prot · GN0942 · 1999-12-08 00:00:00 — Vi fattar beslut som sedanska betalas av de beslutsfattare som kommer efteross. Anledningen till att man har ifrågasatt den härprincipen i har att göra med hur man uppfat-tar demokratin. Har vi något mandat att fatta beslutför dem som kommer efter oss? Hur ska man klara avatt överföra mer pengar från investeringar till under-håll - om man skulle vilja det - om manredan har tecknat in hela sitt utrymme i budgeten föråterbetalning av de vägar som ens föräldrar har fattatbeslut om? Detta tycker jag är ganska omoraliskt.Vi gick med på att utreda det här eftersom det ärpå tapeten. Jag hade hoppats att utredningen skulleresultera i en avvägning när det gäller huruvida dethär leder till en uppfyllelse av de transportpolitiskamålen. Jag undrar om kan svara påfrågan: På vilket sätt skulle PPP kunna bidra till upp-fyllelse av de transportpolitiska målen?Anf. 34 () replik:Fru talman! Jag kan hålla med om att vi låser upp kommande riksdagar ochregeringar. Men jag höll på att säga: Gör vi inte det ? Alla de stora projekt som är i gång handlar omlånade pengar. På det sättet är de redan upplåsta. Vihar sett bilder på hur mycket som ska betalas varje åroch hur det kommer att se ut framgent. Det är enganska vanlig princip.Man kan vända på frågan och säga så här: Av vil-ken anledning ska en generation betala ett stort in-frastrukturprojekt som ska användas av flera genera-tioner? En solidarisk betalning av flera generationerkanske är det bästa. Sedan finns det naturligtvis ettbekymmer. Det ska vi inte sticka under stol med. Viskulle behöva ha mycket mer pengar än vad vi har.Låt oss, sedan man har utrett vilka förändringarsom måste ske, prova det här! Vi har en budgetlag-stiftning som man måste titta på. Vad behöver maneventuellt göra i det avseendet? Den här utredningenbehövs alltså. Låt oss gå in i den här processen! Detkänns på något sätt som om vill stoppadet här för att det är ett hot och för att det byggs förmånga vägar i och med det. För mig är det viktigt attvi kan fullfölja en del av de projekt som ligger. Manfår titta på vart och ett och se om det är lämpligt. Menförhoppningsvis kan det också bli någon krona mertill vägunderhåll om vi kan finansiera de nya sakernapå ett annat sätt.Anf. 35 () replik:Fru talman! Frågan var om trafikutskottets ordfö-rande hade vaknat på fel sida. Det tycker inte jag. Jagtycker att hon är lika glad och trevlig som hon är iutskottet. Däremot vill jag bemöta några saker somMonica har sagt om oss kristdemokrater.Monica säger att marknad, konkurrens,avreglering etc. är mål för de borgerliga partierna. Förvår del är de inte bara mål. För ärde också medel för att man ska komma fram till ökadvälfärd, en bättre transportpolitik osv.Monica frågar hur en borgerlig - jagskulle vilja säga icke-socialistisk - trafikpolitik skullese ut. Vi har ju facit på detta från 1992-1994. Det varförvisso en mycket ansträngd ekonomi i , menvi hade en regering som insåg att det måste satsas påinfrastrukturen för att det skulle bli bättre villkor förnäringslivet och bli mer jobb i . Man kanjämföra hur mycket pengar som satsas på infrastruk-turen med hur mycket som satsades under denperioden.Låt mig ge några exempel när det gäller glesbyg-den; jag vill sedan fråga om det.Fyrpartiregeringen satsade 600 miljoner på Blekingekustbana, en järnväg som har fått ett riktigt lyft. Ty-värr har inte lyckats använda pengarna pårätt sätt. Fjärrblockeringen är fortfarande inte färdig-utbyggd, trots att pengarna kom sedan.Vilken regering drog i gång ? Vem bryrsig om inland, ? Vilketparti är det som begär mer pengar till Inlands-banan?Anf. 36 () replik:Fru talman! Man satsade mycket 1992-1994, sä-ger . Det kanske man gjorde. Manhade höga ambitioner och ville mycket. Men hur sågdet ut sedan när räkningarna började ramla fram urskrivbordslådorna?Det är klart att ingen - inte vi som enskilda perso-ner, inte staten och inte någon annan - kan leva påkrita hur länge som helst. Vi har haft ett jättejobbmed att