prot · GM0959 · 1999-02-19 00:00:00 — Det är roligt med debatter mellan enföreträdare för Moderata samlingspartier och rege-ringen, där vi inte genast hamnar på kollisionskurs.Vi tycks inte göra det alls i denna fråga. Det tyckerjag är bra, därför att ibland måste vi också kunnafinna varandra. Jag tror att detta är en sådan fråga därvi kan finna varandra.Jag tycker att referatet från varintressant. Hur maten kommer att se ut ären fråga som jag har funderat mycket på. En förut-sättning för vårt svenska jordbruk och vår livsme-delsindustri bygger ju på vad konsumenten vill ha ochvilka råvaror som kommer att behövas framöver. Jagdelar nog mycket av det som sades, t.ex. att färdigla-gad mat kommer att växa något och att vegetariskmat kommer att öka i omfattning.Däremot tror jag också - jag vet inte om detframgick av vad framtidsforskaren sade - att detkommer att finnas ett ökat intresse för genuina råva-ror, därför att det, tror jag, kommer att finnas ett ökatintresse för matlagning som sådan. Till detta bidrarinte minst våra utmärkta och duktiga svenska kockarsom har vunnit så många tävlingar.Vad jag funderar mycket på, men jag har ingetfärdigt svar, är hur man skall kunna förmedla dettaintresse till våra ungdomar, så att unga människoräter bättre och därmed kanske också billigare genomatt laga maten själva och inte alltid, gärna någongång, köpa färdig pizza, hamburgare, korv och lik-nande. Detta är någonting som jag grubblar över, mensom jag inte har något svar på. Jag hoppas att det såsmåningom blir åtminstone en diskussion om hur detskulle kunna gå till.För att gå över till detta med att man vill att livs-medel också skall bota och förebygga sjukdomar ärjag övertygad om att det är så, därför att människor iSverige och övriga västvärlden blir mer och mermedvetna om kopplingen mellan mat och hälsa. Manblir också mycket mer medvetna om miljöns betydel-se för bra mat och god hälsa. Allt detta sammantagetkommer säkerligen att göra att man kommer att frågaefter den här typen av functional foods. Då är detviktigt att vi har ett regelsystem som är korrekt.När gjorde sin utredning pekademan på flera olösta frågor, såsom t.ex.: När medförpåståenden om effekter att ett livsmedel blir att be-trakta som ett läkemedel? Eller hur skall man se påallmänna respektive produktspecifika påståenden?Skall vi ha nationella regler eller regler på gemen-skapsnivå? Hur är det med märkningens effekt påenskilda konsumenter och/eller på befolkningen somhelhet?Det finns alltså ett antal frågor som ännu inte ärbesvarade, men det gör ju det hela så mycket merspännande. Då kan vi fortsätta diskussionen för att fåfram ett bra svar.Inga Berggren frågade också hur jag avser att dri-va det hela vidare och med vilken tidplan. Jag kaninte säga någonting om tidplanen, men det finns juolika forum. är ett naturligt forum för ettnationellt arbete. Det finns mycket att göra här. EU ärett annat forum, och är ju etttredje sådant forum. Det behövs arbetas på alla nivå-er, enligt mitt förmenande.Anf. 38 INGA ():Fru talman! tog upp fråganom hur vi skall intressera unga människor för att lagamat. Det är väldigt viktigt att man satsar på utbildningoch undervisning i både och gymnasie-skolan. Det finns många bra argument för att se överläroplaner och liknande i framtiden.Som sade tror jag också attdet finns ett intresse för genuin mat, för råvarorna isig, för att kunna hantera dem på rätt sätt och för attkunna laga maten. Man bör delvis handgripligen tatag i dessa saker plus ge information om sambandetmellan kost och hälsa. Det är vi överens om.Jag vill också ta upp en sak som jag läste med in-tresse . skrev iArbetet Nyheterna: Politiken kan inte ta ansvar förhur vi arbetar med vår livsstil. Möjligen kan vi fåvissa fingervisningar i skolutbildningen och genomfriskvårdskampanjer, men ytterst är det ändå vi självasom bestämmer hur vi vill leva vårt liv.Det är så sant så. Skola och utbildning är där vik-tigt att komma ihåg.Kostcirkeln är ett enkelt rättesnöre, att man äter envarierad