prot · GM0972 · 1999-03-19 00:00:00 — ledertill att det behövs fler poliser. De nya resurserna kananvändas för att anställa civil personal, experter avolika slag, för att användas i utredningsarbetet. Somjustitieminister avstår jag från att ge pekpinnar tillcheferna på myndigheterna om hur de skall organise-ra det inre arbetet för att åstadkomma resultat. Jagtror att de professionella poliserna är bättre på det änvi politiker.Anf. 30 ():Fru talman! Det är en märklig politik regeringenför. Låt oss gå tillbaka till när ni kom till makten1994. Ni har gjort neddragningar inompolisväsendet till den milda grad att man nu är ned-körd i botten.Nu är regeringen beredd att göra vissa satsningar.Nu står vi här med en polisbrist. Jag har gång på gångpåtalat detta att stängdes. Varförstängde ni skolan? Man kan inte stänga skolor ochsedan tro att det växer upp kompetens hos färdigapoliser som svampar ur jorden. Det måste finnaskontinuitet i den egna verksamheten. Jag vill bestämtsäga att det är en mycket märklig politik som social-demokraterna har bedrivit under dessa år.Jag kan inte bortse från att jag är politiker vald imin valkrets. Då har jag rätt att ta upp frågor här. Jagtrodde att justitieministern ibland läste tidningarna. "Protester mot polisbemanningen! ""Kommunstyrelsen har möte och länspolismästarenfår komma till ." "Antalet brott ökar kraftigt. "Justitieministern säger i sitt svar att den prelimi-nära statistiken över det totala antalet polisanmäldabrott visar att brottsnivåerna i stort sett är desammaför 1997 och 1998. Jo, jag tackar! Men det var mellan1996 och 1997 som det blev en kraftig ökning, ochanmälningarna ökade till 1,2 miljoner. Det var intemånga av dem som sedan blev utredda.Varför skriver man så i tidningen? Varför sägerpolisen i att det har skett en kraftig ökning avbrott? anmäldes 1 693 brott i lilla Klippanmot 1 1998.Anf. 31 Justitieminister ():Fru talman! Jag har några korrigeringar, MaudEkendahl. Det var inte efter det att vi tog makten islutet av 1994 som de stora neddragningarna hospolisen skedde. Är helt okunnig omatt den stora neddragningen inom polisen beslutades1992, ?Skolan har aldrig varit stängd. Däremot togs intenya elever in . Det är en viss skillnad.Utbildningen har fortgått hela tiden.Det kan mycket väl vara att brottsligheten harökat i Klippan. Men generaliserardetta över hela landet. Vi skall vara lite noga medfakta. Om det sker en ökning på en viss ort, är detnaturligtvis en signal till den orten, inte minst i kom-munen, att i samarbete med polisen hitta former föratt vända den utvecklingen. Det är det hela det brotts-förebyggande och brottsförhindrande arbetet går utpå. Jag har ingen närmare information om vilka be-slut kommunen har fattat om att t.ex. inrätta brotts-förebyggande råd för att på så sätt samla kunskap ochkompetens inom kommunen för att angripa de bak-omliggande orsakerna. Jag hoppas att det är så.Den kommitté vi tillsatte i samband med det na-tionella brottsförebyggande programmet åkte landoch rike runt och mobiliserade kommunerna för attstarta ett arbete med brottsförebyggande råd. Vi hartredubblat antalet brottsförebyggande råd i landet.Möjligtvis är Klippan fortfarande ett sådant områdedär detta engagemang inte finns. Förhoppningsviskommer det, därför att det är nödvändigt.Vi skall satsa på fler poliser och utvecklad poli-sverksamhet, men den måste ha möjlighet att samar-beta med resten av samhället. Det gäller hela vårtland och alla orter. Det krävs att alla politiker med-verkar till det och inte motarbetar den utvecklingen.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1998/99:168 omskydd för poliserAnf. 