prot · GN0941 · 1999-12-07 00:00:00 — skriver att manstarkt vill främja platsförmedlingen och de individu-ella handlingsplanerna. Så brukar säga,och jag brukar tro på det. Sedan plockar man bort, iett läge när alla vet hur jobbigt det är på förmedling-arna, - nästan lika mycket somCentern, men inte riktigt. Och så sopar man bort 2,5miljarder - jag talar då - och hänvisar tillnågra allmänna synpunkter på skattefrågor och före-tagspolitik. Det finns ju inga möjligheter att vi klarardem som är svårt utsatta. Då tänker man att de kanskelastas över till a-kassan i stället. Men, nej, på a-kassangörs en besparing på 600 miljoner, alltså 4 miljardersammanlagt.Och inte nog med det, , därför att nigillar inte det förstärkta anställningsstödet. ärdet 3 000 som har varit långtidsinskrivna, dvs. i merän , som har fått förstärkt anställningsstöd. Detskulle de inte ha fått med er politik, inte heller år2000. De måste väl hamna någonstans, antingen i a-kassan eller i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Dettagår inte ihop.Jag var oerhört kritisk mot för två årsedan, men då tror jag att det var någon annan änElver som hade gjort budgetalternativet.Förra året blev det lite bättre. Men är det någonsom har varit där igen och behövt pengar, och dåorkade inte hålla emot, utan det rann pengar urspargrisen. Men om ert alternativ hade blivit verklig-het hade det drabbat de arbetslösa. Icke så ska vi hadet.Anf. 43 () replik:Fru talman! Jag tror ändå att blirsvaret skyldig här. Hur förklarar förslag, som har ställt sigbakom, att fler ska ut i arbetsmarknadspolitiska åt-gärder och att det ska satsas mindre pengar? Samti-digt har vi ju i utskottet sagt att det bör vara en högrekvalitet på arbetsmarknadsutbildningen som leder tilljobb, och de blir ju kortsiktigt inte billigare. Jag tyck-er att först ska reda ut ekvationenhur man kan släppa ut fler i arbetsmarknadsutbildningmed förutsättningen mindre pengar och högre kvali-tet.Sedan gör samma misstag somen hel del gör, nämligen att göra jämförelser med denpolitik som vi nu lever med. Men observera att Folk-partiet har förordat en annan arbetsmarknadspolitikmed en utvidgad arbetsmarknad där fler jobb kanerbjudas, nya jobb kommer till och där vi ocksåplockar bort en del hinder. Den kombinationen av enaktiv näringspolitik och en god insats för arbetsmark-nadsutbidning etc. menar vi är bärande och inte denhårda instyrning som framför allt harpå den mer byråkratiska delen.Till sist, fru talman, vill jag bara säga några ordom den regionala obalansen, som Hans Anderssonhar ställt sig bakom och som inte går att hejda. gårdet med turbofart i fyra fem storstadsområden, mennorr om är det knappast någon kommunsom har ökad tillväxt. Det problemet är ju också ettarbetsmarknadsproblem som är större än någonsin.Därför förvånar det mig att inte i dendelen reser högljudda invändningar.Anf. 44 HANS () replik:Fru talman! Jo, , jag reser invänd-ningar mot det, och de ska vara högljudda. Jag tittarnu på novembersiffrorna som visar att ochStockholms län har sänkt obalanstalet påett år. Man har lyckats att sänka i Örebrolän, , , och Västernorrland.I är siffran ännu lägre. Klyftorna är oer-hörda, och de ökar.Jag har läst noga i ert budgetförslag, och det finnsinte någonting där som skulle förbättra situationen.Enligt min uppfattning skulle den försämras regional-politiskt. Men oavsett vilka förslag vi, regeringen ochoppositionspartierna har lagt fram är det alldelesuppenbart att vi inte tycks klara att stoppa utveckling-en mot ökade regionala obalanser. Låt oss inte låtsassom om vi klarar det. Låt oss i stället kraftsamla ochta varandra i hand för att se om vi kommer någonvart.När det sedan gäller utbildningen och volymen ärsiffran långt nere - 117 000-118 000. I och för sigminskar alltid siffran inför jul. Jag tror inte att vi mednuvarande anslagsnivå i betänkandet kan upprätthållaen så hög andel i arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Men man kan alltid komma tillbaka. Och som ElverJonsson har märkt står