prot · GM0998 · 1999-05-21 00:00:00 — Inom ramen för Östersjösamarbetet deltar ävenkustbevakningen, tullen, polisen och åklagarväsendeti den s.k. Task Force on Combatting Organized Cri-me in the Baltic Sea Region för bekämpning av bl.a.varu- och personsmuggling.Detta med ett än mer utvecklat samarbete och in-formationsutbyte med de strandägande nationernakring är frågor som beredsinom och med ansvariga myndig-heter.Jag anser att ett utökat samarbete och informa-tionsutbyte mellan Östersjönationerna är mycketpositivt under förutsättning att det är förenligt medSveriges militära alliansfrihet såsom den definieras iregeringens proposition 1998/99:74 Förändrad om-värld - omdanat försvar.Anf. 108 ():Fru talman! Jag tackar försvarsministern för sva-ret på den här interpellationen. Det är som det sades isvaret. På norra och södra finns två högamaster där det finns PS 15-stationermonterade. planerar man att ta bort de här senso-rerna, och det är rimligt. De är omoderna, och livs-längden är begränsad. Men som framgår av interpel-lationen planeras även att ta bort masterna. Det tyckerjag är mindre rimligt, i varje fall innan det finns er-sättning för masterna.Alla vet att om man skall övervaka är det nödvän-digt att komma högt om man skall ha lång räckvidd.Det här med att nederdelen skall behållas är nog bra,bl.a. för de civila antennsystem som finns i masterna.Men man undrar: Varför då inte hela? Vi vet ju allaatt det är höjden som behövs om man skall ha enrimlig räckvidd.Sedan kan jag konstatera att svaret inte är fullt utkorrekt. PS 870-systemet kan inte ersätta det hela,och skälet är att masterna där inte är så höga. Dess-utom är driftstiden mer begränsad. Man har alltså intesamma räckvidd med det radarsystemet. Det hänvisasockså till den flygburna radarstationen 890. Den ärnog bra när den är i luften. Men den är som sagt inteständigt i luften. Om vi skall sköta övervakningenkrävs det ständig övervakning, och det kan man alltsåinte ha med 890.Jag tycker att svaret är bra när det gäller ökatsamarbete. Åtgärderna är viktiga och riktiga. Det harjag absolut inget att erinra mot. Det är utmärkt. Jagkommer ju från , och där är vi vana vid dethär samarbetet i . Det är naturligtvis rejältpositivt. Men skall det här vara möjligt krävs det attdet finns sensorer som kan klara detta. De måste varaplacerade högt för att man skall få en rimlig räckvidd.Då måste det vara fel att korta befintliga , i vartfall innan man har byggt upp någon ny ersättning.Detta är viktigt för försvarsändamål. En väsentligdel för försvaret är att hävda svensk integritet, attkunna upptäcka och ingripa på svenskt territorium.För detta krävs det kontinuerlig radarövervakning.Det klarar man inte med flygburet system, och PS870-systemet täcker inte hela det svenska territoriet.Österjöområdet är särskilt utpekat, och det kommersannolikt att öka i betydelse. Då rimmar det illa att nubegränsa våra möjligheter att övervaka vårt område.Det talas också om att vi har behov av ökning avsjötrafikkontrollen - detta i samverkan med andrastrandstater. Så är det också. Trafiken kommer attöka, och därför kommer detta behov att öka. Men dåmåste det som sagt finnas en förutsättning för att göradet.Miljöövervakningen är också en väsentlig del somkommer . Jag hoppas att vi alla är rädda om våröstersjö. Även där finns det behov av att följa sjötra-fiken, och det gör man genom att ha sensorer så pla-cerade att man kan göra det. Sist men inte minst gäl-ler det naturligtvis . Då är det ocksåviktigt att man kan leda detta från sensorer som kanse hela området med radar.Mot denna bakgrund tycks det mig vara mindrevälbetänkt att ta ned masterna eller korta de mastersom finns. Den inriktning som anvisas isvaret är inte bra.Jag skulle vara tacksam om försvarsministernkunde meddela här att man åter skulle studerafrågan. Kan det vara så att delar av försvaret för attspara pengar inte har totalbilden för samhällsekono-min klar för sig utan tar sin bit, medan övriga delar avsamhället kanske måste göra kostbara investeringarför att bygga upp motsvarande mastsystem för attSverige skall kunna klara sina internationella åtagan-den?