prot · GM09101 · 1999-05-27 00:00:00 — Skogen, fjällen och vattnen är ständigt närva-rande." var de frostiga vindarna katastrofala. På1800-talet radade nödåren upp sig. Klimatet var extrabesvärligt . Så illa var det attKarl XI tidigare vid en resa genom Jämt-land/lär ha sagt: "Av Jemteland är intet attgöra." Han tyckte helt enkelt att klimatet var för kärvtoch livet för hårt. Men många härdade ut. De klaradelivhanken och själen tack vare jakt och fiske - degamla näringarna som en gång lockade människor tillNorrlands inland.Att älgjakten haft mycket stor betydelse vittnarinte minst om och också den storamängd fångstgropar för älg som man har hittat sär-skilt i /. Såväl somGästrikland har en älg i sina landskapsvapen ochLappland har en jägare i sitt.Jakt och fiske har alltså spelat och spelar fortfa-rande en mycket stor roll för de allra flesta i Norr-lands inland. Ingen kan undgå att märka det när det ärälgjaktstider. Åtskilliga arbetsplatser tvingas stängaunder den första närmast heliga älgjaktsveckan.I många familjer svarar älgjakten för en stor delav årets köttbehov, men för de allra flesta ligger detstörsta värdet i upplevelsen. Rekreationsvärdet ärenormt och säkerligen våldsamt underskattat av osssom bor lite längre söderut.I ljuset av det stora värde som jakt och fiske harför ortsbefolkningen i inland är handlägg-ningen av f.d. jordbruksminister närdet gäller stärkandet av jakträtten för samebyoförklarlig och oförsvarlig.Den av regeringen givna rätten för samebyn attutnyttja mark sammanfaller med det område somstaten tidigare upplåtit till 23 jaktlag. Under remissar-betet informerades statsrådet om statens upplåtelse-avtal med jaktlagen, men man beaktade inte de jakt-rättigheter som staten redan hade upplåtit. Som enkonsekvens av detta föreligger nu två skilda jakträtterinom samma område, och detta kommer att bli före-mål för en civilrättslig behandling.Statsrådet säger sig inte ha varit informerad om attjakträtt sedan gammalt upplåtits i området. SåvälLänsstyrelsen i som kommun haremellertid i sina remissvar talat om de konflikter somkan komma att uppstå gällande jakten.Älvdalens kommun uppvaktade också departe-mentet och dåvarande jordbruksministern i dennafråga . Det kan förövrigt noteras att den skrivelse som då överlämnadesinte återfinns i departementets akt i ärendet, men denär alltså riktad till , Same-och jordbruksenheten. I denna skrivelse säger manmycket tydligt dels att man i kommun ärpositiv till att rennäringen är etablerad i kommunen,dels att man anser att den skall bedrivas inom detregelverk som stipuleras i de s.k. , ochdär kan inte dubbla jaktupplåtelser förekomma.Annika har för övrigt i en utfrågning ve-rifierat att frågan om jakt diskuterades. I och för sigvore det egendomligt annars, eftersom det var skälettill att kommun ville göra en uppvaktning.Kunskapen om jakt i området måste ha funnits hosdepartementet.Regeringen har enligt min mening berett ärendetfelaktigt och ofullständigt. Felaktigt därför att denremiss som skickades ut rörde att rättigheterna förmedlemmarna i sameby att jaga och fiska skullestärkas inom ramen för rennäringslagen. Där kandubbla jaktupplåtelser förekomma.Det kan konstateras att beslutet så småningomkom att avse en helt annan rättslig fråga, nämligen attstaten i egenskap av markägare upplåter rätt att jagaoch fiska.Detta förhållande gjorde att de remissinstansersom svarade på regeringens remiss svarade på enfråga som hade med rennäringslagen att göra, menbeslutet blev ett annat.Ärendet är också berett på ett ofullständigt sätt.Regeringen menar sig inte ha fått tillräcklig informa-tion i vad mån det fanns eller inte fanns upplåtelse förjakt och fiske i området.Eftersom detta är, vilket jag har försökt säga, enmycket stor och brinnande fråga inte minst i Norr-lands inland, och eftersom den alltid är aktuell när detgäller utvidgning av samebyarnas rättigheter, är detinte troligt att man på departementet inte insåg attproblematiken faktiskt fanns.I denna skrivelse från kommun stårockså: "Det förhållande som finns beträffandejakt och fiske i området fungerar bra.