det gång på gång, och haralltid stått så länge vi har haft något att säga till om,att om det inte ser ut att gå vägen med arbetslöshets-och sysselsättningsmålen, ska regeringen kunna åter-komma med effektiva åtgärder.Sedan bara : Vi kan ju alltid säga att medvår politik blir det mycket bättre osv. Men det gårinte att göra det med trovärdighet när vi just nu har enhistoriskt hög sysselsättningsutveckling på den pri-vata sidan. Den privata sysselsättningen har legat påungefär 100 000 jämfört med föregå-ende månader. Den ligger mellan 65 000 och70 000, precis som säger. Den kan juinte öka i rekordfart hur länge som helst, men vimåste se till att vi fortsätter sysselsättningsutveck-lingen.Antalet lediga platser var rekord-många. Jag tror att det var lika många som 1989.Häromsistens var antalet 41 000.Så jag är ändå relativt trygg och hoppas att ävenElver ska sova gott, åtminstone till i morgon.Anf. 45 ():Fru talman! Ack, det är inte lätt att äntra talarsto-len efter . Hur mycket jag än an-stränger mig, kan jag aldrig ens komma i närheten avde demagogiska höjder som han lyckades svinga sigupp på. Å andra sidan slapp jag ju vara med i denpoängutdelning som domare har ägnat sigåt den senaste timmen.Det går bra för , inledde anförande med. Ja, för kollektivet går deträtt hyggligt just . Vi har en hygglig ekonomisktillväxt och en hygglig sysselsättningstillväxt, fastHans Andersson underlät att nämna att tillväxten skerfrån en historiskt låg nivå.Regeringen har sanerat statsfinanserna, i huvud-sak genom att kraftigt höja vårt redan höga skatte-tryck och genom att försämra den offentliga servicen.I stort sett inga åtgärder har vidtagits för att kommatill rätta med våra grundläggande strukturella pro-blem.Nu är inte här i kammaren, menfru talman kan väl hälsa honom att även vi moderatergläder oss åt de små glädjeämnen som finns påden svenska arbetsmarknaden. frågar vi ossängsligt: Vad händer med när det blir låg-konjunktur igen?Internationella bedömare brukar ju framhålla Sve-rige som världens mest konjunkturkänsliga land pågrund av vårt höga skattetryck och vår stora offentli-ga sektor.Sedan måste man tyvärr konstatera att för mångasvenskar går det inte alls bra. Socialdemokraternabrukar skrämma med att den moderata politiken ledertill ett tvåtredjedelssamhälle. Om något kan vi kon-statera att det är precis det som den socialdemokratis-ka politiken har lett till.För att blidka fackförbunden värnar man om demsom har jobb, "the insiders", medan "the outsiders"får allt svårare att få in en fot på arbetsmarknaden.LO-ordföranden har ju t.o.m. gått ut och sagt att LOska stå i vägen, dvs. i vägen för alla förändringar iarbetsmarknadens funktionssätt som skulle kunnaleda till en modernisering och en anpassning av re-gelverket till det nya arbetslivets behov. I denna sinsträvan har LO så här långt varit mycket framgångs-rikt.Enligt den senaste statistiken som presenterades uppgår nu den totala arbetslösheten i vårt land till8,, varav befinner sig i vad Socialdemo-kraterna även i brinnande högkonjunktur envisas medatt kalla konjunkturberoende åtgärder. Det är intemindre än 363 000 personer för vilka det inte alls gårbra. Men den förfärande sanningen är ju att långt merän en miljon människor, , befinner sig utanförden reguljära arbetsmarknaden, om man ser till alladem som har förtidspensionerats av arbetsmark-nadsskäl, som deltar i eller på annatsätt är latent arbetslösa.Moderata samlingspartiet har i många samman-hang, bl.a. i motion 1999/2000:A282 anvisat destrukturella reformer som måste till för att långsiktigtfå ned arbetslösheten. Min kollega harockså varit inne på detta. Det gäller· sänkta skatter på arbete och företagande· bättre företagsklimat och minskat krångel· reformer som gör det lättare för företagen attnyanställa· satsning på kompetensutveckling· åtgärder för ett ökat konkurrenstryck i hela eko-nomin· slopande av offentliga monopol - framför allt· införande av ett system med lärlingsutbildning iföretagen· satsning på forskning och