Är försvarsministern beredd att låta studera fråganytterligare en gång?Anf. 109 Försvarsminister ():Fru talman! Det var vänligt att i sittförra inlägg presenterade sin djupa kunnighet somluftvärnsofficer. Jag har respekt för att kunskaper som inte jag har i denna diskussions-förutsättning.Jag vill säga att jag är tacksam för de uppskattan-de orden om att vi strävar efter att öka möjligheternatill samarbete i , både beträffandehavs- och luftövervakningen. Frågeställningarna ärnaturligtvis ganska komplexa ändå när man byggersamman olika länders övervakningssystem i s.k. real-tid.Låt mig bara säga att i det underlag som jag harfått från myndigheten, Försvarsmakten, inför dennadebatt menar man att ersättningen för det hittillsva-rande 15-systemet kompletterat med planerade ytspa-ningssensorer ger fullgod täckning för uppföljning avsåväl luft- som sjöfarkoster.Man menar också från Försvarsmaktens sida attdet följaktligen är riktigt att genomföra både denstängning av 15-systemet som har skett och den del-visa demonteringen av m.m.Jag kan också nämna, vilket är klaröver, att masterna delvis kommer att vara kvar. Detförekommer överläggningar mellan andra operatörersom är intresserade av att använda dem. Och därdeltar för övrigt också Försvarsmakten. Att masternakommer att kunna användas för behov av antenneroch sensorer är klart. Men i det underlag som jag harfått är Försvarsmaktens uppfattning att övergångentill det nya systemet kompletterat med det flygburnasystemet är en fullgod uppföljning av det övervak-ningsbehov som har.Anf. 110 ():Fru talman! Försvarsministern kanske borde hautvecklat varudeklarationen även i denna fråga. Detvar nämligen så att jag 1985-1990 arbetade i MKGsektion 1, där även sjöövervakningen är, så jag kanäven detta ganska hyggligt. Jag har därför under månganätter tittat på de radarbilder som vi nu talar om.Jag kan påstå att det system som finns fungeraralldeles utmärkt. Det leds från MKG:s sjöcentral därman har övervakning av svenskt territorium och enbit därutöver. Men det är på grund av att dessa mastersom är finns på norra och södra . Det är den radarbild som finns och som gör kan leda övervakning, sjöräddning och mil-jöövervakning. Och det är kontinuerlig radarövervak-ning.Varken det som står i svaret eller som försvarsmi-nistern sade är korrekt, att det kan övertas av de två870-stationerna. De finns på norra och södra ,men då är det fråga om väsentligt lägre . Detäcker området norr om och söder om . Men mitt på såväl i öster som väster finns detingen täckning från dessa stationer. Under min tjänst-göring hade jag ett uppdrag att studera detta. Manskulle få en någorlunda hygglig täckning på östraGotland om man placerade en på Östergarnslandet.Då skulle man klara norr, söder och öster, men inteväster. Och såvitt jag vet finns det inga planer på attupprätta ytterligare en 870-station, utan när manstänger dessa stationer kommer det att bli en glipa.Och radarövervakningen från luften är inte till fyllesteftersom den inte sker kontinuerligt. Jag har lite svårtatt förstå vitsen med att man skall sänka masternafrån . Då har man ju definitivt avhäntsig möjligheterna att få upp en sensor på tillräckligthög höjd.Jag tror fortfarande att det är ett sätt för en del avförsvaret att göra en besparing, en besparing som inteär sammanvägd med övriga delar av försvaret ellersamhället. Det tycker jag nog är en dålig besparing,och jag hade hoppats att försvarsministern här skullemeddela att man var beredd att studera denna frågaytterligare en gång.Anf. 111 Försvarsminister ():Fru talman! Självklart kan jag inte kommentera idetalj mot den insiktsfulla orientering som har, eftersom han har varit professionellt verksaminom luftförsvaret på . Jag tycker att det harvarit intressant för mig att få lyssna på hur menar att andra avvägningar kunde ha gjortsinom Försvarsmakten. Och en sådan här interpella-tionsdebatt kan verkligen innebära att försvarsminis-tern får höra och lära sig och får se på problemställ-ningar med andra ögon. Därigenom är jag tacksamför att varit i tillfälle att ge mig en an-nan bild av avvägningarna inom Försvarsmakten.