prot · GM0983 · 1999-04-21 00:00:00 — Det finns i huvudsak ingen anledningbakåt i tiden att hysa någon oro över den här frågan.Det som man i och för sig skulle kunna befara, harinte inträffat.Socialdemokraterna ser på vad som kan händaframåt i den här frågan med den tekniska utvecklingsom sker och med den starka kommersialisering somsker av elitidrotten. Det är utan tvekan så att manköper upp sändningsrättigheter för att kommersialise-ra detta på ett sätt som inte ligger i public service-intresset. Det är väl där som detta skär sig något,. och Socialdemokrater-na brukar ju i andra sammanhang gemensamt slå vaktom public service-intresset. Men här är det uppenbar-ligen så att och inte villse den möjlighet till förbättrad public service somdetta EU-direktiv ger. Det är möjligen just detta attdet är ett EU-direktiv som gör att sikten skyms förKenneth och andra vänsterpartister.Det gäller framför allt att se framåt. Vad kommeratt hända? Varför skall regeringen inte få en möjlig-het att se till att viktiga arrangemang kan sändas iallmäntelevisionen om det uppstår behov?Anf. 97 ():Fru talman! Fria medier är en av demokratins bä-rande grundvalar. Det är det fria ordet, den spännandeoch spänstiga debatten, den kritiska granskningen avolika företeelser i samhället, granskandet av maktenoch också granskandet av den politiska makten i friamedier som avgör hur demokratin skall fungera.Detta är därmed av avgörande betydelse för vårtsvenska samhälle.Om vi skall säkra en fullödig kritisk granskningav den politiska makten får vi inte bygga upp bind-ningar och beroenden i regelverket som riskerar attgranskningen och genomlysningen försämras och attinformationen till medborgarna om vad makten, ock-så den politiska makten, har för sig inte blir så god.Därför är debatten om fria medier så viktig och nöd-vändig. Därför behöver den föras ofta i ochi andra politiska organ.Fru talman! Därför är den utveckling som vi harsett sedan valet också så oroande. Vi har kunnatkonstatera att regeringen använt så gott som varjemöjlighet att styra och reglera framför allt etermedi-erna för att på olika sätt skapa beroendeförhållanden.Signalen har varit tydlig. Det är lydiga och anpassligamedier som är goda medier i . Det är lydiga och anpassliga medier som får till-stånd att sända i radio och TV. Det är lydiga ochanpassliga medier som kan räkna med att behålla sinatillstånd. Det är lätt att räkna upp exempel på hur dethar fungerat.Direkt efter valet lade man fram förslagetom den s.k. stopplagen, en lag som förbjuder nyaradiostationer, en lag som förbjuder nya arbetsplatserinom radion och som förbjuder nya fria röster i etern.Vi borgerliga lyckade skjuta upp stopplagen ,men den trädde i kraft . kunde 24nya radiostationer öppna. Dessa 24 radiostationerhade varit tysta om Socialdemokraterna fått sinvilja igenom.Utredningen om den privata lokalradion föreslogatt en tredjedel av de privata lokalradiostationernaskulle avvecklas. Den föreslog att det var politiskaskönhetstävlingar som skulle avgöra vilka som skullefå tillstånd. Programföretagen skulle redovisa pro-gramförklaringar som de skulle vara tvungna att hållasig till för att vara säkra på att få behålla sina till-stånd. Varje ändring i programförklaringen och varjeändring av ägandet kunde riskera att tillstånden drogsin eller inte förnyades. Efter en massiv juridisk kritikav utredningens förslag tvingades regeringen att kastadet i papperskorgen där det såväl hörde hemma.Sedan har vi fått ytterligare en ny utredning omlokalradion som föreslår begränsade tillståndsperio-der, återigen skönhetstävlingar, och som också denbygger upp ett starkt politisk beroende för de olikaradiostationerna.I hanteringen av den digitala radion har resultatetav och Socialdemokraternas politikblivit ingenting. Det som skulle ha kunnat bli enmängd nya spännande radiostationer har blivit ingen-ting därför att ingen av de privata kommersiella sta-tionerna har velat eller vågat ställa upp på de villkorsom ställt upp.När det gäller digital-TV