prot · GM0981 · 1999-04-16 00:00:00 — Min avslutningsfråga till justitiemi-nistern blir därför följande: Anser justitieministern attpolisen gör rätt prioriteringar med sina knapparesurser?Anf. 17 Justitieminister ():Fru talman! har polismyndigheterna enåterrapporteringsskyldighet. Genom att man redovisarpå vilket sätt man har uppfyllt de krav som ställs påstatsmakterna har vi också en möjlighet att bedömahur polisens arbete utvecklas när det gäller frågan omvad som har prioriterats utifrån regeringens och riks-dagens beslut. Detta ger oss ett bra underlag att be-döma polisens arbete.Rent allmänt kan jag säga att polisen är lyhörd förstatsmakternas intentioner. Det är naturligtvis inte allssom säger, dvs. att allting är priorite-rat - inte alls. Det är vissa saker som är prioriterade,och det ger ett utrymme för polisen att bedöma hurman skall använda sina resurser, naturligtvis medutgångspunkt i hur problematiken ser ut i det egnaområdet.Jag gläder mig åt att tycker attfamiljen och skolan är väsentliga delar när det gällerdet brottsförebyggande arbetet. Jag utgår ifrån attmoderaterna kan stödja regeringens arbete när detgäller att värna om den generella välfärdspolitiken,som gör det möjligt för alla i vårt samhälle att ge sinabarn en god uppväxt. Vi motverkar ett klassamhälledär vissa har goda möjligheter att ge sina barn en brastart i livet, medan andra har stora svårigheter.Jag uppfattar också inlägg på detviset att är beredda att stödja det förslagregeringen har om att ge mera pengar till kommuner-na, bl.a. till skolorna, och att slutar uppmed att förorda skattesänkningar i kommunerna, somgör det omöjligt att säkerställa resurser till skolan,som den behöver.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1998/99:220 om Öre-sundsförbindelsenAnf. 18 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig om vilkaåtgärder jag avser vidta för att nödvändiga förhand-lingar med skall kunna slutföras så att riks-dagen får möjlighet att besluta om nödvändiga la-gändringar för en fungerande Öresundsförbindelse.Det pågår arbete om regelverk för ibåde och vid respektive lands be-rörda myndigheter. har arbetet kom-mit så långt att , som har tagit på sig attutarbeta det första avtalsutkastet, har presenterat entext som skall reglera förhållandena avseende Öre-sundsförbindelsen. Från både dansk och svensk sidaräknar man därför med att snabbt kunna ha ett avtalklart.Justitiedepartementet, och övriga berörda svenskamyndigheter, har haft och har en kontinuerlig dialogmed sin danska motsvarighet om de förhållanden somär förknippade med samarbete och samverkan påÖresundsbron.Regeringen räknar med att frågorna om skall regleras i samband med Schengen-lagstiftningen, som beräknas vara i kraft vid halvårs-skiftet 2000.Anf. 19 ():Fru talman! Jag får börja med att tacka justitiemi-nistern för svaret.Jag vill också uttrycka min glädje över att justi-tieministern visar en annan syn på danskarna än densom kom fram här i kammaren se-dan, då statsrådet talade om danskarna sombyråkratiska regleringsivrare. har i sittsvar till mig visat att och Sveri-ge ändå kan ha förtroende för genom attlåta utarbeta det första avtalsutkastet. För enperson med historiska rötter i både och Dan-mark känns det positivt att inte hela regeringen ge-nomsyras av syn på danskarna.Skälet till min interpellation är att det från svens-ka myndigheters sida har funnits en stor oro för hurman skall klara sitt arbete när bron väl står färdig. Detfinns ett avtal om broförbindelsen , ochbeslutet om igångsättning kom 1994. I avtalet ombroförbindelsen sägs att och skallträffa överenskommelser om hur svensk och dansklag skall tillämpas och hur svenska och danska myn-digheters behörighet skall regleras. Men trots igång-sättningsbeslutet har man, i varje fall vid polis-myndigheten i , inte upplevt att något har hänt.Därför skrev också polismyndigheten i fjor tillRikspolisstyrelsen.Därefter har lite hänt. Det bildades en arbetsgruppi september. Den kallades till