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på interpellation 1998/99:218 omkompetenscentrum för forskning om biverkning-arna av dentala materialAnf. 112 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vil-ken åtgärd jag avser vidta för att ett kompetenscent-rum för biverkningar av dentala material skall realise-ras.Regeringen föreslog i propositionen om reforme-rat tandvårdsstöd att ekonomiskt stöd skulle utges tilltvå för sällsynta medicinska ochodontologiska tillstånd hos patienterna.Målen för dessa är att samla,dokumentera och öka kunskapen inom sina ämnes-områden och sprida den kunskapen till olika perso-nalgrupper, bl.a. läkare, tandläkare och andra perso-nalgrupper inom vården. Båda kunskapscentrumenarbetar över ett mycket brett fält och har tillgång tillbl.a. De är en resurs intebara för vårdgivarna utan även för brukare och pati-entföreningar.För båda dessa har medel av-satts under utgiftsområde 9 i budgetpropositionen förinnevarande budgetår. Forskning bedrivs i anslutningtill centrumen men finansieras i annan ordning. Kost-nader för klinisk behandling av patienterna bärs avrespektive huvudman.Socialutskottet uttalade sig positivt till regering-ens förslag vid behandlingen av propositionen ochkonstaterade att det kunde finnas behov avytterligare . Enligt utskottet borderegeringen överväga om ett medinriktning på dentala material borde inrättas ochskulle då beakta vad arbetsmarknadsutskottet uttaladeom lokalisering.Regeringen har uppdragit åt att ut-reda om behov finns av ytterligare kompetenscentruminom tandvården utöver de centrum som aviserats ipropositionen.Socialstyrelsen skall lämna förslag om hur ettkompetenscentrum för dentala material skall kunnautformas för att ge stöd till olika vårdgivare inomtandvården när det gäller att välja lämpligt dentaltmaterial eller andra ersättningar för förlorad tandsub-stans och var detta kan förläggas.Kompetenscentrumet skall kunna ge information,utbildning, konsultation och handledning inom områ-det. Centrumet skall vidare svara för den informationsom bör vara samlad nationellt och komplettera olikaregionala och lokala satsningar. Det skall dessutomkunna vara en resurs även för patienter och patientfö-reningar.Socialstyrelsen skall lämna förslag om vilken ellervilka verksamheter som bör erhålla ekonomiskt stödsamt hur stort stödet bör vara. Stödet skall inte inne-fatta den kliniska behandlingen av patienterna.Förslagen skall rymmas inom ramen för återstå-ende medel för , dvs. Samråd förutsätts ske med företrädare förvårdgivarna och berörda patientorganisationer.Socialstyrelsens uppdrag redovisades häromdagentill regeringen.Anf. 113 ():Fru talman! Jag tackar socialministern för svaretpå min interpellation och möjligheten att föra ettsamtal med ansvarig minister om ett mycket angelä-get ämne.Anledningen till att jag har begärt denna debatt äratt jag är en av många som har upp-märksammat problemet med biverkningar som män-niskor får bl.a. av amalgamfyllningar. Jag tror att vialla har någon i vår närhet som drabbats av detta. Jaghoppas också att vi alla har sett positiva resultat närtänder har sanerats.Vi som har motionerat i detta ämne har också be-gärt och påpekat fördelarna med ett kompetenscent-rum med inriktning på biverkningar av dentala mate-rial. Man borde ta till vara den verksamhet och detkunnande som finns vid iUppsala.Jag vill på nytt upprepa att det är oerhört viktigtatt man också har en medicinsk forskning och enmedicinsk kontroll kring generella biverkningar avtandvårdsmaterial.Riksdagen har gjort ett tillkännagivande till rege-ringen om att regeringen bör överväga frågan om attinrätta ett kompetenscenter för biverkningar av den-tala material. Det tillkännagivandet gjorde riksdagenmed anledning av våra motioner. Vi