prot · GN0941 · 1999-12-07 00:00:00 — Detleder i sin tur till att efterfrågan på traditionell ar-betsmarknadspolitik skulle bli avsevärt mindre. Detinnebär att offensiva satsningar skulle kunna görasför att generellt förbättra villkoren för företagandet.Men det ger också utrymme för att traditionella insat-ser på arbetsmarknadspolitikens område då skullekunna reduceras. Regeringen har ju efterhand delvisslagit in på en sådan linje och successivt minskat sinaanslag till utgiftsområdet.Viktigt är att volymmålet har tagits bort. Menockså där fanns det en tröghet, och Regeringskanslietobstruerade ganska länge innan man upptäckte båderiksdagsbeslut och krav från en kritisk arbetsmarknadsom slog fast att det var viktigt att den"åtgärdsfrossa" som Socialdemokraterna länge haftnu inte längre var möjlig.Verksamheten inom AMS måste rationaliserasytterligare och decentraliserats. Byråkratin måstekrympa, och samverkan med andra aktörer, som nä-ringslivsorganisationer och kommuner, måste tydliga-re beaktas. Rätt upphandling på en konkurrensmark-nad i flera delar än skulle säkert leda till bådelämpligare och billigare åtgärder. Det skulle i sin turkunna innebära rationella besparingar.Här måste man dock vara observant. De utbild-ningar som i flertalet fall leder till jobb, men kortsik-tigt kan anses som dyra, är självfallet ekonomisktgoda. Det är bra att en genomgången kurs oftast ledertill ett nytt arbete. Men när det gäller att sköta upp-handlingen rätt har ju regeringen i dessa yttersta da-gar demonstrerat motsatsen då man, för att användastatsministerns ord, kommit in i "ett stim av tvivelak-tiga upphandlingsärenden".Den fråga man kan ställa är: Gäller budgetpropo-sitionens förslag? Där ansluter jag mig till den frågasom tidigare restes i denna debatt, nämligen det somnu nyhetsmedierna har kablat ut ; attdet pågår en hög aktivitet för att förändra AMS. Detsägs att det kan handla om att vartannat AF-kontorska stängas och att var tredje eller var fjärde tjänste-man ska bort. Det handlar om stora besparingar ochen ny inriktning.En hel del av det här är fullt i sin ordning. Mycketav det har vi ju aktualiserat i folkpartimotioner. Menjag tror, precis som sade, att manskulle behöva en parlamentarisk genomlysning av dethär och att det borde bli gemensamma tag som inne-bär en långsiktig strategi som bär.Jag har en fråga som jag hade tänkt ställa till nä-ringsministern, men han tar inte så allvarligt på de härfrågorna, framför allt inte på det som sker i riksdags-kammaren. Frågan är till regeringen eller utskotts-majoriteten: Är det budgetpropositionen eller någotannat som ska komma att gälla - t.ex. det som mankunde läsa i ?Jag har, herr talman, i denna kam-mare valt att använda uttrycket att arbetsmarknads-politiken måste vila på tre ben:- En aktiv arbetsmarknadspolitik.- Ett gynnsamt näringslivsklimat.- statsfinanser.Lika självklart är att dessa s.k. ben är så beroendeav varandra att de alla måste genomföras om man skakunna dra nytta av dem när det gäller att t.ex. bekäm-pa arbetslöshet. Socialdemokraterna och regeringenhar alltför ofta bortsett från detta samband och be-gränsat det i en politik som i och för sig har saneraten hel del av statsfinanserna och varit hygglig när detgäller en aktiv arbetsmarknadspolitik.Det som har försummats är det goda klimatet förnäringslivet. Visserligen har statsråd och socialdemo-kratiska riksdagsmän talat länge och välom behovet av goda villkor för näringslivet, menalltför lite har gjorts i den här frågan. I det samman-hanget tänker jag både på regelverket och på svårig-heten för nya, små och växande företag att få lättåtkomligt riskvilligt kapital.Vi lever, herr talman, med paradoxen att arbets-lösheten inte beror på arbetsbrist. Arbetslöshet är ettslöseri med resurser, och som regel en tragedi för densom drabbas. Ju längre arbetslösheten varar, destosvårare blir det att ta sig in på den öppna arbetsmark-naden. Risken är faktiskt stor att många individerfastnar i arbetslöshet även i högkonjunkturer.Det