prot · GM0942 · 1999-01-20 00:00:00 — I har jag t.ex. gång på gång föreslagitatt det skulle vara intressant om man också kundefölja upp de här barnens föräldrar tillsammans medbarnen. Vi har också sagt att det behövs fler insatserpå barnavårdscentraler osv.Anf. 189 () replik:Fru talman! Det är spännande att höra. Jag ärtacksam för att jag får dessa besked.Jag skulle gärna vilja att lästemin motion, som handlar om barn till missbrukare.Det är inte bara alkoholister, det finns andra missbruksom kanske ibland är mycket värre. Jag har i motio-nen föreslagit någon form av god man för dessa barnsom man kan hämta i släkten eller i grannskapet runt-om eller att går hem till barn som har såatt säga problemföräldrar.Jag hoppas att vi kan mötas i något samtal där vikan utveckla detta vidare. 190 () re-plik:Fru talman! Jag tycker att det är mycket positivtmed alla som vill vara med och arbeta för att förbättrade här barnens situation. Jag får alltid med mig kom-munfullmäktiges ledamöter hemma i när detgäller den här frågan. Problemet är när besluten skallfattas. Vilka är villiga att avsätta och öronmärkapengar för just de här små människorna? Det är så lättatt ha fina ordvändningar när man talar om att hjälpamissbrukarna och se till att de får en bra situation.Men man glömmer gärna de här små barnen närpengarna skall tas fram. Det är därför vi har den situ-ation vi har hemma. Vi har inte pengar att utvecklaverksamheten, och kön är lång.Det är detta jag vill uppmärksamma. Jag vill lyftaupp frågan på dagordningen, därför att jag vill varaett språkrör och en förlängd arm i för dehär barnen som inte har någon som ropar för dem. Jagtror att det är viktigt att fler i den politiska världenvaknar upp och ser dessa 100 000-150 000 barn somi dag far oerhört illa i , där vi säger att barn-konventionen skall få styra våra beslut.Anf. 191 SKÅNBERG (kd):Fru talman! Det har varit roligt att följa det enga-gemang för barnen och barnens bästa som särskilt desenaste föredragen har handlat om. Även jag skalltala om barnen, om välfärden och om de sjunkandefödelsetalens hot.Låt mig börja med att citera ur Nordisk familje-bok, årgång 1914, där det står att läsa: "I forntidenförde tvåbarnssystemet och mot un-dergången. Det torde göra detsamma med våra folk,därest det blir allmän folksed. "har också tvåbarnsidealetvarit förhärskande, men alldeles särskilt dramatiskhar nedgången av antalet födda barn varit under1990-talet. Det är förvisso en överdrift att säga attvårt land hotas av undergång, men situationen äronekligen alarmerande. harantalet födda sjunkit och har vi ettfödelseunderskott, dvs. det är fler som har avliditunder året än som har fötts. harantalet födda minskat, och är fruktsamheten under1,5, dvs. kvinnor får färre än 1,5 barn i genomsnitt.Det är den lägsta nivån som någonsin i historien harobserverats i Sverige.Befolkningsraset hade varit ännu större om detinte hade varit för invandringen som ökade med5 000 personer till 50 000 . De största invand-rargrupperna är irakier och jugoslaver.Även antalet giftermål minskade. Det är 1 000 fär-re än 1997 och det lägsta antalet någonsin i förhållan-de till antalet ogifta personer. Andelen av befolkning-en som är gift har heller aldrig i svensk historia varitlägre. Dessutom, vilket också är allvarligt, växerandelen äldre kraftigt, som andelen ungaminskar.Jag vill ställa tre frågor i mitt tal: Vad kan det lågafödelsetalet bero på? Vad kan det få för konsekven-ser? Vad kan vi göra åt det?Orsakerna först. Professor , ekono-misk-historiska institutionen vid Lunds universitetskriver: "Många tror att förändringarna i åldersstruk-turen främst beror på att dödligheten gått ned. Dettaär emellertid inte fallet. Till förklarasförändringarna i åldersstrukturen av att fruktsamhetengått ned. Det är alltså främst fruktsamhetens nedgångsom förklarar varför har världens äldsta be-folkning och inte så mycket nedgången i dödlighet".Den ofrivilliga barnlösheten blir allt vanligare.Kvaliteten på