i marknätet har den po-litiska skönhetstävlingen avgjort vilka program ochvilka bolag som skulle få vara med och sända. Ävendessa bolag tvingas att hålla sig till en i förväg läm-nad programförklaring. De tvingas in till de statligamonopolbolagen som kan bygga upp ett omfattanderegister över vilka kanaler folk tittar på. Staten görlångtgående regleringar i tillstånden.Budskapet är att det är det politiskt korrekta somhar möjlighet att få tala i etern. Vill man ha tillståndskall man passa in i den politiska . Det är rege-ring och riksdag som bestämmer vad som är mång-fald, inte tittaren eller lyssnaren.Men vill vi ha ett system där den politiska maktengranskas kritiskt så måste vi ha ett system där viminskar beroendet av den politiska makten. Vi måsteställa oss frågan: Hur mycket vågar medierna granskaoch kritisera den som har makten att klippa av livli-nan för samma medier?Jag skulle vilja fråga : Var villKenth och hans parti dra gränsen för sta-tens styrning av etermedierna? Ser som helst risker med dagens system, där medi-erna görs beroende av ministrars och politikers god-tycke? Detta är den stora och viktiga frågan.Sedan finns det en annan mindre fråga, men ocksåden är viktig, och det är en fråga om mediernas ut-veckling. En stark politisk reglering hindrar framväx-andet av en spännande framtidsbransch. Jämför denprivata lokalradion, där 80 nya företag och över 2 000nya jobb skapades med hjälp av en framsynt regleringav den borgerliga regeringen , med dendigitala radion, där ingenting har hänt. Jämför ocksåmed digital-TV, där få kommersiella aktörer ännu harstartat sändningar och där man har ett regelverk somhindrar och försvårar och minskar möjligheterna attstarta nya och spännande program och som därmedockså hindrar möjligheterna till nya röster i etern, nyaspännande kritiskt granskande röster, röster somockså vågar granska den politiska makten.Fru talman! Därmed yrkar jag bifall till reserva-tion 1.Anf. 98 ():Fru talman! betänkande 23betitlat Massmediefrågor handlar ju som ni har hörthär inte bara om den här TV-listan, även om dendebatten tog en mycket stor del av den anslagna tideni anspråk. Betänkandet handlar också om, som mankunde förstå av anförande, andramassmediefrågor, t.ex. den digitala TV:n, den digitalaradion, principer för medieägande, närradions re-striktioner, mediestöd, avkodningsutrustning ochmycket annat.Betänkandet är därvidlag ett svar på ett tiotal mo-tioner från den allmänna motionstiden och bärs idessa avseenden upp av en bred utskottsmajoritet.Till betänkandet är åtta reservationer och ett sär-skilt yttrande fogade som alltså inte hänger sammanmed TV-listan. Jag vill därför redan på detta stadiumyrka bifall till hemställan i betänkandet i de delar somhandlar om annat än TV-listan och därmed avslag påreservation 3 under mom. 3, reservation 4 undermom. 5, reservation 5 under mom. 6, reservation 6under mom. 6, reservation 7 under mom. 7, reserva-tion 8 under mom. 8, reservation 9 under mom. 10och reservation 10 under mom. 14.Men jag tillåter mig att börja bakifrån med enkommentar till särskilda yttrande omförbud mot viss avkodningsutrustning. Jag är i likhetmed miljöpartisterna och många andra i utskottetbekymrad över det som vi har fått ta del av via deuppvaktande organisationerna STOP och ,nämligen att ett stort, betydande och för kulturenväsentligt inkomstbortfall kan redovisas. Närmare800 miljoner anser man sig förlora på att alltförmånga enskilda och kommersiella aktörer avkodarparabolsändningar. Det är naturligtvis inte någonrimlig ståndpunkt att försvara en sådan ordning, utanhär måste riksdag och regering reagera.Därför har vi i utskottet tagit del av de initiativ somnu förekommer i EU om att försöka få till stånd enannan och skärpt lagstiftning när det gäller förbudmot avkodningsutrustning och förbud mot avkod-ningsutrustare och andra som försöker ta bort in-komster för det kulturella livet. Vi är i princip över-ens om att detta måste ses över. Vi är rörande överensom att den nuvarande