prot · GM0981 · 1999-04-16 00:00:00 — Det yttersta beviset för har lyckats är naturligtvis att man får ned brotts-ligheten, och är faktiskt ett område därman kunnat visa upp mycket konkreta resultat i formav nedbringad brottslighet. Det sker bl.a. i samverkanmed invandrarorganisationer på orten.Men detta är inte lätt. Vi skall ha stor respekt fördet arbete som polisen utför, inse svårigheterna i detoch ge det stöd som behövs.Till vill jag säga att det inte rådernågra delade meningar om att vi måste utbilda poli-ser, inte bara för att ersätta dem som avgår med pen-sion eller slutar av andra skäl utan också för att ut-veckla verksamheten i den riktning som vi vill ha.När det gäller övergrepp i rättssak vill jag baraerinra om att ganska nyli-gen fått ta ställning till ett förslag från regeringen sominnebar en kraftig skärpning av straffet för brottetövergrepp i rättssak.Anf. 8 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för komplettering-arna. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi hela tidenlyfter fram de olika arbetsförutsättningar som finnsruntom i landet. Jag antar att det är stora problemförenade med att - något som jag personligen inte ärså insatt i - jobba ute i ett väldigt vidsträckt områdedär man skall försöka hinna med att bevaka mångaolika ställen och vara tillgänglig på långa avstånd.Det är något helt annat att jobba i områden där av-stånden inte handlar om kilometer utan tar sig heltandra uttryck.Det är väldigt bra med utbildning, men jag tror attdet också behövs rejält med fortbildning, därför att vikan ju inte vänta tills dess att en helt ny kår så attsäga har hunnit komma ut i arbetslivet. De polisersom är ute i verksamheten måste också kunna fortbil-das och få stöd i att bedriva den typ av förändringsar-bete som justitieministern pekar på att man uppen-barligen har varit rätt framgångsrik med i Gottsun-daområdet nu.Jag nämnde förut det möte jag var på. Det var junaturligtvis en moderat representant med på sammamöte, och hans förslag till lösningar gick ju efter enhelt annan linje. De fanns att läsa i Svenska Dagbla-det i går, för övrigt. Det handlar om att man skall halängre straff och utvisa personer. Jag tror inte på det.Man utvisar ju personer som begår grova brott, sominte är svenska medborgare och som kan ha en hem-vist någon annanstans och alltså inte är födda i Sveri-ge. Men för det andra är det ju knappast någon lös-ning på problemet. Jag tror att det är det förebyggan-de arbetet och det arbete som går ut på att kunnarehabilitera och hitta en bättre framtid för människorsom är det viktiga. Utöver alla förändringar som manbehöver göra i processer och metodiker - jag tror inteatt det bara handlar om pengar, utan ganska mycketom att få mer valuta för de pengar man har - har vifrån även fört fram olika idéer om att mant.ex. skall kunna tvinga storstadsregionerna, som harmånga evenemang, att betala för bevakningen, så attsådana stora evenemang inte tär så mycket på denvanliga verksamheten. Vi har också föreslagit att manskall använda annan personal för pass- och asylären-den och sådant, som ju är någonting som tar väldigtmycket tid just ute i de utsatta förorterna på grund avhur befolkningen ser ut.Och är visst min talartid slut!Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1998/99:206 omkvinnomisshandelAnf. 9 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaytterligare resurser jag avser att tilldela polisen för attutsatta kvinnor skall kunna känna att de får ett full-gott stöd och om jag är beredd att pröva elektroniskövervakning av de män som bryter mot utfärdadebesöksförbud. Han har också frågat mig vilka andraåtgärder jag är beredd att föreslå för att öka skyddetför utsatta kvinnor.De omständigheter som anför sombakgrund i sin interpellation är några av dem somligger till grund för kvinnofridsreformen. Denna re-form utgör ett samlat åtgärdsprogram mot våld motkvinnor och är den grund som vi vill bygga vidare på.Reformen omfattar ju, förutom lagstiftning, en mängdåtgärder