prot · GM0959 · 1999-02-19 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1998/99:59Fredagen den 19 februariKl. 9.00 - 12.18Det justerade protokollet beräknas utkomma -------------------------------------------------------1 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 1998/99:103Till riksdagenInterpellation 1998/99:103 av () om beskattning av fossilt avfall.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den16 mars 1999.Skälet till dröjsmålet är att interpellationen komFinansdepartementet till handa först den 12 februari1999 samt tjänsteresor och deltagande i EU-nämnden.Stockholm den 12 februari 1999Erik ÅsbrinkInterpellation 1998/99:166Till riksdagenInterpellation 1998/99:166 av ()om tjänstesektorn och dess skatteregler.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den16 mars 1999.Skälet till dröjsmålet är bl.a. resor och deltagandei EU-nämnden.Stockholm den 16 februari 1999Erik ÅsbrinkInterpellation 1998/99:170Till riksdagenInterpellation 1998/99:170 av ()om valutastabilitet.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den16 mars 1999.Skälet till dröjsmålet är bl.a. resor och deltagandei EU-nämnden.Stockholm den 17 februari 1999Erik ÅsbrinkInterpellation 1998/99:160Till riksdagenInterpellation 1998/99:160 av om norr om kommer att bevaras fredagen den12 mars.Som skäl till dröjsmålet anförs den stora anhop-ningen av interpellationer som råder.NäringsdepartementetEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschefInterpellation 1998/99:167Till riksdagenInterpellation 1998/99:167 av genom län.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den16 mars.Som skäl till dröjsmålet anförs den stora anhop-ningen av interpellationer som råder.NäringsdepartementetEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschefInterpellation 1998/99:163Till riksdagenInterpellation 1998/99:163 av () om kalkning av sjöar och vattendrag.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den16 mars 1999.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat finnaen debattdag som passar både interpellanten och mig.Stockholm den 12 februari 1999Kjell LarssonInterpellation 1998/99:173Till riksdagenInterpellation 1998/99:173 av () om skjutfält.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 4 mars 1999.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat finnaen debattdag som passar både interpellanten och mig.Stockholm den 17 februari 1999Björn § Svar på interpellation 1998/99:76 om sex-ismen inom idrottenAnf. 1 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jagär beredd att vidta några åtgärder för att komma tillrätta med det sexistiska och kvinnoförnedrande syn-sätt som kommit till uttryck inom idrottens värld.Jag vill inledningsvis säga att jag delar oro inför den utveckling som vi ser i vårtsamhälle. Olika former av kvinnoförnedring före-kommer i ökande omfattning i många sammanhang,t.o.m. Även i detta avseende äridrottsrörelsen en spegel av samhället i övrigt. Samti-digt har idrottsrörelsen ett stort ansvar i dessa frågorgenom att många av dess aktiva företrädare är före-bilder för barn och ungdomar. Detta gäller i lika höggrad ledare på alla nivåer.För att komma till rätta med problemen krävs attvi alla tar vårt ansvar i våra roller som föräldrar, före-ningsledare, arbetskamrater osv. Idrottsrörelsen tar ettansvar genom att verka för att frågor om moral, jäm-ställdhet och allas lika värde skall genomsyra allverksamhet. Jag vill särskilt peka på idrottsrörelsensprojekt på arenan, som syftar till att stärkaunga tjejer i deras roll inom idrotten. Projektet riktarsig till flickor i åldern och bygger vidare påde erfarenheter som erhållits från den satsning för attstärka unga flickors roll i föreningslivet som dåva-rande civilministern gjorde . Projektet hardessutom av den sittande regeringen utsetts till ett avSveriges tolv mest intressanta goda exempel på ung-domspolitik i praktiken och har därför fått särskildamedel från för att brett