.Det har gjorts mycket. Man har tillsatt utredning-ar. Man har fattat beslut. Men om man tittar på situa-tionen i kan man trots detta se att det intefinns något mellanboende. Det finns inga alternativ.De här kvinnorna far illa. De har rätt till ett perma-nent boende. Tycker socialministern också det? Detfinns ett godkänt boendeprogram för hemlösa. Menvad hjälper det att ha ett program när det inte finns enbostad i verkligheten? I verkligheten ökar antalethemlösa, och insatserna från och sjuk-vården är inte tillräckliga. Det finns också en storbrist på adekvata stödåtgärder.Anf. 54 Socialminister ():Fru talman! pekar på ett av demest grundläggande problemen för oss politiker,nämligen att vi faktiskt inte har någon aktuell kun-skap, vilket jag tycker är ganska besvärande. Densenaste stora undersökning som gjordes är från 1993.När vi talar om antalet hemlösa i förekommerofta uppgiften att det är 10 000. Den kommer ju frånen undersökning som är nästan . San-nolikt är det precis som säger, attproblemen har ökat och att vi harfler hemlösa. Sannolikt har också andelen kvinnorbland de hemlösa ökat, även om vi inte är alldelessäkra på uppgiften.År 1993 var av de hemlösa män och 17 %kvinnor. Men mycket pekar på - precis som den härundersökningen från - att andelen kvinnorfaktiskt har ökat och att det är kvinnor som harkommit att bli de mest utsatta.Det är bristen på aktuell kunskap som har gjort attvi har gett i uppdrag att göra sammaslags undersökning som den som gjordes 1993. För-hoppningsvis kommer detta att ge oss ett bra underlagför att diskutera vilka ytterligare åtgärder vi kan vid-ta.Ett bekymmer som vi alla är medvetna om är attdet när vi talar om hemlöshet finns flera dimensioner.En dimension är den faktiska bristen på bostäder. Detär ganska allvarligt att det tycks bli allt svårareatt övertyga hyresvärdar om att de skall hyra ut sinabostäder till människor som t.ex. har betalnings-problem eller betalningsanmärkningar.Det ena problemet är bristen på bostäder. Det and-ra problemet är att vi nu ser tillkortakommanden närdet gäller psykiatrin. Det handlar alltså om människorsom behöver vård endera beroende på missbruk ellerberoende på psykiska sjukdomar. Det är bara att er-känna att de reformer som har vidtagits på det härområdet inte har följts upp med tillräckliga åtgärder.Tillkortakommanden och misslyckanden när det gäl-ler psykiatrin har lett till att antalet människor sominte har en fast punkt i tillvaron har ökat. Det ledeross fram till att vi måste ökavåra insatser från statens sida och från kommunernasoch landstingens sida när det gäller den psykiatriskavården.Anf. 55 ():Fru talman! Jag tror att det brister i kunskap, menden här rapporten, som jag gärna delar med mig av, ärfrån 1998. Det finns material. Den här rapporten ärfrån . Det gäller att ta vara på detsom finns.Det döljs säkert mycket i det här mörkertalet, sär-skilt i storstäderna. Man har en förmåga att dölja dethär. Många kvinnor har löst bostadsproblemen påegen hand. De har flyttat ihop med män med storamissbruksproblem. De har fått vara hos dem en tid.Sedan har de blivit utslängda när de inte längre duger.Då har de på nytt fått söka upp härbärget. Så det be-höver verkligen göras mycket på det här området.Socialministern sade att det är brist på bostäder. min egen byggd reade man och satte ned hyranmed bara för att få bostäder uthyrda. På vissahåll finns det alltså bostäder, men i storstäderna finnsdet inte. Vi har bostäder på fel håll, och det gäller atthushålla med resurserna.Det har funnits särskilda ställen för män, ochmännens situation har noterats. Men kvinnornas situ-ation har varit dold. Det är viktigt att vi lyfter framden. Jag är glad om socialministern också hjälper tillmed detta, så att vi kommer till skott.Jag har tittat lite närmare på den här situatio-nen. Och en sak som oroar mig är att man kanskehittar en lokal men att de närboende tyvärr inte vill attdessa människor skall placeras just där. Jag tänker då på den här devisen om alla männi-skors lika värde. Här har vi verkligen någonting attarbeta för.Jag är glad för att socialministern är medveten omden här situationen och för att vi på olika sätt kanlyfta upp situationen och hjälpa kvinnorna. För dethär är kvinnor som har svårt att föra sin egen talan.De är kränkta. De har blivit fråntagna sina barn. Dehar varit med om upprepad misshandel. De har blivitsexuellt utnyttjade. De är verkligen utslagna. Demåste känna att vi politiker ställer upp.Anf. 56 Socialminister ():Fru talman! pekar i slutet av sittinlägg på ett problem som har blivit allt tydligare,nämligen att det är svårt att skapa detta mellanboendei särskilt boende beroende på att