motionärer varnaturligtvis nöjda med det och hoppades mycket pådetta.När jag nu tar del av socialministerns svar blir jagbesviken. Åtminstone inledningsvis har jag inte fåttett klart svar på frågan om regeringen verkligen hargjort det som begärt. Än en gång undrarjag: Vilken åtgärd har socialministern vidtagit för attett kompetenscenter för biverkningar av dentala mate-rial skall realiseras?Socialstyrelsen har fått ett uppdrag av regeringen,och ministern talar om att en rapport har avgivits tillregeringen. Vad har man rapporterat? Finns det somriksdagen beställt med?Anf. 114 Socialminister ():Fru talman! kan mycket väl tadel av , som alltså lämnadeshäromdagen - detta som ett uppdrag med anledningav beslut. skall rap-port beredas i vanlig ordning. Sedan skall beslut fat-tas; just för att följa upp beslut med anled-ning av motionerna.Anf. 115 ():Fru talman! Kan jag utifrån det svaret göra tolk-ningen att ministern verkligen ser över det beslut somfattats i , att han tar till sig det som han harsagt om att man skall se över möjligheten att inrättaett centrum för just biverkningar av dentala material?Jag läste en gång juridik och därför kan jag sägaatt "bör" tolkas mycket skarpt i sådana här samman-hang, nämligen som skall.Sedan skulle jag vilja föra med några tankar tillsocialministern inför behandlingen . Denfrämsta orsaken till att vi blir sjuka härrör inte frånden yttre miljön, att någon slår oss eller så. I ställethärrör den från den inre miljön, hur vi har blivit be-handlade. Dessutom handlar det om mycket av detsom vi får i oss. Människokroppen har trots allt ettförhållandevis kraftfullt försvar mot yttre angrepp.Men när angreppet kommer inuti kroppen bryts manned. Vi i påtalar detta gång på gång. Detgäller alltså farorna med gifterna i maten men ocksåden fråga som det handlar om här - gifter i materialsom används i människokroppen, t.ex. amalgam.Kvicksilver som lösgörs angriper de innersta de-larna av oss och kvicksilver är oerhört giftigt. Det ärför mig en självklarhet att vi inte borde ha det i mun-nen. Det är således inte alls underligt att vi även be-gär att vi skall ha förbud mot användning av amalgami . Jag har tidigare tagit upp detta i en fråga tillministern och fick också då svaret att man tittar påsaken. får man just svaret att man tittar påsaken. Men det måste också komma ett beslut så attvi kommer fram här. Jag kunde inte låta bli - det varalltför frestande - att även ta upp frågan i dagensdebatt. Det här går onekligen hand i hand med forsk-ningen kring biverkningar av tandmaterialen.Vi måste nu få ett forskningscentrum kring bi-verkningarna som staten ställer sig bakom. Det är etterkännande av och det skapar respekt för en forskningsom är oerhört betydelsefull för oss alla. finnsinte den respekten.Till sist skulle jag än en gång vilja uppmana soci-alministern att - jag förmodar att ministern har lästalla motionerna i det här ärendet - se till att riksda-gens beslut verkligen verkställs. Trots att amalgam-frågan diskuterats har ingen myndigheteller forskningsinstitution haft något övergripandeansvar för att så att säga föra kunskapläget framåt.Det är hög tid att det uppdraget ges.Anf. 116 Socialminister ():Fru talman! Jag kan bara än en gång upprepa attregeringen med anledning av beslut gettSocialstyrelsen i uppdrag att utreda frågan och attlämna ett förslag till ett . Förslagethar nu kommit och bereds i , medsikte på att också beslut fattas.Anf. 117 ():Fru talman! Jag har förstått det. Men fortfarandesäger ministern att man fått uppdraget att utreda möj-ligheterna till ett kompetenscenter, icke ett kompeten-scenter för biverkningar av dentala material. Det ärju det som är det viktiga med det beslut som riksda-gen har fattat. Man får inte glömma bort att det härskall handla om biverkningar av dentala material. Jagundrar om ministern trycker också på det.Anf. 118 Socialminister ():Fru talman! Uppdraget till handlarom dentala material och självklart också om biverk-ningarna av dentala material; annars vore det ju ingenpoäng med ett kompetenscentrum.