spridainformation om sin verksamhet.Svensk idrott är en integrerad delav den internationella idrotten. Här är det viktigt att vifrån svensk sida påverkar övriga länder i frågor somrör synen på jämställdhet - i detta fall inom idrotten.Målet är att ge lika förutsättningar för kvinnor ochmän att bedriva idrott. Jag utgår från och förväntarmig att alla aktivt ver-kar för dessa frågor i kontakter med sina internatio-nella förbund. Det borde vara en given del av derasjämställdhetsarbete.Genom att arbeta på alla plan med att förändra at-tityder till och synsätt på kvinnor och män är jagövertygad om att vi kan nå framgång. Detta är dockett långsiktigt arbete som kommer att ta tid. Därför ärdet mycket viktigt att dessa frågor noga belyses ochblir föremål för fortsatta diskussioner. Jag har föravsikt att klart markera vikten av jämställdhet inomidrotten i den proposition om statens stöd till idrottensom regeringen kommer att presentera för riksdagenunder våren.Anf. 2 ():Fru talman! Jag höll i min interpellation med omatt i många avseenden internationellt sett ärett föredöme när det gäller jämställdheten. Trots detfinns det mycket kvar att göra. Man kan se att kvin-norna i olika sammanhang fortfarande betraktas somobjekt till mannens behag.Jag har själv tonårsdöttrar. De läser tidningar somFrida och Veckorevyn. Där finns en stark betoning påhur man skall se ut, hur man skall vara klädd ochvilken vikt man skall ha för att bli uppskattad ochbelönad. Det handlar mycket om vad man skall ätaoch hur man skall se ut. Man skall vara vacker ochsmal.Det här är en del av problemet. En annan del ärden förgrovning som förekommer. Via Internet ocholika kabel-tv-kanaler, satellit-tv-kanaler, får vi inpornografin i hemmet. I medierna kan vi se att ävenungdomar kan få tillgång till dessa filmer och kandistribuera dem sinsemellan via lån.Nu har det här även spridit sig till idrottens värld.Det är inte lika grovt som i samhället i övrigt. Mendet förekommer klara och tydliga tendenser på detsom jag kallar sexism inom idrotten. Det är specielltallvarligt när högt uppsatta idrottsledare uttalar sigom vilka idrotter kvinnor bör ägna sig åt, vilka idrot-ter som är kvinnliga och vilka som är manliga. Jagskulle vilja rekommendera ministern att läsa t.ex.Riksidrottsförbundets egen tidning , nr10, 1998. Där finns en lång intervju med en högtuppsatt svensk idrottsledare och en kvinnlig forskare.Jag tycker att den manlige idrottsledaren på ett myck-et märkligt sätt talar om vilka idrotter som anses varakvinnliga och vilka som inte gör det.I dagens jämställda samhälle borde det vara ensjälvklarhet att kvinnor och män ägnar sig åt vilkenidrott de vill oavsett kön. De skall själva göra detvalet utan några överprövare som skall bestämmavilken idrott som är trevlig eller inte trevlig.Det är viktigt att poängtera att idrotten länge harvarit en manlig bastion. Då måste man ge kvinnligidrott samma förutsättningar att växa fram och skapasina egna traditioner utan att det skall be-höva göras jämförelser med manliga prestationer.Det som fick droppen att rinna över, i sambandmed att jag skrev den här interpellationen, var attInternationella beslutade attvolleybollspelarna skulle ha sexigare kläder. Då trod-de man att fler gubbar, misstänker jag, skulle kommaoch titta på volleyboll. Man bötfällde också ett antalnationer för att de inte följde dessa regler. Syftet varinte alls att det skulle vara mer funktionella kläder.Man sade klart och tydligt att man skulle konkurreramed beachvolleyboll. Det är ju mer naturligt att manhar baddräkt eller bikini på sig när man ägnar sig åtbeachvolleyboll än att man skall ha det inne på enidrottsarena.Jag tycker också att de kvinnliga utövarna har ettansvar. Jag blev besviken när en kvinnlig volleyboll-spelare i landslaget sade att hon inte tyckte att det härvar ett så dåligt förslag. Hon skulle ställa upp på det.Jag tycker att man skall ta ansvar i sin roll som före-döme, som statsrådet också