grannarna inte ställerupp. Det är tankeväckande att man i Stockholmskommun avsatte förinsatser för särskilt boende. Bara hälften av pengarnakom till användning på grund av att man stötte påpatrull just hos grannar som såg detta som ett pro-blem. Jag tror att detta grundar sig på okunnighet ochokunskap.Det är en otroligt viktig uppgift för alla myndig-heter att upplysa om att ett särskilt boende för männi-skor med de här problemen faktiskt inte innebär deproblem man föreställer sig - och framför allt om attvi alla har en skyldighet att ställa upp. Varje männi-ska som söker sig fram på utan attha ett eget hem och utan att ha någon fast tillvaro ärju ett misslyckande inte bara för samhället utan ocksåför oss som medborgare.Så jag delar uppfattningen att vi gemensamt skallförsöka ändra attityderna och arbeta för detta. Om nusamhället har avsatt resurser, som kom-mun har gjort, är det rimligt att de också används tilldet de är avsedda för, dvs. att se till så att människorhar ett eget hem.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1998/99:144 om deprostituerades livssituationAnf. 57 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig hur rege-ringen avser att se till att ekonomiska resurser öron-märks och överförs till kommuner och landsting föratt förbättra de prostituerades livssituation samt omregeringen avser att ta initiativ till ett forskningspro-jekt om de olika vägvalen för att stödja de prostitue-rade i deras livssituation.Det grundläggande synsättet bakom den nya lagenom förbud mot köp av sexuella tjänster är att prosti-tutionen medför allvarliga skador både för den en-skilda och för samhället. I är förhållningssät-tet gentemot prostitution därför annorlunda än i t.ex.Holland, där prostitution i sig inte alltid betraktas somskadlig.Den nya lagen skall ses som ett komplement tillde sociala insatser som syftar till att motivera de pro-stituerade att söka hjälp och till att ge dem det stöd debehöver för att komma bort från prostitutionen. Jagvill dock understryka att det är kommunerna som hardet grundläggande ansvaret för de sociala insatsersom behövs. Jag vet också att sedanlänge arbetar aktivt med att minska prostitutionen.När det gäller frågan om initiativ till forsknings-projekt vill jag nämna att har fått iuppdrag att leda ett utvecklingsarbete som bl.a. inne-bär att följa den internationella utvecklingen i frågorsom rör prostitution. I detta arbete ingår bl.a. repre-sentanter från forskarvärlden.Avslutningsvis kan jag konstatera att det hittillsbara gått knappt sedan lagen trädde ikraft och att det är för tidigt att uttala någon bestämduppfattning om huruvida situationen för de prostitue-rade har förändrats. Jag kommer noga att följa ut-vecklingen.Anf. 58 ():Fru talman! Jag skall koncentrera mig på de tvåfrågor som jag har ställt. Vi skall försöka hålla tvåbollar i luften när vi pratar om den här interpellatio-nen. Den ena frågan gäller hur ett riksdagsbeslutimplementeras, hur man förbereder beslutet och vadman ger för ekonomiska resurser för att praktisktkunna genomföra det. Den andra frågan gäller upp-följningen av beslutet. Den gäller hur mycket myt-bildning man skall tillåta och hur mycket fakta manvill ha på bordet.Först vill jag säga att vi ju är helt överens om attdet bara har gått sedan lagen trädde ikraft. Det är ingenting att diskutera. Däremot har detförberetts väldigt olika. Jag tycker att det är bättre attförekomma än att förekommas. Som det är nu berordet på vilken del av landet de här utsatta kvinnornabor i vad de har för möjligheter att få stöd och hjälp iden situation som de befinner sig i.Då kan man säga att inför lagen fick polisen öka-de resurser för att se till att lagen skulle efterföljas.De skulle kunna kontrollera den på ett bra sätt. För desociala myndigheterna, de sociala nämnderna i landet,innebar det också en ny situation.Det finns tre grupper som jobbar explicitmed de här frågorna i landet. Det är i ,och . I håller man på attförbereda ett arbete med speciellt riktade resurser.I förberedde man arbetet genom att an-slå två och en halv tjänst i något man kallar provcent-rum. Det gjorde man . Arbetetbedrivs tillsammans med uppsökarenheten, som fannsredan tidigare. Den har ungefär 20 anställda och avdem är det ungefär fyra stycken som jobbar med deprostituerade, som har gjort det och somhar de här etablerade kontakterna.Här är man väldigt glad över att lagen har trätt ikraft. Man tycker att det är ett fint stöd. Man har fåtten resursförstärkning. Man tycker att det är fantastisktatt ansvaret för prostitutionen ihistorien fokuseras på männen.Nu är det så att man inte är lika glad för det här iGöteborg. Man är glad över lagstiftningen. Men