prot · GN0924 · 1999-11-03 00:00:00 — Jag inleder med att yrka bifall till re-servation nr 2.Fridslagarna var bland de allra första lagar somfick genomslag i det som senare skulle utvecklas tillnationen . av folkungaätten frånÖstergötland instiftade kyrkofrid, tingsfrid, hemfridoch kvinnofrid. Tyvärr har ingen av dessa lett tillefterlevnad under de som gått sedan de instif-tades. Möjligen kan man misströsta om människo-släktets förmåga att efterleva lagar och konstatera attmänniskor inte kan inse att de kränker andra männi-skors innersta behov av en fredad zon genom kränk-ningar av de här områdena.Kyrkofriden hålls inte i helgd eftersom polis kangå in och hämta människor även ur kyrkor. Ändåfinns hos de flesta av oss en känsla av att kränkningenär extra grov om man begår brott mot människor somtagit skydd i kyrkan eller som vistas där för att firagudstjänst. Den latinamerikanske biskopen , som mördades när han celebrerade mässan isin domkyrka, blev mer eller mindre helgonförklaradav sina medmänniskor. Likadant känner man inför debrott som begåtts i , där hinduiska extremisterskändat och rivit ned en islamsk moské.När man läser om hur förhandlingarna mot demisstänkta för polismorden i och andragrova brott måste ske i en bunker i tings-rätt kan man också fundera över vad som blivit avtingsfriden. Fritagningsförsök, hot mot vittnen, poli-ser och annan rättsvårdande personal är exempel påhur tingsfriden kränks på många sätt i Sverige.Hemfriden finns kvar som begrepp i den modernalagstiftningen och är där en viktig del av vårt nuva-rande rättssystem. Att utsättas för hemfridsbrott ärockså ett stort ingrepp i den personliga integriteten,och de som blivit utsatta drabbas av ett stort lidande,ofta under lång tid.Kvinnofriden, som dagens debatt handlar om, ärnågot som den kvinnliga halvan av befolkningen avhjärtat eftersträvar. Den allra största delen av denmanliga befolkningen har samma innerliga önskanoch inriktning av samhällsarbetet. Det är också viktigtatt både män och kvinnor samarbetar om att förstärkakvinnofriden. I lagstiftningsarbetet finns inga delademeningar om inriktningen. I opinionsarbetet finns hosen del män en mer kluven inställning till hur kvinnorsuppträdande kan ha påverkat en gärningsman innanhan begick brottet. De män som hävdar att detta inteska ha någon inverkan måste på alla sätt framförasina åsikter om att kvinnor aldrig någonsin får miss-handlas psykiskt eller fysiskt eller mördas, även omde kan uppfattas som provocerande. Männens vanli-gen större fysiska styrka ger dem ett övertag. Detinnebär också att de måste lägga band på sin aggres-sivitet och inte utnyttja detta övertag.Ett enigt ställningstagande mot brott som begåsmot kvinnor och som innebär en kränkning av kvin-nofriden är här en nödvändighet och viktigt i opini-onsbildande syfte.Den lagstiftning som finns är ett stort steg påväg mot en bättre tingens ordning för många kvinnor.Tyvärr har inte polisens och rättsväsendets resurseralltid följt med för att upprätthålla respekten för den-na lagstiftning. Dessutom har i ettärende gjort en tolkning av lagen som inte är tillkvinnans fördel och som inte var vår mening somlagstiftare när kvinnofridslagen infördes. Därför hardetta förslag till förändring som vi nu debatterar lagtsfram. Det är bra att regeringen så snabbt har reageratpå domslutet och att även den rättsliga hanteringengått relativt snabbt. Tyvärr är dock inte förslagettillräckligt långtgående.Just har jag fått ett meddelande via e-posten.Det är säkert fler som har fått det. En förtvivlad kvin-na berättar om sin hopplösa situation med misshandelav både sig själv och sin son. Ingen hjälper henne ochger henne det skydd hon behöver. Av detta drar jagslutsatsen att vi inte har en tillräckligt stark lagstift-ning och heller inte satsar tillräckliga medel på rätts-väsendet. Till det senare får vi återkomma i budget-debatten. Men exemplen är många på att vi i Center-partiet som kräver ytterligare