prot · GM0970 · 1999-03-17 00:00:00 — Det finns inte heller med i EU:s kon-stitution.Den gröna gruppen och våra gröna parlamentari-ker i EU har varit väldigt aktiva när det gäller att tafram fakta och information kring vad som har pågått.Detta har visat på att det faktiskt behövs politikerinom EU som är kritiska och som vågar stå för detnär det blåser. Det vågade inte alla när frågan omkommissionens ansvarsfrihet var uppe första gången.Händelserna i går gör naturligtvis att den här de-batten blir ännu mer aktuell än vad den hade varitannars, och detta förändrar naturligtvis situationeninför förhandlingarna. Det är viktigt att vi får en tyd-lig bild av vad vi kan förvänta oss framöver.Jag har varit förvånad över att arbetet med Agen-da 2000 har pågått under en ganska utanatt vi egentligen har haft någon genomgripande debatti riksdag kring hur vi ser på framtidsfrågorinom EU. Det är så dags att vi får den debatten , envecka innan beslutet egentligen skall fattas. Men detär också ett bevis på att det är en brist när det gällerfolklig förankring, demokrati och debatt. Det här gerju inte människor möjlighet att vara med i den viktigadebatten kring hur man ser på EU och framtiden.Det går an att säga att det är oerhört viktigt ochangeläget med förändringsarbetet osv. Men, som jagser det, måste man också ha en folklig förankring i ettförändringsarbete. Då är det viktigt att det finns enöppenhet i debatten och att det finns en möjlighet tillinsyn. Konsekvenserna måste också klart redovisas igod tid, så att man kan vara med och diskutera frå-gorna.Utrikesministern tog upp fyra viktiga frågor somär med i diskussionen. Det är budgeten, jordbruket,regionalpolitiken och bördefördelningen. Jag trorockså att det finns en annan fråga som är med i dis-kussionen; det är maktfördelningsfrågan. Skall EU iframtiden ha mer makt och befogenheter, eller skallvi decentralisera besluten i större utsträckning? Denfrågan nämnde inte utrikesministern. Jag skulle därförvilja höra hur regeringen ser på detta och hur aktuellden frågan är i den debatt som pågår inom EU.Budgeten skall läggas som något slags sjuårspro-jekt. Det är angeläget att vi får en tydligare bild avökningen av budgetanslagen. vartidigare inne på att det inte tycks finnas något tak. Detär ju märkligt om det skall vara en politik som byggerpå att man måste ha en restriktiv budget för att klaraav att betala tillbaka tidigare skulder. Inom vissaområden får det rinna i väg pengar, och det får up-penbarligen kosta ganska mycket utan att något taksätter stopp. Jag har hört att kostnaden inom några årskulle gå upp från nuvarande drygt 20 miljarder perår till över 30 miljarder . Det är ju en ansenligökning av en kostnad som måste tas någonstans ifrånoch som innebär ytterligare åtstramningar, förmodli-gen inom andra väsentliga områden.Den finns en annan fråga som jag inte heller tyck-er blev tydlig. Det gäller utrikesministerns beskriv-ning av regionalpolitiken. Vi har haft en diskus-sion om fördelningen av pengarna till kommunernaoch om vikten av att vissa kommuner får mer änandra för att de skall kunna klara sin ekonomi. Menstora delar av regionalpolitiken ligger inom EU:sbeslutsområden. Och vad händer om man gör omområdena här och har gleshetskriteriet som ett nyttkriterium för hela och om man inte får ge-hör för detta inom EU? Då faller ju stödområdet somstödområde på grundval av att inkomsterna totalt settär för höga för detta område. Det är ju egentligen baramed det nya regelsystemet, gleshetskriteriet, somstödpengar kan ges till . Därför skulle jagvilja veta om man i och med denna omfördelning avbudgeten är helt säker på att man får med gles-hetskriteriet när det gäller regionalpolitiken. Vad blirkonsekvenserna för inland när det gällerstöd om man inte får med det?När det gäller bördefördelningen och utvidgning-en av EU tycker vi i de gröna att det äroerhört viktigt att de nya länder som eventuellt villvara med i EU också har möjlighet att påverka fram-tidsprocessen. De borde naturligtvis