sitt första sammanträdeden . Det sammanträdet ställdes in. Se-dan kallades man till sammanträde den 13 januari.Det sammanträdet ställdes in. Sedan kallades man tillsammanträde . Även det sammanträ-det ställdes in, och då lämnade jag in min interpella-tion.Nu säger justitieministern att det finns ett av-talsutkast, och jag vet också att detta i förrgår kompolismyndigheten i till del. Men man har alltsåinte tidigare varit involverad.Vad jag nu undrar över, och vad som är viktigt,är: Kommer målsättningen med avtalet att vara attsvenska och danska myndigheter, i första hand polisoch räddningstjänst, får möjlighet att arbeta överterritorialgränsen? Är målsättningen också att svens-ka och danska myndigheter - även här polis ochräddningstjänst, i första hand kanske polisen - skallfå möjlighet att arbeta i gemensamma lag? De frågor-na är viktiga att få svar på. Vad är målsättningen?Sedan har jag en annan fråga. Justitieministernsäger i slutet av svaret att regeringen räknar med attfrågorna om skall regleras i sambandmed Schengenlagstiftningen, som beräknas vara ikraft . Enligt all informationjag fått skulle Schengenlagstiftningen inteträda i kraft , och Öresundsbronkommer att vara i bruk tidigare. Då undrar jag: Vadhar hänt som innebär att Schengenlagstiftningenkommer att vara i kraft ? Omså inte är fallet: Kommer vi att få särbestämmelser såatt vi klarar glappet fram till ikraftträdandet?Anf. 20 Justitieminister ():Fru talman! För det första vill jag påpeka att jaguppfattade det som att frågan gällde just polisområdeti första hand. är i första hand enkommunal angelägenhet och sköts på den nivån.När åberopar statsrådet jag påpeka att när han talar om Öresundsfrågangäller det helt andra frågor än polissamarbetet. Det ärju en rad olika avtal som skall tecknas inom olikasamhällssektorer och en mycket lång rad av myndig-heter som arbetar med att ta fram avtal på sina re-spektive områden. Jag tror inte att statsrådet över huvud taget har uttalat sig om vårt samar-bete på polisområdet. Att föra den diskussionen trorjag är förbehållet mig.Som tillägg till mitt svar kan jag säga att det vardet nordiska justitieministermötet som i juni förra åretbeslutade att och skulle skapa ensärskild arbetsgrupp. Den arbetsgruppen har träffatsunder hösten och diskuterat frågan. Det var vid detmötet som erbjöd sig att ta fram ett förstaavtalsutkast, och det är detta som vi har väntat på. Nuhar det kommit så att vi kan bedriva ett konkret arbetekring det. Det är som i första handskall ha synpunkter på det, naturligtvis i samarbetemed den lokala polismyndigheten i . Det är judär man måste ta fram de konkreta konsekvensbe-skrivningarna och redovisa sin syn på en gemensamoperativ zon och det polisiära arbetet.Det är för tidigt för mig att säga vilken ambitionvi har att uppnå när det gäller gränsöverskridandearbete, gemensamma lag och annat sådant. Härvidlagär i alla fall ambition att hitta en så långtgå-ende och praktisk lösning som möjligt. Men jag villinte binda mig för en uppfattning. har näm-ligen i vissa avseenden en annan utgångspunkt, ochjag vill i god sämja hitta fram till praktiska lösningar.När det gäller frågan om när får ta ställ-ning till detta har jag kopplat denna fråga tillSchengenavtalet, eftersom det i stort sett är sammafrågor som regleras i det avtalet. Vad gäller ikraftträ-dandet av Schengenreglerna har jag inte uttalat migom frågan i förhållande till det här avtalet. Jag harbara uttalat att får möjlighet att i ett sam-manhang ta ställning till de här frågorna.Anf. 21 ():Fru talman! Det står faktiskt så här i svaret:"Schengenlagstiftningen, som beräknas vara i kraftvid ." Men jag uppfattar nu att detär ett skrivfel och att budskapet egentligen är någotannat.Jag vill också påpeka, när det gäller det jag sadeom inställningen från olika regeringsledamöter tilldanskarna, att uttalande inte gällde despecifika avtalen utan danskarna som byråkratiskaregleringsivrare. Jag konstaterar i vart fall att justi-tieministern har förtroende för de danskar som justi-tieministern har anledning att samverka med, och detgläder mig. Det var med glädje jag gjorde detta utta-lande.Trots allt tycker jag att det är viktigt att vi har nå-got så när klart för oss vad vi vill med det här avtalet.