sanera den här ekonomin. Vi får verkligen seupp så att vi inte återigen hamnar i det läget. Det trorjag varken eller jag vill. Vi vill intevara skuldsatta på det sättet, så att man inte kan göranågonting och inte har någon frihet.Nu har vi vänt skutan. kan vi se framåt. Låtoss då hålla fast vid den ekonomiska politiken och setill att det här fortsätter att bära! Då kanske vi ocksåkan få dessa pengar till det som vi från utskottets sidatycker är angeläget, nämligen infrastrukturen.När det talas om Blekinge kustbana må jag i är-lighetens namn säga att det börjar bli detaljer. Detavstår jag från att kommentera.Jag kan dock dra mig till minnes vem det var somdiskuterade och hur det diskuterades när det gälldeInlandsbanan. Det var inte den dåvarande kommuni-kationsministern som var den aktive. Det kom ocksåen lösning till stånd. Man har hittat en form för In-landsbanan. Det är bara att gratulera IBAB, som i dagtrafikerar den och som det går riktigt bra för.Anf. 37 () replik:Fru talman! Jag anser inte att satsningarna på in-frastruktur ledde till de ekonomiska problemen förSverige. Tvärtom hjälper ju infrastrukturen till attstärka näringslivet och skapa fler jobb i Sverige.Men vi pratade om glesbygd. me-nar att ansluter sig för mycket tillmoderaterna, och en sådan politik blir glesbygdsfi-entlig. Det var den anklagelse som kastades ut här.Då vill jag fortsätta med att fråga: Hur kan ni höjadieselskatten nu? Vad innebär det för exempelvisskogsbruket i inland? Hur kan det hjälpaglesbygden?Banavgifterna på har diskuterats.Jag ska inte bli tjatig om detta, men hur kan det stärkaglesbygden när man får vara med ochbetala de avgifterna när man åker tåg i ? Ochhur ska ni kunna regera ihop med ochMiljöpartiet på trafikpolitikens område, när de tvåöppet och klart deklarerar att de vill dra ned på vä-ganslagen och ni beklagar er över att pengarna interäcker till för vägarna i glesbygden?Anf. 38 () replik:Fru talman! är det ju inte jag och som avgör hur någon regering ska se ut - trorjag, i alla fall. Frågan om hur regeringsbildningar iframtiden ska se ut får skjutas på framtiden.När det gäller dieselskatten hade jag faktiskt vän-tat på att få den frågan. Jag ska ärligt och uppriktigtsäga vad jag tycker om den. Jag har sagt offentligt,och jag kan upprepa det så att det står i riksdagensprotokoll, att jag tycker att detta kom vid fel tillfälle.Vi har en besvärlig situation när det gäller åkeriernaskonkurrensmöjligheter gentemot framför allt andraländer. Vi har en besvärlig situation i glesbygden, därmånga människor måste köra långa sträckor för att fådaglig service, för att komma till ett jobb osv. Men25-öringen är en del av en helhet, bl.a. vårt utgiftsom-rådes budget. Jag accepterar helheten, och då får jagockså ta den negativa del som 25-öringen innebär.Det är min syn på 25-öringen.Till det kan läggas att bränslebolagen just nu ärväldigt duktiga på att höja priserna.Rent allmänt kan jag säga om detta med vägarnaoch vägstandarden att det blev precis som jag befara-de. Vi hade inte så mycket mer att diskutera fråntrafikutskottets sida, utan det blev vägar. kommerdet väl en omgång vägar till, vad jag förstår. Jag vid-håller dock: Vi behöver göra vissa insatser när detgäller rena investeringar, men vi behöver framför alltse till att pengarna på underhållssidan ökar.Anf. 39 ():Fru talman! framtid som en industrina-tion där konkurrenskraft mäts i effektivitet och lön-samhet är mycket nära förknippad med vilket ansvarvi politiker tar för vårt infrastrukturnät. Sverigeshandikapp på grund av avståndet till våra viktigastekunder nere i är betydande, och därför måstevi inte bara vara lika effektiva som omvärlden; vimåste vara ännu lite bättre för att inte redan i ut-gångsläget hamna i negativt konkurrensläge. Vägaroch järnvägar av godtagbar standard krävs för attinsatsvaror och färdiga produkter i rätt tid, till rätt prisoch med minsta möjliga miljöpåverkan når sina kun-der, som trafiksäkerheten måste hållas på enhög nivå.Från Moderata