prot · GM0976 · 1999-03-26 00:00:00 — Det handlar ofta om missbruk, misshandeloch övergrepp. Det är därför viktigt att vi på allafronter arbetar med barnets bästa som ledstjärna ochatt vi har en ständig process för att förbättra barnensrättigheter.I detta betänkande är det två yrkanden som gör attjag känner mig speciellt nöjd. De gäller mina motio-ner, som utskottet ställt sig bakom och som innebäratt vi starkt förbättrar möjligheterna för barn somomhändertas att bli placerade hos sina närstående.För två år sedan fattade vi ett beslut om en föränd-ring i socialtjänstlagen som har följande lydelse: "Vidplacering av barn bör i första hand övervägas ombarnet kan tas emot av någon anhörig eller närståen-de. Barnets bästa skall dock alltid beaktas. "- den grupp mor- och farföräld-rar som stridit för att åtminstone bli seddaoch få möjligheten utredd att bli fosterföräldrar tillsina barnbarn - har sedan det första beslutet fattadesvarit kritiska mot beslutet. Man ansåg att det inte vartillräckligt och befarade att i en delkommuner bara skulle tolka den nya bestämmelsensom en rekommendation. Liknande varningssignalerkom från några jurister som arbetar med den härtypen av ärenden.Det har också visat sig att man på många ställenjust använde den här lagstiftningen, där det stod"bör", som en rekommendation. Det har jag fått tele-fonsamtal från flera håll i landet som har visat.Jag har också träffat en familj i Kumla där ett litetbarn omhändertogs och där barnets föräldrar hadeönskemål, en begäran, om att barnet skulle placerashos farmor och farfar. Farmor och farfar ville också tahand om sitt barnbarn. Men utreddeinte ens möjligheten - trots att man begärde detta. Detvisar klart, tycker jag, att det finns behov av att göraden förändring som vi nu har gjort, alltså att man iförsta hand skall göra en prövning.Sedan är det självklart så att de anhöriga kanskeinte alltid är lämpliga. Men det blir en annan sak. Detskall ju utredningen visa. Inom mormorsupproret harman också varit väldigt tydliga i sina krav när manhar sagt att det vi vill är att bli utredda på sammavillkor. blir det förhoppningsvis så.Jag skulle vilja passa på att tacka alla er som harställt er bakom det här förslaget och gjort det möjligt.Jag har fått signaler från dem som är berörda om attdet här har varit ett viktigt beslut.Utöver de förslag som har bifallits har jag ettflertal förslag som också är viktiga för barnen ochderas släkt. Jag har därför ett antal reservationer, bl.a.reservation 20 som handlar om familjerådslag.Under lång tid har ju självständigtutrett och kommit med förslag till åtgärder när kris-situationer har uppstått i en familj. Många familjerhar känt sig utestängda, överkörda och maktlösa i densituationen. Det har inte heller varit ovanligt att fa-miljer inte vågat protestera av rädsla för att även detskulle kunna bli en belastning för dem.Från sida har vi därför föreslagit i större utsträckning använder sig av just famil-jerådslag. Det är då viktigt att man använder denmodell som förespråkar. Annars,om man gör egna modeller, finns det en risk att dethär med familjerådslag kan bli ett misslyckande.Jag vill gärna framhålla kommunsom föregångare när det gäller familjerådslag. Jag serdem som det goda exemplet. Tyvärr har det kommitsignaler från en del kommuner om att det här medfamiljerådslag inte har varit bra. Men då tror jag attdet kan bero på att man inte har ut-vecklat en bra modell. Kanske har de som har jobbatmed modellen inte heller trott på den. Från Söder-hamn har det i alla fall kommit goda signaler.Eftersom familjerådslaget gör familjen, de anhö-riga och barnets nätverk delaktiga i de förslag tillåtgärder som tas fram när det gäller placering av barnanser vi att den modellen är så viktig att den måsteanvändas, och bör användas, i större omfattning än idag.Vi anser att en familj som hamnar i en sådan situ-ation att omhändertagande övervägs skall ha rätt tillfamiljerådslag. Vi vill också att man vid en ompröv-ning av en placering, där