sperman har sjunkit stadigt under desenaste decennierna. vet vi att rökning, alkohol,miljögifter, infektioner och könssjukdomar är viktigafaktorer som sänker fruktsamheten hos både män ochkvinnor. Professorn i gynekologi och obstetrik påHuddinge sjukhus, Outi , säger att livsstilenändå har störst betydelse för den låga fruktsamheten:"skjuter vi upp barnafödandet tills vi är färdigamed allt annat. Det är en livsstil som inte bara sena-relägger nästa generation utan också ger färre barn,eftersom kvinnors fruktsamhet successivt går ner ochförsämras drastiskt . Sexualunder-visningen är alltför inriktad på preventivmedel. Opla-nerade graviditeter utmålas som en katastrof. Jagskulle gärna se en attitydförändring. Barn borde varanågot man får, inte något man skaffar sig. Samhälletkan inte uppmuntra en livsstil som försvårar för såmånga att få barn. Så långt professor annan viktig del av problemen är att barns vär-de har gröpts ut sedan bondesamhällets dagar, dåmånga barn betydde arbetskraft och en trygghet förålderdomen. Att vårt samhälle blivit alltmer barno-vänligt syns ju inte minst av det faktum att var fjärdegraviditet slutar med att det väntade barnet aborteras,dvs. över 30 000 barn årligen.Förutom ofrivillig barnlöshet, en livsstil med se-nare barnafödande, tvåbarnsidealet, en barnovänligattityd som speglas av de många aborterna, har ocksådet sjunkande födelsetalet ekonomiska och arbets-marknadsmässiga orsaker, som 90-talets dåliga eko-nomi, ungdomsarbetslöshet och framför allt att anta-let studerande har ökat kraftigt. Studerande har, tillskillnad från arbetslösa, en mycket låg fruktsamhet.Att antalet studerande har ökat kraftigt förklarar,enligt SCB, ungefär halva fruktsamhetsnedgången.Min andra punkt gäller konsekvenserna. Vilka blirdå konsekvenserna av det låga födelsetalet? Förskollärare och barnskötare tvingas bytajobb. Det finns 127 000 åttaåringar men bara90 000 ettåringar. kommer ocksålärare att bli arbetslösa. Det allvarligaste hotet upp-träder först efter ännu då det blir brist på ungarbetskraft och då kostnaderna för de alltfler ochalltmer vårdnadskrävande äldre skall täckas av skat-terna för de allt färre unga. Med en åldrande befolk-ning blir resurserna knappare. Var behövs redan i dagden unga arbetskraften, och var är den redan i dagsvårast att rekrytera? Svar: inom vård och omsorg.Antalet sökande till landets vårdgymnasier har på tvåår minskat . I t.ex. fanns fem sökan-de till 210 platser. I sin förlängning kan dessa attity-der tillsammans med de låga födelsetalen innebära attde äldre blir hänvisade till att tvingas ta hand omvarandra - om de alls skall få någon omsorg.Enligt beräkningar på budgetkontorkommer också det sjunkande födelsetalet att ha fleranationalekonomiska negativa följder som att tillväx-ten blir lägre, det inhemska sparandet påverkas nega-tivt, efterfrågan och utbudet av varor och tjänsterminskas liksom efterfrågan på bostäder. Pensionsspa-randet och därmed pensionerna sjunker och det bliren ökad arbetskraftsinvandring.Lena , chef för , säger: "Om befolkningen minskar behövsinga nya bostäder, och företagen måste slåss om alltfärre kunder. Vi riskerar att hamna i en ekonomiskdepression. Vi måste fråga oss hur vi ska skapa ettsamhälle där människor vill och kan sätta barn tillvärlden. "Professor varnar särskilt för denjättesmäll på arbetsmarknaden som kan komma när40-talisterna börjar gå i pension omkring ,speciellt inom den offentliga sektorn och då särskiltbland lärare. Också han pekar på den ekonomiskafaran i den sneda ålderspyramiden.Vad kan vi då göra åt det låga födelsetalet? Det ärfråga om dels bättre ekonomiska villkor, dels nyaattityder. Först och främst behöver vi verka för nyaoch positiva attityder till barn, barnafödande, äkten-skap och familjebildning. I trygga och stabila familjerföds trygga barn - och fler barn. Barn är värdefulla,och barns liv är okränkbara. Det är värt att skjuta litepå att fullgöra sin högskoleutbildning eller karriär föratt föda