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på interpellation 1998/99:230 omhörselskadades situationAnf. 119 Socialminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder regeringen kan tänka sig att vidta föratt förbättra de hörselskadades situation.Den 1 januari 1994 trädde en handikappreform ikraft för att förbättra stöd och service för personermed funktionshinder. Reformen innebar bl.a. att det ihälso- och sjukvårdslagen infördes ett stadgande omsjukvårdshuvudmännens ansvar för habilitering, re-habilitering och hjälpmedel för funktionshindradesamt, för landstingens del, tolktjänst för döva. Inomramen för reformen beslutade om ett tids-begränsat statligt stimulansbidrag för rehabiliteringoch habilitering om totalt underen fyraårsperiod.Syftet med stimulansbidraget var att påskynda ut-vecklingen av habilitering och rehabilitering samt attminska ojämnheterna över landet och mellan olikagrupper när det gäller tillgången till insatser. Stimu-lansbidraget avsågs att användas för att bygga uppeller vidareutveckla verksamheter som långsiktigtskall finansieras av sjukvårdshuvudmännen.Socialstyrelsen fick regeringens uppdrag att följaupp och utvärdera stimulansbidraget. I sin slutrapportgjorde bedömningen att bidragetåstadkommit en fokusering av intresset för och enökad medvetenhet om behov och nytta av habiliteringoch rehabilitering men också att det fortfarande finnsbrister. Beträffande hörselområdet konstaterade sty-relsen att ett problem är den på sina håll alltför långaväntetiden och att undersökningar visar att det råderstora ojämnheter över landet för hörselskadade närdet gäller väntetider, kostnader och villkor inom hör-selvården.Som en del av handikappreformen anslog riksda-gen dessutom till kompetensutveckling inom hjälpmedelsverk-samheten. , som an-svarade för fördelningen av medlen, har genomfört enutvärdering av projekten. När det gäller resultaten avprojekt som rör hörselskadade/döva framhöll institu-tet bl.a. att en omfattande metodutveckling skett förhörapparatanpassning och att resultaten bör fåstor nationell betydelse. konstate-rade dock också att det finns ett behov av insatser föratt förbättra situationen för äldre personer med hör-selskador.Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsaoch en vård på lika villkor för hela befolkningen.Med det hälso- och sjukvårdssystem som vi har i vårtland är det i första hand en uppgift för sjukvårdshu-vudmännen att så sker. beslutade dock år1997, på regeringens förslag, om riktlinjer för prio-riteringar inom hälso- och sjukvården. Riktlinjernaskall vara ett stöd för sjukvårdshuvudmännen och dekliniskt verksamma att prioritera de mest angelägnabehoven med bevarad kvalitet i vården och att låtamindre motiverade behov stå tillbaka om resursernaär otillräckliga.I syfte att belysa hur prioriteringsbesluten kan ochbör tillämpas inom avgränsade områden görs särskil-da kartläggningar av . En kartläggninghar gjorts som rör prioriteringar vid behandling avofrivillig barnlöshet, och pågår enliknande kartläggning som rör prioriteringar vid ut-provning av hörapparat. har i en enkättill landstingen undersökt bl.a. verksamhetens orga-nisation, resursfördelning, kostnader, teknisk stan-dard, väntetider samt vilka remisskrav som ställs.Sammanställningen av enkäten har ännu inte redovi-sats.Grunden för de handikappolitiska målen är attuppnå ett samhälle som är tillgängligt för alla, alltsåäven för personer med funktionshinder. Regeringenarbetar på en nationell handlingsplanför handikappområdet. Planen skall utgå från FN:sstandardregler för att tillförsäkra människor medfunktionsnedsättning, t.ex. hörselskadade, delaktighetoch jämlikhet. Handlingsplanen skall redovisa bådeläget inom olika samhällsområden och förslag tillåtgärder . Den kommer blandmånga områden att behandla tillgängligheten till vårdoch rehabilitering eftersom tillgången till vård ochomsorg samt rehabilitering och hjälpmedel är särskiltviktig, och i många fall ett