för att förebygga våld mot kvinnor och föratt utsatta kvinnor skall få ett bättre bemötande. Be-rörda myndigheter har fått gemensamma uppdrag avbetydelse i detta sammanhang. De skall regelbundetredovisa sina insatser till regeringen. Vissa myndig-heter har också fått särskilda uppdrag.Förutsättningarna för att myndigheterna bättreskall kunna bekämpa kvinnovåldet handlar inte baraom ökade resurser i form av pengar. Myndigheternasförmåga att hantera frågor som rör utsatta kvinnoravgörs i stället i hög grad av hur detta arbete priorite-ras och av vilka metoder och samarbetsformer som detillämpar. Polisen har vidtagit en rad olika åtgärdermed sikte på personskydd för kvinnor som lever un-der hot. Som exempel kan nämnas trygghetspaketenoch försök med livvakter, överfallslarm och skydds-hundar. har fått i uppdrag att in-ventera och till regeringen rapportera vilka särskildainsatser som görs vid landets samtliga polismyndig-heter i frågor om våld mot kvinnor. Polisväsendetomfattas också av de nämnda myndighetsgemen-samma uppdragen.I budgetarbetet hanteras frågan om resurser tillpolisen på så sätt att statsmakterna beslutar om demedel som skall avsättas för hela verksamheten ochanger särskilda mål och prioriteringar i denna. I bud-getpropositionerna och i reg-leringsbrevet avseende polisväsendet anges att våldmot kvinnor hör till de brott som polisen skall priori-tera. Regeringen har satsat ytterligare 905 miljonerkronor på polisen för . Ensådan resursförstärkning kommer naturligtvis ocksåinsatserna för att bekämpa våld mot kvinnor till del.Ett par av de uppdrag som regeringen har lämnatavser frågor om besöksförbud. Brottsofferutredningenhar också i sitt betänkande Brottsoffer - Vad hargjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40) behandlat,bland mycket annat, lagen om besöksförbud. Utred-ningens förslag bereds nu inom . Isammanhanget vill jag också påminna om det upp-drag som regeringen, i regleringsbrev för budgetåret1999, lämnat till och Riksåklaga-ren att tillsammans se över och förbättra rutinerna iärenden om besöksförbud.Brottsförebyggande rådet har redovisatsitt uppdrag att göra en förstudie av de tekniska ochpraktiska förutsättningarna för elektronisk övervak-ning av män som brutit mot besöksförbud. Innan vikan ta ställning till införandet av en försöksverksam-het måste dock också de rättsliga och de organisato-riska förutsättningarna utredas. När det har gjortsskall jag återkomma med ett ställningstagande tillmöjligheten att införa ett sådant system.Sverige deltar också mycket aktivt i det interna-tionella samarbetet och erfarenhetsutbytet kring frå-gor om kvinnofrid. Det som har åstad-kommit när det gäller kvinnofrid har uppmärksam-mats och väckt stort intresse i dessa sammanhang.Hur skall vi nu gå vidare med kvinnofridsarbetet iövrigt? Enligt min mening är det viktigaste för attkvinnofridsreformen skall få genomslag i verklighe-ten ett långsiktigt och metodiskt arbete. Detta arbetemåste bygga på kunskap. De myndighetsgemensam-ma uppdragen skall ju gälla , just för att nålångsiktighet i arbetet och för att ge myndigheternatid att förändra sin verksamhet efter de nya kraven.Under tiden skall olika uppdrag redovi-sas och projekt genomföras. Bl.a. skall Rikspolissty-relsen redovisa sitt särskilda uppdrag första gångensenast i år.Det är viktigt att vi satsar på de verk-ligt effektiva sätten att hjälpa utsatta kvinnor. För attkunna göra det måste vi låta myndigheterna utförasina uppdrag och använda resultaten som underlag förvidare ställningstaganden. Arbetet kommer att bedri-vas kontinuerligt och med hög prioritet.Jag vill betona att vi inte kan slå oss till ro, nöjdamed det som har gjorts. Det finns alltid mer att göra.Den övertygelsen tror jag att jag och . 