barn. Att fostra barn är den största av allauppgifter - det är att forma framtiden. Handen somgungar vaggan, styr världen.Tvåbarnsidealet måste ersättas av ett trebarnsidealoch framför allt inte av ett enbarnsideal! Barnfamiljeri en kommun eller ett bostadsområde skall ses som entillgång, något att satsa på.Men vi måste också ge barnfamiljerna ekonomis-ka möjligheter att föda barn, själva fostra sina barn,ge dem valfrihet att själva välja barnomsorg, och vimåste få ett vårdnadsbidrag som ger föräldrarna denvalfrihet de önskar.Anf. 192 ():Fru talman! Jag kan konstatera att även kammarentycks ha drabbats av befolkningsflykt. Jag funderar påom det över huvud taget finns några representanterfrån regeringen här för att eventuellt svara på frågor.Ämnet är välfärdsfrågor. Min rubrik är Barnetsbästa.En god välfärd uppnås bäst i ett samhälle därmänniskor känner sig betydelsefulla och trygga. Trotsatt har ett av de mest utbyggda välfärdssys-temen i världen finns det en stor oro och otrygghet ivårt land. Orsakerna till denna oro står att finna i destandardlösningar som många människor tvingas attacceptera även mot sin vilja. De ekonomiska resur-serna styr människors handlingar.Ett exempel är den socialdemokratiska familjepo-litiken. De som inte passar in eller kan acceptera detkommunala utbudet får inte del av skattesubventione-rad barnomsorg. Familjestödet är starkt reglerat ochsaknar en fördelningsprofil. Det gynnar dem somtjänar mest. Dessutom har regeringen aviserat att manavser införa maxtaxa inom barnomsorgen, dvs. ytter-ligare ett steg i fel riktning att öka förmånerna för deredan välbeställda.Många småbarnsföräldrar som funderar över and-ra alternativ inser snabbt att de inte har råd att funderaöver egna lösningar. tillbarnfamiljerna styr deras liv. fortsätterdärför kampen för ett nytt familjestöd, för rättvisa ochför valfrihet. Vi vill att stödet skall utformas så att detpassar alla familjetyper. Vi vill att alla barn skallvärderas lika.Vi vill införa ett barnkonto att fördela under bar-nets förskoleperiod. Barnkontot minskar byråkratin,och reglerna är enkla. Föräldrarna avgör själva hur devill använda sin föräldraledighet. Vid barnets födelsefår de ett fiktivt konto med som kan dis-poneras genom månadsvisa uttag under barnets för-skoleår - lägst och max permånad.Med dagens regler får en nybliven förälder som ärstuderande per dag, medan andra med hyggligainkomster kan erhålla per dag. Orättvisan äruppenbar.I höstens regeringsförklaring talade statsministernom bl.a. att skall efterlevas. Allarelevanta politiska beslut skall analyseras utifrån hurde påverkar barnens situation. Med barnets bästa förögonen, samt efterlevnaden av FN:s konvention ombarnets rättigheter i , borde vi ta hänsyn till attbarn också är egna individer med olika behov. En delbarn behöver mer tid tillsammans med sina föräldrar,en del föräldrar önskar inget högre än att få vårda och fostra sina egna barn.Många småbarnsföräldrar lever under pres-sade förhållanden. Familjer med knappa ekonomiskamarginaler känner en ständig oro över att pengarnainte skall räcka. Andra familjer arbetar och har godekonomi, men lider brist på tid för sina barn. Bådagrupperna känner sig av olika anledningar mångagånger otillräckliga som huvudansvariga för vård ochfostran av sina barn.Det är därför samhällets skyldighet att stötta små-barnsföräldrarna så att de får möjligheter att vara degoda föräldrar de önskar. Men det är också viktigt attföräldrar som sviktar i sin föräldraroll får den hjälpsom behövs för att de och barnet skall må bra ochutvecklas. Utbildning är alltid en investering förframtiden, och det gäller även inför föräldrarollen.Föräldrar utan tidigare erfarenheter av barn behöveröka kunskaperna för att bättre förstå barnens behovunder uppväxtåren.Alarmerande rapporter har kom-mit angående barnens psykiska ohälsa, som ökatdramatiskt. Fler barn och i lägre åldrar klagar i dagöver bl.a. ont i magen. Det har också framkommit attmånga barn upplever