32 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig på vilketsätt jag vill värna om polisernas skydd i sambandmed deras tjänsteutövning.Göte har i sin interpellation hänvisat dom av . Inledningsvis skulle jag viljaklargöra att domen innebar att hovrätten ändradetingsrättens dom i skadeståndsdelen och ogilladeyrkandet om s.k. kränkningsersättning. Tingsrättensfällande dom i brottsmålsdelen står däremot fast, ochden tilltalade har alltså dömts för bl.a. ofredande föratt ha spottat en polisman i ansiktet.Jag delar uppfattning att det finnsanledning att se allvarligt på angrepp som sker motpoliser i deras yrkesutövning. Poliser löper särskildarisker för att utsättas för våld och annan kränkandebehandling i tjänsten och har därför ett särskilt behovav skydd mot detta. Detsamma gäller även vissa and-ra yrkesgrupper. Denna uppfattning kommer ocksåtill uttryck i både lagstiftning och praxis.En viktig reglering i sammanhanget är straffbe-stämmelsen om våld eller hot mot tjänsteman. Påfölj-den för dessa brott är fängelse i högst eller ombrottet är ringa böter eller fängelse i högst sex måna-der. En omständighet som kan beaktas vid val avpåföljd och vid straffmätningen är just att den somangripits löper risk för att utsättas för övergrepp i sintjänsteutövning, som t.ex. en patrullerande polisman.Den praxis som finns på området visar ocksåmycket riktigt att domstolarna i viss mån är restrikti-va med att döma till villkorlig dom eller någon annantyp av icke frihetsberövande påföljd för våld motpolismän. har uttalat att när detgäller våld mot bl.a. polismän bör en icke frihetsbe-rövande påföljd komma i fråga endast om den tillta-lades personliga förhållanden talar för det med sär-skild styrka.De straffrättsliga bestämmelserna och domstolar-nas tillämpning av dessa visar således att samhälletser allvarligt på den här typen av brottslighet.Det fall refererar till rörde också entalan om skadestånd för lidande som tillfogats pågrund av kränkning genom brott.En bestämmelse om kränkningsersättning finns i1 kap. 3 § skadeståndslagen. Kränkningsersättningenhar till syfte att lindra verkningarna av kränkningen.Ersättningen har också inslag av upprättelse för denförnedrande och kränkande behandling som den ska-delidande utsatts för. Bestämmelsen har särskilt storbetydelse vid sexualbrott men tillämpas även vidmisshandel och andra våldsbrott och vid mindre all-varlig brottslighet, som exempelvis ofredande.En förutsättning för rätt till kränkningsersättningär att den som kränkts genom brott mot sin person,frihet, frid eller ära därigenom tillfogats ett lidande.För att ett lidande skall anses ha uppkommit krävs att det är fråga om en viss allvarligare kränkningav den personliga integriteten. Vad som är en sådankränkning som berättigar till ersättning måste bedö-mas utifrån samtliga omständigheter i det enskildafallet. Den bedömning som gjorts i det fall som GöteJonsson hänvisar till kan jag som justitieminister intekommentera. Målet handläggs för övrigt fortfarandeeftersom hovrättens dom överklagats till Högsta dom-stolen.Jag vill informera om att frågan omkränkningsersättning är aktuell i ett lagstiftningsären-de i . Min utgångspunkt är attdetta arbete skall resultera i en tydligare bestämmelsei denna del som skall berättiga till full ersättning fördem som utsätts för allvarliga kränkningar genombrott. Jag följer därför med stort intresse vilken ut-veckling som sker i rättspraxis och hur domstolarnatolkar den nuvarande bestämmelsen. Jag räknar medatt en lagrådsremiss skall kunna beslutas till hösten.Anf. 33 ():Fru talman! Jag tackar justitieministern för svaretpå interpellationen.Jag skulle vilja börja med att säga att om vi inteskyddar svensk polis, hur skall vi då kunna kräva attpolisen skall skydda oss? Det här gäller egentligenbåde det lagreglerade skyddet och frågan om ersätt-ning vid skada och vid kränkning.Egentligen tycker jag, fru talman, att den här dis-kussionen och debatten är märklig i sig. Den skulleegentligen aldrig behöva föras. Om vi går ut och talarmed folk ute på gatan eller i hemmen tror jag att vifinner att det ligger väldigt klart förankrat i det all-männa rättsmedvetandet att poliser inte skall behövatåla mer än vad vi som enskilda medborgare behövertåla i olika sammanhang.Rättspraxis när det gäller ersättningen är ju nu attsvenska poliser i vissa fall får