10 ():Fru talman! Jag vill inledningsvis tacka justitie-ministern för svaret, och jag instämmer naturligtvis ijustitieministerns avslutningsord. Vi kan inte slå osstill ro, nöjda med det som har gjorts. Så länge kvinnortrakasseras, förföljs, misshandlas och i en del fallt.o.m. dödas måste vi fortsätta bekämpa denna typ avbrottslighet kraftigt. Här, liksom vid all annan brotts-lighet, anser jag att samhället tydligt skall markera attsamhället står på brottsoffrets sida. Besöksförbudsla-gen är bra. Antalet anmälningar om brott mot besöks-förbudslagen är många som uppklarnings-procenten minskat kraftigt.Jag delar uppfattningatt det är angeläget att vidta åtgärder mot män sominte kan förmås att respektera besöksförbudslagen. Vimoderater föreslår därför skärpta straff för överträdel-ser av besöksförbudslagen.I dag döms den som bryter mot ett besöksförbudtill böter eller fängelse i högst . I ringa fall skallinte dömas till ansvar. Normalstraffet för brott motbesöksförbudslagen är enligt fängelse i en eller . Vi vill inskärpavikten av att besöksförbud respekteras och föreslår attstraff skall kunna utdömas även för det ringa fallet,och då böter eller fängelse . Förnormalfallet föreslår vi att straffmaximum höjs tillfängelse i högst i stället för som ett år.Överträdelser av besöksförbud är ofta svåra attbevisa. Ord står mot ord, och detta är otillfredsstäl-lande. Elektronisk övervakning av mannen, som harålagts besöksförbud, kan visserligen inte i alla fallhindra den som ändå har bestämt sig för att skadaeller trakassera en kvinna, men elektroniken klarar avatt visa om han brutit mot besöksförbudet, om hanmanipulerat med fotbojan, och naturligtvis om hantagit av sig bojan. Denna dokumentation kan sedananvändas som bevismedel i domstol och därmed ökaantalet fällande domar och alltså göra besöksförbudetbetydligt effektivare.I den av BRÅ redovisade rapporten vid besöksförbud skriver man:"BRÅ:s sammanfattande bedömning är således attden teknik som finns tillgänglig möjliggör enanvändning av elektronisk övervakning vid besöks-förbud. Utrustningen har sådana funktioner att detfinns anledning att se positivt på möjligheterna attden skall kunna bidra till att antalet brott mot besöks-förbudslagen minskar och att tryggheten för de kvin-nor som blir föremål för skydd, därmed ökar." Tekni-ken har visat sig ha en avskräckande funktion. Denhar använts ett tag i . Fotbojan utgör dessutomen ständig påminnelse för männen om allvaret i be-söksförbuden, och BRÅ:s kontaktpersoner i USAuppger att tekniken bidragit till att antalet överträdel-ser av besöksförbudet faktiskt har minskat.Fru talman! Vi moderater har redan i en motionföreslagit att ett besöksförbud skall kunna kombinerasmed elektronisk övervakning.Detta är bl.a. ett sätt att tydliggöra att det är man-nens rörelsefrihet som skall begränsas och inte kvin-nas. Av justitieministerns svar utgår jag från att justi-tieministern inte avvisar användning av elektroniskövervakning vid besöksförbud. Jag vet att justitiemi-nistern har gett ett uppdrag att titta över detta. Detskulle vara lite intressant att få reda på hur snabbt detmöjligtvis kan gå. Vi i oppositionen är naturligtvisotåliga, och det är inte minst för den delen ocksåmånga förföljda kvinnor.För mig är det angeläget att åtgärder kommerskyndsamt. Kanske skulle elektronisk övervakning avbesöksförbud kunnat hindra den tragiska händelsesom ägde rum i mitt hemlän där en man medbesöksförbud allvarligt skottskadade sin f.d. fru ochdödade hennes dotter.Anf. 11 ELISEBEHT ():Fru talman! Jag tycker att det var en väldigt finredogörelse som vi fick av justitieministern om vadsom sker på området kvinnofrid sedan det smått his-toriska beslutet fattades . Vid beslutet in-fördes en ny paragraf i , 4a §, som hand-lar om grov fridskränkning respektive grov kvinno-fridskränkning.Paragrafen vilar, som jag brukar säga, på modernkunskap om hur kvinnomisshandel typiskt sett ser ut.Det är en räcka av gärningar som kan inne-hålla brott som upprepat våld, sexuella övergrepp ochandra kränkningar av en kvinna. Gärningarna skallför att beaktas enligt den här paragrafen ha begåtts aven man som är närstående till kvinnan.Högsta domstolen har prövat sitt första fall avdet nya brottet. Utslaget blev för de allra flesta