prot · GM0942 · 1999-01-20 00:00:00 — Att inte ha åsikten att det krävs samladekrafter för att fördela resurserna någorlunda jämntöver världen är något som jag över huvud taget inteförstår, om man skall tala om rättvisa i världen.Anf. 68 Socialminister ():Fru talman! Låt mig inledningsvis ge några kom-mentarer till några av inläggen som har framförts fråntalarstolen.Först en kommentar till . är fascinerande i sin tro på sin egen retorik. Hontror att det har införts en garanti i , iVästra och på andra håll. Vad som harinförts är ett löfte om att skapa denna garanti, men detfinns inga medel för att genomföra den. Detta är be-kymret. Det räcker alltså inte att de nya ledningarna ilandstingen säger att nu skall garantin gälla om manfaktiskt inte kan finansiera verksamheten.I , som jag besökte , nya majoriteten helt enkelt bestämt sig för attanta en budget som man inte kan finansiera. Då trorman att man kan föra upp en förväntad intäkt på 200miljoner kronor och förår 2000 genom att säga att detta borde vi kunna fåsom FINSAM-pengar.I har man sagt att om man skallförverkliga garantin krävs det dock att staten ställerupp med . Trots att man har haftråd att sänka skatten, begär man att staten skall varamed för att garantin skall utvecklas fullt ut.Det är helt enkelt så, , att den dagenkommer då vi kommer att utvärdera vad som harskett i . Det är viktigt förmänniskor att veta vad som faktiskt sker. Blir vårdenbättre med sämre resurser? Blir vården bättre när maninte kan finansiera verksamheten, när man har luckori budgeten? Jag tror inte det. Jag tror att det viktiga äratt man tar ansvar för verksamheten, presenterar bud-getar som är realistiska och naturligtvis att man sertill att använda resurserna effektivt och att ocksåminska köerna.Jag har ingenting emot att man ställer ut löften omatt köerna skall minskas i form av en garanti. Men jaghar i ett antal debatter försökt påpeka att garantiningenting är värd ifall det inte finns läkare och annansjukvårdspersonal som kan ta emot dem som behöverbehandling. Det krävs helt enkelt att man finansierarverksamheten, och jag är högst bekymrad när detgäller flera av de landsting som harnämnt.Jag vill dessutom ställa två frågor till talar mycket föraktfullt om den väl-färdsmodell som vi har arbetat med och som byggerpå dels offentlig verksamhet på viktiga områden -skolan, vården, omsorgen - dels på sociala försäk-ringar som är gemensamt finansierade och öppna föralla. Hon tror att detta på något sätt är ett hot motvälfärden. Säg mig ett enda samhälle, en enda nation,som har gått längre när det gäller att fördela resurser-na till medborgarna än de samhällen som har använtdenna modell? Finns det några sådana exempel?Finns det några förebilder att söka efter? Berätta det iså fall för oss, . Sedan en sista fråga:Hur gick det med tillväxten när ni regerade senast?En liten kommentar till : Visst, deekonomiska åtstramningarna har varit tuffa . Men det är viktigt att påpeka attde nog i stor utsträckning var en förutsättning för attvi skall kunna klara välfärden för nästa generation.Det var nödvändigt att komma ur det ekonomiskamoraset.För vill jag påpeka att de somhar försökt att införa en grundpenning eller en s.k.grundlön eller grundtrygghet som ersättning för deinkomstrelaterade försäkringssystemen i alla fallfaktiskt har misslyckats när det gäller att skapa enbättre fördelning. Det finns inga exempel på attgrundtrygghetssystemen faktiskt ger den grundtrygg-het som man säger sig sträva efter. För min del är jagför att vi arbetar vidare - jag återkommer till det -med de inkomstrelaterade systemen, dvs. att du skallvara garanterad en rimlig del av din inkomst när duråkar ut för sjukdom eller när du blir gammal.Jag skall också säga till närdet gäller detta med väntetider: Förväxla nu inte ganska alarmerande rapport,som handlade om ett antal fall som har gått vidare tillprövning i länsrätten, med den allmänna hanteringenav ansökningar om vårdbidrag eller assistansersätt-ningar. Det är dessbättre inte så