arbeta och göra ingri-panden på egen risk. Så kan det inte vara. Det allvar-liga är den utveckling som har blivit, den rättspraxissom har skapats i det här sammanhanget och när detgäller den här frågan.Vi vet från tidigare interpellationsdebatter att po-lisen jobbar under besvärliga förhållanden, med om-organisationer, förändringar, personalminskningaroch olika problem. Man har allmänhetens ögon rikta-de på sig i en omfattning som man inte har haft förr.Det är ökade anmälningar mot polisen när det gälleringripanden i svåra situationer osv. Man utnyttjar enställning gentemot polisen vid olika ingripanden.Det här är allvarligt, och det måste sättas in i detstora sammanhanget.Att bli spottad i ansiktet vid ingripanden utifrånett klart uppsåt är givetvis kränkande också för enpolis. Det är inte bara kränkande, utan det innebärockså en risk för smittspridning. Poliser får jobba isådana miljöer att även den risken är påtaglig.Då säger man att polisen skall vara beredd att tåla,att polisen skall ha större mental beredskap än viövriga. Det är detta som är det allvarliga, därför att dåråder inte likhet inför lagen när det gäller ersättnings-reglerna. Domstolarna fattar beslut. Brottsoffermyn-digheten säger att polisen skall tåla, att polisen skallha en bättre mental beredskap. Så får vi en självgene-rerande effekt av detta.Det är ju detta som är det allvarliga: Var liggerstoppgränsen? Om man skall tåla att bli spottad iansiktet, hur mycket kroppslig skada skall man i öv-rigt tåla? Här finns också gränsdragningar, där jagmenar att man har överskridit vad som är rimligt i dethär sammanhanget.Måste inte polisen ha minst samma skydd som viövriga när det gäller de här frågorna i anslutning tillingripanden?Jag tycker att det är bra att justitieministern nuskall se över detta i en utredning. Jag skulle viljafråga: Är det möjligen detta som är orsaken till över-synen? Det skulle vara bra om justitieministern kunderedovisa något om bakgrunden till denna översyn.Om det är så att detta bl.a. är en av orsakerna tyckerjag att det är ett fall i rätt riktning. Jag vill fråga justom detta.Min konkreta fråga är ändå: Skall inte polisen hasamma skydd som vi har som svenska medborgare iandra sammanhang när polisen gör ingripanden uti-från det allmänna uppdrag som polisen faktiskt har?Anf. 34 Justitieminister ():Fru talman! frågar om polisen inteskall ha minst samma skydd som vanliga människor iliknande situationer. Svaret är tydligt i vår lagstift-ning: polisen skall ha mera skydd. Det är därför vi harsärskilda bestämmelser om våld mot tjänsteman.Det förekommer ibland att jag får brev från all-mänheten som undrar varför angrepp på vissa perso-ner, t.ex. poliser, skall bedömas strängare än angrepppå en vanlig person. Den reaktionen är inte ovanlig isamhället. Jag försöker då förklara att vi vanliga kanträda tillbaka och behöver inte utsätta oss för risker,men av vissa tjänstemän, bl.a. polisen, kräver vi att deutför sitt jobb, inte backar och ser till sin egen säker-het. Med risk för skada på sin egen person måste deutföra en uppgift. Därför har vi särskilda regler tillskydd för sådana tjänstekategorier, bl.a. polisen.Frågan om polisen skall ha minst samma skydd ärhelt fel ställd, . De skall ha mer.Men sedan har vi också frågan om skadestånd ochkränkningsersättning som är en lite specifik fråga vidsidan av det skydd som de straffrättsliga reglerna ger.Jag vill kanske ändå upplysa om att detinte är så att praxis generellt säger att en polismaninte skulle ha rätt till kränkningsersättning om hanblir angripen genom att bli spottad i ansiktet. Detfinns fall från domstol som visar att en polismanmycket väl i den situationen kan ha rätt till kränk-ningsersättning. Det är därför jag understryker att idet arbete som pågår har vi anledning att studerapraxis för att se hur domstolarna i olika typer av situ-ationer där man måste ta hänsyn till alla omständig-heter har använt den lagstiftning som vi har.Jag kan föreställa mig att det kan finnas anledningatt