kost, att man tar en del av varje sjundedel, rör på sig i lagom portioner. Också här kommerfunctional foods in. Det kan vara en del i en väl ba-lanserad kost.Gränsen mellan läkemedel och livsmedel är na-turligtvis en nyckelfråga i det här sammanhanget. Enförutsättning för att påståenden om fysiologiska ef-fekter av livsmedel skall kunna accepteras är att dehåller sig på rätt sida av gränsen mellan livsmedeloch läkemedel. Jag anser att det är viktigt att produk-ter av det här slaget i grunden är ett näringsmässigtbra livsmedel som passar in i en näringsriktig kost.Naturligtvis är det med rätta som konsumenter kräverinformation om dessa livsmedel som aktivt kan hjälpatill att hålla oss friska.I har vi redan det s.k. egenåtgärdspro-grammet, som nämnde i sitt svar.Det finns också ett väl utarbetat förslag att vidgaprogrammet. Det skulle kunna vara en god grund förett nödvändigt arbete med att ta fram mer preciseraderegler så att functional foods kan klassificeras somlivsmedel.Variationerna mellan länderna i är stora.Det ges mer eller mindre utrymme för tolkningar avläkemedelslagstiftningen. ligger väl frammeoch är välrustat med förslaget om utbyggt egenåt-gärdsprogram. Därför bör vi ta tag i den här frågan,vilket jag förstår att också avseratt göra.Det är angeläget att tillsammans med andra länderfinna vägar så att regler och villkor för livsmedel medhälsosamma effekter harmoniseras.Anf. 39 Jordbruksminister ():Fru talman! Helt kort som avslutning: Vi är över-ens. Det går inte att ha nationella regler på det härområdet, men man kan driva en opinion nationellt föratt få människor medvetna. Jag delar också uppfatt-ningen som uttrycktes här, att det är vi själva sombestämmer. Men för att kunna göra ett bra val måstevi vara informerade. Vi måste ha kunskap, och detkan vi få genom skolan och också genom ett allmäntopinionsarbete. Det är även viktigt med annan infor-mation än enbart märkning av livsmedel. Det är an-geläget att kost och hälsa sätts in i ett större samman-hang där utbildningen spelar en väldigt stor roll.Slutligen är jag naturligtvis villig att samarbetabåde nationellt och internationellt med dem som ärintresserade av dessa frågor, och jag tror att det ärganska många som är det.Anf. 40 INGA ():Fru talman! Jag vill beröra ytterligare en sak somMargareta tog upp i slutet av sitt interpella-tionssvar. Hon säger att det behövs en, som jag kallardet, livsmedelsrelaterad näringsforskning för att skaf-fa kunskap om vilka effekter olika hälsopåståendenkan få. Det är en viktig sak att understryka. En sådanforskning är ju grunden för att man skall kunna ut-veckla functional foods, alltså forskning som fokuse-rar på samband mellan komponenter i livsmedel ochfysiologiska funktioner.Jag har också uppfattat svaret så att jordbruksmi-nistern avser att vara pådrivande i det fortsatta arbetetoch även för att stegra tempot när det gäller dessafrågor.Jag kommer naturligtvis att följa den här frågansvidare hantering med stort och granskande intresse.Redan år 2001 borde ha flyttat fram sinapositioner för att under sitt ordförandeår inom EUytterligare intensifiera arbetet med att göra reglernaklarare när det gäller möjligheten till påståendenkring effekterna av functional foods preciseras.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1998/99:154 omindustrifiske i ÖstersjönAnf. 41 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat vilkaåtgärder jag tänker vidta för att i enlighet med miljö-balkens intentioner och regler stoppa det pågåendeindustrifisket i i avvaktan på miljökon-sekvensanalyser.Det svenska fisket, liksom allt havsfiske, skall be-drivas på ett hållbart sätt. Vid förvaltandet av fiskbe-stånden skall försiktighetsprincipen tillämpas ochekosystemansatsen beaktas. En hållbar förvaltningutgår från ett optimalt nyttjande av fiskbestånden. Entillämpning av försiktighetsprincipen och ekosyste-mansatsen innebär att hänsyn även tas till balanseninom och mellan arter.Fisket i bedrivs inom ramen för de to-tala tillåtna fångstmängder