teknikutveckling.Och vad gör regeringen? Först slår den ut storadelar av företagsamheten genom höga skatter, inteminst på arbete, och en rigid arbetsrätt. Sedan försö-ker den reparera skadorna av den egna politiken ge-nom en flora av projekt. håller på att få enprojektekonomi. Inte minst vår regionalpolitik är ettbra exempel på detta.Det gäller också arbetsmarknaden för en stor delav kvinnorna, och där är projektekonomin mycketpåtaglig. Regeringen talar alltid om att mainstrea-ming är huvudprincipen för jämställdhetsarbetet, menden lever inte alls som den lär. En stor del av rege-ringens skrivelse om jämställdhetspolitiken inför2000-talet är en uppräkning av alla de mer eller mind-re vildvuxna projekt som pågår i landet. Det är sidaupp och sida ned med projekt. All erfarenhet visaremellertid att det bestående värdet av sådana projekt iallmänhet är rätt klent - när projekttiden och projekt-pengarna är slut brukar verksamheterna i allmänhetklinga ut.I rekommendation i septem-ber om genomförandet av medlemsstaternas syssel-sättningspolitik riktas kritik mot bl.a. för atthär råder stor segregation mellan könen i olika yrkes-kategorier och för att vi har den största skattebördanpå arbetsinkomster i hela EU - , mot EU:s ge-nomsnitt på . Kommissionen slår fast att Sverigebör vidta åtgärder för att minska skattebördan påarbetsinkomster och av jämställdhetsskäl minskakönssegregeringen på arbetsmarknaden. Vi moderateranser att regeringen bör vidta åtgärder för attefterkomma kommissionens rekommendationer.Den socialdemokratiska regeringen brukar be-römma sig av att ha haft ett avgörande inflytande påAmsterdamfördragets utformning så att EU har bliviten sysselsättningsunion. Då är det mycket märkligt attjust år struntar i kommissionens ochrådets rekommendationer.För att efterkomma kommissionens rekommenda-tioner krävs att genomför just den typ avstrukturella reformer som vi moderater sedan längehar förespråkat. Regeringen synes oförmögen tilldetta. I stället hemfaller den åt projektekonomi.Den enskilt viktigaste uppgiften för att minskakönssegregeringen är att upphäva de offentliga mo-nopolen, framför allt på de verksamhetsområden somär starkt kvinnodominerade, dvs. undervisningen,sjukvården och omsorgen om barn och äldre.En majoritet av förvärvsarbetande kvin-nor finns i den offentliga sektorn, och där har denenda arbetsgivaren effektivt kunnat förhindra en an-ständig löneutveckling. Det har givit svenska kvinnoren oacceptabelt dålig avkastning på investeringar iutbildning. Det har också skapat inlåsningseffekter.Jag förstod av anförande att hanär mycket skrämd av detta med att släppa en marknadfri; planhushållning och kommandoekonomi ska detvara även i fortsättningen i vårt land.Men en marknad innebär inte mer än att kvinnor-na som är verksamma på de områden som jag nämn-de får flera olika aktörer att välja mellan. Om detfinns fler arbetsgivare som konkurrerar om arbets-kraften är de tvungna att konkurrera genom bättrelöner eller bättre anställningsvillkor i övrigt.Våra sjuksköterskor är ju ett mycket intressantoch mycket talande exempel på vad som börjat händasedan de har fått en marknad, hur mycket socialde-mokraterna än har försökt förhindra detta. har debörjat flytta till eller säger upp sig hos lands-tinget och tar anställning hos bemanningsföretag, ochhux flux har de kunnat höja sina löner mycket betyd-ligt.Kommissionens andra krav var, som jag nämnde,sänkt skatt på arbete, särskilt för låginkomsttagarna.Den nuvarande skattenivån i har prisat utmånga enklare jobb från arbetsmarknaden.Tjänstesektorn är särskilt priskänslig. För att baranämna en del av den, har vi i flera motioner visat attsänkt skatt på hushållsnära tjänster snabbt skulle få igång en marknad där det finns en tillväxtpotential påtiotusentals jobb. Efterfrågan på tjänsterna finns där,och människorna som vill utföra dem finns där också.När ska regeringen ta sig samman och lyfta bort denförlamande pigjobbsstämpeln?Anf. 46 HANS () replik:Fru talman! Jag skulle vilja fråga hur tolkar