lagstiftningen synes vara otill-räcklig, och vi är väldigt intresserade av att ta del avde lagstiftningsförsök med skärpt lagstiftning som nuhar introducerats i våra grannländer, exempelvis iNorge.När nu har ett särskilt yttrande omdetta och vi ändå inte går motion helttill mötes, beror det på att vi i grunden är rörandeöverens och att vi hoppas att regeringen nu kommertillbaka till med en översyn av denna fråga.Därutöver tänkte jag uppehålla mig vid den gans-ka djupa klyfta som har blottlagts mellan utskotts-majoritetens ståndpunkt och den moderata stånd-punkten, eller möjligen den nyliberala ståndpunkten.Flertalet av dessa reservationer är nämligen Modera-ternas egna. Det är endast två av reservationerna somäven andra partier står bakom. En reservation är folk-partistisk, men den innehåller också en nyliberalståndpunkt, nämligen att man sätter detenskilda initiativet och marknadens överlägsenhet imotsatsställning till det offentliga. Man kallar detallmänna och det offentliga initiativet för politisktgodtycke. Alltså är godtyckets raka motsats betal-ningsvilja, betalningskraft och marknadsaktivitet.Och jag undrar om det i någon svensk ordlista finnsen sådan association av motsatsen till godtycke.I flera av de väckta motionerna från Moderaternaoch från säger man att det politiska god-tycket är den socialdemokratiska ståndpunkten och ärdet som utskottsmajoriteten nästan lurat svenskafolket med, medan den raka motsatsen är marknadenoch dess enskilda aktörer.Digital-TV, digitalradio och lokalradio är samtligaexempel på medier som menar skallauktioneras ut till högstbjudande. Och endast genomdetta auktionsförfarande, antingen på ellerpå Auktionskammare, kan man garanterakvaliteten, friheten och oberoendet. Jag undrar omModeraterna egentligen har tänkt igenom dennaståndpunkt.Jag vill påminna , och särskilt OlaKarlsson eftersom han är talesman för den moderataståndpunkten, om den historia som finns bakom väl-digt många kommunikationsföretag i vårt land och iandra länder.Saker och ting har ofta börjat med en enskild akti-vitet, en enskild entreprenör, ett lokalt initiativ. Så vardet med järnvägarna, så var det med posten, telegra-fen och rader av andra kommunikationssystem. Mendet blev fart och kraft först när det allmänna i någonmening engagerade sig i utbyggnaden. Det var långtföre ismernas tid, socialismen och liberalismen.Vi kan gå tillbaka till den tid då riket Sverigestyrdes av Axel , som mitt under ett brin-nande trettioårigt krig skapade en poststadga idet här landet. Det var då vi fick våra lokala post-mästare som med kraft och auktoritet kunde organise-ra postdistributionen för hela landet. Det kallades intedå för monopolistiskt eller socialistiskt utan sommöjligen ett sätt för konungen att få större grepp överSverige och kanske också få in lite mer skatter tillkriget. Det var ingen som protesterade mot att detallmänna lade sig i. Man tyckte att det var bra att detsystemet utvecklades.Så här var det med telegrafen och den privata tele-foni som sedermera inkapslades i någonting som såsmåningom kom att heta Televerket.Jag skulle vilja be fundera över vadInternet, det nya, spännande, stora kommunikations-system som vi alla använder hade blivit om intedet statliga Pentagon hade beställt ett robust datanät.Hur hade systemet kunnat byggas ut om inte univer-siteten i , både privata och statliga om vartannat,hade begärt att få vara med i den utveckling somPentagon plöjde mark för? Hur hade Internet utveck-lats om inte , dvs. sammanslutningen av stater,skapat de protokoll som gör att datorer kan tala medvarandra?Det är naturligtvis så att enskilt entreprenörskapoch enskild aktivitet ibland mår väldigt bra av att detallmänna blandar sig i, fastlägger regler, gör beställ-ningar, skapar lagar, målsättningar. Det är inte attblanda sig i och stoppa utvecklingen, utan ofta snarastmotsatsen. Man påskyndar en utveckling så att helalandet kan ta del av en godartad utveckling.Så här är det också med digital-TV. Den här riks-dagen beställde