att den bild somHandikappombudsmannen ger av dessa specialfall ärgiltig för alla fall. Den normala handläggningstiden är4-5 månader. Vi kan diskutera om den är för lång,men det är vad som gäller. Handikappombudsman-nens rapport var så allvarlig att jag sade att vi måstegöra en översyn så att vi förkortar handläggningsti-derna för komplicerade fall, som hon pekade på, ochatt vi framför allt måste diskutera hur detskall ta innan länsrätten ger besked.Detta var några kommentarer till debatten. Jaghoppas att vi kan fortsätta den. Låt mig emellertidanvända resten av min talartid till att reflektera någotöver den svenska välfärdsdebatten.När vi nu är på väg att avsluta tror jagatt man kan sammanfatta 1900-talets politiska debattför svenskt vidkommande genom att peka på två storasociala perspektivskiften.Det ena viktiga perspektivskiftet skedde under detvå första årtiondena och det andraperspektivskiftet under de två sista årtiondena.Vid sekelskiftet var mitt uppe i den storaindustriella moderniseringen. Den nya tekniken hadegett löften om nya landvinningar för den mänskligacivilisationen. Framtiden tillhörde maskinerna, plane-rades av ingenjörerna och, kunde man se på den ti-den, bestämdes av patronerna. Det fanns förhopp-ningar om den nya teknikens möjligheter att skapanya materiella förutsättningar för den mänskliga civi-lisationen. Det fanns många drömmar om att teknikenskulle ge oss en ny tid.Men under seklets första årtionden försköts detsamhälleliga perspektivet från den nya teknikensmateriella möjligheter till den industriella produktio-nens sociala effekter. Klassamhällets orättvisor, fat-tigdomen och den sociala misären blottlades. Jämlik-het blev ett i vida kretsar accepterat mål för sam-hällsutvecklingen.Socialdemokraterna och den tidens liberaler, Ka-rin , vann gehör, inte bara för sin kritik avmissförhållandena utan också för sin förklaring avsamhällets orättvisor. Tillsammans lyckades de visaatt de sociala problemen hade att göra med brister isamhällets organisation och att denna inte var givenav någon oåtkomlig makt. Med allmän och lika röst-rätt kunde samhället förändras, och med det socialareformarbete som sedan utvecklades kunde klass-gränserna bit för bit rivas ned och friheten vidgas. Detfanns ingen motsättning mellan jämlikhet och frihet.Det andra sociala perspektivskiftet har såledesskett under de två senaste årtiondena. För att användaen formulering av den amerikanske ekonomen domineras det sena avföreställningen att det är de fattiga som har för myck-et pengar, att de rika har för lite pengar och att detgäller för politiken att korrigera detta missförhållan-de.Det har åter blivit en sanning att strävan efterjämlikhet motverkar individens frihet. 1990-taletsstora ekonomiska kriser har alltså hanterats i ett poli-tiskt klimat, där framträdande ekonomer och sam-hällsdebattörer beskrivit fördelningspolitik och socialtrygghet som antingen väsentliga orsaker till krisernaeller i vart fall som avgörande hinder för att lösa dem.De få resonerande analyserna har överröstats avideologiskt motiverade krav på ökade inkomstskill-nader och försämrade välfärdssystem.De internationella finanskriserna som följdes av inhemskt ekonomiskt lättsinneledde till stora underskott i finanserna. När vi skullediskutera lösningar på detta framfördes just tankenom att man borde rasera trygghetssystemen.Socialdemokratin fick ansvar för att reda ut finan-serna. Och det blev ganska framgångsrikt. Men det äringen tvekan om att det har fått betydelse också förvårt välfärdssystem.När vi nu har en ekonomi i hygglig balans och närvi nu börjar arbetet för att möta ett nytt århundrade,menar jag att den viktigaste politiska uppgiften, åt-minstone för oss socialdemokrater, är att åter vridaperspektivet. måste reformarbetet åter ta sin ut-gångspunkt hos dem som har det sämst. Vi måste återse att den viktigaste uppgiften är att minska klasskill-naderna och bygga ut välfärden. Vi är nämligenövertygade om, precis som det var ,att välfärden inte är frihetens