lyfte fram i sitt interpel-lationssvar.Jag tror inte att vare sig föräldrar, barn eller flick-or som går in i en idrottsaktivitet i 6-7-årsåldernförväntar sig att flickorna skall behöva ställa upp ibadkalendrar eller olika aktiviteter mer eller mindreavklädda för att dra in pengar till den egna klubbeneller det egna förbundet. Det tror jag faktiskt på siktkommer att avskräcka många flickor från att gå in iidrottsvärlden och kanske många föräldrar från attställa upp på den här typen av aktiviteter i fortsätt-ningen.Men jag hälsar med glädje att ministern lyfte framjämställdhetsperspektivet och att det också skall ge-nomsyra den idrottsproposition som kommer undervåren.Anf. 3 Statsrådet ():Fru talman! Jag delar uppfattningom vikten av att vi som vuxna är förebilder på olikaområden. Det gäller inom idrotten precis som inomandra områden i samhället. Med vårt sätt att vara ochagera sätter vi gränser och kan påverka och förändranormer och attityder. Att då stötta både killar ochtjejer och se till att de kan träna och tävla på likavillkor måste vara en självklarhet.Lika självklart är det att både killar och tjejer skallkunna träna och tävla inom de idrotter de själva tyck-er är roliga och intressanta. Det är inte vi som skallsätta upp normer för vilka idrotter som passar förkillar och tjejer, utan det måste var och en själv fåpröva.När det handlar om att stötta kan det vara allt frånpersonliga träningsprogram till tillgång till lokaleroch träningstider, att fördela dessa mer rättvist mellankillars och tjejers idrotter. Det handlar också om så-dana saker som klädsponsring och möjligheten att åkapå cuper och träningar.Debatten om vilka kläder som är snygga eller inteinom idrotten tycker jag är mycket märklig, eftersomvad som är snyggt i allra högsta grad är subjektivt.Självklart måste det vara praktiska kläder som ärutgångspunkten när man skall träna.Här menar jag att vårt ansvar som vuxna är extrastort. Att vara tonåring är inte alltid lätt. Vi matasalla, i alla åldrar och i livet, av bilder påhur kvinnor skall vara och hur män skall vara. Debilderna är extra hårda och extra tydliga just undertonårstiden. Vi kan se exempel på det i fråga omtjejer och deras hets efter att vara smalare och preste-ra bättre, men också när det gäller killar och kravenpå att vara större och starkare. Vi ser också att bådekillar och tjejer på olika sätt via genvägar försöker attta sig fram till den självbild de blir presenterade för.Jag är orolig inför den här utvecklingen. Somvuxen och förälder är jag beredd att ta ett stort ansvarför att det förs en aktiv debatt om synen påkillar och tjejer och om vikten av att killar och tjejeralltid i olika sammanhang har samma villkor. I dethär fallet, inom idrotten, måste killar och tjejer kunnaträna och tävla på lika villkor och göra egna, person-liga val i fråga om vad man själv tycker är roligt ochvad man själv vill ställa upp på eller inte.Anf. 4 ():Fru talman! Jag tycker att det är mycket tillfreds-ställande att statsrådet har en klar linje i denhär frågan. Jag förväntar mig då också att det kommeratt ge klara avtryck i den idrottsproposition som läggsfram i maj i år.Jag vill också kort nämna ett annat problem. Detfinns en utredning inom svensk television - jag vetinte om den är klar - som heter Män och kvinnor irutan. Där konstaterar man att trots att det är ungefärlika många kvinnor som män, eller flickor som poj-kar, som idrottar märks en skillnad i intresse i sport-programmen. av dem som intervjuas i vårasportprogram i utgörs av kvinnor.Ofta handlar det då om individuella idrotter.Ett annat problem som man lyfter fram i samman-hanget är att när mäns prestationer värderas fokuserarman ofta på den som gör de bästa prestationerna. Detkan man ifrågasätta ur andra synvinklar, då ju idrot-ten har ett bredare perspektiv. Men när det gällerkvinnliga idrotter, t.ex. damtennis, är det uppenbartatt man inte alls är speciellt intresserad av den somvinner tävlingen. I