stress, även mycket små barn.Det framgår tydligt att barn behöver mer tid, meromtanke och att stressfaktorer måste elimineras. Barnbehöver också en kontinuerlig kontakt med båda sinaföräldrar.Vi föreslår därför att det skall finnas en mamma-och pappamånad utöver barnkontot där ersättningenskall vara 90 %.Det är också viktigt att kontaktdagar återinförs föratt föräldrarna skall engagera sig i sina barns skol-gång. i ersättningtills barnet fyller bör underlätta de kontakter-na.Vi i vill också återinföra den friaetableringsrätten inom barnomsorgen, då det ökarvalmöjligheterna. Föräldrarna skall ges större infly-tande på hur barnomsorgen skall lösas. Med Centernsbarnkonto kan föräldrarna välja att själva ta hand omsitt barn på heltid, förkorta arbetstiden eller köpabarnomsorg inom kommunen eller inom något privatalternativ eller kooperativ som finns på orten. Destyrkta barnomsorgskostnaderna skall sedan få drasav. Många av de föräldrar som är hänvisade till"svart" barnomsorg kommer då att redovisa sinabarnomsorgskostnader.Centerpartiet har under den allmänna motionsti-den även uppmärksammat barnens situation i vård-nads- och umgängesfrågor. Vi vill trycka på att vidseparationer där barn finns med bör samarbetssamtalvia vara obligatoriska. Lagstiftningensuppgift måste vara att stödja föräldraansvaret ochskydda barnet från att bli utnyttjat i en konflikt mel-lan föräldrarna.Barnets möjligheter till umgänge med båda för-äldrarna efter en separation skall inte påverkas avvilken samlevnadsform föräldrarna haft. Det är nöd-vändigt att den nya regeln om gemensam vårdnad intebara gäller gifta föräldrar utan även omfattar de för-äldrar som levt i samboförhållanden och där fader-skapet har fastställts.I dag saknas bestämmelser i somreglerar föräldrarnas inbördes ansvar för resekostna-der i samband med umgänge. Det innebär att de avföräldrarna som vill att umgänge skall ske får bekostaresorna själv. I propositionen föreslås att den föräldersom barnet bor hos skall betala en del av resekostna-derna i samband med att den andre föräldern umgåsmed barnet. Från sida vill vi klargöraatt föräldrarnas ekonomiska förmåga och andra om-ständigheter skall avgöra hur resekostnaderna skallfördelas.Barn har behov av umgänge inte bara med föräld-rar utan även med andra personer som står dem nära,t.ex. mor- och farföräldrar.Införandet av den fria etableringsrätten inombarnomsorgen, som vi föreslår, innebär inte att verk-samheten kan undandra sig tillsyns- ochinsynsrätt så länge samhället bidrar till finansiering-en.Centerpartiets barnkonto är enkelt och robust. Dethar sitt ursprung i det gamla vårdnadsbidraget, men ärnu mer genomtänkt och bättre anpassat till småbarns-föräldrarnas krav på större flexibilitet.Anf. 193 ():Fru talman! Författaren skriver i enav sina sista böcker att var tid har sin blinda fläck.Frågan infinner sig: Vad skulle då kunna vara vår tidsblinda fläck? Vi kommer sannolikt i historiens ljus attkunna konstatera att vi i vårt samhälle har dragitsmed både en och annan sådan. Ett exempel på enblind fläck som alltmer börjar uppdagas är det per-spektiv som präglat synen på familjen socialdemokratiska hegemoni.Den socialdemokratiska familjepolitiken är i höggrad en del av det s.k. moderniseringsprojekt somväxte fram under seklets första del. Med makarnaMyrdal introducerades den sociala ingenjörskonstenpå allvar. Deras idéer visade på synnerligen rationa-listiska och planmässiga lösningar för familjerna.Experter skulle skräddarsy familjernas framtid, alltför att passa som hand i handske i produktionen.Många insatser på familjepolitikens område har, istället för att utgå från familjernas egna önskemål,utgått från arbetsmarknadens krav på föräldrarna. Detvar inte alltför länge sedan barn gick under benäm-ningen "förvärvshinder" i offentliga texter. Dettasynsätt har, tillsammans med en skepsis inför föräld-rars förmåga att veta vad som är bäst för sina barn,kommit att prägla den socialdemokratiska familjepo-litiken