situationen. Om jag läser arbetsmark-nadsutsikterna, rapporten från , och november-prognoserna från KI, och om jag går igenom allaländers BNP-utveckling, sysselsättningsutvecklingosv. ligger bäst till. Jag tror att det är väldigtjobbigt för er. Jag tror att ni i grunden var övertygadeom att detta var omöjligt i en ekonomi med en hyfsatstark arbetsrätt, med den lönebildning som vi har iSverige, med det skattesystem som vi har i Sverigeoch med den arbetsmarknadspolitik som vi har i Sve-rige.Här faller det bättre ut. Här har vi en bättre syssel-sättningsutveckling, bättre tillväxt, lägst inflation ochen fungerande lönebildning. Det måste vara svårt förer att förstå detta. Det borde ni tänka på, när ni nu haren generell kritik därför att ni menar att det egentli-gen inte går att göra som vi har gjort i och fåen bra utveckling. , eller vilketinstitut man än tittar på dokumenterar att det här gårmycket bra.Min andra fråga gäller att ni moderater i reserva-tion 8 säger nej till särskilda åtgärder riktade tilllångtidsarbetslösa. Det är en politik som inte funge-rar, säger ni. Vad har ni då i stället för dessa männi-skor, t.ex. de 3 000 långtidsinskrivna, som redan harjobb tack vare det här systemet?Anf. 47 () re-plik:Fru talman! Att yvas så väldigt mycket över 3 000jobb när det står en miljon människor utanför denordinarie arbetsmarknaden är nästintill patetiskt.Jag vet inte riktigt vilken tidsrymd som BNP-jämförelsen avser, . Faktum är, somjag tror att nämnde ,att var världens tredjerikaste land. Sedan har vi rasat utför i välståndsliganned till 17:e eller 18:e plats, och vi går fortfarandekräftgång. Det är inte någon imponerande utvecklingav BNP per capita enligt min och upp-fattning.Visst, det är mycket som går bra i just nu.Från att ha haft en urusel ekonomisk tillväxt i mångaår ser tillväxten nu ganska bra ut. Men jag sade i mittanförande att det i stor utsträckning kan vara ett fe-nomen som beror på att vi befinner oss i en högkon-junktur. är det land som är mest känsligt förkonjunktursvängningar - på grund av det höga skat-tetrycket, den offentliga sektorn m.m. vipparomkring som en liten eka på det stormdrivna havet.Det är roligt så länge det går bra, men risken är upp-enbar att det kommer att gå kolossalt illa när vi kom-mer in i nästa högkonjunktur. Ekan kan då gåi kvav.Anf. 48 HANS () replik:Fru talman! Jag är inte alltid så säker på min sak,och detta är svåra saker.Jag tycker inte om när säger:"Ja, titta på de 3 000. Vi har ju en miljon!" Det äräpplen och päron. Det är 3 000 personer som efter attha varit i en åtgärd har fått jobb. De hadeinga möjligheter tidigare. De är långtidsinskrivna.Kan vi inte resonera lite mer sakligt om en sådanfråga? Jag tror att det ligger någonting i detta, meninte bara för att jag motionerade om det för några årsedan. Jag kan också vara skeptisk i sådana lägen,men jag tror att detta kan gå bra. Vi skjuter prickprecis på dem som mest behöver samhällets stöd. Attbara avvisa förslaget för att ni inte gillar det och föratt det inte är något alternativ är faktiskt lite oansva-rigt inför den gruppen av människor.BNP-måttet gäller för 1997-1999 och prognosenför 2000-2001. ligger över oss, men i övrigtligger vi högre än alla andra - lägst inflation, godareallöner. Det är inte högkonjunkturen som från bör-jan har skapat detta. Vi låg långt före i övrigt.Det berodde på att vi hade en lönebildning som gavlöntagarna rejäla reallöneökningar 1995-1997. Dåsade många att det skulle gå åt pipan, att det bara blirinflation och att butiksbiträdena har fått för mycket.Nej! Det blev köpkraft, och det blev jobb. Sedan komen högkonjunktur efter depressionen när Asienkrisenklingade ut.Titta på fakta! Fakta sparkar - som man brukarsäga. Då duger inte de retoriska ideologiska reserva-tionerna. Särskilt illa passar de när de skrivs ihop medCenterpartiet, , ochModeraterna. Ni har egentligen helt olika politik,vilket också syns i den praktiska budgetpolitiken.Anf. 49 () re-plik:Fru talman! Jag tror inte ett dugg på Hans Anders-son