en utbyggnadav den digitala televisionstekniken så att den skullekunna gälla i hela landet. Man valde så småningomdet marknära nät som används vid analog distri-bution. Det var en bred majoritet i denna riksdag somuppenbarligen tyckte så. av svenska folketskulle kunna nås av den nya tekniken med störrebildskärpa, hög kvalitet och ett mångfasetterat an-vändningsområde. Är det politiskt godtycke att manbanar väg för en möjlighet för hela vårt land att ta delav ny teknik? Vad skulle alternativet ha varit, OlaKarlsson? Kan ge ett besked på denpunkten? På vilket sätt hade godtycket därmed un-danröjts?Nej, det finns många exempel från vår historiasom tyder på att det allmänna skall ligga om inte försti kön för olika äventyr så kanske i andra hand och ivart fall ploga väg för starka entreprenörsaktiviteter.Det är först då den nationella hopknytningen kan ske.Internet är ett utomordentligt belysande och bra ex-empel på att det allmänna, det offentliga, det statliga,de politiska beslutsfattarna har blandat sig i och ska-pat regelsystem som gynnar en hel värld.Jag uppehöll mig således bara vid den ideologiskaprincipiella skillnaden mellan den moderata nylibe-rala ståndpunkten och utskottsmajoritetens, inte vidde olika delprogrammen och de olika motionerna.Dem kan vi i och för sig debattera i replikskiftet.Därmed yrkar jag bifall till utskottets majoritets-förslag i betänkandet.Anf. 99 () replik:Fru talman! Många argument har jag hört för enstark politisk styrning av radio och TV, men jag troratt det är som jag har fått möta Axel och poststadga. Jag kanske skallförvåna genom att säga att jag inteär motståndare till statligt agerande inom radio ochTV. Jag tycker att staten har en uppgift att sätta uppregler för public service-uppdraget i Televi-sion och . Jag tycker att staten har enuppgift att se till att fördelningen av frekvenser fun-gerar och att tar fram nyafrekvenser. Men det är inte detsamma som att jagtycker att staten skall avgöra innehållet i varje pro-gram eller kanal.Internet är ett bra exempel, låt vara att staten iform av Pentagon startade det. Men hur skulle det hafortsatt om vi hade haft en stopplag som förbjöd nyawebbsidor, som för lokalradion? Hur många hade fåttstarta egna nya webbsidor om man var tvungen attlämna en programförklaring till staten och få dengodkänd före publicering av varje ny webbsida?Det och majoriteten argumente-rar för är en situation där staten reglerar varje pro-grambolag och varje kanal, inte ett begränsat statligtuppdrag som skulle kunna driva tekniken, utan denallsmäktiga politiska hand som styr och reglerar detmesta.Anf. 100 () replik:Fru talman! Först en sak som togupp i sitt förra inlägg och som jag glömde av attkommentera. Det var hans syn på den lokala och, somhan säger, fria radion, den som hade skapat 80 nyaföretag, som går en spännande tid till mötes och somdessutom har tillfört etern nya kritiska röster.Jag är en stor lyssnare av radio, eftersom jag körmånga mil i bil och ofta lyssnar på radio, även lokal-radio. Några kritiska röster har jag väl knappast upp-fattat i denna mångfasetterade lokalradio - mångfa-setterad bara i för resten. Det är bara härdet finns tillräckligt utbud, resten av landet har fyrakanaler: Megapol, , NRJ plus ytterligarenågon. Det är riksnät, det är inte längre 80 nya fristå-ende företag, utan det är fyra rikssamverkande kedjorav bulvanföretag till dagstidningar. Det är vad de är. Idet läge där man frångick alla de kriterier som varuppställda för det här auktionsförfarandet var detnaturligt att införa en stopplag och hitta nya kriterierså att vi verkligen får nya friska lokala etermedier.Jag är en stor och varm tillskyndare av detta, liksommitt parti är, men då skall det vara lokala etermediersom är fria från riksnät och som kan tillföra eternnågonting nytt. Det kan man inte påstå att vissa avrikskedjorna i lokalradion har gjort.Anf. 101 () replik:Fru talman! Jag har alldeles väl förstått att KenthHögström vill reglera innehållet i varje ny lokalradio-station, att