är också en tragedi att alltfler har börjat ac-ceptera den höga arbetslösheten. Lyssnar man på denallmänna debatten låter det som om arbetslöshet är ettnaturtillstånd som man måste dras med. Uttryck som"jobben är slut" hörs både från socialister och grönadebattörer. Slutsatsen är att jobben är slut och att vimåste dela på de jobb som finns eller pensionera alltyngre människor för att klara sysselsättningen. Ensådan inställning angriper bara ett akut symtom påarbetslöshet medan man passivt åser och inte råderbot på den grundläggande problemen.För vår del har vi en annan inställning. Vi menaratt vi inte får ge upp och acceptera dagens höga ar-betslöshet. Vi menar också att arbetslösheten går attfå ned med en klok och samlad politik för tillväxtkombinerad med en offensiv arbetsmarknadspolitik.Antalet sysselsatta måste öka - inte bara vara kon-stant eller sjunka.Arbetslösheten är inte bara konjunkturell utanockså strukturell. Vid utformningen av den traditio-nella arbetsmarknadspolitiken utgår man emellertidtyvärr fortfarande alltför mycket från att arbetslöshe-ten är konjunkturbetingad och att politikerna kanskapa nya jobb genom riksdagsbeslut. Jag tror att omvi ska lösa problemet med arbetslösheten så krävs detockså en insikt om att arbetsmarknaden genomgårförändringar till följd av att inte längre stora kader av industriarbetare beroende på att dethar skett en stor rationalisering på detta område. Vihar något som vi skulle kunna kalla för kunskaps-samhälle, och vi har fått en skärpt internationell kon-kurrens. Då krävs det reformer när det gäller arbets-rätt, lönebildning och skattelagar för att man skakomma till rätta med problemen. Det är utifrån såda-na utgångspunkter som en offensiv arbetsmarknads-politik måste utformas. Då handlar det om åtgärderutanför det traditionella arbetsmarknadspolitiskaområdet· att föra en ekonomisk politik som ger sundafinanser och därmed låga räntor· att föra en skatte- och näringspolitik somfrämjar och uppmuntrar nyföretagande och före-tagsväxt· att föra en utbildningspolitik med höga kvali-tetsmål som ger hela vårt land ett kompetenslyft· att underlätta för nya och växande företag· att öppna för en vidgad arbetsmarknad främstinom service- och tjänstesektorn· att genom förändringar i skattelagstiftningengöra det möjligt att omvandla en svart arbetsmarknadtill en vit arbetsmarknad.Herr talman! Arbetsmarknaden har flera dimen-sioner där arbetets sociala värde måste beaktas. Jaghar tidigare antytt att ett eget arbete inte är av bety-delse bara för den enskildes privata ekonomi. För deflesta människor innebär värdet i att ha ett jobb ocksåatt man har en uppgift som andra efterfrågar och också har tillgång till det sociala umgänge somfinns på arbetsplatsen. Att gå arbetslös en längreperiod och inte umgås med arbetskamrater är negativtför individen i ett socialt perspektiv. Extra viktigt ärdet sociala värdet av ett jobb för dem som har funk-tionshinder och är arbetshandikappade. Det är därförsom förordar extra satsningar på såvällönebidrag som anställningar inom Samhall.Regeringens ovilja och/eller oförmåga att satsa påen politik som stimulerar fler jobb i tjänstesektorn äratt djupt beklaga. Det är viktigt att vi får utvecklahögteknologin nu när den internationella konkurren-sen blir kännbar också på det området. Men parallelltmed en sådan arbetsmarknad behöver vi förutsätt-ningar för s.k. enkla jobb. Då är jag tillbaka till dentjänstesektor som har blivit alltför kort hållen genomåren. Ska t.ex. två makar som satsar på yrkeskarriärenorka med och fungera behöver det finnas ett utbudsom skulle underlätta för många att orka med situa-tionen. Detta gäller särskilt för ensamstående föräld-rar som har det extra tungt. De känner sig trängdamellan arbetslivets krav och ett dåligt samvete för attde inte hinner med hemmavid. Det skulle också möj-liggöra för dem att ägna barn och familj mera tid ochfå göra det utan dagens stressituation.En sådan utveckling ställer höga och delvis nyakrav på