resurser för rättsväsen-det har rätt.I partimotion talar vi om en nollvi-sion och skärpt lagstiftning när det gäller brott motkvinnor. Det innebär att ingen kvinna ska behövautsättas för våld mot sitt liv och sin hälsa av en mansom de har levt eller lever tillsammans med. Lagenbehöver här skärpas ytterligare, framför allt vad gällerstraffsatserna.I den motion som ingivits av fem kvinnor, ochsom tagit initiativ till, ställs krav på att manredan nu gör en översyn av hur lagen efterlevs. Mo-tionärerna anser att en skärpning behöver ske ochkräver en uppföljning av lagstiftningen. Detta in-stämmer jag i.När man läser tidningar och ser hur flera små-barnsmammor blivit mördade av sina barns fäder blirman förskräckt. Att de dessutom bett om skydd ochhjälp mot en tidigare sambo, men inte kunnat få detpå grund av att alla trygghetslarm varit upptagna elleratt man i något fall har fått lämna tillbaka det för inte larmat ,visar hur stora behoven är och att de tyvärr ofta ärbefogade.Hela samhället har ett ansvar för att inte förhärligavåld och att motarbeta det på så många områden sommöjligt. Det språk som många ungdomar användermot varandra och mot sina föräldrar och lärare ärockså oacceptabelt. På ett sätt medför ett accepteran-de av detta språk att man godkänner att kvinnor ärlägre stående och att man kan hantera dem lite sämreän män. Centerkvinnorna har tagit initiativ till enkampanj mot språkvåldet i skolorna. Man går ut till-sammans i skolorna, ofta en vuxen partimedlem ellercenterkvinna och någon från ungdomsförbundet. Manhar rönt stor uppskattning för det här arbetet i skolor-na. Det visar också hur viktigt det är att vi som ärmed och formar samhället är med och tar aktiv del iskolans arbete och att vi tar tydlig ställning mot allaformer av våld mot kvinnor.En annan grupp som också skulle behöva enfridslag är ungdomarna. De som utsätts för flestvåldsbrott är unga män mellan . Även härär grunden densamma som vid kvinnofridsbrotten, ensyn på medmänniskan som något mindre värd än ensjälv. Även här är opinionsbildning men också lag-stiftning av mycket stor vikt.Anf. 90 ():Herr talman! fick jag och flera and-ra här i ett mail som säger så här: Det ärskrämmande att läsa om de fyra kvinnor som mördatsav sina exmän , män som också ärpappor till barn. Flera fall av liknande händelser harinträffat och ändå görs det inget frånmyndigheternas sida för att förhindra att sådant härsker.Genomsnittligt har 16 kvinnor dödats . Iseptember 1999 är siffran redan 20. Kvinnor som -som hon säger - är utsatta för hot, förföljelse ochtrakasserier från tidigare partners får lite eller ingenhjälp alls från polis och sociala myndigheter. Detvingas leva i ständig skräck och får sina liv begrän-sade, eftersom brottslingen - som hon säger - tillåtsgå lös och ledig. Som lagarna är måste mannenha satt sina hotelser i verket innan han kan straffas,och då är det ofta för sent för kvinnan.Åtskilliga polisanmälningar leder inte heller tillåtal med motiveringen att brott inte kan styrkas.Paradoxalt nog är det så att de som är mest utsatta,de som är mest hotade, de som får de största proble-men att klara livet och leva vidare är kvinnorna. Detär de som får utstå det här. Därför måste det till ettbättre skydd för de kvinnor som ropar på hjälp ochsom inte heller alla gånger vågar anmäla förrän det ärför sent, på grund av rädsla för sina män.Men vi måste också se till att tro på de här kvin-norna. Det är också fråga om att ändra hela inställ-ningen hos många som arbetar med detta.Inför dagens debatt tog jag fram den kvinnofrids-proposition som vi fick . Jag blev lika be-tryckt över mycket jag läste i somjag blev tidigare. Det är bekymmersamt och beklag-ligt på alla sätt och vis när man läser att antalet an-mälda misshandelsbrott mot kvinnor har ökat med56 % mellan åren 1986 och 1996.Enligt den senaste officiella statistiken frånBrottsförebyggande rådet uppgick antalet anmäldabrott som avser misshandel mot kvinnor 1996 