det kanske finns en konflikt-situation mellan familjen och , skallkunna lösa konflikten genom att gå in och användafamiljerådslag.Jag hoppas vidare att vi fårregler som säger att det måste finnas en plan för återförening och förhur familjen skall agera för att förbättra sin situation.Just familjen måste också få hjälp och stöd. Det ären brist som har påtalats speciellt av ungdomar somhar vuxit upp i fosterhem. Där har vi nätverket , för barn och ungdomar som vuxit upp i fa-miljehem. De säger att de känner en stor brist. När dehar blivit omhändertagna på grund av missbruks-problem eller något liknande i familjen har de blivitföremål för åtgärder. Men inga åtgärder har vidtagitsgentemot föräldrarna, och det är kanske där insatsernaegentligen borde göras.I tycker vi också att det är viktigt attsyskon helst placeras i samma familjehem. Om intedet är möjligt bör de i alla fall placeras så nära var-andra att de kan ha en så normal kontakt som möjligt.Det är ju mycket olyckligt när omhändertagna barnplaceras väldigt långt ifrån varandra, något som ty-värr sker . Jag känner t.ex. till en Norrlands-kommun som genomgående placerar alla sina barn iSmåland. Det känner jag är obegripligt. Man gör detomöjligt att ha den här normala kontakten.De omhändertagna barnen måste också, om detinte finns mycket speciella skäl som talar mot, eftereget önskemål och på egna initiativ få träffa sinaanhöriga när de vill. Tyvärr är det inte så . Detfinns väldigt mycket speciella regler som de här bar-nen utsätts för. måste de smyga sig till mötenmed sina anhöriga. Det tycker jag är olyckligt.Herr talman! Vi har även föreslagit en tydligarelagstiftning när det gäller hur utredningar skall gå till.Vi har föreslagit att en kommitté skall tillsättas meduppdrag att se över lagstiftningen för att skapa etthumanare omhändertagande av barn och en störrerättssäkerhet. Det gläder mig därför att regeringen harför avsikt att tillsätta en sådan utredning och se överjust den här lagstiftningen. Det väntar jag alltså medtillförsikt på.Herr talman! Jag står givetvis bakom alla våra re-servationer, men jag nöjer mig med att yrka bifall tillreservation 20.Anf. 7 ():Herr talman! Det kom ett brev till journalistenSimon Flem Devold i . Det var från Morten.Han skrev om sitt liv och om att han snart skulle dö:"Men så blev jag så väldigt sjuk för lite mer än ettår sedan. Och har jag för det mesta varitpå sjukhus - - - Till att börja med trodde jag att jagskulle dö - - - Och kommer detsom var så bra med min sjukdom: Plötsligt var dethelt naturligt med mamma och pappa och mig. De varhos mig nästan , eller en av dem, och detalade mycket om hur mycket de tycker om mig, ochdet hade de inte sagt något speciellt om . "Journalisten publicerar på pojkens begäran helabrevet, och det strömmar in brev till tidningen frånandra barn som vill tala om döden, om ensamhet ochom relationen till föräldrarna. Allt detta skildras i denunderbara boken 11 år.Det finns en sida av barnets liv som varken riks-dagen eller kan göra något åt. Detär barnets önskan att bli älskad, älskad för den manär. Det finns ingen artikel om det, och ej heller omnågon vuxengaranti; att alla vuxna är förebilder sombarn och ungdomar kan lita på. Vi får aldrig glömmadet personliga, det mänskliga ansvaret för barnensvälbefinnande.Jag vill också lyfta fram och ge en eloge till vårabarn- och ungdomsorganisationer samt nätverket förbarnkonventionen, som påminner oss omriktningen och fungerar lite som en blåslampa.Herr talman! Det är något som slår mig när jag lä-ser det utomordentligt välskrivna dokument som ärsocialutskottet betänkande nr 6. Där finns exempel påen mångfald av pågående och avslutade ut-redningar och uppdrag:· uppdrag för barns och ungdomars in-flytande i frågor som rör samhälls- och trafikpla-nering.· Utredningen kring barnmisshandel.· och Socialstyrelsensrapport om barn med frihetsberövade föräldrar.· och betänkanden som är under bered-ning.· Betänkandet om lämplighetsprövning av personersom arbetar med barn som också är under bered-ning.