- - - Relatio-nerna mellan samer och övriga ortsbor kommer medstor sannolikhet att leda till konflikter om förhållan-det som är förändras. "Man säger också att man stöder de remissvar sominkommit från , Fastighetsverketoch i . De tar alla upp sammainställning till problematiken som kom-mun.I båda dessa avseenden - att det är felaktigt ochatt det är ofullständigt- har inte regeringen och Anni-ka uppfyllt de åligganden som ankommer påregeringen enligt beredningstvånget i regeringsfor-men.Vi vet alla att samutnyttjande mellan samebyaroch ortsbefolkning av markerna i inland påmånga håll väcker mycket starka känslor. I det ljusetär den ovarsamma, felaktiga och ofullständiga bered-ningen av ärendet alldeles oförsvarlig.Vi menar att inte kan undgå kri-tik för sin handläggning av ärendet. Däremot yrkarjag inte på godkännande av anmälan i reservation 1som finns i detta ärende, även om jag naturligtvisställer mig bakom den. Men för att vinna tid i kam-maren avstår jag från att yrka det.Anf. 212 ():Fru talman! Enligt 25 § rennäringslagen får med-lem i sameby jaga och fiska på utmark inom de delarav byns betesområde som hör till renbetesfjällen ellerlappmarkerna när renskötsel är tillåten där.Rätten till jakt och fiske ingår alltså som en del avrenskötselrätten. Rätten enligt 25 § är inte begränsadtill jakt eller fiske för husbehov utan gäller även förjakt och fiske till försäljning.Samernas rätt för medlem i sameby att jaga ochfiska gäller statlig, och privatägd mark.Det finns således en dubbel jakt- och fiskerätt påutmark inom renbetesfjällen och lappmarkerna underden tid renskötsel är tillåten där. Markägaren har denjakt- och fiskerätt som följer av äganderätten, ochsamernas jakt- och fiskerätt ingår i renskötselrätten.Nu hör till historien att rättigheterna är begränsadejust för sameby. Därför hemställde Länsstyrelseni hos regeringen attmedlemmarna i sameby skulle ges samma rätt tilljakt och fiske inom samebyns åretruntmarker somtillkommer andra samebymedlemmar i landet enligt25 § 1 st. rennäringslagen.Fru talman! Som det grundläggande motivet försin hemställan angav att Idresamernasrättsliga ställning skulle stärkas inom ramen för ren-näringslagstiftningen, och de skulle ges samma rät-tigheter och förutsättningar vad gäller jakt och fiskesom tillkommer samerna i andra samebyar.I beslut biföll regeringen hem-ställan från i på det sättetatt medlem i sameby gavs rätt att jaga och fiskaför husbehov och för avsalu på statens mark inom deområden i som upplåtits för renbete.Fru talman! Problemet med detta beslut var dockatt det inte var det som remissbehandlats, utan remis-sen avsåg jakträtt enligt rennäringslagen, inte en tra-ditionell eller vanlig jakträtt.Alltså: Regeringen får en framställan om beslut A,och denna framställan A remissbehandlas. Regering-en avvisar ett beslut enligt A och beslutar B utan attremissbehandla beslut B. I den situationen inträffar enjaktkrock.För denna är regeringen förstås ansvarig, eftersomden inte inhämtat behövliga upplysningar för att fattaett korrekt beslut B. Hon säger för övrigt i utfrågningen att hadehon vetat om det faktiska jakträttsförhållandena hadebeslutet inte fattats.Fru talman! Uppenbarligen fattades behövligaupplysningar, som det står i regeringsformen.Anf. 213 ():Fru talman! Detta är ett mycket rörigt ärende. Dethandlar om att förre jordbruksminister i sitt mycket lovvärda nit att skapa goda förhål-landen för sameby har åstadkommit ett felaktigtbeslut.Det förvånar mig mycket att det har blivit det re-sultatet. förklarade vid utfrågningenatt det kanske t.o.m. var det ärende som hon lagt nedsin största tid på. Det vill inte säga lite när det handlarom en upptagen jordbruksminister. Hon var väldigtengagerad i dessa frågor.Att det då får till konsekvens att regeringen skick-ar ut en remiss till remissinstanserna som kom attgälla en helt annan rättslig fråga än den som rege-ringen sedermera fattade beslut om är mycket be-klagligt.Det vittnar