motsats. Välfärd är inteheller något hinder för ekonomisk tillväxt utan snara-re en förutsättning för den. En utvecklad välfärdspo-litik som tar sikte på att minska skillnaderna är för-modligen den enda förutsättningen för att människorskall möta framtiden med optimism, delta i det euro-peiska samarbetet, acceptera internationaliseringenoch ställa sig positiva till den nya informationstekni-ken. Om vi kan garantera människor att vi tar vårtpolitiska ansvar genom att bygga ut välfärdssystemenoch bygga vidare på den generella välfärdens princip-er, då tror jag att människor är med oss in i ett nyttårtusende.Anf. 69 () replik:Fru talman! Återigen talar socialministern om attdet är viktigt att minska klyftorna, att det är viktigt attde som har det sämst ställt får det bättre och att det ärviktigt att sjukvården blir bättre.Men jag skulle vilja fråga socialministern: socialministern för att sjukvården skall bli bättreså att köerna försvinner? Vad gör socialministern föratt de som har det sämst ställt skall få det bättre?Precis som när det gäller superdepartementet tittarman i propositionsförteckningen, men det finns ing-enting där som visar att det skall komma något nyttoch revolutionerande , allt det som soci-alministern har talat om, både här i kammarens talar-stol och runt om i landet. Var finns den socialdemo-kratiska politiken för att åstadkomma en bättre väl-färd?Socialdemokraterna har regerat , ochköerna växer. Ni har försökt med frivilliga överens-kommelser med landstingen. Ni har infört en behand-lingsgaranti. Och har ni utökat statsbidragen. Menköerna har ju inte minskat i alla fall. Vi har fortfaran-de tiotusentals människor som står i kö. Var finns erpolitik för att göra det bättre?Anf. 70 Socialminister ()replik:Fru talman! borde fundera lite innanhon går vidare i debatten. Beslutet om de s.k. Pers-sonpengarna fattades i den här kammaren med med-verkan av . Men hon röstade emot. Honville inte att sjukvårdshuvudmännen skulle få deresurser som vi menar behövs för att garantera en godsjukvård. Det betyder alltså att landstingen och sjuk-vårdshuvudmännen under detta år skulle ha fått 5miljarder kronor mindre och ytterligare 5miljarder kronor mindre om hade fåttbetstämma. Det handlar faktiskt om att ge sjukvårds-huvudmännen resurser för att klara sjukvården. Deträcker inte med att bara formulera slagord.Anf. 71 () replik:Fru talman! I mitt landsting, länslandsting, satsar man mer än vadSocialdemokraterna satsade på sjukvården. Avdem avsätter man för att minskaköerna. Man gör också förändringar för att skapamöjlighet för personalen att få bättre arbetsvillkor,och man försöker på andra sätt se till att man får mersjukvård för de resurser som man har. Det är i demoderatstyrda landstingen som man nu inför en vård-garanti och ger möjlighet för människor att få vård itid. Vad gör socialministern för att minska sjukvårds-köerna?Anf. 72 Socialminister ()replik:Fru talman! , jag försökte alldelesnyss förklara den socialdemokratiska regeringenspolitik när det gäller landstingen. Vi har också sagt attvi långsiktigt får bedöma om det behövs mer resurserför att klara sjukvården. Men har vi en plan sominnebär att landstingen får ökade resurser genom des.k. Vi är alldeles övertygade omatt detta innebär att landstingen får bättre möjligheter.Och sannolikt är det så att detta är det som de borger-liga partierna i har utnyttjat för att sänkaskatten. Det må vara hänt, men poängen är att om deinte hade sänkt skatten och gått på den socialdemo-kratiska linjen i hade detavsatts mer resurser för att just klara köerna än detsom den borgerliga majoriteten föreslog.Vad gör är alltså att jämföra medförra året. Men inför de resursförstärkningar somkommer hade Socialdemokraterna föreslagit ökaderesurser i stället för att sänka skatten.Anf. 73 () replik:Fru talman! Jag noterade att socialministern intehade någon kommentar till mitt inlägg som framförallt handlade om att ett eget jobb är en viktig väl-färdsfråga och en viktig väg till jämlikhet.I