somföljt frågan något förvånande. Det är här fråga om enman som vid ett flertal tillfällen efter lagens ikraftträ-dande misshandlat en närstående kvinna. Det är dess-utom känt att han före lagens ikraftträdande miss-handlat kvinnan. Trots det kan för det första domsto-lens ledamöter inte komma överens om ett gemen-samt utslag. För det andra kunde man inte kommafram till om det trots de upprepade handlingarna, sominte kan anses vara ringa, skall vara tillräcklig grundför att döma enligt den nya paragrafen.Jag vill nu gärna höra med justitieministern omhon i likhet med mig anser att det finns skäl att seöver lagens utformning så att den framgent stämmeröverens med det beslut som ledamöter trorsig ha fattat, nämligen att brott av det här slaget närdet är fråga om upprepad kränkning av en kvinna aven närstående man, dvs. det vi i vardagslag kallarkvinnomisshandel, skall dömas enligt den nya 4a §.Jag vill veta på vilket sätt justitieministern avser attfölja frågan.Anf. 12 Justitieminister ():Fru talman! redogör för att BRÅskapat förutsättningar för att bedöma de tekniskamöjligheterna att använda elektronisk övervakningvid besöksförbud. Som jag sade i mitt svar går vi nuvidare med att utreda de juridiska och organisatoriskaförutsättningarna för det. Vi kommer givetvis att göradet så snabbt som det är möjligt.Jag vill dock i detta sammanhang påpeka att detav BRÅ:s redovisning också framgår att elektroniskövervakning inte är någon garanti för att kvinnan fårdet skydd hon behöver. Är någon ute efter att skadakvinnan utgör inte den elektroniska övervakningennågot hinder för det. Jag tror att man måste ha enrealistisk syn på vad de tekniska hjälpmedlen ger förmöjligheter för oss att ge skydd för kvinnor. Därförtror jag inte att vi skall förlita oss på de tekniska lös-ningarna. Det är också annat som kanske har störrebetydelse för att öka skyddet för utsatta kvinnor.När det gäller Elisebeht fråga ombrottet grov kvinnofridskränkning är det naturligtvisviktigt när vi har en ny lagstiftning som dessutom ärny i djupare bemärkelse och som föregicks av ettmycket omfattande utredningsarbete och många dela-de meningar om hur den lagtekniska lösningen skullebli för att åstadkomma det ökade skydd som lagstift-ningen var avsedd att ge kvinnorna att följa upp detta.Jag följer naturligtvis noga rättspraxis. När vi får ettutslag från har man en möjlighetatt göra en bedömning om man har uppnått det målman ville med lagstiftningen.HD:s dom visar att det finns vissa oklarheter i hurman kan tolka den nya bestämmelsen. Det är natur-ligtvis angeläget att den oklarheten inte leder till attlagen inte utnyttjas fullt ut så som det var avsett. Motden bakgrunden har jag ambitionen att försöka fåfram en proposition till redan före somma-ren för att undanröja den möjliga oklarhet som kanfinnas i den nya bestämmelsen.Anf. 13 ():Fru talman! Låt mig först säga att jag tyckte detvar bra att Elisebeht tog upp den här frå-gan och också att det blev ett snabbt besked frånjustitieministern om en proposition före sommaren.Vi hoppades mycket på en sådan lag och trodde attden verkligen skulle vara ett redskap. Det hoppas viatt den skall bli ganska snart.Vi måste ha ett starkt rättsväsende med stöd ochhjälp till brottsoffer. För att ytterligare komma tillrätta med brottsligheten krävs effektivare lagstiftninginte minst för att öka skyddet för de utsatta kvinnor-na. Kvinnofridspaketet som trädde i kraft ärbra och välkommet, även om vi redan har hittat enbrist. Men jag anser att det finns skäl att gå längre föratt stärka kvinnofriden.Det går att göra mer för att skydda utsatta kvinnorsom antingen misshandlas och/eller tvingas leva un-der hot om våld. Även i de fall där gärningsmannendöms och straffas upplever ofta kvinnorna att det ärderas rörelsefrihet som begränsas i stället för gär-ningsmannens. Därför gäller det att hitta metoder ochlagstiftning som riktar sig mot brottslingen och i såliten utsträckning som möjligt inskränker den hotadekvinnans rörelsefrihet.Vi har redan