som fastställs av för . Fångstmängderna be-slutas efter förhandlingar mellan länderna runt . I förhandlingarna företräds av . Besluten föregås av rådgivning frånInternationella havsforskningsrådet.Sverige har inom för aktivt verkat för att försiktighetsprincipen skalltillämpas och principen har varit vägledande införfastställandet av den totalt tillåtna fångstmängden förår 1999. Med bl.a. den biologiska bedömningen somunderlag beslöt om en stegvissänkning av kvoterna för för sill och skarp-sill. Kvoterna för dessa arter har sänkts med 15 %jämfört med föregående år.Vad avser sillfisket i har jaginhämtat uppgifter från där det framgåratt det inte utgjorde , dvs.665 ton, av totala sillfiske i . Under1999 har det inte inrapporterats några fångsteri det nämnda fisket. Tillgängliga biologiska under-sökningar tyder inte på att detta fiske skulle hota attslå ut strömmingbeståndet i denna region.Fisket bedrivs inom områden på de djup där iprincip endast sill och skarpsill förekommer, vilketockså har bekräftats av undersökningar. Bifångster idenna typ av fiske är därför mycket marginella. I deområden i där det kan förekomma bifångs-ter har sådant sillfiske inte tillåtits.De försämrade sillfångster som det kustnära yr-kesfisket längs har fått vidkännas kandelvis förklaras av den omfördelning som skett mel-lan sillpopulationer, till fördel för den mindre ochlångsamväxande sillen. Sådana redskap som användslokalt i det kustnära fisket fångar inte den mindre ochlångsamväxande sillen. Det är en förklaring till attkustfiskets fångster försämras.Jag anser att fiskelagstiftningen lever upp tillmiljölagstiftningens intentioner och att den innehålleralla de styrmedel som är nödvändiga för att upprätt-hålla ett hållbart fiske. Det ankommer på Fiskeriver-ket att, mot denna bakgrund, följa sillbeståndensutveckling och besluta om lämpliga åtgärder. Jag hardärför inte för avsikt att vidta någraåtgärder beträffande trålfisket i Östersjön.Anf. 42 ():Fru talman! Jag tackar för svaret men har en delkommentarer kring detta.Fiskeriverkets generaldirektör sade i december1998, när det framfördes kritiska röster kring detstorskaliga industrifisket i , att det finnsmånga intressen att ta hänsyn till och att det i grundenär för som styr ge-nom fiskekvoterna.Då kan man undra: Vem styr Fiskerikommissio-nen?Beståndsuppskattningen och fördelningen avkvoterna i sker vid internationella samman-komster med inblandade stater. Där har man konstate-rat att lekbiomassan av sill och strömming minskar.I fjol gavs rekommendationer om att uttaget avsill/strömming skulle minska i egentligaÖstersjön. Men beslutsfattarna stannade av olika skälvid en minskning med 15 %.Varför skulle det behövas en minskning ? Jo, visar självt att strömmingsbe-ståndet är utsatt för en mångårig icke hållbar utveck-ling. Det kan man utläsa i verkets egna diagram ochinformationsblad. Enligt dessa var lekbeståndet avströmming i 1974. 1990 vardet nere på . är det tröskel-värde som harslagit fast som lägsta nivå för att lekbeståndet skallkunna försörja nya generationer med en tillräckligmängd yngel. är vi nästan nere på ett lekbeståndom cirka en halv miljon ton, vilket är hälften av vadsom är långsiktigt hållbart.Fiskeriverket säger självt i sin information Resurs99 del 1: "Beståndet beskattas ej inom säkra biologis-ka gränser. "Det finns en laborator vid Havsfiskelaboratoriet iLysekil som inte drar sig för att tala klarspråk när detgäller Östersjöfiskets situation. Han säger: Fannspolitisk insikt i frågor som rör kust- och havsproble-men i vårt land skulle vi naturligtvis skydda Östersjö-fisken i vår egen nationella zon. Vi har ju själva rättatt bestämma över var och hur uttagen skall fördelas.Strömmingstrålningen alldeles intill skär-gårdskusten och "dammsugningen" nära land går juatt ändra på. Är ministern beredd att återinföra ettgenerellt trålförbud innanför fyrasjömilsgränsen frånbaslinjen?Vilken typ av fiske skall vi ha? Förra jordbruks-ministern sade :"Det är självklart varje fiskares