arbetsmarknadspolitiken. Men det skulleunderlätta för såväl små som större företag att snabbtengagera ny arbetskraft. Det skulle hjälpa arbetssö-karna att hitta nya vägar till jobb eller till kompetens-höjning som underlättar rörligheten på arbetsmarkna-den. De många nya former av kontrakt och anställ-ningar som växer fram ställer nya krav på både ar-betsförmedlingar och åtgärdsarsenalen, men också påett mer flexibelt arbetsliv.Allt färre tillsvidareanställs. Alltfler får visstids-anställningar genom projekt, uppdragsjobb och olikaformer av tidsbegränsade förordnanden. Och myckettalar för att de traditionellt fasta jobben blir färre iframtiden. Yrkesbytena för varje individ kommer attbli fler, och det krävs en god fortbildning som ger enstabil grund för att människor ska kunna skifta frånen verksamhet till en annan.Det betyder att arbetsmarknadspolitikens uppgif-ter måste vara att underlätta rörligheten, särskilt denyrkesmässiga. För många företags arbetskraftsbehovär det ofta avgörande. Att underlätta en positiv rörlig-het på arbetsmarknaden är och förblir en av arbets-marknadspolitikens långsiktigt viktigaste uppgift.Framtidens arbetsmarknad är svår, men den ärockså spännande. Rätt hanterad kan den ge vårt landoanade möjligheter till en positiv utveckling. Välfärdfår vi inte utan arbete - arbete är grunden för vårvälfärd.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1,2, 3 och 25.Anf. 5 ():Herr talman! Budgetdebatten på arbets-marknadsområdet innehåller en mängd delfrågor. Jagkommer främst att beröra de sakfrågor som liggermig och politik närmast.Jag är mest berörd av alla de människor som ,trots högkonjunkturen, har svårt att skaffa arbete,människor som oroas för sin familj.De s.k. äldre i arbetskraften oroar. De finner intearbete därför att ny teknik och ett allt hetsigare tempoi arbetslivet gjort att arbetsgivare inte vågar anställadem.Många brev, både sådana som är tryckta på pap-per och digitala, har nått mitt överfulla skrivbord. Detär förtvivlade och desperata människor som inte vetvad de ska ta sig till.Har jag blivit så gammal att jag inte passar in påarbetsmarknaden, jag har ju ändå nästa på migtills jag ska gå i pension, står det skrivet på papperetsom liksom glöder emot mig.Varför har det förts in ett moment av åldersdis-kriminering ute i samhället, när det talas omatt företagen inte får tag i arbetskraft med rätt utbild-ning.Jag har, herr talman, i min motion hemställt om enutredning som skulle ta fram förslag med syfte atthjälpa människor som har förlorat jobbet och pågrund av sin ålder inte får något nytt. De är förtvivla-de, herr talman.Tar men en titt i AKU- och SCB-baserad statistikvisar det sig att har årsgenom-snittet för rekrytering till både offentlig och privatsektor legat på totalt i åldrarna 56-64 år.Om jag tittar i den färska statistiken från mitt egetstora län, , visar den, mitt i allannan positiv statistik om minskande arbetslöshet, attlångtidsarbetslösheten har fördubblats i åldrarna sedan föregående år.Trots yrkeskompetens har främst människor över60 år ingen glädje av de positiva siffrorna, eftersomdessa siffror inte rör dem. Risken för att bli utförsäk-rad från a-kassan har ökat. Att lita på att det nya an-ställningsstödet ska hjälpa dessa grupper är inte ettrimligt antagande.I ett brev som jag har fått skriver en kvinna som är60 år att hon är utbildad tolk och har blivit auktorise-rad translator efter en lång erfarenhet som erfordrasför just det yrket. Hon berättar att kommunerna låteranhöriga och barn tolka, även om samtalet handlarom barnen.Arbetsgivaren kräver i detta fall egentligen kvali-ficerad arbetskraft men använder barn för dessa kvali-ficerade uppgifter för att spara pengar, även om lagensäger något annat.Denna kvinna är en av dem som berättar hur ar-betsförmedlingen rekommenderar människor att inteta ut den av en ersättningsperiod för attförhindra en utförsäkring som får till följd att de så attsäga faller ur systemet.Flera människor har skrivit om att de inte registre-ras som