det är politiker av typsom skall få avgöra vilka som skall få de nya sänd-ningstillstånden.Den avgörande och viktiga frågan är hur vi byg-ger upp ett regelverk som inte gör medierna rädda föroch beroende av den politiska makten. Risken äruppenbar för att man blir beroende av statsrådens ochpolitikernas godtycke. För att man skall få behållasändningstillståndet, för att man skall få det förlängteller för att få ett nytt sändningstillstånd kommer manatt vara anpasslig och inte göra granskningen så nog-grant och så kritiskt som man annars skulle göra.Det vi behöver i är många röster, friståen-de från varandra och från den politiska makten - dettaför att våga granska den kritiskt, för att våga granskaKenth , och alla andra i riks-dagen och i regeringen. Vi behöver inte ett system därdet är den politiska makten som avgör vilka som skallfå granska oss. Vi behöver friare medier.Anf. 102 () replik:Fru talman! Huruvida eller jag vidnågot tillfälle i våra liv skall reglera och styra framti-da medier överlåter jag naturligtvis åt framtiden attutvisa. Det är i varje fall inte jag, snarare som själv sitter med i ochhar möjlighet att påverka innehållet.Men regleringen är ju inte till för att strypa denkritiska granskningen av den politiska makten. Regle-ringen är ju till för att ange vissa kvalitetskrav när detgäller det som skall sändas i ett begränsat eterme-dieutrymme. Etermediet är inte totalt fritt. Samhällettillhandahåller frekvenser, och en viss kvalitet skallkänneteckna det som sänds, det tror jag att alla äröverens om, t.o.m. djupt i det moderata samlingspar-tiet.Våren 1982 befann jag mig i efterFrançois tillträde som fransk socialistiskpresident. Jag såg de jublande ungdomsmassorna somtog emot hälsningen från den socialistiska regeringenom att radio och TV nu skulle släppas fria. Det varfritt fram för lokalradion att startas, fritt från denfranska, statliga, nästan monopolistiska censuren.Jag är en varm anhängare av fria medier somkontrollerar den politiska makten liksom andramaktcentrum. Det skulle aldrig falla mig in att ensfundera i de termer som påstår att jagskulle kunna göra.Men det finns alltid någonting som säger mig attdet allmänna skall ställa krav på dem som utnyttjarsin fria röst. Därför kommer det också attvara möjligt för riksdag att ställa vissa kva-litetskrav.Anf. 103 ():Fru talman! Just nu pågår ett seminarium i andra-kammarsalen om demokrati och medier. Syftet meddet seminariet är att belysa mediers ansvar för ökadyttrandefrihet och utveckling på ländernas egna vill-kor.En av de frågor som togs upp var denrörliga bildens makt och den bild av verkligheten somden förmedlar, hur hela vår världsuppfattning påver-kas av det som vi ser. Om vi matas medbilder av våld, brand, bomber, mord, förtryck ochvåldtäkter påverkar det självfallet din världsuppfatt-ning på kort sikt, kanske också på lång sikt.Motkrafter finns: kultur- och naturreportage frånhela världen som visar människan som en del av detdemokratiska samhället. Det ger oss en annan verk-lighet om än i försumbart små doser, en verklighetsom är större och som existerar . Vi talar härom komplementära sanningar.Frågan ställdes av flera seminariedeltagare: tillåts hemskheterna att dominera när ingenegentligen tycks vilja det? Ja, det finns ju en avstäng-ningsknapp, är det lätt att kontra med, och så är de-batten om problematiserandet avfärdad - så enkelt.Från har vi vid ett flertal tillfällenställt krav på ställningstagande i en fråga som vikallar för konsumentmakt, att jag själv som TV-innehavare bättre skall kunna veta, innan jag drabbasav ett utbud, vad det utbudet innehåller. Det rör sigom en varudeklaration helt enkelt som kräver kod-ning. I arbetas det med den här frågan, precissom i USA.Inom EU har parlamentet väckt frågan, och kom-missionen arbetar med den. Men riksdag harännu inte uttalat något eget ställningstagande, annatän att vi avvaktar EU:s besked. Det är pinsamt, tyckerjag. På det pågående seminariet efterlyste man poli-tiskt agerande och politisk