stället fokuserar man på vissagestalter som har ett högt marknads- och sponsorvär-de i andra sammanhang.Jag tycker att det är oerhört viktigt att man tar endiskussion om detta dels med idrottsrörelsen, delsmed de enskilda utövarna. Man måste försöka tonaned det här, inte bara kortsiktigt se till att få in spon-sorer för egen del via diverse utvik i mer eller mindreobskyra tidningar, uppställande i badkalendrar ellervad det kan vara. I stället bör man försöka att faktisktlyfta fram idrottsrörelsen och idrottens mål som detsom gör att man idrottar.Sedan är det viktigt att man har ett personligt valnär det gäller vad man sätter på sig för kläder. Manmåste vara medveten om - precis som när det gällerdopning och andra företeelser inom idrotten som vivill bekämpa - att man sätter en måttstock sommånga ungdomar sedan tar efter. Här har även kvinn-liga idrottare ett väldigt stort ansvar. Också vi sompolitiker måste, när vi stöder idrotten med pengar,väldigt tydligt markera att vi inte accepterar den härtypen av snedvridning som kan spoliera en stor del avdet jämställdhetsarbete som vi bedriver i övrigt.Anf. 5 Statsrådet ():Fru talman! Det skall självklart vara lusten till id-rotten som driver oss framåt, oavsett om vi är killareller tjejer, kvinnor eller män - lusten att presterabättre, kanske orka lite till och också, förhoppnings-vis, få stå där högst uppe på pallen och fåen medalj och ett kvitto på att det jag gjort har varitbra.Att skapa förutsättningar för killar och tjejer attträna under sådana förutsättningar att man hela tidenkan utveckla både sitt idrottande och sin personlighetpå jämställda och jämlika villkor kommer att vara enav utgångspunkterna när jag lägger fram den idrott-spolitiska propositionen. Jag försäkrar att jag skallgöra det jag kan för att i enlighet med regeringensambition styra de statliga pengarna så att de blir bådejämställda och jämlika.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1998/99:113 om indi-videns rättssäkerhetAnf. 6 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att öka rättssäkerheteni vårt land. har också tagit upp frågorom bl.a. tolkningsföreträde, "retroaktiv lagstiftning",domstolarnas utredningsskyldighet samt statens an-svar.Viviann har ställt sin fråga med utgångs-punkt i de bedömningar som myndigheter och dom-stolar har gjort i ett visst mål om mervärdesskatt.Enligt ligger målet iRegeringsrätten.Mot denna bakgrund vill jag inledningsvis nämnaatt jag som minister inte kan kommentera enskildamål eller ärenden. Jag kommer därför inte i det fort-satta att beröra detta mål och inte heller de lagar somär aktuella i det målet.Viviann är givetvis oförhindrad att initieraändringar i de materiella regler som gäller för t.ex.beskattningen i vårt land. kan givet-vis ta upp en diskussion om skattereglerna med fi-nansministern. Att interpellationen riktas till migsynes bero på att anser att myndig-heter och domstolar mer allmänt inte efterlever inten-tionerna i de lagar som har beslutat om.För egen del tror jag inte att det förekommer attmyndigheter medvetet tillämpar lagar och förord-ningar på ett sätt som inte varit avsikten. Jag anser attdet myndighets- och rättsväsende som vi har i dagoch den kompetens som finns hos dem som arbetardär för mycket högt ställda krav på rättssäker-het. Men det finns å andra sidan inte något som är såbra att det inte kan bli bättre. Inom Regeringskanslietpågår därför ett ständigt arbete med att förändra ochförenkla lagar och förordningar. Vidare övervägsockså hur myndigheterna och domstolsväsendet skallanpassas för att bättre motsvara de högt ställda kravsom de som lever eller verkar i vårt land har rätt attställa. Utgångspunkten för detta arbete är och måsteockså vara medborgarnas perspektiv.Inom exempelvis förvaltningsrättens område harflera reformer genomförts för att stärka den enskildesställning. Jag kan här nämna att tyngdpunkten i dendömande verksamheten lagts i första instans, införan-det av