också få varamed i diskussionen om framtidsfrågorna, inte minstnär det gäller maktfördelningsfrågorna, för att deskall veta vad som gäller i de länderna.Man skall också klart och tydligt tala om att manfördelar så, att dessa länder har en möjlighet att reelltbli medlemmar utan att det skadar deras miljö ochutvecklingsmöjligheter. Det går ju inte att ställa enmängd krav på länder som har ett betydligt sämreekonomiskt utgångsläge utan att man vet vilka effek-ter det blir. Jag undrar lite grann hur harresonerat. Man talar om att man vill ha möjligheteroch om att man kämpar för att dessa länder skall varamed. Men på vilket sätt skall man ge dem reell möj-lighet, så att dessa länder verkligen kan vara med ochatt det blir villkor som inte missgynnar människorna idessa länder när det gäller ekonomin? Jag tänker t.ex.på kraftiga neddragningar i områden med hög ar-betslöshet.Den beskrivningen tycker jag är viktig att få in idebatten.När det gäller jordbruket finns det säkert mycketatt säga om detaljerna i den uppgörelse som i stortsett tycks vara klar.Det är alltid viktigt att man tar med framtiden fördet svenska jordbruket i det här. har ju etthelt annat geografiskt läge och helt andra natur- ochmiljöförutsättningar att driva jordbruk än vad mångaav de andra länderna har, och detta måste det tashänsyn till i fördelningen.Vi hoppas och tror att detta kan ge möjligheter fördet svenska jordbruket att klara sig konkurrensmäs-sigt gentemot övriga EU-länder. Vi förutsätter att såmåste vara fallet.I frågan om skatterna, som också har varit uppe,kan vi tänka oss att sänka skatten på el och eld-ningsoljor till de nivåer som tillverkningsindustrin har- naturligtvis under förutsättning att detta finansierasvia energisektorn, så att inte de 300 miljoner kronor-na skall plockas från skola, barnomsorg eller någotannat angeläget.En annan viktig del i det hela tycker jag är fråganom ansvarsfrihet för kommissionen . Denfrågan har varit uppe i . Jag vet att Mil-jöpartiet då tyckte att man från svenskt håll inteskulle ge ansvarsfrihet , men tydligen harregeringen tyckt att det är okej att göra det. Jag skulledå vilja veta: Tycker regeringen fortfarande att det ärokej med ansvarsfrihet, fast vi över huvud taget intevet vad som hände under det året?Anf. 8 Utrikesminister ():Herr talman! Jag skall försöka svara på ett antalolika frågor som har ställts. Men frågeställarna fårockså ursäkta om jag inte hinner med allt i dennaomgång. I så fall kan jag komma tillbaka i replikerna.Jag kan börja med att konstatera att det finnsmånga olika, spretiga i kammaren. Några villinte vara med alls och inte betala alls. Vore jag JohanLönnroth skulle jag tycka att det kändes lite konstigtatt inte vilja vara med i det projekt - det fredsprojekt- där ett antal länder från står i kö föratt få komma med. Några, t.ex. , vill betalamer till jordbruk och regionalfonder. Vore jag ÅsaTorstensson skulle jag kanske tycka att det kändes litekonstigt att förklara det för de skattebetalare somfaktiskt skulle bli lidande av ett sådant agerande.Regeringen värnar EU. Vi värnar utvidgningenoch att ena Öst- och . Vi värnar detfredsprojekt som EU är. Men vi värnar också svenskaskattebetalare och vill därför få en så bra överens-kommelse som möjligt. Och det lyckliga är att det härfaktiskt stöder vartannat. Någon, jag tror att det varÅsa , sade att den svenska snålheten ifråga om de svenska bidragen skulle drabba utvidg-ningen. Jag skulle vilja säga att det är precis tvärtom.Budgeten handlar ju om hur mycket pengar EU:snuvarande 15 medlemsländer får göra av med. Justrängare och stramare budget vi har för de nuvarande15 medlemsländerna, desto mer resurser har vi att getill de nya medlemsländerna och desto lättare kanutvidgningen gå. En stram budget och en utvidgningav EU går alltså hand i hand. Alternativet är att vigynnar svenska eller spanska jordbrukare på utvidg-ningens bekostnad, och det vill vi inte se från svensksida.Låt mig innan jag går in på de olika sakområdenabörja med den aktuella