· Utredningen av elev- och skolhälsovården.· Det beslutade forskaruppdraget om ettvälfärdsbokslut över 1900-talet.Barnkommittén skall ha ett eget omnämnande.Den har gjort ett fantastiskt arbete. Det betydermycket att ha dess genomtänkta analyser att gå tillba-ka till, kanske speciellt när det gäller frågan om in-korporering av konventionen i svensk lag.Barnkommittén såg en risk att en inkorporeringskulle lägga över tolkningsansvaret alltför mycket pådomstolarna. En alltför snäv juridisk tolkning avkonventionen skulle kunna bidra till att försvagasnarare än att stärka barnets rätt, inte minst därför attbarnkonventionen innehåller många bestämmelsersom inte har karaktären av absoluta normer utan skallförverkligas gradvis.I boken politiska viljan skriverThomas :"För ett land med så omfattande lagstiftning somSverige är det knappast något att vinna på att ge kon-ventionen status av nationell lag. Viktigare är att detverkligen sker en ordentlig genomgång av att lagarnaöverensstämmer med konventionen (vilket inte hind-rar att lagar kan gå längre än konventionen och erbju-da ytterligare eller mer långtgående rättigheter). "Detta blev också ståndpunkt, ochden avslutade med att skriva följande:"Vår slutsats blir således att övervägande skäl ta-lar mot att inkorporera . För barnfinns inget att vinna på en sådan åtgärd, vi menarsnarare att barnen och vinner påatt konventionen används som ett instrument förfortgående förändring i syfte att förbättra barns ställ-ning på alla områden. "Denna process avspeglas också i de generellaprinciperna om· "barnets bästa",· respekt för barns åsikter,· barns rätt till utveckling samt· varje barn möjlighet att utnyttja sina rättigheter.Inte heller dessa principer går att helt säkerställautan anger ett tillstånd som vi bör söka oss fram mot.I ett sökande stadium befinner sig också kommu-nerna. Nästan kan vi på Barnombudsman-nens utmärkta hemsida se hur verksamheten växeroch utvecklas i kommun för kommun. Dags för barn-konventionen är ett spännande projekt, inte minst allaexempel på checklistor och barnbokslut.Herr talman! "är man stor, och ibland ärman liten. Hur skall dom ha det egentligen? När detgäller barnförbjudna filmer på bio är man för liten.Men när det gäller att städa sitt rum, då är man stornog att göra det. "Så skriver en tolvåring om livets orättvisor i All-männa bok på oss.I Unga Örnars intressanta rättviseutredning kanman klart utläsa att de äldre barnen har djupare fun-deringar än så. Trots att undersökningen visar attbarnen tycker att är ett ganska rättvist land,som de dessutom tror kan bli mer rättvist, får man entydlig bild av barn som upplever olika orättvisor i sinvardag.För de särskilt utsatta barnen är emellertid tillva-ron mer komplicerad än så. hargenom givit ut en ny bok sviktar. Den pekar på ett skrämmande tydligt sättpå orättvisorna. Boken utgör ett viktigt dokument föratt visa på utsatta barns situation och vilka medelsamhället har för att söka förbättra den. För barnensdel är detta till största delen relaterat till föräldrarnassituation.Familjen har naturligtvis oerhört stor betydelse förbarnen. Oro för ekonomiska problem eller arbetslös-het är några exempel som påverkar barnens tillvaro.Möjligheten till förskola för barn till arbetslösa är ettannat.Regeringen vill infria sitt vallöfte om en maxtaxapå dagis och fritis samt ambitionerna om en allmänförskola och rätt till barnomsorg för barn till arbetslö-sa. Den allmänna förskolan innebär att alla barn gesrätt till plats i förskolan minst ,avgiftsfritt.I sammanhanget måste jag också nämna den någotbristande konsekvensen i det moderata resonemanget.I sitt partiprogram skriver man:"- - - även om svenska barn har det materiellt brahar den svenska välfärdsstaten också resulterat i att vihar många tiotusentals barn som psykiskt mår mycketilla. Massarbetslösheten bidrar till detta, men detfinns också ett samband mellan den maktlöshet sommånga vuxna på grund av höga