Öresundsbrons fysiska konstruktion gör ju att dettarimligen inte kan anpassas efter befintliga territorial-gränser, och vi måste då se till att polisen har formellmöjlighet att arbeta över gränsen. Min förhoppning äratt skall arbeta för att svenskoch dansk polis på skall kunna arbeta igemensamma lag. Jag är väl medveten om att vimåste vara mycket lyhörda mot med tankepå det som fortfarande finns i många danskars känsloroch som naturligtvis försvårar när det gäller våramöjligheter att skapa en reglering i enlighet med våraönskemål. Men jag är ändå övertygad om att vi meden god dialog med danskarna, där jag hoppas attmyndigheterna i får lite större möjlighet änhittills att delta, skall kunna få ett bra avtal som geross de möjligheter vi behöver men som tarhänsyn till danskarna.Jag har ett litet tips till justitieministern. Vi skå-ningar brukar säga att eftersom danskarna är så otro-ligt skickliga förhandlare bör man i varamedveten om att skåningarna, med sin historia, kanoch bör användas i dessa förhandlingar för att få vet-tiga avtal. Vi har åtskilliga avtal mellan ochDanmark där kanske inte riktigt har lyckatstillgodose sina intressen men där förhandlingarnaockså så gott som uteslutande har skett med Stock-holmssyn.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1998/99:231 om poli-sens internutredningarAnf. 22 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta några åtgärder avseendepolisens internutredningar eller är beredd att omprövasin avvisande inställning till en oberoende utred-ningsinstans för anmälningar mot polismän. StenLundström har också frågat vilka åtgärder regeringenavser att vidta för att ta reda på om förhållanden somliknar dem som JO upptäckt vid en inspektion avPolismyndigheten i föreligger också beträffan-de internutredningar vid andra polismyndigheter. Hanhar slutligen frågat om regeringen avser att informeraKommittén mot tortyr om JO:s inspektion.Bakgrunden till interpellationen är en inspektionsom JO genomförde vid internutredningsgruppen vidPolismyndigheten i förraåret. Denna resulterade, som påpe-kar, i kritik i ett antal fall samt till att JO beslutade attdet i ett antal ärenden skulle genomföras ytterligareutredning.Det är självklart viktigt att man ingriper med sär-skild kraft mot brott som begås av en polis. En polis-man har tilldelats särskilda befogenheter och med detföljer också ett särskilt ansvar för henne eller honomatt agera på ett sätt som gör att allmänhetens förtro-ende för poliskåren inte rubbas. Anmälningar ombrott som begåtts av poliser måste hanteras på ettobjektivt och trovärdigt sätt, och den polis som gjortsig skyldig till brott skall ställas till ansvar. Detta ären central uppgift i ett rättssamhälle och det måstedärför finnas klara regler om hur anmälningar motpoliser skall hanteras. Det är också mycket viktigt attdet finns kontrollorgan som kontrollerar att de reglersom finns följs och fungerar väl. I det sammanhangetfyller JO:s inspektioner en viktig funktion.Om det i en anmälan till polisen påstås att en an-ställd inom polisväsendet gjort sig skyldig till någotbrott som har samband med arbetet, skall anmälanomedelbart lämnas över till en åklagare för prövningav om förundersökning skall inledas. I princip gällerockså att förhör i sådana ärenden skall hållas av enpolisman från en annan polismyndighet än den berör-da polismyndigheten. Dessutom skall förhörsledarenha en högre tjänsteställning än den som skall höras,om det inte finns en särskild enhet för handläggningav dessa ärenden vid polismyndigheten. Polisstyrel-sen skall fortlöpande underrättas om sådana ärenden.JO:s inspektion vid i ären del i en större översyn som även omfattar internut-redningsverksamheten vid polismyndigheterna