kris som många har talat om.Hur skall EU klara krisen, kortsiktigt och långsiktigt?På kort sikt tror jag att alla europeiska regeringsche-fer är överens om att man måste försöka hitta en såsnabb lösning som möjligt, dvs. att vi redan i Berlinnästa vecka försöker hitta en lösning som gör att vihar en fungerande kommission.Det allra viktigaste är dock det långsiktiga. Hurskall vi nu kunna använda den här situationen ochvända den till någonting mer positivt, till att få ettöppnare EU? Jag tog tidigare upp att i Ams-terdamförhandlingen drev att vi i princip skulle fåigenom en offentlighetsprincip i EU. När Amster-damtraktaten träder i kraft innebär det också att dettaskall bli verklighet. Det innebär att vi kommer att fåen liknande offentlighetsprincip i EU som vi sedantidigare har i och andra nordiska länder. Detinnebär att man skall ha speciella regler för när manmåste sekretessbelägga handlingar, men detta skallvara undantag i stället för regel. Det innebär att manskall upprätta listor över alla handlingar, både öppnaoch hemliga, osv.Det handlar också om hur vi skall kunna få in enny förvaltningsstruktur i EU, dvs. få en effektivareoch modernare förvaltning. Det kanske allra vikti-gaste är just öppenheten, som vi har berört. Men dethandlar också om att få ett mindre hierarkiskt ochmindre slutet system, ett system där man fördelaransvar och tar ansvar. Det här är frågor som vi hardrivit tidigare och som jag tror att vi har mycket stör-re möjligheter att nu få gehör för efter det som harhänt.Sedan går jag över till själva frågorna kringAgenda 2000. Låt mig börja med bördefördelningenoch kostnaderna för Sverige.Lars undrade om jag ansåg att det baravar den tidigare borgerliga regeringens fel att Sverigebetalade ett så högt nettobidrag. Nej, jag tycker inteatt det är så enkelt som att det bara skulle vara LarsTobissons eller fel. Regeringen harnaturligtvis alltid ett huvudansvar för förhandlingar,men jag tycker nog att alla de partier i den svenskariksdagen som var med då skall ta ett ansvar för att vifick ett dåligt resultat i förhandlingarna. Vi måsteutgå från att vi har en besvärlig svensk nettobörda,och sedan får vi göra vad vi kan för att förbättra deninför framtiden.Kommissionens förslag innebär tyvärr att viskulle få betala ännu mer , eftersom kost-naderna tillåts öka och vi som nettobidragsgivaredärmed också får betala mer. Här har vi från svensksida försökt arbeta med olika förslag, såsom jag sadetidigare, t.ex. att sätta ett tak för hur höga bidrag ettland skall betala - det som med ett annat ord kallasför nettokorrigeringsmekanism. Vi har också diskute-rat om vi kan slippa vara med och finansiera Storbri-tanniens speciella rabatt. Det är ju en regel som baragäller för efter det att drämde handväskan i bordet, som sade. Kanske kan vi hitta några lösningar där föratt komma fram till ett bättre resultat för svensk del.Jag tycker att det är viktigt att vi har rimliga för-väntningar på den här förhandlingen, eftersom vi harett svårt utgångsläge. Men jag kan försäkra JohanLönnroth och alla andra att vi skall göra allt vi kan.Tror vi att det underlättar om dunkarskorna i bordet och jag portföljen - jag har ingenhandväska - kan jag garantera att vi gör det också,även om jag inte är säker på att detta är det mest ef-fektiva i förhandlingarna. Och om att är hård i de interna förhand-lingarna kan jag garantera att han har varit lika be-stämd i de EU-förhandlingar som förs, liksom bådeGöran och undertecknad.Lars tog upp att vi skulle förlora 2 mil-jarder i onödan på att inte vara med i . Jag inseratt tyckte att det var ett bra debattknep,men han glömde tala om att vi faktiskt får tillbaka depengarna året efter. Om vi förlorar på valutakursenfår vi tillbaka det året efter. Där gör vi alltså ingenförlust. Det är slutsatsen. Detta påverkar inte densvenska betalningen.Johan sade att detta kostar oss 2 400 krper invånare. Då räknar han ingenting av det vi fak-tiskt får tillbaka från EU i olika stödformer, som jufaktiskt går till olika