i en kommande lagrådsremiss möjligen tryckahårdare på att poliser skall ha ersättning för allvarligakränkningar som de utsätts för i sin tjänst. Särskilttror jag att man kanske skall betona att man oftareskall ge ersättning när det gäller vissa gärningar somuppenbart har ett integritetskränkande syfte. Det ärden typen av överväganden jag tror att vi har anled-ning att göra för att tydliggöra det synsätt som vi haroch på det viset förskjuta praxis i en an-nan riktning.Nej, den här lagrådsremissen har inte tillkommitför att det i en domstol icke har utdömts skadeståndtill en polisman för att han blivit spottad i ansiktet.Det är långt större och vidare frågor under många årsom ligger bakom den här lagrådsremissen. Men dethindrar inte att även denna lilla specifika fråga är avstort intresse och skall beaktas i lagrådsremissen.Anf. 35 ():Fru talman! Jag är väl medveten om lagen när detgäller brott mot tjänsteman.Jag blir lite bekymrad när justitieministern sägeratt detta är en liten fråga. Jag tycker principiellt attdet faktiskt är en stor fråga.Justitieministern skriver i sitt svar att polisen harett särskilt behov av skydd mot kränkningar i tjäns-ten. Här ser vi ju att praxis har utvecklats tvärtom,och då jämställer jag lagstiftningens skydd med er-sättningsreglerna i de här sammanhangen. Det ärfaktiskt inte så, justitieministern, att ersättningsreg-lerna är ointressanta. Ersättningsreglerna speglar hurvi ser på skyddet som sådant i de här olika samman-hangen.Ersättningsreglernas syfte är ju att lindra verk-ningarna av kränkningen och att se till så att det inteblir allvarliga kränkningar av integriteten. Då är detväl ingen tvekan om, även om det har funnits sådanafall som justitieministern talar om där man har fåttersättning, att det ju nu är generella skrivningar somdet hänvisas till. Jag är medveten om att HD nu skallpröva den här situationen, och det tycker jag är bra.Men både hovrätten och harju klart slagit fast att en polisman får tåla mera itjänsten än vad en vanlig medborgare skall tåla.Jag skulle vilja säga precis tvärtom. Det är jumycket värre för en polisman att i tjänsten bli utsattför denna förnedrande handling av flera skäl. Polis-mannen skall behålla sinnesnärvaron för det första.Det skall i och för sig vi också göra, men det är intelagreglerat på samma sätt. Polismannen är uniforme-rad. Polismannen har allmänhetens ögon på sig på etthelt annat sätt. Ta t.ex. att man skall ingripa i enfolksamling och blir bespottad i ansiktet. Då upp-märksammas detta ännu mera och kränkningen blirännu mera tydlig än om jag som privatperson skulleråka ut för samma handling.Vi måste se till att signalerna på detta områdeockså blir mycket klara. Det är ingen liten fråga, frujustitieminister; det är faktiskt en viktig fråga. Är detinte rimligt att allmänhetens företrädare inte skallbehöva tåla mera än allmänheten själv i dessa sam-manhang? Det måste ju vara så att likhet inför lagenskall gälla också beträffande kränkningsersättning.Även om justitieministern nu säger att det häringalunda var orsaken till att man ser över de härreglerna - och det kan jag i och för sig ha förståelseför, att det inte enbart är den frågan som gör att manskall se över reglerna - så tycker jag ändå att dettainte är någon liten fråga i sammanhanget. Den kanvara liten när det gäller belopp, men den är viktig närdet gäller signaler. Därför tycker jag att det finnsanledning att mycket klart understryka detta.Anf. 36 Justitieminister ():Fru talman! , som jag sade i mitt för-ra inlägg är arbetet med att se över de skadestånds-rättsliga regler vi har när det gäller ideell skada ettstort arbete som har pågått . Det är ettvitt område med många juridiska komplikationer,intressanta sådana. I det sammanhanget är kränkning-en av en polisman i form av att han blir spottad iansiktet en liten fråga när det gäller omfattningen avdet hela. Det tror jag att också kanskeförstår. Icke desto mindre är den, som jag sade,mycket viktig, och det är därför vi skall överväga densärskilt i det arbetet.Jag tycker ändå att på något vis integör så väldigt tydligt att det viktiga i det här samman-hanget ju trots allt är de straffrättsliga reglerna. Deskadeståndsrättsliga reglerna bygger på andra prin-ciper än de straffrättsliga, och det är oerhört viktigt attvi har en väldigt tydlig straffrätt som skyddar demänniskor som utsätts för särskilda risker i sitt arbete.