också om den dåliga information somAnnika som företrädare för departementetförsågs med från medarbetare och länsstyrelse om hurde faktiska förhållandena är uppe i Jämtland.Jag vill helt kort säga att jag delar den kritik somman kan rikta mot för att hon intehar sett till att få de erforderliga upplysningar somkrävts för att föreslå regeringen ett riktigt beslut.Det är extra viktigt att nu peka på detta. Vi vet attkonflikterna mellan samer och andra boende i deområden där rennäringen är mycket viktig är väldigtsvåra. Det finns en risk att de ökar ännu mer.Vi kommer att få diskutera som gäller urbefolkningens rätt. Dethandlar i hög grad om samerna villkor. Med det villjag säga att det är väldigt angeläget att man klarar utde förhållanden som gäller beträffande rennäringenoch jakt- och fiskemöjligheterna.Anf. 214 ():Fru talman! I detta ärendet har föregående talareganska hyggligt redovisat för ärendegången. Jagtänkte inte fördjupa mig så mycket i det. Vi har föruthaft en diskussion om beredningstvånget och hur ettärende skall beredas. I det här fallet har det verkställtsmed en ordentlig remissomgång och annat.Det man så här i efterhand kan konstatera är attdet är ganska väsentligt att remissinstanserna ocksågår igenom underlaget ordentligt och bemödar sig omatt ge så korrekta fakta som möjligt i sina remissvar.Det är det som liksom har blivit den springandepunkten i det här ärendet, och det är ju ingen gladöver - minst av alla själv. Men nugranskar vi ju inte remissinstanserna och de olikaremissvaren. Vi har till uppgift att granska hur stats-rådet har skött den här delen.Det finns två huvudpunkter i det här, tycker jag,som har gjort att saken hamnat i det läge som det har.Det första är själva framställan från iJämtlands län, som också remissbehandlades. Där stårdet i en mycket viktig del i själva inlagan: Besked harlämnats av förvaltande myndigheter att bymedlem-mar inte kan påräkna älgjaktsupplåtelse i områdettrots att betydande arealer inte nyttjas för jakt.Det var så att säga utgångspunkten, och det var detunderlaget som skickades ut till remissinstanserna.När sedan de här remissvaren kom in var det ettflertal remissinstanser som påpekade problematikenmed inte enbart älgjaktsrätten utan med jakträtternaöver huvud taget. Det har tyvärr varit ett väldigt käntfenomen inte bara mellan samer och övriga när detgäller jakt, utan det gäller de här jakträttsupplåtelser-na över huvud taget. Det är känslig materia. Det rörupp känslor som inte alltid, vill jag påstå, har att göramed vem som har jakträtten var. Det kan också varahelt andra saker. Det som också många tog upp varatt man var rädd för att om den här samebyn skulle fådenna jakträttsupplåtelse skulle det kunna påverkasamarbetet och klimatet över huvud taget i de härbygderna.Det fatala var att ingen påpekade att de här area-lerna dessutom redan var utarrenderade. Ingen togupp det i remissvaren trots att det står i remissmateri-alet från att det finns outnyttjade jak-tområden. Det var andra värderingar som gjordes ochandra ställningstaganden som låg till grund i remiss-svaren när det gäller varför man var orolig för hurdenna jakträtt skulle uppfattas.När sedan regeringen väl fattade ett beslut om attändå tillåta den här jakträttsupplåtelsen använde manen annan metod. Man använde sig av en mer juridiskupplåtelse av de marker som stod under statens förfo-ganderätt. Men själva innebörden, att de skulle ha rätttill jakt, var själva huvudpunkten för att underlättasamebyns verksamhet i övrigt.Sedan, när det här blev känt och de här konflik-terna med att det redan var utarrenderat uppdagades,har det varit många som har hävdat, även hittills idagens debatt, att ministern blev underrättad om dehär utarrenderade markerna. Men det finns som sagtvar inget sådant remissvar. Ett av de uppvaktandekommunalråden, från kommun, säger atthan kanske inte uttryckligen talade om jakträttsupp-låtelse, men det måste ha varit uppenbart.Sådant kanske har hänt en och annan av oss andraockså. Vi kanske själva har varit