tvåpartsprocessen samt att myndigheters besluti större omfattning än som tidigare gällt kan överkla-gas till domstol.Som , i egenskap av ledamot i denlagstiftande församlingen, torde vara väl medvetenom är det nästintill omöjligt att stifta lagar och för-ordningar som är så exakta och så fullkomliga attinga tolknings- eller tillämpningsproblem uppstår.Det är således ofrånkomligt att tvister, även mellanmyndigheter och enskilda, emellanåt aktualiseras. Detär också väl värt att ha i minnet att av alla de beslutsom fattas av våra myndigheter är det endastett försvinnande litet antal som leder till oenigheteller i förlängningen till rättegång.Domstolarna har att bedöma utredningen i måletoch också att tolka tillämpliga lagar. Ytterst är det dehögsta rättsliga instanserna, ochRegeringsrätten, som skall lämna vägledande beskedom hur lagar och förordningar skall tillämpas ochtolkas. Ett sådant förfarande är givetvis förenat meden viss tidsutdräkt som naturligtvis inte är bra mensom är ofrånkomlig. Det behöver knappastpåpekas att det här är en ordning som är i linje medvad som föreskrivs i om demänskliga rättigheterna.Retroaktivt verkande lagstiftning förekommersällan och på vissa områden inte alls. Lagstiftaren,dvs. , har i vissa fall uttryckligen uttalat attett beslut kan ändras även till nackdel för den enskil-de trots att det gått från det att det ursprungligabeslutet meddelades. En annan sak är att de mål somdomstolarna prövar naturligen avser redan inträffadehändelser.Det åligger i allmänhet parterna att själva läggafram den utredning som domstolarna sedan har attpröva. Det ankommer emellertid på domstolarna att,som det uttrycks i lagtexten, se till att målen blir såutredda som deras beskaffenhet kräver. Denna principgäller också hos våra myndigheter. Vidare skall myn-digheter och domstolar enligt regeringsformen beaktaallas likhet inför lagen och iaktta saklighet och opar-tiskhet.För de allmänna förvaltningsdomstolarnas del in-nebär utredningsskyldigheten i princip att domstolar-na skall vägleda parterna om hur deras utredningar iolika avseenden bör kompletteras. Det finns också enomfattande praxis som visar hur långt domstolarnasutredningsskyldighet sträcker sig i olika typer av mål.Jag anser att den rådande ordningen är väl avvägd.Det tillvägagångssätt som efterlysersynes närmast vara att likna vid ett inkvisitorisktförfarande. Jag tror inte att det är många andra somvill ha en sådan ordning. En enskild som inte nårframgång med sin talan i ett mål där domstolen bådeutrett och beslutat på egen hand torde nog tappa för-troendet för rättsväsendet.Viviann frågar vilket ansvar myndigheterhar för tjänstemäns misstag och anser att det måsteklargöras. Frågan om tjänstemännens ansvar är be-svarad i lagstiftningen. Inledningsvis kan jag erinraom tjänstefelsbrottet i och det disciplinä-ra ansvaret i lagen om offentlig anställning. Jag kanockså erinra om den tillsynsverksamhet som de cent-rala förvaltningsmyndigheterna utövar, ytterst dentillsyn som utövas av ombudsmän ochJustitiekanslern.Beträffande det ekonomiska ansvaret svarar statenenligt skadeståndslagen bl.a. för sådana skador somorsakas av fel eller försummelse vid myndighetsutöv-ning. Statens skadeståndsansvar har utökatstill att avse också skador som vållas av att en myn-dighet genom fel eller försummelse lämnar felaktigaupplysningar eller råd. Härutöver har staten i vissafall ett strikt ansvar för skador som uppkommer istatlig verksamhet. Jag kan nämna bestämmelsernaom ersättning till den som varit berövad sin frihetexempelvis på grund av misstanke om brott. Här kanjag hänvisa till den rikhaltiga praxis som utvecklatshos bl.a. Justitiekanslern och i domstolarna.Avslutningsvis kan jag konstatera att rättssäker-heten i vårt land ligger på en mycket hög nivå. Därtillkommer att lagstiftningen faktiskt inne-håller regler i alla de avseenden som efterlysa, regler som också tillämpas av derättsvårdande myndigheterna.Anf. 7 