stället har jag med intresse lyssnat på den härdebatten om pengar. Socialministern sade ungefär atthan inte har något emot att man ställer ut löften, mensedan tycks han vara mest kritisk mot dem som för-söker uppfylla sina löften snarare än mot dem sominte ens försöker.Det har ju pågått en mycket bisarr debatt under desenaste dagarna om Socialdemokraternas vallöftenom plats i barnomsorgen för barn till arbetslösa, tilldem som står utanför arbetsmarknaden. Jag skulledärför vilja fråga om socialministern har någon annankommentar till detta än att man måste lagstifta för attsocialdemokratiska kommunalpolitiker skall genom-föra socialdemokratiska vallöften.Anf. 74 Socialminister ()replik:Fru talman! Jag delar alldelesgrundläggande hållning när det gäller sysselsättningoch arbete som grunden för välfärd. Det är inte möj-ligt att bygga ett fungerande välfärdssamhälle om viinte har i princip full sysselsättning, dvs. att alla män-niskor som vill och kan arbeta också får möjlighet tilldet.Men glömde bort att sysselsättning-en , då 1 200 färre tydligen försörjdesig som egna företagare, ökade med 100 000. 100 000fler i sysselsättning är ett resultat av den politik somhar förts av socialdemokratin.Den viktiga poängen är alltså att välfärd utan sys-selsättning förmodligen är omöjlig. Och det handlarom att föra en politik som ökar välfärden.Anf. 75 () replik:Fru talman! I dagens anges att beräkningar-na för är att 57 000 fler har jobb och ingen-ting annat.Den här debatten som har pågått och som jagtycker är lite bisarr - för att gå tillbaka till välfärden -handlar ju just om hur man skall försöka kommaöverens om att man skall försöka genomföra sinavallöften. I detta fall har det rört just frågan om barn-omsorg till barn vilkas föräldrar står utanför arbets-marknaden. Men väldigt många av de viktiga väl-färdstjänsterna utförs ju och betalas via kommuneroch landsting. Jag vill därför återigen fråga:Kan man som väljare påräkna att de socialdemo-kratiska kommunalpolitikerna genomför era vallöftenute i kommunerna frivilligt, eller kan socialdemokra-tisk kommunalpolitik bara genomföras med statliglagstiftning?Anf. 76 Socialminister ()replik:Fru talman! Jag skall börja med att ta upp statisti-ken om sysselsättningen. Den statistik som jag hänvi-sade till handlar om jämförelser till ok-tober. Den redovisades för någon vecka sedan. Frånoktober 1997 till ökade faktiskt syssel-sättningen med 100 000. Men om vi jämför det så är ökningen något mindre förkalenderåret därför att sysselsättningsökningen hartrappats av något under det senaste året.Men poängen var att nu ökar sysselsättningen.Sysselsättningen ökar, och den ökar fortsättningsvis.Och det tror jag är en grund för att vi skall lyckasmed välfärdspolitiken.Den andra frågan som ställdehandlar i grunden om två viktiga principer. Båda tvåmåste vi upprätthålla. Å ena sidan skall de beslut somfattas här i och som gäller möjligheten attskapa nationella mål följas. Å andra sidan är det klartatt vi gemensamt slåss för en sorts själv-bestämmanderätt. Det är inte alldeles enkelt att redaut detta. Min ståndpunkt är ganska klar, nämligen attom kommuner, oavsett partibeteckning hos dem sombestämmer, inte följer det som beslutas här får vi hittasanktioner mot kommunerna.Anf. 77 () replik:Fru talman! Jag tänkte börja med att kommenterasocialministerns kommentar om mitt inlägg. Förtydlighets skull är det viktigt med en sund ekonomiför att bygga välfärd. Jag delar socialministerns upp-fattning att det var nödvändigt med en budgetsane-ring. bidrog också aktivt med en stordel av den budgetsaneringen, främst på inkomstsidan.Sedan fick budgetsaneringen en annan inriktningtillsammans med en annan part. Det är historia.Jag lyfte upp det hela därför att vi nu ser att denåtstramningspolitik som har förts har visat att man harfått ökade klassklyftor. Det har också varit en gro-grund för nyfattigdomen. Det är den plattformen somi alla fall bygger min politiska viljeinriktning att detär dags nu att skapa en annan form av