samlingspartiet har vi under enlång följd av år hävdat betydelsen av just detta, och iårets anslagsmotion understryker vi ytterligare viktenav ökade anslag till vägarna för att därmed bryta dentrend av stagnation och tillbakagång som tyvärr allt-jämt präglar regeringspolitiken. Tvärtemot vad somutlovats i regeringsdeklarationerna de senaste årenunderlåter regeringen att genomföra det infrastruktur-program som redan beslutat om. Senastevägplanen hann knappt lämna departementet förränregeringen genom neddragningar och omdispositionerändrade sina egna målsättningar. Vägplanens lång-siktiga mål skjuts framåt i tiden, och redan trafikfarli-ga vägsträckor riskerar skörda nya offer därför attvarken underhåll eller nyinvesteringar kan genomfö-ras enligt fastställda planer.Nollvisionens mål, som enhälligt har antagits här ikammaren, har hitintills inte närmat sig sitt förverkli-gande utan tenderar att vara en vision utan verklig-hetsförankring. Antalet döda i trafiken minskar inte,och alltför många olyckor inträffar på just sådanavägavsnitt som identifierats som farligaoch därför självklart redan borde ha åtgärdats. Rege-ringens elvapunktsprogram för ökad trafiksäkerhet äri och för sig ett vällovligt försök med det gamla kne-pet att kasta in jästen efter degen i ugnen, men utanerforderlig medelstilldelning är denna åtgärd meraägnad att försöka tillfredsställa en vresig opinion änatt kraftfullt åtgärda försumligheter i vägunderhållet.Fru talman! I vår motion till årets riksdag Sverigepå väg lyfter vi fram vår syn på hur vi vill förändraden rådande vägpolitiken genom effektivisering ochbolagisering av och genom att med höjdaanslag ge både det svenska näringslivet och privatbi-lismen tillgång till bättre vägar. Neddragningen avVägverkets egen verksamhet, till förmån för ökadupphandling i konkurrens, har tydligt visat att kostna-derna för utfört underhåll och nyproduktion minskat.Vi har fått mer väg för varje insatt krona. Vägverketska med vårt synsätt fortsätta avvecklingen av sinverksamhet i egen regi och i stället utvecklas till attvara en kompetent upphandlare av tjänster för beho-ven såväl på underhållssidan som vid nyproduktion. Ireservation 3 tar vi upp problematiken kring justdenna fråga.Den socialdemokratiska vägpolitiken leder till enutarmning av vägstandarden, och den upprördhet somvi politiker möter från våra uppdragsgivare anser jagvara både förståelig och berättigad. Vid alla de upp-vaktningar vi från trafikutskottet tar emot möts vi avföreträdare från alla delar av landet som visar sintydliga irritation över sakernas tillstånd. Utlovadeprojekt som inte genomförts, långa vägavsnitt sominte klarar bärigheten och alla de områden, såväl inorr som i söder, som inte klarar tjällossningen har vii utskottet matats med . Engageradeföreträdare för näringslivet, nära lierade med lokalaoch regionala politiska företrädare, har berättat ombekymmer för den egna bygden och om industrinsproblem att klara nödvändiga transporter. Alla - sägeralla - har fått återvända, vänligt bemötta men med detsamlade beskedet att pengarna inte räcker till. Ut-skottet har inte kunnat ge några löften om snar bätt-ring.Fru talman! För ungefär sedan besökteutskottet i . Där fick vi lyssna tillvittnesbörd från alla regionchefer ute i landet. Bud-skapet var kristallklart: Utan ökade anslag kan vi integenomföra de planer som redan är beslutade, och detbefintliga vägkapitalet håller på att devalveras. Allrastörst är problemen i storstadsområdena och i deområden där vår viktigaste näringsgren, skogsindust-rin, hämtar sina råvaror. I inland, i och i inland, föratt nämna några delar av landet, är problemen pådetta område mycket stora. Avstängda vägar, medråvarubrist och stora logistikproblem för företagensom följd - och naturligtvis stora bekymmer även förde boende i dessa områden - är knappast den bästaförutsättningen för att utveckla eller ens behålla be-fintlig verksamhet. Boende i områdena, som ingethellre önskar än att kunna leva och verka i sin hem-bygd, drabbas