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka för svaretangående individens rättssäkerhet och vill dessutomgöra några kommentarer till det.Jag har valt att redovisa en verklig händelse menutelämnat namn, därför att jag har förståelse för attjustitieministern inte kan kommentera enskilda mål.Jag efterlyser därför ett mer principiellt ställningsta-gande. Men det har varit praktiskt att använda falletsom ett exempel på hur människor kan bli drabbadenär myndigheterna inte är överens.För mig är det här inte heller enbart en skattefrå-ga. Den frågan finns naturligtvis med, eftersom hän-delsen kan leda till att personen kommer att förloraallt han äger. Det rör sig om en eftertaxering på enhalv miljon.För mig handlar det även om rättssäkerhet ellerinte och om konsekvenserna av att myndigheter inteär överens om regeringens myndighetsföreskrifter.Det blir så att säga en kamp mellan och det här fallet gäller det moms eller inte moms.Om man läser anvisningar i moms-broschyren verkar det hela vara mycket enkelt. Mendet har visat sig bli mycket komplicerat, för anvisningar tas tydligen inte på allvar,åtminstone inte i det här fallet.Här har det inte förekommit några olagligheterfrån den privata sidan, utan myndighet nr 2 gör eftermånga år en annan bedömning än myndighet nr 1 hargjort och utkräver moms retroaktivt . Jagundrar hur många som skulle finna sig i en eftertaxe-ring , efter att ha följt anvisningar.Dessutom har personen aldrig fått in de pengar somskattemyndigheten kräver in.Av detta kan man dra slutsatsen att myndigheter-nas beslut inte skulle vara tillförlitliga samt att rege-ringen har ett ansvar att förtydliga sig. Jag kan erkän-na och förstå att gränsdragningar kan vara svåra ivissa fall. Men i det här fallet är det för mig och ävenför andra solklart. Här råder det meningsskiljaktig-heter mellan myndigheterna, och det skall inte drabbatredje man.Trots att människor är laglydiga och följer myn-digheternas anvisningar kan de utsättas för retroaktivlagstiftning här i . Jag tycker att det är mycketallvarligt. Jag anser också att regeringen har ett stortansvar och möjligheter att rätta till de fel som harbegåtts.I svaret till mig anges att jag skulle anse att myn-digheterna inte efterlever intentioner i de lagar somriksdagen har beslutat och att myndigheterna skulletillämpa lagar och förordningar på ett sådant sätt sominte varit avsikten. Men så enkelt är det inte. Det kanfaktiskt vara så att anvisningarna och budskapen harvarit för många och för spretiga, vad vet jag.Jag har i stället funderingar på om regeringen harvarit otydlig. Det är ju regeringen som utfärdar ochkungör lagar. Även när det gäller förordningar ochmyndighetsföreskrifter är det regeringens ansvarsom-råde.I svaret kan jag ana att justitieministern till vissdel kan hålla med mig. Detta med hänsyn till att Re-geringskansliet ständigt arbetar med förbättringar ochäven är medvetet om att fel förekommer. Vidareöverväger också justitieministern hur myndigheteroch domstolsväsende bättre skall anpassas till dehöga krav som vi har rätt att ställa, och det tycker jaghedrar er.Justitieministern säger att det också måste vara urmedborgarperspektiv. Det är för mig mycket väsent-ligt och ett absolut krav att vi har medborgarperspek-tivet med.Enligt justitieministern skulle det vara nästintillomöjligt att stifta lagar och förordningar som är full-komliga och utan tolkningsproblem. Till viss del kanjag också förstå det.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1998/99:127 omSchengenAnf. 8 Justitieminister ():Fru talman! Tom har frågat vilka åtgär-der som jag avser att vidta för att problem inte skalluppstå för gränstrafiken som passerar via våra ham-nar vid operativa anslutning till Schengen-samarbetet.Tom är orolig för att operativaanslutning till skall leda tillväsentligt krångligare och mer omfattande inrese- ochkontrollbestämmelser för sjöfarten. Hans oro gällerför såväl den yrkesmässiga sjöfarten som för fritids-båtarna.