så inne i sakförhål-landet, i själva sakfrågan, och argumenterat utifråndet, att vi kanske har glömt de elementära basfaktasom borde ha kommit fram. Men vi kan inte sträckaoss så långt som att säga att bara för att ingen harupplyst statsrådet om de här jakträttsupplåtelsernaoch markerna som redan var utarrenderade har honbrustit i handläggningen. Hur skall ett statsråd någon-sin bli säker på att något inte dyker upp igen? Närremissförfarandet är klart och remissvaren har kom-mit in - skall man då ifrågasätta detta, skicka ut deten gång till och fråga: Är det verkligen sant? Jag trorinte att någon tycker att vi skall jobba på det viset inågra andra frågor.Det är sorgligt att det blev som det blev. Tack ochlov har ju, och det är ju hedrande för dem, de som harfått den här upplåtelsen i samebyn inte utnyttjat denför att inte strö mer salt i såren och ställa till osämja ibygden. Det är väl i alla fall ett gott tecken i det här.Alla andra tycker väl att det här inte är något roligt,men så här kan det gå till när man inte är på sin vaktnär man skriver sina remissvar. harsom statsråd handlagt det här ärendet på ett sätt somjag inte tycker att det finns något att anmärka på.Anf. 215 () replik:Fru talman! Ja, så här kan det tydligen gå till. Menså här får det inte gå till, särskilt inte när det gäller ensådan här ömtålig fråga.För det första - detta vet statsrådet, och det visstedepartementet: har ingenting att göramed jakträttsupplåtelser i kommun.För det andra: Remissen som gick ut handlade omrennäringslagen. När det gäller rennäringslagen regle-ras jakten med automatik. Därför hade remissinstan-serna ingen anledning att ta upp frågan när remissensåg ut som den gjorde. Det är därför det här, när manså småningom ändrade beslutet, borde ha gått ut på enytterligare remissomgång. Remissvaren var alldelessjälvklara i förhållande till den remiss som skickadesut.För det tredje: Även om remissinstanserna svara-de på remissen på ett adekvat sätt var det ändå en delremissinstanser som tog upp detta med jaktfrågan,t.ex. , och Länsty-relsen i Dalarna.För det fjärde: kommun och två repre-sentanter därifrån begärde att få komma och uppvaktaAnnika . Det de ville prata om var just jak-ten. Det är alldeles självklart att om de i denna frågavill prata om jakt är det den legala jakten det är frågaom. Det är inte tjuvjakt de kommer och vill diskuteramed statsrådet. Det är den legala jakten.Jag läste ju i talarstolen högt ur ett papper somman lämnade till men som avnågon anledning inte finns i akten - det kanske finnsnågon annanstans på departementet. Där står dettydligt att man är rädd för att en jakträttsupplåtelse -med stor sannolikhet säger man t.o.m. - kommer attleda till konflikter om förhållandena förändras.Utifrån detta undrar jag: Kan det vara möjligt attstatsrådet inte förstår att jakträttsupplåtelsen är enbekymmersam fråga i detta ärende?Anf. 216 () replik:Fru talman! Jo, precis den insikten hade AnnikaÅhnberg. Det här var oerhört känsligt. Det var juingen tillfällighet, och jag tror inte att hon på någotsätt ljög när hon sade det, att hon hade lagt nedmycket arbete på att försöka lösa den här frågan pågrund av den känsliga art den hade. Jag menade inteatt det var tjuvjakt eller något annat det handlade om.Det handlar om själva jakträtten över huvud taget ochden känsliga fråga det är.Inger säger att remissinstanserna inte hadenågon anledning att ta upp att det redan var utarren-derad mark. Det är det som är själva poängen i det jagläste upp. Det står i remissunderlaget att betydandearealer i området inte nyttjas för jakt. Det är jujust om det är ett sakligt fel - som vi förstår det iefterhand - i ett underlag som remissbehandlas somman skall tala om vad som är rätt och riktigt. Dåborde också de som hade ansvaret och som visste hurdet var ha upplyst om att det här var utarrenderat.Annika själv har sagt att hade hon fåttreda på det här skulle hon ha försökt omarbeta försla-get och hitta en annan lösning. Hon ser ju också detolyckliga i att det blev så