som prickskytt. Jag skulle hellre ta fram den storahagelbössan och få en större träffyta med större gene-rella åtgärder.Det är roligt att de 3 000 människorna har fåttjobb tack vare det riktade anställningsstödet. Men detär en sådan försvinnande liten del.När vi talar om kostnaderna för a-kassan och dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna handlar det omminst i riktade projekt, istället för att använda de pengarna nu när det är hög-konjunktur för att vidta de långsiktiga strukturellaförändringar som den svenska arbetsmarknaden be-höver för att kunna fortsätta med den positiva ut-veckling var inne på.Fru talman! Det har skrivits böcker i konsten attljuga med statistik. Om man som Hans Anderssonplockar fram en tillräckligt avgränsad tidsperiod kanman naturligtvis bevisa vad som helst med statistik.Men långsiktigt, ända , har gåttkräftgång. fortsätter att backa. Detta vill vimoderater ändra på med hjälp av vår ekonomiskapolitik.Anf. 50 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 2 under mom. 2.Fru talman! Det behövs en förändring i arbetslivetoch i samhället för övrigt när det gäller bemötandeoch attityder gentemot personer med funktionshinder.Det visar inte minst utredning, . Jag tror att vi alla är överens.Enligt AMS bedömning är det ett stort problem attvissa arbetssökande marginaliseras på arbetsmarkna-den. Det kan gälla äldre arbetshandikappade, utom-nordiska medborgare med kort skolutbildning, kort-tidsutbildade inom yrken där arbetskraftsfråganminskar samt också ungdomar som inte fullföljtgymnasieutbildningen med godkända betyg.Detta problem känner man väl till ute på arbets-förmedlingarna. Det borde inte komma som en över-raskning, utan AMS bedömning visar tvärtom tydligtatt regeringens politik totalt misslyckats när det gällerdet långsiktiga och målmedvetna arbetet med att semöjligheter men också att lösa problemen kring dessamänniskor.Vi menar att en aktiv arbetsmarknadspolitik inne-bär utbildning, individuellt anpassade åtgärder och eneffektiv matchning mellan arbetssökande och arbets-givare. Detta gäller hela arbetsmarknaden och i syn-nerhet de arbetshandikappade. En långsiktig ochtrovärdig arbetsmarknadspolitik innebär också attfölja upp och stödja de särskilda projekt och proces-ser som initierats av folkrörelser tillsammans medkommuner och arbetsförmedlingar.Man ska inte behöva, som ansvariga i processen"Det finns bruk för alla" i , leva i ovisshetoch komma till med mössan i hand ochtigga medel . En rapport från forskningssta-tionen i visar att det var huvudsakligenstaten, landstingen och som tjänadepå "Det finns bruk för alla", medan kommunernaskostnadsminskning var relativt liten sett i förhållandetill den stora andel av projektkostnader som betalasav kommunerna.Vi vet också att processen är en vinst för samhäl-let. I synnerhet visar rapporten att den är en stor vinstför människor som deltar i processen.En lönebidragsanställning bygger på förtroendemellan handläggare, anställda och arbetsgivare. Enanställning och introduktion kan ta att förbe-reda. Därför var regeringens indragning av löne-bidragsmedel olycklig och kom definitivt vid feltidpunkt. Det är ju nu när arbetsmarknadsläget för-bättrats som möjligheterna till arbete ökat även förarbetshandikappade. Man borde satsa mer. I t.ex. mitteget län har det varit stopp när detgäller nyanställningar med lönebidrag, trots att det finns företag som står i kö och som har möjlighetatt ta emot anställda med lönebidrag.Jag uppskattar utskottets förslag att även Samhall-sanställda ska omfattas av det förstärka anställnings-stödet. Då undviker man det problem som jag fickinformation om i går när jag besökte iStrömstad. Man hade förberett en kvinnas övergångtill den reguljära arbetsmarknaden, men arbetsgivarenändrade sig på grund av att han fick möjlighet att ta inen person som omfattades av det förstärkta anställ-ningsstödet.Margareta , ordförande för , säger i ett pressmeddelandeangående stress och barn att barns hälsa har att göramed att de behöver bli