Även när det gäller de skadeståndsrättsliga reglernaär det naturligtvis oerhört viktigt att just kategoriersom utsätts för risker har en möjlighet att få ersätt-ning för den skada som de lider.Den ideella skadan och kränkningsersättningarnaär av en annan natur. Det är andra resonemang somförs där. Som jag sade tror jag att det mankanske behöver göra i förarbetena till denna lagstift-ning är att ytterligare understryka att det är viktigt attpoliser får ersättning för allvarliga kränkningar somde utsätts för i tjänsten. Jag tror att kanhålla med om att det är den typen av resonemang somvi bör föra. Men vi bör alltid vara väldigt noga medatt föra resonemang om enskilda frågor ibeaktande av de större sammanhang där de ingår, såatt vi får en lagstiftning som hänger ihop och är lo-gisk och försvarbar i sin helhet.Anf. 37 ():Herr talman! Jag tycker att de straffrättsliga ochde skadeståndsrättsliga reglerna är två viktiga grenarpå samma rättstrygghetsträd. Det är väl riktigt att deskadeståndsmässiga reglerna har förändrats t.ex. isådana här sammanhang. Men jag menar att det ändåär orimligt, även när det gäller de skadeståndsrättsligareglerna, att polismän inte skall ha samma skydd somvi övriga medborgare har.Det är bra att vi har en straffrättslig lagstiftningsom lyfter fram tjänstemannen i sin verksamhetsposi-tion. Sedan kan man ifrågasätta om den lagen och detskyddet är tillräckligt även i det här fallet, utifrån hurpraxis har utformats. Men det är i och för sig en an-nan fråga.Men det är ju inte bra att de som arbetar för attupprätthålla lag och ordning inte har samma rätt närdet gäller de skadeståndsrättsliga reglerna. Det måstede få.Min sista vädjan i den här debatten till justitiemi-nistern är: Se till så att polismän inom ramen för deskadeståndsrättsliga reglerna får minst samma skyddsom vi övriga medborgare, också när det gäller rättentill skadestånd. Detta är en viktig signal, både inåtinom poliskåren och utåt gentemot allmänheten.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1998/99:182 omlivsmedelAnf. 38 Jordbruksminister ():Herr talman! har frågat mig vil-ken strategi den har för att garan-tera trygga livsmedel till svenska konsumenter ochom jag är beredd att ta initiativ för att samla olikaintressegrupper till ett brett motstånd för att hållafarliga produkter borta från den svenska marknaden.Målet för den svenska livsmedelspolitiken är att ikonsumenternas intresse verka för säkra livsmedel avgod kvalitet, redlighet i livsmedelshanteringen ochbra matvanor. Inom är enhandlingsplan för ökat konsumentskydd på livsme-delsområdet under utarbetande. Där beskrivs bl.a.arbetet med att skydda de svenska konsumenternashälsa genom att se till att de livsmedel som finns påden svenska marknaden är säkra att konsumera.Även EU:s livsmedelspolitik syftar till att säker-ställa ett tryggt och hälsosamt livsmedelsutbud ochatt skydda konsumenternas intressen. Jordbruksde-partementets handlingsplan om livsmedel kommerockså att beskriva det svenska arbetet med att stimu-lera till säker livsmedelsproduktion inom hela EU-området. Handlingsplanen kommer att kopplas till enkonsumenthandlingsplan, som utar-betas inom . Därtill kommer attäven EU har en treårig konsumenthandlingsplan.Kommissionens handlingsplan för har just börjat gälla.I anser vi att livsmedelsproduktion skallske under former som tillfredsställer konsumenternaskrav på säkra livsmedel av hög kvalitet och att detfinns ett tydligt samband mellan det sätt på vilketjordbruket och djurhållningen bedrivs och kvalitetenhos de livsmedel som blir resultatet. Konsumenternablir alltmer