iStockholm, och . Någonsärskild insats från regeringens sida för att utredaförhållandena vid de andra polismyndigheternas in-ternutredningsenheter är mot bakgrund av JO:s över-syn inte aktuell.JO:s inspektionsprotokoll från innehållersom sagt en del kritik mot polismyndighetens ochåklagarmyndighetens hantering av ett antal fall, fram-för allt för långsam handläggning. Det finns all an-ledning att se allvarligt på den kritik som JO framförmot polisens internutredningsenhet. Av JO:s inspek-tionsprotokoll framgår det dock också att den genom-snittliga genomströmningstiden för ärenden hos in-ternutredningsgruppen i mer än halverats mel-lan 1997 och 1998. Vidare framgår att personalstyr-kan inom gruppen har förstärkts för att man skallkomma till rätta med ärendebalanserna. Samtidigtpågår en omarbetning av polismyndighetens tjänste-föreskrifter om hantering av anmälningar mot anställ-da vid i . Jag har också in-hämtat att förändringar har genomförts i ledningenför internutredningsenheten.Inspektionsprotokollet från tyderpå att verksamheten där fungerar på ett bra sätt ochinte heller i är kritiken mot polisens del avutredningarna sådan att den ger anledning till oro.Inspektionsprotokollet från finns ännu intetillgängligt.Det är viktigt att betona att JO ännu inte har tagitslutlig ställning till många av de frågor som väcktsvid hans inspektioner. Det är nödvändigt att avvaktaJO:s slutliga beslut i de ärenden som utreds särskiltför att kunna se om det gjorts fel i handläggningenoch om de i så fall varit föranledda av lokala förhål-landen eller om det finns systemfel. Det är för tidigtatt uttala sig om det i dag.Frågan om vilket organ som skall utredabrottsmisstankar mot poliser har varit föremål förutredning . Så sent som i novemberförra året avlämnade JK en utredning som hade singrund i hanteringen av men ocksåberörde ett antal andra utredningar om dödsfall isamband med polisingripanden. JK fann inte att detsom kommit fram om hur dessa utredningar bedrivitsgav anledning att föreslå några förändringar när detgäller vem som skulle bedriva utredningarna. Hanmenade dock att det fanns anledning att centraliserapolisens internutredningsresurser till länspolismästa-rens kansli i de orter där överåklagare finns. Detskulle dels förstärka utredningsresurserna, dels ökaavståndet till den övriga polisverksamheten. Vidaremenade att utredningsenheternas status måstehöjas och att det är viktigt att utredningsverksamhe-ten är nära knuten till åklagarna för att samarbetetmed dem skall fungera. Jag har från Riksåklagareninhämtat att man nu arbetar enligt dessa riktlinjer föratt förstärka utredningsenheterna och koncentreraåklagarresurserna.Det är viktigt för kvaliteten på en brottsutredningatt den drivs av personer som har den nödvändigakompetensen och vanan. De personerna finns normaltinom polisväsendet och åklagarmyndigheterna. Detfinns risk för att kvaliteten på utredningarna skullesjunka om hanteringen av själva utredningsarbetetlades på en annan instans.Jag kommer att noga följa vad JO slutligen kom-mer fram till med anledning av de genomförda in-spektionerna och därefter ta ställning till om JO:sslutsatser föranleder någon ytterligare åtgärd från minsida.Regeringen kommer att lämna enslutlig rapport till Kommittén mot tortyr. Innan dessfinns det enligt regeringens mening inte någon anled-ning att till kommittén redovisa synpunkter frånmyndigheter.Anf. 23 ():Fru talman! Jag vill först tacka justitieministernför svaret.Skälet till att jag har interpellerat är att jag efteratt ha läst från inspektionen av i fann att det fanns mycket att bliupprörd över. Utredningen visade faktiskt också på enbristande rättssäkerhet.Europarådets kommitté för förebyggande av tortyroch omänsklig eller förnedrande behandling ellerbestraffning, förkortad CPT, har efter inspektionsbe-sök i påtalat behovet av en oberoende ochopartisk organisation för utredande av klagomål motpolisen. I svaret till kommissionen hänvisar densvenska regeringen till 6 § i