naturligtvis av missmod. Talet om atthela ska leva klingar falskt bland alla dessadrabbade.Näringslivets reaktioner låter inte heller vänta påsig. redovisade en av landets stora skogskon-cerner att man avvaktar med en tänkt miljardinveste-ring i , därför att råvaruförsörjningen pågrund av det dåliga vägnätet inte kan garanteras.Därigenom hotas redan befintliga arbetsplatser, ochdet nytillskott av jobb som kunde kommit till uteblir.Om endast bråkdelar av den tvivelaktiga satsningenpå använts på vägnätet i denna del avlandet, kunde hela denna problematik redan ha lösts.När ska regeringen och Socialdemokraterna inse atttillväxt och nya jobb kräver bättre infrastruktur? Låtoss hoppas på att vi får något försök till svar på frå-gan under debattens gång.Fru talman! Den pågående nedrustningen av detsvenska vägnätet måste brytas. Investeringsnivånmåste höjas och ökat anslag för underhåll av det be-fintliga vägnätet måste komma till stånd. Beskatt-ningen av svenska bilister beräknas, beroende påvilka skatter som hänförs direkt till bilinnehav, bilä-gande och utnyttjande av fordonen, till någonstansmellan 45 och . Bilisters krav pårimliga proportioner mellan skatter och avgifter förutnyttjandet av det samlade vägsystemet och denjämförelsevis ringa satsning som statsmakten gör föratt bibehålla och upprusta vägarna anser vi är förståe-liga. Bilismen har utvecklats till att vara en pålitligkälla för nya och allt högre skatter utan att investe-ringstakten på vägområdet ökar.Fru talman! Kraven på snabba och tillförlitligatransporter blir större allteftersom varuflödena ökar.De allt större godsvolymerna ger ytterligare belast-ningar på vägsystemet. stiger värdet avgodset mätt i utförda tonkilometer. Detta ställer ytter-ligare krav på just in time-transporter.Regeringens höjningar av skatter, typ den före-slagna höjningen av skatt på diesel som ju redan hardiskuterats, avvisar vi som en framkomlig metod.Ensidiga svenska skattepålagor drabbar svensk åkeri-näring och gynnar i stället konkurrenter från andraeuropeiska länder. Dessutom medför de en fördyringav våra exportprodukter med effekter på vår totalakonkurrensförmåga gentemot omvärlden.Effekterna av denna skattepolitik ser vi dagligenpå våra vägar, där antalet utlandsregistrerade fordonökar för . Att dessa fordon kör på ett bränslemed betydligt lägre miljöklass talar ytterligare för attden svenska skatte- och avgiftsmodellen är kontra-produktiv i flera avseenden. Att många av dessa ut-ländska fordon dessutom framförs i strid med gällan-de svensk lagstiftning talar ytterligare för att åtgärdersnabbt måste sättas in för att ge svensk åkerinäring enrimlig chans att överleva. Rapporter från såväl understryker dessa slutsatser.Regeringen har ett flertal gånger ställt i utsikt för-ändringar för att komma till rätta med just detta pro-blem, men hitintills saknas åtgärder helt. Löften, frutalman kan ha sitt värde, men utan att de förverkligasmotverkar de sitt eget syfte. Men jag förutsätter attHans Stenberg, som kan de här frågorna och somkommer senare i debatten, kan ge ett besked om vilkaförbättringar partiet och regeringen är på väg att gåemot också på detta område.Fru talman! I den moderata trafikmotionen har vitagit upp frågor om hur vi vill förändra svensk väg-politik och därigenom förbättra den dåliga vägstan-dard som vi har , vilken redan har beskrivits, ochsamtidigt ge utrymme för nyinvesteringar.Inledningsvis föreslår vi en höjning av vägansla-get med 500 miljoner det närmaste budgetåret, vilketredan har kommenterats. För de därefter kommandetvå respektive tre åren vill vi öka väganslaget medytterligare 500 miljoner . Summan blir alltså 3miljarder högre för den närmaste treårsperioden änsumman i det budgetalternativ som har presenterats.Denna åtgärd ska kunna ses som en språngbrädaför den större satsning som vi vill göra de därpå föl-jande åren. Vi vill då, som också har redovisats, avmedel som anvisas genom försäljning av statlig egen-dom direktfinansiera väginvesteringar