sedda och att föräldrarna hartid med dem. Vid ett telefonsamtal med enchef på i min valkrets uttryckte hon precis det-samma. Svaga grupper på arbetsmarknaden behövernågon som ser dem.Det är i ett positivt arbetsmarknadsläge sommänniskosyn och solidariteten med svaga grupperställs på prov.Anf. 51 ():Fru talman! Det är en intressant debatt som pågår.Det är egentligen synd att salen inte är fylld av intres-serade åhörare. Det är en viktig debatt. Mitt inlägg idebatten ska handla om frihet med arbetsmarknads-medel.Under de senaste veckorna har jag haft möjlighetatt besöka många och uppleva boende i det som nitalar så mycket om , en regional obalanserad ort- en del av eller hela , Dalslandeller , Jämtlandsdistrikt som ingår i den regi-onala obalansen. Där fungerar inte de regelverk somvi bygger upp. Man måste komma fram till störrefrihet i arbetsmarknadspolitiken.När jag lyssnar här och hör socialdemokrateroch vänsterpartister, måste jag säga att jag såg enbuss som åkte fylld med långtidsarbetslösa. JohnnyAhlqvist var chaufför och hans co-driver. Det är ingen servostryning på den bussen, utanden går rakt fram. Målet, avstigningsstationen för delångtidsarbetslösa, är oklart. Det är vi som bestäm-mer. Vi släpper inte fram någon frihet i , utandet kommer mer och mer regelverk i stället för mind-re. Avreglera mera - nej, reglera mera. Så känns detatt det är på väg att bli i arbetsmarknadspolitiken.När vi träffar arbetsförmedlarna i , , , eller säger de:Det här går inte. Vi kan inte använda regelverket pådet sätt som ni bestämmer i arbetsmarknadsutskottetoch skickar vidare till . Detsitter arbetsförmedlare ute i landet som mår mycketdåligt på grund av att de inte får använda de medelsom de fått.Jag vet att jag kommer att få höra: Partiet harmindre medel till arbetsmarknadsåtgärder. Det är rätt,men jag tror att om de medel som finns fick användasav arbetsförmedlarna på ett sätt som inte var så regle-rat, skulle vi se helt andra möjligheter.Hans Andersson är så biblisk . Jag har intestått så mycket i predikstolen, jag har suttit mycket påorgelläktaren. Det finns en ny psalm som jag skacitera en liten del av, och jag ska sluta med den ock-så. Jag tror att många arbetsförmedlare känner så här :"Vårt fängelse är byggt avrädslans stenar.Vår fångdräkt är vårt eget knutnajag. ""Jag" tror jag är vi som beslutar om regelverken,eller om jag ska drista mig till att säga ni som gör det,för det majoritetsbeslut.För ett år när jag stod här hade det sto-ra varslet på TVAB kommit. Jag minns att JohnnyAhlqvist och jag träffade m.fl. för att för-söka få hjälp med att lösa arbetsmarknadsproblemen ivästra . Som tur är har konjunkturen ändratsig även i de delarna av . ser det bättreut. Men när jag i går hade samtal med arbetsförmed-larna sade de att det beror på att de varit tvungna attta ut svängarna lite grann på arbetsförmedlingarnaoch använda arbetsmarknadsmedel på ett sätt somegentligen inte är riktigt enligt regelboken men somändå gjort att kanske 140 av de arbetslösa som per-mitteras från TVAB kan vara på Elektro Mekanefter ett ha fått utbildningar som initierats av arbets-förmedling, kommun och företag gemensmat.Det är det jag vill komma fram till i mitt anföran-de, att oavsett vilka summor vi har måste vi lämnafriheten till respektive arbetsförmedlare att själv tainitiativ för att komma på den lösning som är bra förjust det området. Det sker annars en förlamning utepå arbetsförmedlingarna.Jag hör det särskilda stärkta arbetsmarknadsstödetdiskuteras här. Det finns faror med det också som jagvill påpeka. Det är farligt att ta ett eget initiativ ochgå ut och t.ex. få en anställning på två ,om man är i närheten av 36 månaders arbetslöshet.Man kan inte ta ett eget initiativ och gå en kurs påKomvux , för man blir avförd. Kom-mer man tillbaka är det nolläge igen. Man kan t.o.m.bli med barn och få barnpenning och då också bliutförd av arbetsförmedlingen. När man kommer till-baka och är i samma svåra situation har man intemöjlighet att t.ex. få ett förstärkt stöd.