livsvillkor, för personermed funktionshinder. Handlingsplanen kommer närden är klar att föreläggas riksdagen.Sammanfattningsvis kan jag konstatera att det på-går aktiviteter för att se över situationen på området.Jag vill avvakta resultatet av dem innan jag tar ställ-ning till ytterligare åtgärder.Anf. 120 ():Fru talman! Jag får tacka socialministern för sva-ret.Sedan kostnadsfriheten för hörapparater försvann,vilket sammanföll nära med både handikappre-formen och utvecklingen av nya hörapparater, ökadenaturligtvis bekymren för hörselskadade.Det finns bra möjligheter till hjälp, men väntetideroch kostnader är sådana att alltför många fårvänta alltför länge på hjälp eller kanske inte får någonhjälp. Detta är en kostnad bland flera - häromdagendiskuteras ju de ökade läkemedelskostnaderna - ochdet är sådant här som ökar den ekonomiska bördanför många människor.De hörselskadade är en stor grupp i . Manräknar med att de är 830 000-840 000. 21 000 ärunder och 405 000 över 65 år.Hörselskadorna ökar, inte som man skulle trobland de äldre utan faktiskt bland 40-talisterna. Var-för vet man inte. Men det kommer alltså att bli ettökat tryck på hjälp. Det är ett dolt handikapp somt.o.m. glöms bort ibland i folkhälsorapporter, trots attdet är så många som drabbas. Det är möjligt att sta-tistiken är en undervärdering av behovet, därför att entredjedel av alla fall med klar hörselnedsättning varokända för husläkarna, trots att patienterna hade re-gelbunden kontakt med husläkaren.Hörselnedsättning är ett bekymmersamt handi-kapp, därför att det har ett starkt samband med mins-kat umgänge, isolering, nedstämdhet, oro, försämradekognitiva funktioner, och man kan faktiskt drabbas avförföljseidéer därför att man inte uppfattar vad om-givningen säger. I rekommenderas screeningav hörsel vid husläkarbesök. Det finns en god doku-mentation av värdet socialt, psykologiskt och medi-cinskt av hjälp vid tidig hörselnedsättning för äldre.Om de får en hörapparat och tekniska hjälpmedel ihemmet, förbättras deras situation högst avsevärt.Väntetiderna liksom kostnaderna här varierar av-sevärt i landet, precis som vid in vitro-fertilisering,som socialministern och jag diskuterade här för någraveckor sedan. Vi löper därmed risk för social dump-ning, att det finns vissa landsting som det är bättre atttillhöra än andra. Så kan vi naturligtvis inte ha det.Vem är det som har ansvaret när man prioriterarbort vissa medicinska insatser som sker enligt veten-skap och beprövad erfarenhet? Det är en fråga somblir aktuell i detta sammanhang. Den aktualiseradesockså i går i ett helt sammanhang. Man diskuterarnämligen i att kvinnor med framfall ochurininkontinens inte längre skall få behandling fördetta därför att det inte är prioriterat.Jag tror att det bara är pengabevis som tar skruvför att få fart på insatserna. Vi har ett behov av hälso-ekonomiska bedömningar. Jag vill gärna höra social-ministerns syn på möjligheten att genomföra sådana.Och när kommer handlingsplanen?Anf. 121 ():Fru talman! I svaret på interpellationen säger so-cialministern att grunden för de handikappolitiskamålen är att uppnå ett samhälle som är tillgängligt föralla. Viktigt i detta sammanhang är alltså rehabilite-ring och hjälpmedel.Jag vill här föra in resonemanget om de handi-kappades situation på teckenspråket och betydelsenav ett språk. För att kunna fungera i ett samhälle ochför att samhället skall vara tillgängligt för en personär ju språket av oerhörd vikt, dvs. att man kan talaoch att man kan läsa. Vi hörde tala om hörselhjälpmedel.Den 18 november antog Europaparlamenteten resolution om att medlemsländerna skall erkännateckenspråket som officiellt språk. Det visar sig attdet är 4 av de 15 medlemsländerna som har erkäntteckenspråket som officiellt språk. Jag vet inte omSverige har gjort det . Jag ställer därför frågantill socialministern: vi gjort det, eller har vi integjort det?I referatet av resolutionen påpekar man att detfinns sju olika texttelefonsystem som används inomden europeiska unionen.