balans, envälfärdsbalans där vi måste titta på de svaga grupper-na. Jag är glad att socialministern verkar ha sammainställning.Jag har också några frågor, men dem får jag åter-komma till i mitt nästa inlägg.Anf. 78 Socialminister ()replik:Fru talman! och jag är säkert över-ens i vissa principiella frågor när det gäller synen påvälfärden. Exakt vilka resultat 90-talets ekonomiskapolitik har fått för välfärdssystemen vet vi inte. Vikan se en del av det, och det är ganska dystert. Utan-förskapet har ökat. Marginaliseringen har ökat. Vi sernya problem, och de måste vi ta fatt i.Men helhetsbilden saknas. Därför kommer vi nuatt tillkalla en forskargrupp som skall göra ett socialtbokslut för 90-talet, som grund för den politik vibehöver föra på 2000-talet.Det är inte så, som har påpekats tidigare, att detinte finns utrymme för mycket politisk handling utandetta bokslut. Men det sociala bokslutet är nödvändigtför att få en helhetsbild. Det är nödvändigt för att fåveta vad som egentligen skedde under åtstramnings-politikens årtionde och vilka åtgärder vi behövervidta för att långsiktigt stärka de svenska välfärds-systemen.Anf. 79 () replik:Fru talman! Jag har redan sagt att vi i Vänsterpar-tiet är väldigt glada över utredningen. Vi har fleragånger motionerat om motsvarigheten till en lågin-komstutredning. Jag hör att den här utredningen går iden riktningen, och det är bra.Men det finns också saker som man behöver åt-gärda och som inte kan vänta på en utredning. Jag harnågra frågor till socialministern.Den ena frågan rör rapporterna som kommer närdet gäller äldreomsorgen. Det är inte så länge sedanvi antog en nationell handlingsplan i . Mendenna har tydligen inte fått genomslag ute i verksam-heterna, utan det kommer rapporter om att detfaktiskt inte är så roligt för de äldre. Avser socialmi-nistern att vidta några åtgärder med anledning avdetta?Min andra fråga gäller grupper som tvingasleva på socialbidrag som permanent försörjning, t.ex.äldre invandrare som inte har intjänat pensionspoängeller pension här i . För dem har socialbidra-gen blivit en permanent försörjningskälla. Har soci-alministern något förslag? Avser socialministern attvidta någon åtgärd när det gäller detta?Anf. 80 Socialminister ()replik:Fru talman! Jag tror att känner tillde beslut som fattades om äldreomsorgen och äldre-projektet, som börjar . Det innebäratt det ställs till förfogande fören rad olika förstärkningar när det gäller äldreomsor-gen.Det arbetet har ju börjat , och det är inte rimligtatt tro att vi skulle kunna avmäta resultat redan den20 januari. Men det arbetet är en viktig del för attstärka äldrepolitiken.Anf. 81 () replik:Fru talman! Jag ställde en fråga i mitt anförandesom jag inte fick svar på. Det gällde just det sista somIngrid tog upp. Jag frågade socialministernom det inte var läge att slopa riksnormen och i ställetinföra en grundpenning utan individuell prövning,samt att låta socialkontoren återgå till sin ursprungli-ga uppgift att vara samhällets yttersta skyddsnät. Vibeslutar ju om saker som berör kommunernas eko-nomi. När vi då beslutar om en riksnorm för socialbi-drag tycker vi att det också är viktigt att vi tar detekonomiska ansvaret.Anf. 82 Socialminister ()replik:Fru talman! har i uppgiftatt utreda frågan om fördelningen mellan kommunoch stat när det gäller socialbidragen och kostnads-ansvaret, och därmed naturligtvis också hela ansvaretför den delen av som handlar om soci-albidrag. Vi kommer att få social-tjänstutredningens rapport, och vi får då ta ställningtill frågan om vilket ansvar staten skall ta. Däri liggerju frågan, i vilken mån staten skall ersätta hela ellerdelar av socialbidragen. Vi får återkomma till denfrågan.Anf. 83 () replik:Fru talman! Jag ser med spänning fram emot detförslag som kan komma ur detta.Socialministern tog upp vårt förslag till samord-nad trygghetsförsäkring. Det är inget bra system vihar , när många människor hamnar mellan olikasystem eller försöker saxa sig fram mellan olika sys-tem. Vi vill ha en samordnad