på upp till 30miljarder utöver nuvarande budgetanslag. Start fördetta projekt kan ske nästkommande valperiod.I den nya och mer framåtsyftande vägpolitik somvi moderater arbetar för kommer inte de finansie-ringsformer som vi traditionellt använder attkunna motsvara efterfrågan på ett vägnät som upp-fyller kraven. Nya finansieringsformer måste få prö-vas, och den diskussion som redan har startat i kam-maren om den s.k. PPP-modellen måste nu flyttas utfrån sammanträdesrummen för att kunna förverkligas.Vi är fullt medvetna om att vägar och andra trafi-kanläggningar, projekterade och finansierade av pri-vata aktörer, är en framtida kostnad som belastarstatens budget. Men modellen, som prövats på olikahåll i världen, bör ges en möjlighet att prövas ocksåhär i . Minskade anläggnings- och driftskost-nader redovisas i de länder där metoden tillämpats.Detta i kombination med möjligheten att trafiksättaen väg än planerat är de plusfakto-rer som gör att försöket bör få en chans till förverkli-gande. Utskottets positiva skrivning om skyndsamheti regeringens ställningstagande i denna fråga under-stryker samsynen om behovet av dessa nya finansie-ringsformer.Fru talman! Den stora trafikökning som vi känner av, inte minst i våra storstäder, ställerkrav på ytterligare finansieringsmodeller. Utöver vadsom kan komma ut genom användandet av PPP ellerliknande typ av finansiering kommer nya och berätti-gade krav på väginvesteringar att ställas av bilisterna.I många länder används avgiftsfinansiering för attbetala nya vägprojekt. Vi moderater har en beredskapför att pröva ett partnerskap mellan entreprenörer ochväghållare för att på detta sätt kunna finansiera efter-frågade och nödvändiga vägprojekt. Regeringen böråterkomma till med ett ställningstagandeäven i denna fråga.Fru talman! Det eftersatta underhåll som vi kon-staterar har vidlåtit det allmänna vägnätet har till stordel också drabbat det statsbidragsberättigade enskildavägnätet. Dessa väg, som utgör enlivsnerv för stora delar av den svenska landsbygden,har genom omläggningar av statsbidragen inte fått delav den kostnadshöjning som drabbat dess verksam-het. I vår vägmotion belyser vi just den frågan, ochutskottet ställer i utsikt att den av regeringen utlovadeöversynen av regelverket för just det enskilda vägnä-tet ska leda till en rimlig anslagshöjning. Enligt vårmening måste regeringen slutföra denna översynsnarast och därefter återvända till medförslag om medelsförstärkning.Fru talman! Med moderat infrastrukturpolitik villvi bana väg för ett samhälle med tillväxt, framtidstrooch nya jobb.Låt mig avsluta, fru talman, med att instämma iPer-Richard Moléns yrkande.Anf. 40 () re-plik:Fru talman! kritiser de hittillsvidtagna åtgärderna för att uppnå nollvisionen. Menjag förstår inte hur anser att målet skanås med tanke på att hälften av de omkomna i fordon-solyckor saknade bilbälte. Många förare är drogpå-verkade, och överskridande av hastighetsgränserna ärsnarare regel än undantag. Hur ska man kunna mins-ka antalet dödsoffer med hjälp av ökade väginveste-ringar?Fru talman! Är beredd att värderavägarna för att anpassas till berusade och bälteslösabilister som kör för fort? Ska man ta nollvisionen påallvar måste man se vad som är orsaken till dödso-lyckorna.Vidare framgick det av anförandeatt transportökningar på vägarna är något eftersträ-vansvärt. Men jag undrar om vägtrafiken är särskiltrationell i någon aspekt när genomsnittshastighetenpå och kväll är och varje fordon i genomsnitt förbru-kar bensin per mil, trots att vi har investeratmiljarder för att försöka få vägarna i attfungera. Är det inte dags att tänka om och se att detfinns mer rationella och energisnåla sätt att förflyttamänniskor till och från sina arbeten?Om man ska värna om näringslivets transporteroch just in time, måste biltrafiken i storstadsområdenaminska. Är beredd att vidta åtgärderför detta?Anf. 41 () replik:Fru talman! Hur ska vi nå målet om nollvisionen?Den som sitter med lösningen är välkommen att pre-sentera