skatter, stora margi-naleffekter och bristande valfrihet känner och denotrygghet som deras barn upplever. "Skattetrycket är alltså det enda ekonomiska pro-blemet, vilket är ett märkligt resonemang som skallses i ljuset av moderata krav på återinförande avavgift i barn- och ungdomssjukvården för att få bortköerna eller reservationen mot ökade statsbidrag tillkommunerna. Insatserna för elever med särskildabehov är inte heller en resursfråga, säger man.Samma ståndpunkt intar . Meni sin reservation säger de i nästa andetag att när detgäller barn med psykisk ohälsa är resurserna för små.Jag får inte detta att gå ihop.Herr talman! Det är ett omfattande dokument somvi behandlar, och jag yrkar bifall till hemställan ibetänkandet och avslag på samtliga reservationer.Jag har valt att låta barnen komma till tals i mittanförande och avslutar också lite skämtsamt med lilleBertil som fått skäll av sin mamma. satt han ochtjurade och mumlade för sig själv: går det bra attskälla, men när barnbidraget kommer, då är jag braatt ha.Anf. 8 () replik:Herr talman! har redogjortför en rad utredningar som gäller barnens situation.Jag har också noterat alla dessa utredningar. Mendessutom har jag noterat att just när det gäller barnsom finns i riskzonen, dvs. som växer upp i miss-bruksmiljöer eller andra miljöer med en stor socialproblematik, finns det inga pågående utredning-ar.När jag tittar i betänkandet har till-sammans med en rad andra partier försökt lyfta framjust denna grupp. Och i en reservation som vi till-sammans med står bakom pekar vipå att det är dags att också kartlägga vad som har häntmed dessa barn, eftersom de dyker upp i andra rap-porter över barn som mår dåligt. Den motion som lågtill grund för denna reservation har avstyrkts av ut-skottet. Min fråga till är: Vadskall vi göra med dessa barn? De är osynliggjorda. Devarken utreds eller kartläggs, och det finns inget attvänta på för att man skall kunna ta tag i detta. Jag troratt detta är en mycket angelägen grupp att gå vidaremed, om vi verkligen vill att alla barn i skallmå bra.Sedan noterade jag att medkraft avvisar alla tankar på inkorporation av barnkon-ventionen. Min fråga blir: Vilka instrument har vi dåför att se till att blir heltäckande, såatt det inte uppstår glapp mellan de olika lagstiftning-arna? Hur skall vi t.ex. se till att barnens bästa alltidskall komma i första rummet? I vilka lagar skall vipeta för att få in just artikel 3?Anf. 9 () re-plik:Herr talman! Jag delar den oro över de utsattabarnen som kommer till uttryck i yttrandet. Men låtmig säga att flera av de utredningar som jag referera-de till berör ju just dessa barn. Och jag tror att detfinns stor anledning för oss att först kunna se vad detär för grundläggande bild vi får med utgångspunkt idet. Jag tänker då bl.a. på utredningen kring de miss-handlade barnen. Jag tänker på det åtgärdsprogramsom kammaren kommer att få ta ställ-ning till t.ex. när det gäller åtgärder inom barnpsyki-atrin och kring . Jag tror att detär viktigt att vi vet lite mer om var vi står innan vibestämmer oss för hur vi går vidare. Men ambitionenoch engagemanget för barnen delar vi.Naturligtvis är det så att om man har den synen påbarnkonventionen som jag ger uttryck för ser mankonventionen som ett levande dokument och inte somett statiskt. Låt mig ta ett exempel. Vi hade aldrigkunnat använda för genomdrivandeav en ny syn i på barnpornografi.En inkorporerad barnkonvention hade inte kunnatanvändas som grund för ett innehavsförbud. Det finnsingenting i som bas för detta. Ävenen inkorporering av kommer helatiden att ställa de delar av konventionen som innebärett sökande och framflyttande av positionerna utan-för. Jag tror att det är betydelsefullt att låta barnkon-ventionen vara ett politiskt instrument med möjlighettill att driva lagstiftningen framför oss.Anf. 10 () replik:Fru talman! När det gäller inkorporering av barn-konventionen, för att ingen skall missuppfatta Väns-terpartiet, tror jag att man måste göra både-och. Manmåste