drabbade och utsatta regioner iSverige eller t.ex. till lantbruket.Marianne undrade över avgiftsök-ningen. Den summa hon pekar på är lite svår att jäm-föra med de andra, eftersom den inkluderar dels in-flationsuppräkning, dels ökningen på grund av ut-vidgningen.Den fråga som kanske har diskuterats mest ärjordbrukspolitiken. Vi kan se en total splittring mel-lan de partier som finns här, som både vill att manskall minska bidragen och att man skall öka dem.Regeringens linje är mycket tydlig. Vi skulle viljahålla jordbrukspolitiken på . Vivill därför ha en nedtrappning av jordbruksstödet. Dethar varit en fullständigt enig linje. Det uttalade ocksåjordbruksministern i en egen deklaration i direktsamband med jordbruksministrarnas möte, när över-enskommelsen slöts. Hon förklarade att detta var bra iinnehåll, men det saknade den viktiga ekonomiskaaspekten att trappa ned kostnaden.Några talare säger att jordbruksöverenskommel-sen inte är en revolution. Nej, det kanske inte är enrevolution, men det är faktiskt den största reform somhar gjorts av EU:s jordbrukspolitik sedan den starta-des 1957. Jag upptäckte att vi är årsbarn, jordbruks-politiken i EU och jag. Jag hoppas att jag har föränd-rat mig mer än EU:s jordbrukspolitik under de häråren.I denna reform, som alltså är den största föränd-ring som faktiskt har skett av jordbrukspolitiken se-dan 1957, har och de svenskaförhandlarna lyckats få gehör för ett antal svenskaönskemål. Reform av mjölksektorn och ett antal spe-cifika svenska frågor: ensilage, dikor, handjur, olje-växter, m.m. Vill ni diskutera de olika frågorna idetalj tror jag att ni gör det bättre med jordbruksmi-nistern.Även om vi har haft principer när det gäller jord-bruksreformen har vi velat se till att desvenska lantbrukarna får bra villkor. Där har vi ettantal specifika svenska frågor.Jämförelsen med , som flera har gjort,haltar. har ett mycket rationellare och moder-nare jordbruk. Det kan svenska lantbrukare vara stoltaöver. Jag tror att hälften så många lantbrukare produ-cerar lika mycket som man gör i . Vi är över-tygade om att den här överenskommelsen i och medatt man faktiskt stärker marknadskrafterna på jord-bruksområdet också kommer att gynna det jordbruksom har kommit längst när det gäller marknadskraft,och det är det svenska jordbruket.Jämför man med de norrländska bönderna, somhar ungefär samma situation som de finländska bön-derna, kan man konstatera att de har samma stödenligt EU-reglerna.Vi får också ett bra återflöde av den senaste över-enskommelsen. Men målet med jordbruksreformen ärnaturligtvis att det skall underlätta östutvidgningen.Vi skall fortsätta avregleringen. EU skall ocksåvara mer öppet för import från tredje världen. Jagtycker ofta att det är pinsamt när jag träffar represen-tanter från utvecklingsländer och de talar om sinaproblem att exportera sina jordbruksvaror till EU.Vi skall ha en politik för konsumenterna, så attmjölken, brödet, köttet blir billigare för konsumenter-na. Jordbruksreformen var bra steg på vägen.Kommissionens förslag när det gäller struktur-och regionalpolitiken innebär att man går över frånsex mål till tre.Mål 1 är stöd till regioner som släpar efter vadgäller välstånd. Det är framför allt nuvarande mål 6och väldigt perifera regioner, några speciella fall, somkommer att räknas in i mål 1.Mål 2 blir stöd till områden i industriell och eko-nomisk omvandling, strukturomvandling.Mål 3 är mer programanslutet. Stöd till utbildning,praktik och sysselsättning.Inriktningen är att man skall koncentrera insatser-na på de områden som behöver det allra bäst. Det härär bra och viktigt för att vi skall skapa ett utrymmeför EU:s utvidgning.Samtidigt som vi stöder är vi måna om att behållavår svenska andel av strukturfonderna. Vi vill bibe-hålla och förstärka vårt glesbygdsstöd. En del har sattNorrland och mål 1 i motsats till resten av landet.Men det är viktigt att säga att får vi igenom densvenska förhandlingslinjen skulle det gagna helaSverige. Får vi ett mål 1-område som omfattar