till18 560. Av dessa har 12 210 brott, dvs. , begåttsinomhus av en för kvinnan tidigare bekant person.Men det som också är så beklämmande är att, somman pekar på här, brottsligheten på det här områdettill stor del antas vara dold.Inte blir man mycket gladare när man ser att detinte förs statistik över sådana självklara saker sombesöksförbud, som man alldeles för sällan får. Pågrund av en skrivning i förarbetena är det svårt att fåbesöksförbud, men de få gånger det utfärdas måsteman, som påpekar, förastatistik över. Det har man alltså inte gjort. Man haralltså ingen statistik över hur de harutfärdats. Man har bara statistik över när förbudet haröverträtts.Hur har det gått under det år som har gått? Jag harroat mig med att titta på årets budgetproposition. Vihar av förklarliga skäl inte fått någon statistik sedankvinnofridspropositionen antogs. Om man dock tittarpå lagföringsandelen för våldsbrott ser man att det varen oförändrad nivå på . Detsom gör oss oroliga oavsett partifärg - här är vi över-ens om allvaret, sedan är vi oense om hur vissa delarska genomföras - är att andelen beslut att icke väckaåtal i färdiga förundersökningar om våldsbrott harvarit generellt sett hög, med myndighetsvisa variatio-ner mellan 26 och 35 %.Detta har gjort att regeringen har bestämt att gepolisen särskilda uppdrag, att åklagaren ska ges sär-skilda uppdrag, domstolarna ska ges särskilda upp-drag, och de olika frivilligorganisationerna ska sär-skilt sägas till att hjälpas åt för att ge misshandladekvinnor bättre möjlighet att få sin självklara rätt.Det kan aldrig nog understrykas hur viktigt det äratt förebygga och komma ihåg att alldeles för ofta ärdagens förövare gårdagens offer. Vi måste verkligense till att det kommer att höra till undantagen att nå-gon blir klassad som misshandlare, att någon blirdömd för mord. De få gånger det blir så, ska de straf-fas med skärpa.Herr talman! Det är därför vi har skrivit på reser-vationen 2 till detta betänkande. Naturligtvis välkom-nar vi att uppföljningsarbetet har satts i gång. Men viär rädda att arbetet med lagstiftningen om grov kvin-nofridskränkning inte är tillräckligt för att få stopp påvåldet. Därför vill vi redan nu ha en uppföljning ochutvärdering av lagens tillämpning. Men vi vill ocksåatt det ska läggas fram förslag till om er-forderliga skärpningar.Herr talman! Därför vill jag sluta med att yrka bi-fall till reservation 2.Anf. 91 ():Herr talman! är världens mest jämställdaland. Vi har t.o.m. fått pris för det vid i sedan.Detta betyder dock inte att situationen är bra. Detfinns fortfarande en hel del som inte är jämställt. Attkvinnor fortfarande blir slagna av män just för att deär kvinnor är ett bevis på detta. Ofta har de blivitslagna av en man som står dem nära. Att slå är ett sättatt visa makt, att styra en annan människa genom attskrämma och förödmjuka. Det är ett oacceptabeltbeteende i alla länder, men inte minst i ett land av demest jämställda.Det är flera faktorer som talar för att är pårätt väg mot kvinnofrid. Sedan straffbestämmelsernaom fridskränkningsbrotten infördes den 1 juli 1998har anmälningarna om misshandel i hemmet ökat. Detbehöver inte betyda att misshandeln i sig har ökat,utan att det är fler som anmäler. Mörkertalet minskar,och det är bra. Frågan har fått en sådan uppmärksam-het att kvinnorna förmår, vill och kan anmäla.Herr talman! Efter det att en uppmärksammaddom avkunnades i gör vien skärpning av lagen om kvinnofrid. Vi vill säker-ställa att lagen uppfyller sitt syfte. Högsta domstolenstolkning innebär att gränserna för bestämmelsernastillämpning blivit snävare än vad som var avsett.Kristdemokraterna är det enda parti som säger nej tillregeringens förslag att nu skärpa lagen om kvinno-frid. Vi socialdemokrater har svårt att förstå hurkristdemokraterna resonerar. Genom en skärpning villvi säkerställa att lagen uppfyller sitt syfte. Det skaabsolut inte råda något tvivel om att upprepade över-grepp mot kvinnor