ända fram till våra dagar.Här går en tydlig skiljelinje mellan den socialde-mokratiska synen och den kristdemokratiska. I detkristdemokratiska samhället har familjen en centralroll. Den ses som samhällets viktigaste grundsten.Familjen är basen för trygghet, ansvar och gemen-skap. Vi kristdemokrater vill bidra till att familjensställning stärks. Familjen är viktig för alla generatio-ner och åldrar, och detta gäller såväl den lilla famil-jekretsen som de vidare familje- och släktskapsban-den. Familjen är den naturliga platsen för förmedling-en av normer och värderingar. Det är också allmäntvedertaget att detta fungerar bäst i en kärleksfull, närarelation. Den etiska och moraliska grund som gesinom familjen har stor betydelse för barnens fortsattautveckling.Det borde leda till den politiska slutsatsen attsamhället vinner på att i hela sin uppbyggnad strävaefter att ge familjerna tillräckligt stöd för att fullt utkunna ta på sig sin viktiga roll. I den lilla grupp somen familj utgör får familjemedlemmarna möjlighet attmöta kärlek, omtanke och förståelse, men också attställas inför krav och ta ansvar. På det sättet anknyterfamiljen som gemenskap till människans djupastebehov - behovet att bli sedd och vara en person sominte är utbytbar.Perfekta familjer och felfria föräldrar existerarsjälvfallet inte. Precis som i alla andra sammanhanguppstår konflikter och begås misstag också inomfamiljen. Men trots sina brister är familjen den vikti-gaste byggstenen i samhället. Fungerar inte familjensom bas, ja, då fungerar inte heller samhället.Många socialdemokrater har uttryckt avsky gen-temot den kristdemokratiska familjepolitiken efter-som den går ut på att frånta staten, kommunerna ochlandstingen en stor del av deras myndighetsutövningöver familjerna och deras barn, och i stället myndig-förklara föräldrarna själva och erkänna att de är desom vet vad som är bäst för sina barn. Vår syn påfamiljen rimmar naturligtvis illa med värld.Frågan är när verkligheten skall komma i kapp re-geringspartiet i den här frågan. Det finns en stark ochtydlig opinion bland småbarnsföräldrar som pekar iriktning mot större valfrihet och mer flexibilitet närdet gäller att fostra sina barn. Undersökning på un-dersökning visar att en förkrossande majoritet avföräldrarna själva vill avgöra hur barnen skall tas omhand under de första viktiga åren.Från vänsterhåll brukar man kunna höra att denkristdemokratiska familjepolitiken är omodern ochföråldrad. Jag skulle snarare vilja påstå det rakt mot-satta. Se bara på det enorma gensvar vårdnadsbidra-get mottog under dess korta livstid. Det visade på ettenormt sug hos familjerna att under rimliga ekono-miska villkor kunna vara hemma med sina barn underde första åren. Det antal föräldrar som ansökte omvårdnadsbidraget var större än någon väntat sig. Un-gefär av föräldrarna med barn i åldrarna ett valde att ansöka om vårdnadsbidrag, helt ellerdelvis. Reformen visade med all önskvärd tydlighetatt många föräldrar efterfrågar alternativ till denkommunala barnomsorgen, redan vid en så förhållan-devis låg nivå som det skattepliktiga bidraget på2 000 kr.Från vänsterhåll brukar man kalla vårdnadsbidra-get en kvinnofälla. Frågan är var den verkliga fällanligger. För en mamma som helst av allt vill varahemma med sina barn är det intehemmet som är en kvinnofälla, utan den stora fällanligger i de system som mer eller mindre tvingar henneatt lämna sina barn i statens omsorg för att hon självmåste ut och arbeta. Självfallet skall de kvinnor somvill ut i arbetslivet kunna få göra det, men för denskull skall man inte genom ekonomiska incitamenttvinga ut även kvinnor som inte vill något hellre änatt vara hemma med sina barn.Det finns dock ljuspunkter även bland socialde-mokrater, även om jag i det här fallet har fått gå ut-omlands för att hämta ett exempel. StorbritanniensTony Blair - som i den svenska debatten brukar fåfungera som trumfkort både åt höger och åt vänster -har deklarerat för sin regering att den