polisförordningen ochgaranterar att påstådda förseelser begångna av an-ställda hos polisen lämnas till åklagare.Malmöutredningen visar att så inte är fallet.Tvärtom säger att polisinspektörer i ett flertalärenden har fattat beslut om huruvida en förunder-sökning skall inledas eller inte innan ärendet lämnatsvidare till åklagare för prövning. Enbart detta faktumborde fått justitieministern att fundera över om detöver huvud taget är rimligt att en förseelse begångeninom polisen skall anmälas till polisen. När mandessutom från JO:s sida visar att det i ett flertal ären-den är enligt lagen fel anställda som tar upp anmälan,oftast en polisassistent och inte ett polisbefäl, måsteman ställa sig frågan om det inte är nödvändigt attvidta åtgärder som ligger i linje med CPT:s förslag.Justitieministern ser inga skäl till att vidareför-medla JO:s rapport till CPT, trots att man från densvenska regeringens sida bedyrat att 6 § fungerarutmärkt. Jag tror att vi kommer att få svårigheter ivårt samarbete med bl.a. CPT om vi inte har en ärligredovisning. Denna inställning är bara att beklaga.På min fråga huruvida regeringen har för avsiktatt kontrollera om det i andra polisdistrikt finns sam-ma förhållanden som de i svarar att det inte är aktuellt. Jag tycker att det bordevara det, både för att lugna dem som befarar att miss-förhållanden finns på flera håll och för att tydligtkunna visa att de som hävdar att är ett undan-tagsfall faktiskt har rätt. Om man inte gör en grundligutredning kommer misstanken att leva vidare ochfaktiskt undergräva förtroendet både för polisen ochför åklagarens opartiskhet.Fru talman! I svaret finns enligt mitt förmenandeen underskattning av de problem som JO pekar på.Att kalla det "ett antal fall" tycker jag är att förminskakritiken. Det hade varit mer rättvisande att beskrivaproblemet med beteckningen "det stora antalet fall".I hänvisas bl.a. till 30 fall av lång-sam handläggning av ärenden. Här handlar det omärenden som inte blivit åtgär-dade över huvud taget. Justitieministern hävdar attgenomströmningstiden har halverats. Detär möjligt att det är på det viset. Ändå skriver JO attett stort antal av ärenden har blivit liggandeutan att några utredningsåtgärder har vidtagits. Attåklagaren beslutat om förundersökning och lämnatdirektiv utan att någonting händer är klart otillfreds-ställande.I mitt första utkast till interpellation formuleradejag en fråga om vad man tänker göra för att kommatill rätta med missförhållandena i . Jag kankonstatera att man från regeringens sida uppenbarli-gen inte tänker vidta fler åtgärder, utan förlitar sig påatt i sig själv är tillräcklig.Jag skulle nu vilja ställa en fråga till : Är det inte på det viset att man faktiskt måsteöverväga i alla fall den delen som handlar om anmä-lan? visar att det är fullt möjligt att gårunt regelsystemet.Anf. 24 Justitieminister ():Fru talman! Jag måste säga att jag reagerar mot attSten gör gällande att det skulle vara oär-ligt att inte informera om JO:s rap-port. I mitt svar talade jag om att den rapporten inte ärJO:s slutliga rapport. Regeringens slutrapport tillTortyrkommittén kommer . Då kommer rege-ringen att redovisa JO:s slutrapport. Det är på detsättet frågan bör hanteras. Det finns inget oärligt i det.Det är helt klart att det är otillfredsställande för-hållanden som har kommit fram i JO:s rapport. Detvar också skälet till att jag redogjorde för vilka åtgär-der som redan har vidtagits för att komma till rättamed de förhållandena. Jag avvaktar med mina egnaoch regeringens slutsatser till dess JO har avlämnatsin slutrapport.Anf. 25 ():Fru talman! Jag kan konstatera att det borde räckaför justitieministern att se de möjligheter som finns idet nuvarande systemet att kringgå de regler vi up-penbarligen vill ha i det här landet. Det gäller möjlig-heten för både polis och åklagare att komma runtsystemet.Det finns ett annat problem i det hela. 6 §, sominnebär att direkt överlämna ärendet till åklagare,skall innebära något slags