ambition att få enså bra avsättning som möjligt för det han fiskar, dvs.hellre ha en inriktning på ett fiske för humankonsum-tion än ett fiske för foderbruk. "Visst har kustfiskaren den ambitionen. Men vadsker när de stora trålfiskarna bedriver kustnära indust-rifiske för att leverera till fiskmjölstillverkning ochminkmat? Inte blir det då mycket kvar för humankon-sumtionsfiske.I ett svar på en annan fråga säger nuvarande mi-nistern att "trålfisket bedrivs huvudsakligen i syfte attanvända fångsten för direkt humankonsumtion".Detta måste väl ändå vara en missuppfattning. Hu-vuddelen går ju till fiskmjölstillverkningen, och det äringen humankonsumtion.När det gäller önskan om utflyttning av gränsenför trålfisket har ministern sagt att sannolikheten ärganska liten att trålfiske sker innanför fyramilsgrän-sen, då sill och skarpsill inte finns i tillräcklig kon-centration så nära land, samt att fiske bedrivs inomområden och på de djup där i princip endast sill ochskarpsill förekommer. Tydligen - eftersom man fis-kar där inne - förekommer de där.Anf. 43 ():Fru talman! Att är unik trorjag att vi alla håller med om. Men kommer den attfortsätta att vara unik om det inte finns någon bofastskärgårdsbefolkning? Jag tror att vi alla talar om attvi skall ha en levande skärgård och då menar vi säkerten levande skärgård året runt. I så fall går det inte attbara klä det här begreppet med ord, utan det behövsockså ett innehåll.En första förutsättning är naturligtvis att folk skallkunna bo kvar och då skulle vi kunna diskutera fas-tighetsskatten och förmögenhetsskatten men det vetjag att vi absolut inte skall göra i dag.Vidare skall folk som bor i de här områdena kun-na försörja sig på riktiga jobb. I Stockholms skärgårdfinns det en hel del som är fiskare och som försökerförsörja sig på det. De fiskar, tillagar strömming ochsäljer på t.ex. Många i Stockholms skärgårdär mångsysslare men de fiskar alltså. Ungefär 35personer är fiskare. Det finns säkert ett femtiotaltill som skulle vilja fiska om det bara fanns merströmming i skärgården.Jag har ställt en skriftlig fråga till jordbruksmi-nistern i det här ämnet och har fått ett svar som ärväldigt konstigt. Jordbruksministern hävdar, och jagvet inte varifrån hon har fått det, att kustfiskarnasjälva har begärt att man skall kunna fiska närmarekuststräckorna. Men då vill jag säga att det är någotsom härrör . var trålarna inteså stora. De hade heller inte alls samma styrka, såmånga hästkrafter, som dagens trålare. Trålarna hadenämligen ungefär 30 hästkrafter och kunde inte allsfiska vad de kan . har de trålare som fiskarnära kusten flera tusen hästkrafter. Det är alltså heltandra förhållanden . Att påstå att de som bor i dehär områdena själva har begärt det stämmer såledesinte överens med de förhållande som råder.Det kustnära fisket, det industrifiske, som vi nuskall diskutera och som trots allt sker nära kusten, vidfyramilsgränsen, kan jämföras med att kalhugga ha-vet . Det är faktiskt vad som sker.Fiskare som i generationer har bott ute i skärgårdenberättar att det aldrig har varit så lite strömming somdet är . Vi vet att bestånden ändras och att det ärgenerationsväxlingar men det har aldrig varit ett sålitet bestånd som nu.Mot den bakgrunden har jag tre frågor till jord-bruksministern:1. Vilka frågor från jordbruksministerns utgångs-punkt är de viktigaste för att få och bevara en le-vande skärgård i året runt?2. Är jordbruksministern beredd att flytta ut fyra-sjömilsgränsen utanför baslinjen - det finns ju såmånga öar - alltså utanför den yttre skärgården iStockholm?3. Varför tror jordbruksministern inte att det tas uppmer fisk? I svaret till beskri-ver hon att det inte togs upp så mycket fisk 1998och att inga fångster inrapporterades . Vadtror jordbruksministern är skälet till detta?Anf. 44 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag skall kommentera några saker.Allt som kom fram här är kanske inte riktigt korrekt, ivarje fall inte jämfört med de uppgifter som jag haroch mina uppgifter baseras