politiksom skall bedrivas skall relateras till familjen. Beslutsom missgynnar eller på något sätt skapar bekymmerför familjen vill således socialdemo-kratiske premiärminister inte veta av. Kanske är detdags för den att lyssna och lära avBlair. När kommer statsminister att utfärdasådana förhållningsregler till samtliga ministrar attbesluten skall gagna och inte försvåra för familjer?Den grundläggande familjepolitiska skiljelinjenmellan Vänstern och kan såledessammanfattas i följande fråga: Vem är det egentligensom bör ha ansvaret för barnen? Skall vi genom star-ka ekonomiska incitament tvinga föräldraratt lämna sina barn i statens trygga famn, eller skall vige föräldrarna förtroendet att själva välja på vilketsätt de önskar fostra och ta hand om sina barn?Fru talman! Om det svenska folket fick väljaskulle svaret vara givet.Anf. 194 () re-plik:Fru talman! kallar den social-demokratiska familjepolitiken och vår syn på barn ettmoraliseringsprojekt. Då måste jag naturligtvis tatillfället i akt att fråga , f.d. ordfö-rande i Ja till livet, om hans abortsyn. Han nämnerinte någonting i sitt anförande, där han pratar omfamiljen, barnen och familjepolitiken, om sin syn påabort. Jag tycker att det är viktigt att få veta detta.Han bör tillägga detta när det gäller synen på familje-politiken. har ju varit med ochbyggt upp verksamheten i Ja till livet.Min konkreta följdfråga efter är om han står bakom Ja tilllivets abortsyn.Anf. 195 () re-plik:Fru talman! Jag får konstatera att inte med något ord bemöter det tal som jag höllom familjepolitiken och mina krav på valfrihet förföräldrar och föräldrars rätt att själva få bestämma omsina barn. I stället vill hon ställa en helt annan fråga.På den frågan - vad det gäller aborter - kan jagsvara att jag naturligtvis vill att det ofödda barnetskall ha det rättsskydd som det kan få och att vi villatt samhället skall hjälpa gravida kvinnor att få denhjälp de behöver.Anf. 196 () re-plik:Fru talman! Det var intressant att få höra MikaelOscarsson utveckla den syn han har på abort eftersomhan har duckat i denna debatt ända sedan valet.Vad denna debatt handlar om tycker jag är ganskaviktigt att få fram. Vi socialdemokrater, och framförallt vi s-kvinnor, tycker att just detta i kd:s familjesynär ett hyckleri. Ni har en syn på familjepolitiken, menni hycklar i abortfrågan.Jag vill också ställa en följdfråga. Står bakom den abortlag som har fattatbeslut om?Anf. 197 () re-plik:Fru talman! Om igen får jag konstatera att IngerSegelström inte med ett ord vill svara på frågan omvem det är som egentligen bör ha ansvaret för barnenoch om hon vill ge föräldrar frihet att välja den om-sorgsform som de själva vill ha.Min syn på abortlagstiftningen sammanfaller heltmed det kristdemokratiska programmet. Jag kommeratt arbeta för att det skall få gehör i riksdag.Det ser jag fram emot i framtida debatter med IngerSegelström.Anf. 198 ():Fru talman! Är ett välfärdsland? Tyvärrmåste man ställa den frågan . är i daginte ett av mest välmående länder, utan är påväg att bli ett av mindre välmående länder.Vi faller på välståndslista.Alltfler människor i har problem med attfå ekonomin att gå ihop. Alltfler människor i Sverigelever på socialbidrag, och alltfler blir bidragberoende.Blir man sjuk kan man få vänta , ja,ibland , på att få en operation. Åldringsvårdenfungerar dåligt i många kommuner. Skolan ger påmånga ställen i inte de kunskaper som ele-verna behöver. Svenska studenter får dåliga studi-estöd och får tydligen vänta på utlovade förändringarännu en tid.Detta, fru talman, är tyvärr en bild av av . Detta är en bild av som vi inte skullebehöva ha. Regeringen har misslyckats med sin poli-tik, står handfallen och har inga recept på hur välfär-den skall förbättras. Det är tragiskt för det svenskafolket.Till denna dystra bild skall också läggas den storaarbetslösheten i . En halv miljon människorstår utanför arbetsmarknaden. Det motsvarar lite merän befolkning. Det motsvarar lite mer änhela befolkning.