utförsäkrade på grund av att de har sparat endag och att statistiken därför ser bra ut.Regeringen säger i budgetpropositionen att dennoga ska följa utvecklingen, så att inga riskerar att bliutförsäkrade. Men brev och uppgifter från arbetsför-medlingar talar ett annat språk.Jag tycker inte att det är skäligt att människor somhar arbetat hårt under av sina liv ska tvingasleva på socialbidrag.Tidigare fanns s.k. tillfällig avgångsersättning,, och jag önskar att utskottet hade tillmötesgåttmin vilja att tillsätta en utredning som så snabbt sommöjligt kunde ta fram någon lösning som kunde hjäl-pa människor i denna ålder att avsluta ett arbetsliv påett bra sätt.Tillfällig avgångsersättning var ett sätt, och kan-ske inte helt lyckat. Men det är för många denenda lösningen.Herr talman! Härmed vill jag yrka bifall till minreservation nr 7 i betänkandet.Herr talman! har länge pläderat för ettgrundtrygghetssystem i alla socialförsäkringar och iarbetslöshetsförsäkringen. Ett sådant grundtrygghets-system skulle medföra att en långvarigt arbetslös efterca fick ett grundskydd.Vi vill i försäkringen införa ett s.k. brutet tak meden fördelningsmässigt bättre profil som ger mer tilllåginkomsttagare. Detta skulle man kunna uppbära , och därefter kan grundtryggheten träda i kraft.När vi nu ser att risken för utförsäkring ökar ochatt försäkringskassornas samorganisation varnar föratt det blir dubbelt så många utförsäkrade som före-gående år, vilket innebär ca 20 000 - andra organisa-tioner anger mycket högre siffror - måste vi ta dettahot på allvar.Utförsäkring slår hårt mot den enskilde och motfamiljen. Saker som man sparat ihop under ett helt livmåste säljas när socialhjälp får ersätta a-kassan. Dettatynger i en förlängning också kommunernas ekonomi.Miljöpartiets grundtrygghetssystem är en sorts ut-försäkringsgaranti och förhindrar utslagning ochutförsäkring. Detta är, herr talman, helt i linje medMiljöpartiets idéer om solidaritet med människor ivårt eget land.Jag skulle, herr talman, vilja yrka bifall till reser-vation nr 27 i betänkandet men för tids vinnandeavstår jag.Herr talman! Många människor vill bo kvar i sinhembygd men arbetstillfällena är få och flera arbets-sökande tävlar om de få jobb som finns. En samlandekraft behövs som tar tag i de stora problem som upp-står och som kan ge människor i det läget framtids-tron tillbaka.De gröna jobb som bedrivs under skogsvårdssty-relserna är mycket värdefulla och angelägna och gerett resultat som är användbart inom flera sektorer.Skogsvårdsstyrelsen i har lagtupp ett brett program som ger deltagarna utbildningoch praktiskt kunnande inom miljö- och kulturvård.För historieforskningen och landskapsvården och vidkartering av sjöar och vattendrag betyder detta attmycket kan bevaras intakt för framtiden och bidra tillvidare forskning och en vidgad kunskap.Dessa gröna jobb bidrar till att förena miljö- ochsysselsättningsmål och påskynda omställ-ningen till en ekologiskt hållbar utveckling. Dessajobb kan i en vidare bemärkelse ses som startskottetför en ny arbetsmarknad men det behövs också inci-tament så att de kan få fortsätta att bedrivas i nuläget.De får inte hindras av att arbetsförmedlingarna intehar pengar kvar till deltagare när allt för övrigt finnstillgängligt - utrustning, maskiner och arbetsledning.Det är slöseri med medel när så mycket blivandekunskap kan gå förlorad och människor tappar fot-fästet.Med dessa ord, herr talman, vill jag yrka bifall tillmin reservation nr 28 om gröna jobb.Herr talman! Utbrändhet och stress har snabbtkommit att bli uttryck i samhället som vi har tvingatsacceptera. De senaste årens allt snabbare tempo påarbetsplatserna, tillsammans med ökat ansvar ochlönsamhetskrav, har bidragit till att pressen på indivi-den har ökat.Så snabbt nya uttryck anammas! Outsourcing ochdownsizing är begrepp som har dykt upp under desenaste åren - två uttryck som i mångt och myckethar bidragit till att stress och, som en följd därav,utbrändhet finns i hela arbetslivet. Att "man