inkorporera den som en grund. Den andragrunden är att vi fortsätter att processa barnkonven-tionen och införlivar den i enskilda lagar och i planerute i kommunerna.Orsaken till att skall inkorpore-ras är att det är en viktig grund att ha en heltäckandelagstiftning. Jag förespråkar därför ett både-och. Mankunde av svar underförståttutläsa att skulle nöja sig enbart med eninkorporering och att saken därmed var ur världen,men så är inte fallet.Tydligen läser in andra sakeri de utredningar som ligger om de barn som lever iriskmiljöer än vad jag har lyckats hitta. Vi menar attvi här har en grupp som är ganska glömd av politi-kerna. Vi har inte fokuserat på den, men vi ser att detfinns stora problembilder runt detta. Vi hittar de härbarnen i andra rapporter om självmord och eget miss-bruk. Vi tycker att det vore värt att utreda och ta framåtgärdspaket just för dessa barn.Margareta hänvisar till . Om jag är rätt informerad har det betän-kandet legat , och det har ännu inte hänt något.Men kanske kan berätta var detbetänkandet ligger och om vi kan förvänta oss att detkommer att presenteras på bord. Det berörstora grupper av barn som faktiskt förtjänar en störreuppmärksamhet från politikernas sida.Anf. 11 ()replik:Fru talman! Det här med både-och skall vi nogfundera lite närmare över. När harinställningen, som det delar med flera, att vi skallflytta och utvecklingen av barnpo-litiken till domstolen och lägga tolkningen där riske-rar vi att låsa artiklarna i lagparagrafer där vi får för-söka att driva på en förändring av praxis. Men det ärinte enkelt att göra i denna kammare.Jag måste strängt ifrågasätta om skalllägga sig i domstolarnas hantering av lagen. Läggervi tolkningen av hos domstolarnafår vi finna oss i att det är där tolkningen skall vara.Frågan om barnets bästa kommer att löpaockså i andra samhällsinstanser. Men våra möjlighe-ter att säga: Här skall vi göra förändringar, minskarnaturligtvis. får i så fall införa särskildalagstiftningar.Man kan då fråga sig om skall sitta ochsäga: måste vi ändra lagstiftningen på detta områ-de, på detta område och på detta område. Om det blirresultatet, varför skall då inkorpo-reras? Jag förstår inte riktigt skillnaden. Är det då intebättre att vi är överens om att vi i vårt land skall drivapå en översyn av lagstiftningen med en regelbunden-het för att flytta fram positionerna?Anf. 12 () replik:Fru talman! Den grundläggande tryggheten förfamiljen är att dess medlemmar har makten över sinaegna liv. Vi ser nu att alltfler barnfamiljer får alltsvårare att få ekonomin att gå ihop. Det innebär förmånga att pengarna är slut innan månaden är slut.Vad det är för trygghet i det vet jag inte, MargaretaIsraelsson.Det är därför det är så viktigt och det är därförsom vi vill se till att man sänker skatten framför alltför dem med låga och normala inkomster så att flerkänner tryggheten i att kunna försörja sig själva påsina egna inkomster.Det är också i det sammanhanget man skall se attregeringen och tvingades utbe-tala barnbidragen för attbarnfamiljer skulle ha råd att fira normal midsommar.Så är situationen i 1999.Jag kan finna få argument som är så starka för attsänka skatten som just att fler skall känna tryggheteni att kunna leva på sin egen lön. Barnfamiljer kandärmed känna tryggheten att kunna planera, ochmänniskor vet vad som händer , i övermor-gon, om en månad och och är inteberoende av att och andra stats-råd betalar ut barnbidraget före midsom-mar.Det andra jag vill ta upp och som jag också togupp i mitt anförande är att socialdemokraterna tror attde alltid vet bäst hur barnen skall tas omhand. Vi villöka valfriheten för barnfamiljerna så att de själva kanfå bestämma vilken omsorg om barnen som passarbarnen bäst enligt deras behov och önskemål.Det är därför vi vill ha valfrihet, det är därför vivill ha avdrag för styrkta barntillsynskostnader ochdet är därför vi vill ha vårdnadsbidrag. Vi vet attbarnfamiljer vill ha ökad valfrihet. Ställer man frågantill dem vill de kunna välja.De vill också ha vårdnadsbidrag för att därmedkunna vara hemma något längre än vad föräldraför-säkringen medger. Men där vet som vanligt social-demokraterna bäst och vill här i kammaren bestämmahur svenska barnfamiljer vill ha det. Den politikentänker jag bekämpa, . 