kraft.Riksdagen borde här vara pådrivande utifrån bar-nens bästa.I EG:s TV-direktiv sägs att det skall tas fram reg-ler om att alla program skall kodas som kan varaskadliga för minderåriga. Föräldrar skall ha möjlighetatt spärra vissa typer av program. Det är bra, men detär ju som driver på, inte . Jag tycker att det är ett svaghetstecken. Detär från den här kammaren som kraften skall komma,den kraft som ger våra svenska EU-förhandlare råg iryggen.Så några ord om olovlig piratkopiering, som i dagär en omfattande verksamhet. Det finns uppemot 200kort ute på marknaden. I och med pågående övergångfrån analoga sändningar till digitala sändningar kan vimisstänka att kopieringen kommer att öka. Mot dennabakgrund förefaller det helt orimligt - för att inte sägasinnessvagt - att även fortsättningsvis ha sammastraffsats för professionell privatkopiering som försnatteri. Så är det , och därför behöver ingenfundera över varför anmälningarna mera sällan ledertill dom. Med så låga straffsatser kan inte ett överbe-lastat rättsväsende prioritera den här typen av brott.I går vi miste om ca 1 miljard kro-nor beroende på pågående brottslighet, pengar somupphovsmän och TV-kanaler blir bestulna på. Jagtalar om pengar som musiker, författare, skådespela-re, kompositörer och kanaler annars skulle få.Kära ledamöter! För att ni skall få en liten upp-fattning om vad 1 miljard är värd i kultursamman-hang kan jag påminna om att hela den statliga kultur-budgeten ligger på 4,7 miljarder. Vi talar här om ettsvinn på nästan en fjärdedel av denna budget.De som köper piratkort är mycket medvetnaom att det inte är olagligt att inneha ett sådant kort.Vore innehav förbjudet skulle många s.k. vanligamänniskor avhålla sig från att beställa kortet frånInternet.Därför är en kriminalisering av innehav nödvän-dig i preventivt syfte, precis som en höjd straffsats.Utskottet är enigt i omdömet att lagstiftningen måsteskärpas. Jag utgår ifrån att regeringen nu tar ettkrafttag för att vi skall kunna minimera denna pågå-ende lukrativa brottslighet så att pengarna framöverhamnar i rätt ficka.Anf. 104 ():Fru talman! och jag är helt överenspå den senaste punkten. Jag hoppas att hon lyssnadepå mitt förra anförande. Vi är överens om att vi skallförsöka påverka regeringen att påskynda EG-direktivets tillämpning. Vi är också överens om attförsöka att skydda kultursektorn och försöka att tillfö-ra pengar till densamma.Men när det gäller inledande anfö-rande, som handlade om möjligheten för svenska TV-tittare att skydda sig mot allehanda skräp, våld ochannat som vissa TV-kanaler introducerar, har mångahänvisningar gjorts till de s.k. V-chipsen, eller controlview-chips, en teknik som har försökt attutveckla.Jag har tagit del av en of Television Broadcasting. The Final Re-port. I den rapporten står det att den amerikanska ochkanadensiska V-chipstekniken inte fungerar i Europa.Enbart tekniska medel är inte heller tillräckliga för attuppfylla kravet på att barn skall skyddas från olämp-liga TV-program. Däremot ger digitaltekniken såsmåningom mycket större möjligheter att skydda frånolika typer av oönskade program. Man ger alltsåföräldrarna större möjligheter att sätta stopp för oöns-kade TV-program, om bara den nya digitala teknikentillåts att utvecklas.Därför säger jag till dig som vi sadei utskottet, nämligen att vi är i princip överens ommålsättningarna. Vi väntar på en utvärdering av dennya tekniken, och jag hoppas att regeringen så fort detgår tar hem de nya tekniska landvinningarna från demsom arbetar med detta i EG.Anf. 105 ():Fru talman! Jag vill inte att vi bara skall avvakta,utan vi måste driva på från svensk sida. Självklartskall vi utveckla relevant teknik. Vi skall inte ut-veckla en teknik som inte fungerar. Det viktiga är attvi är medvetna om att det inte går att skydda barnfrån t.ex. det som jag drabbades av i i - ett erbjudande om att köpa live sex frånavklädda, onanerande kvinnor. Satellitsändningenhade så att säga trillat in där det förut fanns nyhets-sändningar.