trygghet. Jag vill ta upp ettpar andra problem som rapporten pekar på. Enligt 6 §är det åklagaren som garanterar opartiskhet i utred-ningen. Av rapporten att döma är det inte oproblema-tiskt. I ett flertal av JO-anmärkningarna är det juståklagarmyndigheten som får kritik. Det rör sig om ettflertal fall begångna av åklagaren.För det första riktas det kritik mot att åklagaren iett flertal fall dröjt med beslut om huruvida förunder-sökning skall inledas eller inte. Detta gäller för övrigtäven . För det andra riktas det kritik motåklagarens beslut att inte inleda förundersökning vidtre tillfällen, varav i alla fall två gäller påstådd miss-handel. För det tredje riktas det kritik mot ett fall däråklagaren, trots ett beslut om att inte inleda förunder-sökningar, har inhämtat skriftligt yttrande från enpolisintendent. Ytterligare ett par fall finns redovisa-de.Fru talman! För att ytterligare understryka de pro-blem som finns vill jag kort peka på ett fall som intefinns med i JO:s rapport.För gjordes en anmälan om enmisshandel av en omhändertagen. Åklagaren lade nedförundersökningen med motiveringen att brott intekunde styrkas. Trots detta har den omhändertagnetilldömts skadestånd i tingsrätten. Tingsrätten harställt utom allt tvivel att den omhändertagnes berät-telse är riktig, och åklagarmyndigheten har beslutatatt inte överklaga fallet vidare efter det att åklagaren ioch för sig gjort en ny anmälan, men bara för attytterligare en gång lägga ned förundersökningen.Jag beklagar att den rapport skrivit och denkritik CPT framfört inte fått justitieministern att tyd-ligare överväga något annat system när det gälleranmälan av brott mot någon anställd inom Polisen.Jag menar att det för de hårt och ärligt arbetandepoliserna och åklagarna i skulle vara en klarfördel om det var ställt utom allt rimligt tvivel attundersökningar leddes och beslutades av en organi-sation som inte riskerar anses vara partisk. Åklaga-rens i vanliga fall mycket nära samarbete med Polisengör att jag tyvärr inte kan anse att åklagarmyndighe-ten är den självklara lösningen. Det borde vara själv-klart att anmälaren skall göra sin anmälan till någonannan myndighet än den som blir anmäld.Vi kommer att gå vidare i ärendet genom attväcka motioner. Jag hoppas att justitieministern än engång överväger rapporten. Rapporten visar att detsystem som skall tillämpas i 6 § inte är hållbart. Detär fullt möjligt att komma runt det. Vi måste ha enständig kontroll utförd av en annan myndighet för attse att systemet fungerar. Det borde vara en självklar-het även för justitieministern att ha en opartisk an-mälningsupptagare.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1998/99:215 om pri-märvårdsförsökenAnf. 26 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig om jagavser verka för att försöksverksamheten med primär-vård i regi skall permanentas. vidare om regeringen är beredd att föreslåriksdagen en möjlighet för sjukvårdshuvudmän ochkommuner att komma överens om att förändra hu-vudmannaskapet för primärvården.Enligt lagen (1991:1136) om försöksverksamhetmed primärvård får en kommun erbjudaprimärvård om kommunen och är överensom det och lämnat sitt tillstånd. Avlagen framgår att sådan primärvård som kommunenansvarar för enligt försökslagen inte omfattas avlandstingets ansvar enligt hälso- och sjukvårdslagen.Det innebär att huvudmannaskapet under försökstidenövergår till kommunen. Av ursprungligen sju för-söksområden bedriver tre kommuner, ,samt , fortfarande sådanverksamhet. Lagen begränsades vid sin tillkomst tillatt gälla till utgången av år 1998.Socialstyrelsen har haft regeringens uppdrag attfölja och utvärdera försöket. I sin slutrapport konsta-terade att man vid utvärderingen intefunnit några systematiska eller urskiljbara rena för-sökseffekter av avsett slag. Man konstaterade vidareatt enbart huvudmannaskapsförändringar inte tycksvara en framkomlig väg vare sig för att minska pri-märvårdens kostnader eller andra kostnader för denlokala servicen.