diskuterat elektronisk övervakningoch skärpta straff. Det är två exempel som riktar sigmot brottslingen. Men det går att göra mer. Därförvälkomnar jag de extrapengar som kan gå till kvin-nojourer som föreslås i vårpropositionen. Moderater-na föreslog det . Det är bra att detkommer, eftersom jag tror att det behövs. Kvinnojou-rerna gör en ovärderlig insats för mångaförföljda och hotade kvinnor. Jag vill påstå att denideella verksamheten kan inte ersättas med poliser.Skyddet för förföljda personer kan förbättras ock-så genom en skärpning av sekretesskyddet för upp-gifter om namn, personnummer, adress eller andrauppgifter som registreras inom folkbokföringen. Hit-intills har regeringen avfärdat en skärpning med mo-tiveringen att det skulle kunna försvåra för myndig-heter och företag. Vi tycker att det är viktigare attskydda utsatta personer än att myndigheter och före-tag skall få det så mycket lättare.Vi vill att prövning och beslut av de s.k. kvar-skrivningsärendena flyttas från skattemyndigheten tillpolisen. Vi anser att polisen är den som bäst kan be-döma hur hotsituationen mot en enskild människa är,och det betydligt bättre än vad skattemyndighetenkan. Vi vill också utöka möjligheten till domstol-sprövning vid ansökan om fingerade personuppgifter.Det måste vara lättare. Även om det är extrema åtgär-der kan det ha stor betydelse för den enskilda männi-skan.Vittnesplikten gäller även hotade och för-följda kvinnor. Men det finns ingen möjlighetför ekonomisk kompensation för kostnader som kanuppstå för ett vittne med skyddad identitet. Det vill viockså skall utredas. Vi vill också införa restriktivareregler för våldsbrottslingars möjligheter till permis-sion och frigång. Kvinnornas skyddsintresse måsteväga tyngre än den dömde gärningsmannens intresseav att få permission.Informationen till brottsoffer måste också förbätt-ras inför gärningsmannens permissioner och frigiv-ning. Vidare kan naturligtvis permissionerna stramasåt genom att man även där använderelektronisk övervakning. Något som vi tycker ärobegripligt är att man inte alltid har obligatoriskhäktning vid försök till t.ex. våldtäkt av överfallstyp.Så är inte alltid fallet . Är det en i övrigt skötsammänniska är det inte obligatorisk häktning.Fru talman! Detta är några exempel på ytterligareåtgärder som kan genomföras för att något förbättrasituationen för de utsatta kvinnorna. Jag vill frågajustitieministern om hon kan och vill kommenteraförslagen.Anf. 14 ELISEBEHT ():Fru talman! Jag vill tacka för det svar som jag fickfrån justitieministern. Jag gläds självfallet åt denmycket snabba reaktion som justitieministern här harvisat vad det gäller det sätt på vilket Högsta domsto-len har ansett att man kan döma efter den nya para-grafen i brottsbalken.Också jag har tagit del av BRÅ:s förstudie ochkan i likhet med ministern konstatera att elektroniskövervakning egentligen inte kan komma att tjäna somnågot reellt skydd. Det är snarare frågan om hur viskall kunna gå vidare för att skapa den säkerhet ochdet skydd som både och justitiemi-nistern har talat om, som måste komma till stånd föratt vi skall kunna undvika den typ av händelser somJeppe här redogjorde för. För en kort tidsedan dödades en mycket ung flicka.Jag vill naturligtvis inte föregripa det utvecklings-arbete som pågår och väntar på att regeringen skallkomma med ett förslag - på om det skall bli någonprovverksamhet med just fotbojan eller inte. Den kanha vissa fördelar på annat sätt. Jag tycker attvi måste vara öppna för att diskutera att ytterligareinskränka förövarens rörelseutrymme under den tidsom besöksförbudet gäller, kanhända genom någontyp av intensivövervakning. Mannens utrymme be-gränsas i stället för att kvinnan blir inlåst i det hemsom hon nästan är tvungen att stanna kvar i för atttekniken skall fungera.Anf. 15 Justitieminister ():Fru talman! pekar på olika föränd-ringar av lagstiftningen som han tycker är önskvärda.Det som slår mig är det obetydliga intresse som JeppeJohnsson visar för att en lagstiftning