går in iväggen" är en slående beskrivning.Pressen i arbetet har ökat under det senaste de-cenniet. av kvinnorna uppger att under de femår som de arbetat har arbetstakten ökat. avmännen säger samma sak. av de anställda drarin på luncher, arbetar över eller tar med jobbet hem.Den obetalda övertiden ökar.Personalneddragningar skapar lika stor otrygghetoch lika stora psykiska besvär för dem som får be-hålla jobbet som för dem som tvingas sluta. Dettavisar en studie av neddragningar inom KF:s administ-ration.Vid denna s.k. downsizing och vid slimning av fö-retag minskar motivationen hos dem som blir kvar.Vid KF visar en uppföljning efter gjordanedddragningar att de som var kvar på sina jobb hademinst lika stora psykiska besvär som de som sparka-des ut i arbetslöshet.En annan följd av osäkerheten på arbetsplatsernaär att sjuknärvaron ökar - de som egentligen bordevara hemma går till jobbet när de är sjuka. Så mycketsom av de tillfrågade uppger sig ha gått tilljobbet vid sjukdom.I nuläget har 3 miljoner svenskar fast anställning.Under 90-talet har det skett en minskning med500 000. 500 000 människor har i stället tillfälliganställning och minst lika många är arbetslösa.400 000 driver egen verksamhet med långa arbetsda-gar och låg lön.Människor blir utbrända när osäkerheten ökar ochförändringarna i arbetslivet gör att rädslan för attförlora jobbet tar överhand. Den nya flexibla arbets-marknaden har fått sig en knäck i kanten. Det visarsig att alltfler välutbildade yngre och välbetalda män-niskor drabbas av stress och utbrändhet på grund avden växande projektkulturen. Man tvinga byta jobbredan i 30-årsåldern.Verkligheten bakom begreppen downsizing ochslimmade organisationer betyder att allt färre ska göraalltmer, på tider och villkor som de har ett litet infly-tande över. Resultatet blir utbrändhet och stress.I har man gått så långt att tingsrättendär ska pröva om obalansen mellan arbetsbörda ochantalet anställda kan vara ett brott mot arbetsmiljöla-gen. Detta sker i ett mål där poliser stressats så hårtatt de blivit sjuka.Herr talman! Jag var på besök på mittlilla lasarett i norra. Besöketgjorde mig undrande, för i kassan och senare inne påmottagningen ringde överallt små klockor. Vid ennärmare granskning visade det sig att små tidtagarurdinglade på bröstet på de anställda.Mina frågor gav vid handen att sjukvårdsperso-nalen var tvingad att genomföra en aktivitetsstudie.Var fick de avbryta vården av patienterför att i ett omfattande formulär fylla i exakt vad degjorde, även om de gjorde ett toalettbesök. Också denexakta tidsåtgången skulle skrivas upp.Situationen framstod för mig som tagen ur enskräckfilm. Studien skulle visa hur personalen använ-de sin arbetstid för att göra vården så effektiv sommöjligt. pågick studien på alla avdelningar.Var det meningen att alla skulle stressas optimalt?Sjukvårdspersonalen mådde väldigt dåligt av det här.Bl.a. detta berättade man för mig.Vid de flesta undersökningar av stress och ut-brändhet visar det sig att kvinnor har drabbats hår-dast. Men de senaste rönen visar att var fjärde manligläkare mår dåligt i jobbet på grund av stress och psy-kiska krav och att det blivit en fördubbling på baratvå år.Undersökningen från Arbetarskyddsstyrelsen vi-sar att det är fler män än kvinnorsom känner sig pressade av sin arbetssituation. Närdet gäller antalet manliga läkare som mår dåligt hardet skett en ökning från till 24,1 %.Herr talman! Frågan om vad som finns att göra åtdet alltmer växande problemet med utbrändhet ochstress är inte lätt att besvara. Näringsministern lovademig i samband med en interpellation att hon,och t.o.m. vi, skulle titta på problemet.En delegation ska tillsättas - eller är kanske i dagarnatillsatt. Det är bra att så sker men jag skulle önska attdet hade blivit en parlamentarisk utredning.För att förebygga utbrändhet och motverka stressär bl.a. ett friår ett sätt att komma till rätta med sådanthär. Det är ju ett stort samhällsproblem som drabbarsamhällsekonomin.En del i detta skulle