trygghetsförsäkring meden grundtrygghet i botten. Det skulle vara en samord-ning vid sjukdom, arbetsskada, arbetslöshet och för-tidspension. Det systemet tror vi på, . Även omman har prövat det i andra länder måste vi kunnautreda och hitta en modell som skulle kunna passa föross här i Sverige.Anf. 84 () re-plik:Fru talman! Jag tackar socialministern för att so-cialministern tar tag i handläggningen just vad gällerfunktionshindrade barn och föräldrars väntetider. Jagtog inte upp drastiska siffror och föräldrarsom t.o.m. har tröttnat. Men det är bra att socialmi-nistern tar tag i det.Däremot vill jag fråga varför socialministern är såkritisk till samhällslösningar som ger pengar tillbaka.Om vi tittar på vården på lika villkor är frågan: Var-för skall vi inte använda våra samhällsresurser såeffektivt och positivt som möjligt?Jag satt med i den utredning som Kommunför-bundet var klar med 1996, Framtidens närvård. Vitalade t.ex. mycket om helhet och FINSAM-pengar.Varför skall vi inte kunna ha kvar det systemet? Ärdet revirgränser som skall behållas? Eller vad handlardet om?Anf. 85 Socialminister ()replik:Fru talman! Det pågår ett arbete med det somkallas SOCSAM. Från , som barahandlade om sjukförsäkringen, försäkringssystemetoch sjukvården, har det vidgats till att också gällasocialtjänsten och arbetsförmedlingarna. Jag är all-deles övertygad om att vi kan hitta samverkansformermellan dessa tre olika samhälleliga trygghetsinstutio-ner för att minska köerna och använda pengarna ef-fektivare än vad vi gör . Det projektet pågår.Jag är övertygad om att SOCSAM-idén, somhandlar om ett vidgat samarbete, är bättre än att manbara begränsar det till försäkringssystemet och sjuk-vården. Det arbetet pågår och vi får en chans att ut-värdera och se vad det kan innebära. Jag vill varna förföreställningen om att man genom att avskaffa för-säkringssystemet på något sätt skall kunna satsa allapengar på verksamheten. Vi behöver också slå vaktom ett fungerande försäkringssystem.Anf. 86 () re-plik:Fru talman! Då vill jag tacka socialministern försvaret. Jag tror att vi är inne på samma linje, att viskall utveckla det här i mån av de förutsättningar ochmöjligheter som finns.Jag var rädd för att regeringen hade av-skaffat idén. Men då finns alltså både och kvar, och man kanutveckla detta tillsammans, och då tackar jag försocialministerns positiva svar.Anf. 87 () re-plik:Fru talman! Jag har två frågor till socialministern.Landstingsförbundet visar i en rapport som samman-fattar landstingens ekonomi att det för attåterföra standarden inom hälso- och sjukvården till1994 års nivå krävs ca . Jag skulleförst vilja fråga socialministern vilka kommentarerhan har till analys.Min andra fråga handlar om det som har om-nämnts här, nämligen personalförsörjningen. Det ärviktigt att vi har en säkrad framtida personalförsörj-ning. Vilka konkreta åtgärder planerar regeringen föratt se till att den viktigaste resurs som vi har, nämli-gen personalen, är tryggad för framtiden?Anf. 88 Socialminister ()replik:Fru talman! När det gäller landstingens ekonomibör bedömning ställas motandra bedömningar. Det gäller att väga samman dem.Vad gäller sjukvårdskostnaderna bedömer exem-pelvis att det knappast behövs nyaresurser i förhållande till dem som vi nu beslutat omför de närmaste åren.Det är en väldigt stor skillnad mellan de här tvåbedömningarna, och vi får väga samman dem. Jagtror att de viktigaste beskeden på kort sikt till lands-tingen är att villkoret att landstingen skall klara ba-lanskravet gäller, att de skall koncentrerasig på att hitta rationellare effektiva arbetsmetoder, attde skall se över sin organisation och att de skall ge-nomföra de omstruktureringar som de kan och börgöra här och var.På lång sikt, kanske bortom en femårsperiod, ärjag övertygad om att vi behöver skjuta till mer avsamlade resurser till sjukvården.Anf. 89 () re-plik:Fru talman! I den första delen har jag samma upp-fattning. Jag tror att hälso- och sjukvården på långsikt behöver ytterligare resurser.