den.Vårt bidrag i den debatten är detsamma somdet har varit under en följd av år, dvs. genom att byg-ga bort i första hand de mest trafikfarliga vägavsnit-ten vill vi medverka till att antalet olyckor kan sjunka.Det försök som regeringen och har redovi-sat kan i och för sig vara en metod att åstadkommaeffekter. Men det förutsätter, fru talman, att man ärberedd att skicka med pengar. Utan pengar kommerinte fällorna att kunna byggas bort.En rationell vägtrafik: Ja, fru talman, och vi moderater har i grunden heltolika uppfattningar om vägtrafikens möjligheter ochvillkor för att utvecklas. Vi menar att vägtrafik måstefå utvecklas efter de behov som ställs på vägtrafikmen naturligtvis inom rimliga gränser. Men vi avvisardefinitivt den metod som innebär att med hjälp avlagstiftning eller tvångsskattemedel driva trafikanter-na till att söka sig andra lösningar som kan vara ora-tionella, oekonomiska och olämpliga. Att höja ben-sin- och dieselskatter till en nivå där man inte har rådatt åka drabbar de betalningsgrupper som jag troddeKarin gärna ville hålla om ryggen,nämligen de svagaste i samhället.Anf. 42 () re-plik:Fru talman! Vi kan diskutera vad som är rationellteller inte. Jag konstaterar att miljoner människor sittermorgon och kväll i en låda av plåt som väger ungefärett ton och förflyttar sig med en hastighet som manlätt kan åstadkomma genom att gå. Priset är luftföro-reningar, buller och olägenheter av en mängd andraslag. Det är inte ett rationellt sätt att förflytta sig.Moderna städer, t.ex. , inför trängselavgif-ter och vägavgifter för att människor ska göra merändamålsenliga transportval. Jag tror att varje mo-dernt parti måste ansluta sig till detta.Fru talman! Det är riktigt som säger,nämligen att vi har helt olika syn på målet för trans-porterna. Vi tycker att de transportpolitiska mål somriksdagen har fattat beslut om ska gälla. Man ska intebehöva riskera att omkomma i trafiken. hörde lika bra som jag hur trafiksä-kerhetsdirektör i redovisade vad som ärorsakerna till trafikdöden.Då går det rimligen inte att framhärda att manmed hjälp av vajrar eller inklädnad av berg ska klaranollvisionen om man inte vidtar de åtgärdersom behövs. De som omkommer i trafiken mot-svarar i antal en Estoniaolycka . Borde intemoderaterna läsa på och återkomma med lite andraförslag om de verkligen menar allvar med att folk skakunna färdas säkert på vägarna?Anf. 43 () replik:Fru talman! Till skillnad från den metod somVänsterpartiet och vill använ-da sig av, nämligen att med tvångsmedel och lagstift-ning styra trafiken i vissa riktningar, är vi på dettaområde, som på alla andra områden, uttalade an-hängare av valfrihet. Människor ska så långt möjligtsjälva ha bestämmanderätten.Vill man ta obehaget av att sitta i en bilkö, är detinte eller någon annan som skasäga: "Aja, baja, så får du inte göra. Du måste anpas-sa dig till de regler vi vill stifta, nämligen att användaandra trafikmedel. "Däremot - och där är vi överens - är vi bereddaatt satsa på en rationell kollektivtrafik. Den är nöd-vändig inte bara i storstäderna utan måste också upp-rätthållas över de allra största delarna av landet. Na-turligtvis kan glesbygden i vissa fall undantas, efter-som det där inte går att bygga ett tillräckligt tätt kol-lektivtrafiknät. Men i övriga delar av landet går detatt satsa på den delen. Så långt är vi helt överens.Än en gång trafiksäkerhetsperspektivet: Vi harolika uppfattning om hur det ska lösas. Vi menar attde trafikfarligaste vägarna måste byggas bort. Det gåratt temporärt sätta ned hastigheten på kortarevägsträckor. Men att med hjälp av generellt sänktahastigheter säga att vi därigenom når trafiksäkerhets-målet är att underkänna den moderna utvecklingen -där bilen är en nödvändighet för såväl storstadsborsom glesbygdsbor. Vi tänker slå vakt om att den rät-tigheten bevaras.Anf. 44 () replik:Fru talman! Det är lätt att instämma i det mesta avvad beskriver om läget på våra vägarruntom i landet. Där har både och Mo-deraterna anslagit mer pengar.