väldigt mycket på rapporter.Det är riktigt att lekbiomassan för sillen i har minskat , som Kjell-ErikKarlsson sade. Orsaken är att de enskilda fiskarnasmedelvikt har minskat. Antalet sillar är däremot kon-stant och har t.o.m. ökat något.Vi har i för be-slutat om en sänkning som kommer att skeår 2000. Som påpekats här har föreslagit en 40-procentig sänkning.Dels måste alltid ske en förhandling mellan olikaländer som kanske tycker lite olika, och i en förhand-ling skall det ju ges och tas. Dels gör man självfalleten bedömning av hur stor nedsättning som kan skemed tanke på den biologiska mångfalden och försik-tighetsprincipen och också med tanke på näringensom sådan, och det är det som man har gjort.1999 års fiskekvoter betyder inte att lekbeståndetkommer att minska. Vi vet genom beräkningar frånHavsfiskelaboratoriet att lekbeståndet med dagenskvoter kommer att vara oförändrat . Lek-beståndet av sill är inte 500 000 som Kjell-ErikKarlsson sade, utan det uppgår till omkring 730 000ton, och det har varit . Det varalltså inte en riktig uppgift som kom fram här.Om vi skulle sänka det hela till är det klartatt de sannolikt skulle slå ut delar av fiskenäringen,inte minst de kustnära fiskarna, som talade om. Därför har vi inte gått på denna högrelinje. Men det främsta skälet är naturligtvis det somjag sade först och som har med beståndet och försik-tighetsprincipen att göra. Vi har ansett att harkunnat godtas.Det är också viktigt att agerar och verkarinom internationella organ och inte ställer sig utanför,därför att fisken rör sig och är ibland inom våra grän-ser och ibland utanför våra gränser.Marietta de tog upp det lokalabeståndet. Det är klart att man kan tycka att alla väl ärför att öarna och skärgården skall leva. Ja visst, det ärväl ingen som säger emot det. Men måste juvår fiskepolitik basera sig på något annat än att öbe-folkningen skall ha en försörjning. Den måste ju iförsta hand basera sig på att bestånden skall kunnavara uthålliga och långsiktiga. Och vi skall förvaltabestånden och inte fördela bestånden. Det är ju självakärnan i fiskerilagen.Den generella trålgränsen på fyra nautiska milfinns för att skydda de stationära kustbestånden somär gös, gädda, sik och abborre och lekbestånden avsill. Inflyttning av trålgränsen har endast gjorts påplatser där det ej anses föreligga risk för skada pådessa bestånd. Också undersökningar av bifångsterhar bekräftat detta. Det är som sätterdenna gräns och gör det utifrån de kunskaper, bådevetenskapliga och andra kunskaper, som man har.Och jag har inte för avsikt att gå in och förändra varesig rätt att göra det eller i sak förändraden här gränsen.Anf. 45 ():Fru talman! Siffrorna på lekbeståndet framgår avdiagrammet på egen hemsida. Därframgår de siffror som jag har presenterat.För att återkomma till det kustnära industrifisketfinns det tydligen fångster av intresse för fiskmjölsrå-varuhämtarna så nära land, eftersom de bevisligensetts dra sina trålar där. Att det förekommer bifångs-ter är ganska klart, men hur de redovisas är en annansak.Fiskeriverkets provtagningar av landningarna vi-sar att det förekommer att fördelningen mellan arter-na är en helt annan än vad som uppgivits i loggbokenoch landningsdeklarationerna. Här finns en uppgift attha kontroll på.I svaret på min interpellation säger ministern vadavser sillfisket i att det togs upp665 ton 1998, vilket motsvarar av kvoten för1998. Jag skall inte ifrågasätta dessa siffror. Menvisst är procentsatsen liten? Men den skall ju ställas irelation till beståndet i skärgården och inte till heladen svenska kvoten för sillfisket i . Medstatistik och siffror kan man ju faktiskt plocka framvad man vill.Den kraftigt förändrade genomsnittsstorleken påströmmingen borde ju vara ett faktum som leder tillstor försiktighet i fråga om mängden av uttag av be-ståndet. Ministerns yttrande att de försämrade sill-fångsterna som det kustnära yrkesfisket längs fått vidkännas skulle bero på att en omför-delning har skett av sillpopulationen till långsamväx-ande