är ett allvarligt brott. Dennaskärpning säger nej till. Det bety-der att de säger nej till ett förslag som skulle ökakvinnors trygghet.Sex partier skriver att lagen måste justeras medhänsyn till de utsatta kvinnornas situation. Kristde-mokraterna tycks mena att vi inte har begripit vadsom är bäst för kvinnorna.Lagstiftningen är självklart inte tillräcklig för attfå stopp på kvinnovåldet. Lagstiftningen är samhäl-lets sätt att reagera på en brottslig handling. Straffleder sällan till förändrat leverne, såvida inte straffetinnehåller också vård. Vad som är mer viktigt för attkomma till rätta med kvinnovåldet är de andra delar-na i kvinnofriden, nämligen att ge ett gott stöd tillkvinnorna så att de kan bryta upp och förändra helasitt liv. Stödet ges genom ökad kunskap, ändradeattityder och samverkan mellan berörda myndigheter,utveckling av arbetsmetoder, bättre statistik, bättreriskbedömning, bättre skydd för kvinnor, fler larmpa-ket, snabbare rättsprocesser etc.Allt detta pågår nu och ingår i det s.k. treårigagemensamma myndighetsuppdraget som omfattarDomstolsverket, Riksåklagaren, samtliga åklagar-myndigheter, , polismyndigheterna,BRÅ, , , och länsstyrelserna. De centralamyndigheterna ska lämna en årlig rapport till rege-ringen om vad som görs.I regeringens skrivelse Jämställdhetspolitiken in-för 2000-talet anges att en uppföljning av kvinno-fridspropositionen pågår för att kartlägga om ytterli-gare åtgärder behöver vidtas. Det är viktigt att ut-veckla bättre behandlingsmetoder för män som miss-handlar. Frivilligorganisationerna kan och vill ut-veckla sina metoder till t.ex. gruppsamtal, liksomindividuella samtal, för och med män. Professionellabör göra detsamma inom kriminalvården.Attityder hos unga skapas av vuxna. När alla vux-na kraftfullt reagerar och tar avstånd mot våld i allaformer påverkas ungdomarnas attityd. Barn somupplever våld ska ha rätt till ordentlig hjälp och sessom egna individer med egna behov. Det gör att bar-nen kan gå vidare och växa upp till vuxna utan obear-betade trauman i bagaget som kan leda till fortsattvåld senare.Mansrollen måste, och kommer att, uppmärk-sammas mer och mer. Regeringen har initierat etttvåårigt projekt om män och jämställdhet som skakartlägga vilka hinder som finns för att män ska en-gagera sig i jämställdhetsarbetet. Män som goda ochbra förebilder för män är en viktig del i arbetet medatt påverka och förändra attityder.Våldet mot kvinnorna kommer vi inte åt genomatt i första hand ge högre straff. Det handlar om atti-tyder och kvinnosyn. Kravet på en utvärdering avlagens tillämpning kommer för . Uppföljningsker redan nu genom regeringens arbete och myndig-heternas årliga rapportering.Herr talman! I detta sammanhang vill jag ta till-fället i akt att framhålla ett projekt som just nu pågår imitt hemlän, i . Det är ett projekt som lyfterfram problemen kring våldet som vi möter i samhäl-let. Projektet bär namnet Inferno-Paradiso, och detbestår bl.a. av en utställning som har som syfte attbidra till att i varje kommun i länet under våren 2000skapa ett nätverk av intressenter, utbildningsinstitu-tioner, kulturföreningar, konstnärskollektiv, ideellaföreningar etc., som praktiskt ska använda utställ-ningen i sin verksamhet. Projektet är ett samver-kansprojekt som i huvudsak är riktat till målgrupper-na barn och ungdom. Meningen är också att lyftafram det obekväma - att våga ta tag i det hemska, attvåga föra fram det onda - för att öppna ögon, se ochta tag i problemen på ett tidigt stadium.Herr talman! Med detta vill jag yrka bifall tillhemställan i justitieutskottets betänkande nr 3 samtavslag på reservationerna.Anf. 92 () re-plik:Herr talman! kan inte rik-tigt förstå hur vi kristdemokrater har tänkt oss dethela. Jag vet inte om lyssnadenär jag höll mitt anförande. Där försökte jag verkli-gen tydligt klargöra vad som har föranlett att vi inteyrkar bifall till ändringen. Vi tycker inte att den ärtillräckligt heltäckande. Vi tycker inte