vara att, som vi i Miljöpartietlänge har föreslagit, införa ett friår mitt i livet, samti-digt som en arbetslös ges chansen att komma in påden lediga platsen. Ett friår genomförs på så sätt attnågon som arbetat hårt kan ta tjänstledigtunder och göra vad han eller hon själv önskar.Vid utförda försök i landet uppger några som fått denchansen att det var som att vinna högsta vinsten.Man mådde mycket bättre av att kunna göra detman tidigare inte hade orkat med. Man var utarbetadpå sitt jobb och kom tillbaka från tjänstledighetenmed nya krafter, som en arbetslös alltså fickin en fot på arbetsmarknaden.Med detta vill jag, herr talman, yrka bifall till re-servation nr 30 i betänkandet. För övrigt vill jag av-sluta med att säga att jag står bakom budgeten till-sammans med socialdemokraterna och vänsterpartis-terna.Anf. 6 () replik:Herr talman! har här hållit ett an-förande om utbrändhet, om stress, om de äldres pro-blem på arbetsmarknaden, om utförsäkring etc. Mendet är ju så väl ordnat att alla sådana tankar och idéerkan ta med sig till förhandlingarnamed regeringen. Hon är ju en del av regeringsunder-laget - hon är med i regeringen men ändå inte; situa-tionen är ett slags mellanting.Det brukar ju gå till så att man förhandlar med re-geringen inför budgeten och liknande. Vi brukarkunna se på TV hur miljöpartister och vänsterpartistermed bekymrade miner går till för att för-handla. kom man hem därifrån och firademed tårta. Man hade fått igenom en grön skatteväx-ling, sade man. Alla miljöpartister var glada. Proble-met var bara att man missuppfattade vad det egnaparadnumret var. En skatteväxling innebär att manhöjer skatten på miljöbelastande utsläpp och sänkerskatten på arbete. Men det var inte det som man upp-nådde, utan man uppnådde höjda skatter för att kunnasatsa på kompetensutveckling.Dessutom har vi fått reda på att regeringen, ochtydligen inte heller , inte hade några idéerom hur pengarna skulle användas - man skulle börjautreda saken. Men fortfarande, efter detatt de här lyckosamma förhandlingarna avslutats, äringen utredningsman tillsatt. Det här ska ta ,påstår finansministern i i dag.Frågan är vad ni i håller på med. lurade eller är ni bara dåliga förhandlare?Anf. 7 () replik:Herr talman! Först gäller det att få vara med i för-handlingarna, . Vi ville naturligtvisfrån början ha en grön skatteväxling där man sänkerarbetsgivaravgifterna och höjer skatten på miljöstö-rande utsläpp. Det är vår huvudsakliga linje när detgäller skatteväxling.Nu kom vi en liten bit på vägen med en början skatteväxling. Det handlar om att man bl.a. skakunna satsa på kompetensutveckling. När man satsarpå kompetensutveckling får arbetsgivarna en sänktarbetsgivaravgift. Det såg vi som en del i skatteväx-lingen och som en liten början. Vi hoppas att det skaleda till en fortsättning.Nu kommer kompetensutvecklingen. Det ska till-sättas en utredare. Vi hoppas att det ska bli bra. Detkommer alltså att bli en skatteväxling när det gällerkompetensutveckling. Men vi vill naturligtvis fort-sätta med en riktig grön skatteväxling med sänktaarbetsgivaravgifter och höjda avgifter på utsläpp ochenergi.Anf. 8 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja gratulera Socialde-mokraterna. De har verkligen fått lojala stödpartier.Miljöpartiet är nöjt med att man har kommit en litenbit på vägen, och man anser att man har gjort det medsin egen paradfråga, en grön skatteväxling. Man harju misslyckats fullständigt både med själva idén ochmed att egentligen få någon praktisk effekt av sinaframförhandlade resultat.Nu säger också att hon hoppas attdet ska bli bra och att det ska bli en riktig skatteväx-ling . Det är alltså ett erkännande av attdet inte var någon riktig skatteväxling. Problemet förMiljöpartiet är ju att man deltar i regeringen, menman gör det ändå inte. Man säger sig nå framgångar,men i praktiken gör man det inte. Frågan är ju vilketben ska stå på . Om man fort-sätter att delta i det här spektaklet kommer snart ing-en att riktigt veta vad vill.