medvetna om olika produktionsmetodersom används inom jordbruket. De svenska konsu-menterna har t.ex. stora krav på djurskydd och etikinom lantbrukets djurhållning. Svensk djurhållningpräglas av ett gott djurskydd och en god djurhälsa.Ohälsa bland djuren undviks i första hand genomförebyggande djurhälsovård, vilket innebär att använ-dandet av antibiotika och andra läkemedel är relativtlitet. Detta bidrar till att konsumenterna kan kännaförtroende för de animala livsmedlen.Det svenska synsättet vinner alltmer gehör inomEU till följd bl.a. av tydliga budskap attvälbefinnandet hos djuren i animalieproduktionen ochhygienen i djurhållningen och i jordbruket i övrigtpåverkar det slutliga livsmedlet och att det därför ärviktigt att hela kedjan inom livsmedelsproduktionenhåller hög standard för att det skall bli en god slut-produkt till konsumenternas fromma. Den svenskasynen innebär bl.a. att djurfodret skall vara hälsosamtför djuren och inte innehålla onödiga tillsatser ochfrämmande ämnen. Genom minskad användning avantibiotika i djurhållningen minskar riskerna för attantibiotikaresistens överförs via livsmedel till männi-skor. Det är också viktigt att få ökade kunskaper omsmittspridning från djur till människa, t.ex. när detgäller EHEC-bakterien, och om smittspridning ikretsloppet så att eventuella smittkedjor kan brytasoch sjukdomsutbrott förhindras.Baserat på vetenskapligt material beslutade mi-nisterrådet (jordbruk) att återkallagodkännandet som fodertillsatser av de antibiotikasom utgör den största risken för människors och djurshälsa, dvs. de antibiotika som används även somläkemedel. Efter detta beslut återstår fyra antibiotika-substanser som godkända fodertillsatser inom EU.Den beslutade i december 1998att utlösa den s.k. skyddsklausulen i EG:s direktiv omfodertillsatser. Härmed kan upprätthålla sitttotalförbud mot användning av antibiotika som till-växtfrämjare även efter att det fyraåriga undantagetenligt anslutningsfördraget löpt ut.Kraven på säkerhet skall givetvis gälla alla livs-medel, även de som t.ex. produceras med genteknik.Varje tillämpning av genteknik är förenad med enomsorgsfull prövning, som inbegriper effekter påmänniskors hälsa och säkerhet samt beaktar miljöef-fekter och etiska frågeställningar. När det gäller livs-medelstillsatser, i synnerhet azofärgämnen, anserregeringen att det är viktigt att så långt som möjligtminska användningen av dessa tillsatser. Sverigeavser därför att även i fortsättningen arbeta för attgemenskapsreglerna på detta område förbättras.Att bestämde attSverige inte har rätt att förbjuda avel med djur somhar godkänts för avel i en annan medlemsstat betyderinte att den svenska kampen mot avel med djur medgenetiska defekter har avstannat. Jag kommer attfortsätta arbeta för att det svenska synsättet på avelmed sådana djur får genomslag i EU och att gemen-skapsreglerna om avelsvärdering i större utsträckningän måste ta hänsyn till djurens välbefinnande.Frågan har vidare ställts om jag är beredd att tainitiativ för att samla olika intressegrupper till ettbrett motstånd för att hålla farliga produkter bortafrån den svenska marknaden.Redan i dag har jag en allsidig dialog med berördaintresseorganisationer. Detta är pågående och konti-nuerliga kontakter. Även allmänheten bidrar i höggrad till en helhetssyn på frågorna med åsikter ochvärdefulla sakuppgifter genom brev, e-post och tele-fonsamtal. Den samsyn på livsmedelsfrågor somkommer till uttryck i dessa kontakter finner jagmycket glädjande och positiv. Denna mycket viktigadialog kommer naturligtvis att fortsätta. Med känne-dom om de svenska konsumenternas vakenhet ochintresse för livsmedelsfrågorna tror jag inte att rege-ringen organiserar "ett brett motstånd" kring de pro-blem som finns. Vi kommer i stället att koncentreraoss på det arbete som redan bedrivs med att spridakunskap och aktivt verka för en spridning av densvenska synen på djurhållning och livsmedel.Anf. 39 ():Herr talman! Jag vill tacka jordbruksministern försvaret.