pro-stitutionen där ser annorlunda ut. Man har inte sammamissbrukarproblem. Det är fyra personer som arbetarmed frågan på heltid. De är mycket kritiska till att deinte har fått några resursförstärkningar. Det handlarom de prostituerades livsstil. Det är alltså ett livs-stilsmönster som skall brytas. Det är inte till övervä-gande delen missbrukande kvinnor utan det är enlivsstilsproblematik.I har man två heltidstjänster. Där välkom-nar man inte lagen, men man har sett att den nu ver-kar preventivt. Man är kritisk till sina lokalpolitiker,som man inte tycker har givit speciella resurser. Detär svårare att jobba med de prostituerade eftersomman inte har prostitutionen på gatan.Vad säger nu till ochMalmö där man är mycket missnöjd med att man intehar fått resurstilldelning i motsvarande utsträckningsom polisen?Anf. 59 Socialminister ():Fru talman! Jag tror att det är viktigt att konstateraatt vi diskuterar i flera olika dimensioner. Såväl iStockholm och som i har ju arbetetmot prostitution, arbetet med att hjälpa de prostitue-rade, pågått . Det är ingen ny företeelsesom en följd av lagen. Lagen var ju till för att faktisktstödja den verksamhet som har bedrivits.Det är ganska viktigt att inte se lagstiftningen somnågot alldeles nytt. Lagstiftningen är ny ur juridisksynpunkt, och den betyder otroligt mycket när detgäller vår hållning. Men den innebär för socialtjäns-ten faktiskt inte något alldeles nytt åtagande.Malmö var, det vet jag eftersom jag arbetade iMalmö , föregångare när det gäller attarbeta för de prostituerade. En arbetsgrupp i social-tjänsten arbetade under i direkt kontaktmed de prostituerade för att ge dem stöd och hjälp attlämna prostitutionen. Denna grupp var mycket fram-gångsrik. Motsvarande verksamhet har skett tidigare.Däremot är det alldeles uppenbart att lagen inne-bär ökade krav på . Skall lagen ha av-sedd effekt måste vi ju ge det stöd till kvinnor somlagen förutsätter att kan ge. Det jagsäger till kommunalpolitiker i och ,likaväl som i andra städer som har problem med pro-stitution, är att det är deras skyldighet att ge social-tjänsten de resurser som behövs för att kunna gekvinnorna hjälp.Än vet vi inte hur det fungerar. Vi vet inte vilketstöd kvinnorna begär, och vi vet inte hur utvecklingenkommer att vara. Det är alltså lite för tidigt att riktigtutvärdera detta. Men det är uppgift attge det stöd som krävs.I sysslar man med ett intressant projektsom avviker lite grann från de andra, nämligen dets.k. , som alltså riktar sig till männen.Där har jag förstått att man från projektledningenssida inte är alldeles nöjd med det stöd man får frånkommunen. Man har nämligen vänt sig till Socialde-partementet och begärt stöd. Denna fråga har vi intetagit ställning till . Den ligger hos oss. Vi har tagitkontakt med och frågat om den kan gestöd. Detta är ett projekt som behöver stöd, och pånågot sätt skall vi se till att det också får det.Anf. 60 ():Fru talman! Det gläder mig att det projekteteventuellt kommer att få öronmärkt stöd.Jag delar inte uppfattning att det ärför tidigt att uttala sig i den här frågan. Jag menar skulle ha gått in före lagstiftningen och gett stödså att de utsatta kvinnorna hade kunnat få personalmed den utbildning som behövs för att jobba på ettannat sätt. Jag menar att det här är en ny företeelseoch att man därför får arbeta på ett annat sätt. De härkvinnorna förlorar helt enkelt sin arbetsinkomst i ochmed lagstiftningen. Det är en ny företeelse. Här tyck-er vi uppenbarligen olika.I , och , som jobbarorganiserat med de prostituerade, anser man också attdet är ny företeelse. Man måste arbeta på ett annatsätt . Man måste söka upp kvinnorna på andraställen - restauranger, klubbar och lägenheter. Det ären ny företeelse, och då behöver man vidareutbild-ning och kompetenshöjning.Just på grund av att vi inom den sociala sektorninte har förberett oss tillräckligt för att ta hand omresultatet av lagstiftningen har vi, tycker jag, fått enfelaktig debatt i medierna. Denna är innerligt trött på.Jag kommer därmed till andra delen av frågan. Varförinte i stället bjuda motstånd till den mediedebatt somnu pågår och som talar om att lagstiftningen är tand-lös och att detta bara gör att kvinnorna dör? Jag villpåpeka att det är heroinet som gör att kvinnorna dör,inte lagstiftningen. Det är en väldigt dålig debatt sompågår just nu.Varför inte utnyttja de unika möjligheterna att iSverige ta initiativ till ett forskningsprojekt? Social-ministern svarar att har fått i uppdragatt leda ett utvecklingsarbete som innebär att följa deninternationella utvecklingen. Men det handlar ju merom en kartläggning.Här kommer det att bli en internationell utveck-ling.