alla defyra nordliga Norrlandslänen, och hela länen, innebärdet att det mål 2-stöd som satsas där i stället kansatsas i andra delar av landet.Avslutningsvis, herr talman, råder det ändå enig-het kring en del frågor här i kammaren, och det tyckerjag är viktigt. Jag hoppas att vi kan vara överens omatt det vi nu driver, striktare budget, ett reformeratjordbruk och enklare regler för strukturfonderna, ärviktigt därför att det också underlättar EU:s fortsätt-ning som fredsprojekt och till Östeu-ropa.Anf. 9 () replik:Herr talman! Medlemsförhandlingarna gällde inteavgiftssystemets konstruktion. Det var redan fastlagtnär vi kom så långt. Det är okunnigt av utrikesminis-tern att hävda att det var dåliga förhandlingar somledde till att vi blev nettobidragsgivare. Jag kan inteförstå hur en sådan slutsats kan dras, eftersom vibeträffande reglerna för infasning av avgiften var sånoga med att ha kontakt med den social-demokratiska oppositionen, som då inte hade någrainvändningar, utan tvärtom delade vår uppfattning attdet var ett överraskande bra resultat.Det är likaledes, såvitt jag förstår, okunnigt av ut-rikesministern att hävda att vi får tillbaka 2 miljarder.Den kostnad vi har åsamkats beror på attkronans värde i förhållande till euron var sämre närkurserna lades fast , och vi hade chansen attinträda, än den var när euron infördes. Jag vill gärnaatt utrikesministern förklarar hur vi skall kunna få depengarna tillbaka.Sedan ställde jag några frågor till utrikesminis-tern. Den mest påträngande gäller hur vi skall få enfungerande kommission. Jag vill hävda att en starkkommission är de mindre EU-ländernas bästa vän. Vihar all anledning att eftersträva detta. Då ställer jagfrågan: Hur klarar man slutförhandlingen om Agen-da 2000 utan att kommissionen kan vara med ochlägga fram de kompromissförslag som alltid behövs ien sådan här slutförhandling? Och hur får vi framunderlag för den kommande regeringskonferensenom vi bara har en kommission som sitter som expe-ditionsministär?Jag frågade förut om man tänker sig att gå igenomhela den komplicerade procedur som krävs för att fåen ny kommission, som då bara sitter i som mest niomånader, fram till nästa kommission, eller om man ärberedd att verka för, vilket jag tycker vore bäst, entillfällig lösning baserad på en del av de nuvarandeledamöterna av kommissionen.Anf. 10 Utrikesminister ()replik:Herr talman! När det gäller det tidigare förhand-lingsresultatet är det inte okunnighet. Det är faktisktärlighet från oss båda att erkänna att det resultat viuppnådde när vi blev medlemmar i inte gav ossett bra resultat ekonomiskt. Vi måste kunna erkännaatt vi har en hög nettobörda. har vi också ett ge-mensamt ansvar för att försöka se till att vi får ett såbra utfall för del som möjligt somvi värnar viktiga principer som utvidgning och refor-mer av jordbruks- och strukturpolitiken.Sedan kan jag hålla med om att detär väldigt viktigt för oss i ett litet land med en starkkommission. Det är i praktiken omöjligt, förmodligenockså ogörligt enligt författningen, att kunna utse heladen nya kommissionen för nästa femårsperiod i för-väg. Då återstår i realiteten möjligheten att förnyanågra av ledamöterna i kommissionen och i övrigtlåta kommissionen fortsätta med också några av degamla ledamöterna fram , när den heltnya kommissionen tillsätts.Hur stora förändringar det blir i en sådan här inte-rimskommission, alltså en tillfällig kommission, ärdet för tidigt att säga . Men det finns en bredöverensstämmelse mellan regeringscheferna om ändå skall försöka hitta en fungerande tillfälligkommission, en interimskommission, som kan sittaåret ut.Den kommissionen kommer dock inte att hinna tafram några förslag när det gäller Agenda 2000 tillBerlinmötet, som äger rum . Ledamöternautses ju som förhandlingen sköts. Där hop-pas jag att alla medlemsländer tar på sig ansvaret attförsöka se till att vi klarar att få igenom Agen-da 2000, trots att vi inte kommer att ha en sittandekommission vid det tillfället.Anf. 11 () replik:Herr