att den räckerända fram - i likhet med vad Lagrådet och Riksåkla-garen tycker.Nu hävdar regeringen att om man ska ta hänsyntill Lagrådets förslag skulle det försinka framtagandetav lagstiftningen. Jag har kontrollerat det. Jag hartalat med chefen på . Det hadeinte tagit att ta med det som Lagrådet ochRiksåklagaren har haft påpekanden om i propositio-nen.Då har jag en fråga till vi sitter här som lagstiftare och politiskt förtroen-devalda, måste vi väl hämta in kompetens utifråninom de områden där vi kanske inte har professionellkompetens. Det är vad vi kristdemokrater har gjort.Vi har hämtat in kompetensen från Lagrådet ochRiksåklagaren. Jag vill fråga: Varför tycker inte rege-ringen att det finns anledning att lyssna på Lagrådetoch Riksåklagaren, när de säger att man med detförslag som regeringen lägger fram riskerar nyatillämpningsproblem som just drabbar de utsatta ochmisshandlade kvinnorna?Anf. 93 ()replik:Herr talman! Vi är inte alls främmande för atthämta in kompetens - snarare tvärtom; det gör vi ivarje ärende. Vi socialdemokrater är medvetna om desynpunkter som framförts av Lagrådet i detta ärende.I enlighet med regeringen anser vi i utskottet att detinte är uteslutet att även genomförandet av den härändringen kan föranleda tolkningsproblem vid till-lämpningen av de aktuella bestämmelserna. I så fallfår regeringen återkomma.Det är inte försvarligt att följa kristdemokraternaskrav på en utredning och först därefter skärpa lagen.Detta skulle innebära att som utredningenpågår och innan har tagit ställning till denkommer kvinnor att sakna den trygghet som enskärpning av lagen innebär. Inser inte och detta?Anf. 94 () re-plik:Herr talman! Det som nusade säger allt. Det belyser bara det jag har försöktförklara i hela mitt anförande, nämligen att regering-en är medveten om att det här förslaget inte räcker.Vad jag då försöker säga är att det handlar om attdessa kvinnor blir ytterligare utsatta. De får gå ige-nom nya processer genom att de ska förhöras, utsättasoch ifrågasättas, och när domen faller räcker ändåinte lagstiftningen till.Varför kunde inte regeringen ha antagit Lagrådetsförslag, där Lagrådet självt säger att den skärpningsom man föreslår skulle kunna vara mer heltäckande?Samma sak skedde när lagen togs 1998. Då hadeockså Lagrådet en förstärkt skrivning, men inte hellerdå ville regeringen ta in Lagrådets kompetens.Jag skulle då vilja fråga kan man nonchalera kompetensen utifrån på detsättet? Ska vi inte ha något lagråd?Anf. 95 ()replik:Herr talman! Med tanke på och det inlägg hon gjorde , undrar jag omhon och är medvetna om vad för-slaget innebär. Är de verkligen beredda att svika deredan mest utsatta kvinnorna, precis som jag har sagt,genom sitt förslag till avslag på den skärpning avlagen om kvinnofrid som vi föreslår i detta betänkan-de? är det enda partiet i utskottetsom inte är berett att gå på det här. Har vi andra heltfel? Jag vill fråga om det.Anf. 96 ():Herr talman! I den här debatten har berörts enmängd olika frågor som handlar om våld mot kvin-nor. Det är ganska viktigt att poängtera att det finnsen oerhört bred enighet i när det gälleråtgärder för att förhindra våld mot kvinnor.Herr talman! Det är också viktigt att se vad det ärför betänkande som vi behandlar. Vi behandlaren ändring av fridskränkningsbrotten. Den här lag-stiftningen togs fram i mycket bred enighet i allapartier i . Kvinnofridslagstiftningen inne-håller en mängd olika områden, där man tittar påvåldet mot kvinnor ur sociala aspekter, från alla myn-digheters och rättsväsendets aspekter, och där lag-stiftningen är en del.I debatten här kan det låta som om vi inteskulle vara överens om just de förslag som har fram-förts här, om våldet mot kvinnor och hur vi ska för-hindra det, om det brottsförebyggande arbetet, poli-sens arbete, åklagarnas arbete, domstolarnas arbete,de ideella organisationernas arbete och skolans an-svar. Det är ändå viktigt att lyfta upp att det här ärdelar som finns