som riksdagenfattar beslut om också sedan fungerar i praktiken ochhur man skall säkerställa att kraven på nya arbetsme-toder tillgodoses och att kunskapen hos dem somskall verkställa beslut ökar. Trots allt ärdet så att ett beslut om lagstiftning fortfarande bara ärord på ett papper när det fattas. Om det skall få eneffekt i verkligheten krävs det ett långt och tålmodigtambitiöst arbete för att förändra den verklighet somriksdagen egentligen avsåg att påverka.Jag vill därför peka på att mycket av det som Jep-pe tar upp är frågor som antingen redan ärbeslutade eller på gång på något vis. Det intressantaligger i just hur vi lyckas att genomföra detta.När det gäller t.ex. ekonomiskt stöd till kvinno-jourerna kan jag säga att det inte är först nu som detsker en ökning. Det beslutade om redanförra året. Just kvinnojourerna var en del av paketetnär det gäller kvinnofrid. På låter detsom om han är glad att det nu delas ut pengar tillkvinnojourerna. Så är det naturligtvis inte. Det gällernog att ha med sig historien ordentligt och byggavidare på den, och inte börja om från början.Jag kan inte kommentera alla de frågor som JeppeJohnsson tog upp, men låt mig ta upp frågan omhäktning. Om det föreligger sannolika skäl för brottetär det självklart att personen blir häktad när det ärfrågan om ett övergrepp mot en nära anhörig. Det ärkvinnovåldet vi talar om här.Det är lite svårt att föra en diskussion med JeppeJohnsson om behovet av förändringar framåt när viinte riktigt tycks ha samma uppfattning om vad somredan i dag gäller och om hur det skall fungera.Det är viktigt att vi säkerställer att den nya lag-stiftningen fullt ut får den effekt som vi har avsett.Jag är också angelägen om att understryka att detbeslut som har kommit från inte pånågot vis innebär att bestämmelsen inte kan fungera iallt väsentligt såsom avsett var. Vad jag är angelägenom är att säkerställa att den fullt ut kan fungera såsomvi har velat och att det inte råder någon oklarhet.Eftersom det inte var någon ren dom från Högstadomstolen - en viss oklarhet kan uppstå - är jag an-gelägen om att undanröja den oklarheten.Anf. 16 ():Fru talman! Det överlägset bästa sättet att motver-ka våld mot kvinnor är att små pojkartidigt får lära sig att av egen fri vilja ta avstånd frånvåld. Ett tungt ansvar vilar här på familjerna somgoda normöverförare. Alla familjer har naturligtvisinte samma styrka eller de möjligheter som krävs föratt sätta de gränser som behövs och för att helt kunnaklara sin svåra uppgift. Åtgärderna som stärker fa-miljerna och minskar segregation och utanförskap ärdärför viktiga inslag i arbetet med att minska brotts-ligheten. Alla familjer måste få en rimlig chans attbygga upp en ekonomisk och social grundtrygghet förframtiden och att mera kunna påverka sitt och famil-jens liv.Efter familjen är det skolans personal som har denviktiga uppgiften att förebygga brott - inte minst attstävja det våld som förekommer mellan elever i sko-lan. Det är inte så komplicerat som man kanskeibland tror.Skolans personal och ledning måste ta på sig an-svaret för att grundläggande normer om rätt och felförmedlas till eleverna och i lika hög grad se till attskolarbetet faktiskt fungerar. Detta är viktigare än attskicka papper till skolkontoret och informera politi-kerna i barn- och utbildningsnämnden.Fru talman! Rättsväsendets resurser, eller som brist på resurser, har betydelse för brottsbekämp-ningen. På vissa orter har de kommunala bostadsbo-lagen anlitat s.k. störningsjour, som åker runt ochtystar ned bråk i lägenheter därför att polisen intehinner. Detta är allvarligt, då eventuell misshandelsom pågått innanför den stängda dörren då inte blirkänd.Justitieministern skriver i sitt svar att våld motkvinnor hör till de brott som polisen skall prioritera.Nu är dessa brott inte det enda som polisen skallprioritera. Listan över prioriterade brott är ganskalång, och därför är jag och troligtvis även mångapoliser intresserade av vilka brott som då inte skallprioriteras.Fru talman!