talman! Först och främst: Den nettobördasom vi dras med följer av den avgiftskonstruktion ochde finansiella perspektiv som förelåg när vi inträdde iEU. Det gick inte att påverka då. Vad vi kunde på-verka var själva infasningsreglerna, och de var viöverens om.Sedan noterar jag att utrikesministern inte förkla-rade hur vi skulle kunna få tillbaka de 2 miljarderna.Kom igen nu och förklara det!När det gäller kommissionen tror jag att det är envettig uppläggning som utrikesministern här talar om.Jag tror också att man skall göra så och att det harbetydelse redan för utgången av Agenda 2000-förhandlingarna att man vet hur manskall hantera frågan, även om kommissionen då fort-farande är skadskjuten.Jag skulle vilja lägga till en sak: En av de kom-missionärer som är minst anfäktad av de svårighetersom har varit är . Han har en nyckelrollnär det gäller att förhandla om banantvisten och andrasvårigheter som vi har på handelssidan men också attförbereda den kommande WTO-rundan. Det är därförönskvärt att han får en nyckelroll i fortsättningen. Attbli av med honom nu skulle vara direkt förödande förEU:s möjligheter att sköta handelsförhandlingar iframtiden.Anf. 12 Utrikesminister ()replik:Herr talman! Vi kanske inte skall ta namndiskus-sionerna om de enskilda kommissionärerna direkt ikammaren. Det är naturligtvis viktigt att komma ihågatt det skiljer sig väldigt mycket i den kritik somrapporten ger de olika kommissionärerna. Någrakommissionärer har gjort sig skyldiga till oerhörtallvarliga övergrepp. I rap-porten kallas det som hänt för ren nepotism. Detta ärnaturligtvis oerhört allvarligt. Även om man tyckeratt kommissionen också skall ha ett gemensamt an-svar gäller det att kunna se skillnaderna mellan detoch de kommissionärer som bara så att säga har ettgemensamt ansvar, inte ett individuellt ansvar.De 2 miljarderna får vi igen, , ge-nom att man kompenseras och får tillbaka den typenav valutaförluster.Hur ser vi då till att vi klarar Agenda 2000 i Ber-lin? Ja, när vi inte har en fungerande kommissionutan så att säga har den gamla kommissionen kvarkan det kompenseras genom att vi har en aktiv ordfö-rande - ett aktivt tyskt ordförandeskap som är fastbeslutet att driva igenom Agenda 2000 därför att manockså vet att det senare kommer att underlätta utvidg-ningen. Om alla medlemsländer då är beredda att tasitt ansvar och att se till att vi, trots den här krisen förkommissionen, tar oss igenom Agenda 2000 ochfattar beslut om den stora reformen, som är så viktigför EU:s framtid, vore det, tycker jag, en väldigt brasignal att skicka till alla medborgare i Europa.Anf. 13 () replik:Herr talman! EU har säkert bidragit till att det nogaldrig blir krig mellan länderna inom EU. Det är bra.Men det är inte där som de framtida krigsriskernafinns. tycker jag att man ser en process somhandlar om att motsättningarna mellan de olika han-delsblocken skärps. Där finns också krigsriskerna. Definns alltså på den globala nivån. Jag är rädd att det -som EU nu utvecklas, med EMU och mot en su-perstat - snarare blir högre murar mot resten av värl-den.Jag ser fram emot att på TV få se utrikesministerndrämma sin portfölj i bordet. Jag har tidigare tagitdetta med skor som ett löfte att för-söka övertala statsministern att göra som Chrusjtjeven gång gjorde och slå sin sko i bordet.Jag talade om bruttosiffrorna, och det är relevantatt tala om dem. Det är ju ändå skattebetalarna somstår för dem. Återflödet hamnar i privata företag och iprivata individers fickor. Men jag har faktiskt ocksåräknat på nettosiffrorna. Det handlar då om 1 400 krper invånare . Kommissionens förslag för år2006 landar på i storleksordningen per invå-nare. Regeringens linje är per invånare. Detär alltså mycket stora skillnader. Därför vill jag upp-repa: Var går utrikesministerns smärtgräns? Närkommer den att säga absolut nej?Anf. 14 Utrikesminister ()replik:Herr talman! frågade om smärt-gränsen men jag tror inte att är be-redd att före en förhandling offentligt deklarera varhans smärtgräns går.