13 ()replik:Fru talman! Jag välkomnar det sociala engage-manget hos Moderata samlingspartiet. Jag antar attdet är föranlett av konkurrensen med Kristdemokra-terna om väljare på högerkanten.Att trygghet är att ha makt över sina liv gäller intealla, . När ni diskuterar skattesänkningarskulle det i så fall vara en väldigt stor skillnad mellantryggheten för höginkomsttagaren och den ensamstå-ende mamman. Hon skall t.ex. i sitt läge här i Stock-holm kompensera stora skattesänkningar för högin-komsttagare genom att på ert initiativ betala högaavgifter för barnsjukvården.Jag förstår inte riktigt hur det går ihop. Skall vigöra det säger och sätta barnetsbästa i centrum kanske det är så ibland att högin-komsttagare får stå tillbaka och att vuxenintresset fårbacka en liten bit till fromma för vad som är bäst förbarnen.Det är inte så, , att vi socialdemo-krater vet bäst vad som är bra för barnen. Men vi villgöra det möjligt för alla att välja. Det som vi nu dis-kuterar är inte familjepolitik. Jag antar att den härdiskussionen fortfarande gäller frågan om förskola förbarn till arbetslösa, eftersom det var i den som denhär frågan kom upp.I det fallet har inte ni haft någon direkt avvikandemening. Ni är också oroliga över att det i flera kom-muner är så att barn till arbetslösa inte får möjlighettill barnomsorg. Jag tror inte att ni med det menar attni inskränker valfriheten.Anf. 14 () replik:Fru talman! är en tredjedel av alla ensamstå-ende mammor beroende av socialbidrag för sin för-sörjning. Två tredjedelar av alla unga ensamståendemammor är beroende av socialbidrag för sin försörj-ning. Det visar behovet av att sänka skatten, ochframför allt att sänka skatten för låg- och normalin-komsttagare, så att fler kan leva på sin lön. Det ärutgångspunkten för vår skattepolitik.Den utgångspunkten ligger till grund för vår synpå barnsjukvården. Här i mitt eget hemlandstingStockholms läns landsting stängde socialdemokrater-na under förra mandatperioden en barnakut, tog bort20 % av barnläkarna i primärvården och sedan inför-de man avgiftsfrihet för barnsjukvården.Jag har svårt att se att det är en politik som gagnarbarnfamiljerna och barnens behov av barnsjukvård.Jag tycker att det är bättre att man ser till att barn-sjukvården får resurser och att barnfamiljerna fårsänkta skatter så att de också kan klara av att betalaavgifter när de går till doktorn.Sedan till frågan om att välja barnomsorg. Ni sä-ger, , att också ni vill att barnfa-miljerna skall få välja. Men det gäller det ni ger demutrymme att välja. Så långt sträcker sig er valfrihet.Det ser man med det förslag som eventuellt kom-mer om maxtaxa i barnomsorgen. Det kommer attinnebära att möjligheten att välja någon annan formpraktiskt taget kommer att bli obefintlig. Ingen harråd att välja någonting annat än det ni bestämmer häri riksdag.Det är därför vi har en familjepolitik som byggerpå valfrihet, avdrag för styrkta barntillsynskostnaderoch vårdnadsbidrag för att ge makten att välja ochbestämma till barnfamiljen själv. Det är där den storaskillnaden finns mellan Socialdemokraterna och oss.Det är också där, som jag också uttryckte i inledning-en av mitt anförande, som ni bryter mot barnkonven-tionen och utgångspunkten i den, dvs. barnens bästa.Det gäller att se till att barnen får den barnomsorg debehöver och inte den barnomsorg som ni bestämmeratt de behöver.Anf. 15 ()replik:Fru talman! Jag ber om ursäkt om jag lämnar äm-net lite grann och fortsätter in på vägen om familje-politik. Jag kan inte riktigt förstå det resonemang somModeraterna för när det gäller synen på barnen ochbarnomsorgen. De alternativ som ni förespråkar till-sammans med innebär ju ingetannat än att subventionerna går till dem som minstbehöver dem.