sill och att yrkesfiskarna med sina redskap inteskulle kunna fånga denna sill, tycker jag är att under-skatta denna yrkeskårs kunnande.Kanske är det så att det borde användas redskapsom säkerställer en uppväxande population om manvill ha ett uthålligt fiske och en framtida näring. Hu-rusom så är det svårt att nu få någon konsum-tionsströmming i skärgården.Om och ministern inte kan dra nå-gon slutsats om att fiskens minskning i storlek berorpå det intensiva fisket i området och därför drar slut-satsen att någon åtgärd ej behöver vidtas, skulle jagvill vända på det och säga att just därför borde manvidta åtgärder tills vi med säkerhet vet att det intensi-va fisket inte utgör ett hot mot strömmingsbeståndet.Försiktighetsprincipen i borde man kän-na till även på . Ingen verksamhet skalltillåtas som hotar eller riskerar att försämra miljötill-ståndet. Endast verksamhet som ingår i ett uthålligtkretslopp skall tillåtas. Och vi i görbedömningen att det pågående kustnära industrifisketi långtifrån uppfyller försiktighetsprincipensamt hänsynsreglerna i . Därför är det braatt i har reagerat. Jag hop-pas nu att även andra beslutsfattare skall reagera.Anser jordbruksministern att fisket följer miljöbal-ken?Anf. 46 ():Fru talman! Jag kan konstatera att svaret på minfråga om vad som är viktigast för skärgården var attvisst vill vi att vi skall ha en levande skärgård. Mendå blir det bara tomma ord om man inte gör någon-ting. Jordbruksministern får det att låta som att det ärnågot motsatsförhållande att man skall ha uthållighet,långsiktighet och att även andra skall få fiska. Nej,det är väl inget motsatsförhållande, det är ju bra fördem som fiskar lite mer, och det är bra för dem sombor i skärgården. Det är ju inget motsatsförhållande idetta.Jag får ett klart nej på min andra fråga om jord-bruksministern är beredd att flytta ut fyramilsgränsen.Det är hon inte. Det är väldigt tråkigt, tycker jag,eftersom det är något som de som bor i skärgårdenverkligen vill att man skall göra.Sedan får jag absolut inget svar på varför jord-bruksministern tror att det inte fångas mer fisk. Detenkla svaret om man talar med skärgårdsbor, och jagkan hälsa från dem, är att det beror på att man intekan fånga något som inte finns. Den strömming somde vill fånga finns inte.Det är inte bara vi som står här och talar om dettasom är oroade utan det är också iStockholm som har skrivit om detta och är mycketoroad över detta. Till slut måste ju någon reagera.Och jag vet att jordbruksministern har fått flera frågorom detta. I sitt första svar till en partikamrat var jord-bruksministern ganska tvärsäker. I svaret till migupplever jag att jordbruksministern inte alls är likatvärsäker. Man fårnoga följa. Då börjar det finnas lite glidningar. Jagförstår därför att jordbruksministern börjar bli liteosäker. Och vi har ju en jordbruksminister som ärkänd för att stå på barrikaderna ute i . Då voredet väl bra om hon stod på barrikaderna här hemma iSverige för och för att befolk-ningen där skall kunna försörja sig på sitt fiske ochför att vi skall ha kvar fisk, fin strömming i Sverige.Anf. 47 Jordbruksminister ():Fru talman! Låt mig börja med bifångsterna, ef-tersom jag fick en fråga om dem. Det var Kjell-ErikKarlsson som sade att loggbokens och Fiskeriverketssiffror visar olikheter, att de inte stämmer överens.Vid den här typen av fiske är bifångsterna marginella.Fisket bedrivs inom områden på djup där endast silloch skarpsill förekommer. De undersökningar som vilutar oss mot är gjorda av Havsfiskelaboratoriet.Även deras finska motsvarigheter har bekräftat detta.Preliminär statistik visar att av de största sammanlag-da bifångsterna för hela 1998 uppgår torsk till ,vilket är , spigg till , vilket är ,och lax till en tusendels promille, vilket motsvarar 45laxar. Det kan man inte betrakta som särskilt mycket.Påståendet beträffande det lokala beståndet, att detriktade fisket riskerar att slå ut strömmingsbeståndet iStockholms skärgård, är inte korrekt därför att pela-gisk fisk, dvs.