med i kvinnofridspropositionen, somvi alla står bakom. Det såg jag och somen stor styrka när vi tog lagstiftningen. För en gångsskull tog vi ett gemensamt helhetsgrepp på de frågorsom handlar om våld mot kvinnor.Herr talman! Det är lite sorgligt att just en så härviktig fråga helt plötsligt blir en politisk profilerings-fråga, där det i kammaren kan låta som om vi inte äröverens. Jag vill betona att vi är väldigt överens i dehär frågorna.När det gäller just detta betänkande om ändring avfridskränkningsbrotten är det med en mycket bredmajoritet som vi i justitieutskottet nu ställer oss bak-om den förändring av lagstiftningen som före-slås. har i stället valt att reserverasig och att yrka avslag på förslaget.Tidigare talare har tagit upp att ändringen beror påen HD-dom. Det innebär att just den mening som vilagstiftare hade när det gäller att skydda kvinnor somblir utsatta för upprepade kränkningar inte fungeradei och med HD:s dom. har vi därför ett glapp. Vihar ingen lagstiftning som kan täcka "upprepadkränkning". Där står vi helt tomma.Jag har i och för sig full förståelse för en hel delav de argument som framför, t.ex.att det är viktigt att man är tydlig i lagstiftningen ochatt man så långt det är möjligt ska undvika tillämp-ningsproblem. lyfter här upp förslag och Riksåklagarens förslag, som harlämnats till regeringen.När regeringen och andra jurister gör den bedöm-ningen att ska man kunna genomföra de förändringarsom Lagrådet och Riksåklagaren föreslår, behövs deten hel del följdändringar i hela lagstiftningen. Rege-ringen insåg att det inte var möjligt att göra ett såstort arbete lika snabbt som att genomföra den nöd-vändiga lagändringen, utan att det kommer att behö-vas en längre beredningstid för att man ska kunnagöra det.Då har vi som politiker två möjligheter. Vi kansäga att vi vill ha det så noggrant och med just deargument som framför, dvs. att detinte får finnas något utrymme för tillämpnings-problem . Men under hela den tid somberedningen ska pågå existerar inte den lagstiftningsom vi var så stolta över att vi tog för att skyddakvinnor som blir utsatta för upprepade kränkningar.Då tappar vi ytterligare tid.Vi kan också göra lagändringen . När vi i dagarbetar så hårt med att lyfta fram våldet mot kvinnor,att ge kvinnor så bra lagskydd som möjligt, har vi interåd att vänta.Jag och förutsätter att man i det ar-bete som pågår inom BRÅ, departementet och deolika myndigheterna när det gäller uppföljningen, ochsedermera utvärderingen, av lagstiftningen kommeratt i ett större perspektiv överväga att göra en ändringför att ytterligare försäkra sig om att det inte uppstårnågra tillämpningsproblem. Att bara sitta med i ar-marna i kors och vänta anser vi i skullevara ett svek mot just de kvinnor som vi har velatskydda med lagstiftningen.Herr talman! Jag skulle också bara vilja lyfta upplite av den diskussion som moderaten upp här i kammaren, som går ut på att hela tidenlyfta upp problemet med resurser till rättsväsendet.Han gjorde en uppläsning ur artiklar om polisensarbetssituation, om outredda brott och om att detkrävs oerhört mycket utredningar för att man skakunna klara av våldet mot kvinnor osv.Jag och vill varna för den synen påden här problematiken. Jag blir oroad när man frånkammarens talarstol säger att det är resursbrist, attpoliserna inte kan utreda våld mot kvinnor på grundav resursbrist och att polisen inte kan skydda kvinnorpå grund av resursbrist.Vårt polisväsende får 11 miljarder kronorom året. Jag anser att det är oerhört viktigt att vi ärtydliga i arbetet mot våld mot kvinnor och hela tidenpåpekar för rättsväsendet att man begått misstag. Vihar haft en brist på engagemang inom rättsväsendet.Man har behandlat detta som familjeproblem. Polisenkan utnyttja mycket enkla möjligheter och t.ex. tamed sig en videokamera till ett lägenhetsbråk där enkvinna har blivit misshandlad. Genom att dokumente-ra med mycket enkla medel har man en ganska säkerbevisning.