här. Hennes goda vilja attlösa detta för samebyn, att försöka hitta en lösningsom också accepterades av övrig ortsbefolkning iområdet och att göra det möjligt att hitta denna lös-ning har hon lagt ned mycket ambition på. Det kanväl ingen ifrågasätta, för annars måste man ju menaatt hon uppsåtligt har vetat av något men inte tagitmed det i sin bedömning. Men något så allvarligt trorjag inte att någon beskyller för.Anf. 217 () replik:Fru talman! Jag har tydligen inte varit tillräckligttydlig. I den remiss som gick ut talade man om attdetta skulle regleras enligt rennäringslagen. I rennä-ringslagen finns det dubbla jaktupplåtelser - det ingårså att säga i paketet - och då behöver inte remissin-stanserna kommentera detta. Ändå har man gjort det.Man har skrivit till och departe-mentet och sagt att man är bekymrad över detta.Annika sade på vår utfrågning att hadehon haft en aning om att det förelåg jakt sedan tidiga-re på detta område skulle hon ha hanterat frågan påett annat sätt. Jag menar att med den information somhon fick från t.ex. kommun borde hon haen aning om att det förekom jakt inom området.Anf. 218 () replik:Fru talman! Det blir bara en upprepning av vadjag redan har sagt. Det är klart att medveten om att det fanns jakträtter i området.Men hon tog väl fasta på det underlag som fanns, pådet som hade skrivits, att det fanns stora outnyttjademarker. Att själva upplåtelseformen ändrades i för-hållande till vad beslutet sedan blev förändrar intesakfrågan kring själva jakträtterna, för den blir ganskajämbördig. Eftersom det i remissunderlaget fannsuppfattningar om att det fanns outnyttjad mark hadedet inte krockat.Om det inte hade funnits outnyttjad mark och manhade tagit den andra varianten och hade fått dubblajakträtter skulle hon ha varit medveten om den sakenoch kanske från den aspekten gjort en prioritering.Men vad hon säger är ju att hon inte hade fått någrasådana upplysningar, och om hon hade fått sådanaskulle hon ha omarbetat förslaget till någonting annat.Annika har gjort så gott hon har kunnat ifråga om en mycket känslig sak som hon har lagt nedmycket jobb på. Det finns ingen anledning att riktakritik mot det sättet att jobba.Statsrådet ansvar för praxis i ären-den om export av krigsmateriel (avsnitt 2.10)Anf. 219 ():Fru talman! Denna anmälan mot handelsministerLeif gäller om ministern har efterlevt prin-cipen om partipolitiskt samförstånd kring svenskkrigsmaterielexport efter den 1 februari 1996.Konstitutionsutskottet har vid granskningenkommit fram till att inget konstitutionellt fel är be-gånget av ministern.Mot utskottets bedömning har inte något parti re-serverat sig men Per har ett särskilt yttrande,vilket jag här kort skall kommentera.Per anför i sitt yttrande att en förändring avpraxis skett vad gäller att ett enskilt parti tidigarehade vetorätt beträffande vapenexport. Vad hände dåden ?I proposition 1995/96:31 tog beslut omatt en ny myndighet skulle inrättas för kontroll avkrigsmateriel. Den nya myndigheten, Inspektionenför strategiska produkter, ISP, började sin verksamhetden . Beslut i ärenden om tillstånd attföra ut krigsmateriel ur landet fattas fr.o.m. dettadatum av ISP. Myndigheten har dock skyldighet attlämna över ärenden som har principiell betydelseeller som annars är av särskild vikt till regeringen förprövning. Ordningen att ett enskilt statsråd avgörtillståndsärenden upphörde vid tillkomsten av ISP.Samtidigt med att ISP bildades förändrades , som hade sex ledamöter, till , där samtliga partier blev represen-terade och som har tio ledamöter som hålls informe-rade om inspektionens verksamhet.Som Per anför i sitt särskilda yttrande harviss förändring skett vad gäller praxis att ett enskiltparti hade vetorätt före denna förändring. görkrigsmaterielinspektören en bedömning efter hörandeav . Dock eftersträvar man natur-ligtvis fortfarande att alla partier skall vara överens.Även tidigare, , gjordes det bedömning-ar. Ett parti kunde vara mot en export men trots detfullföljdes affären. Detta kunde hända speciellt närdet gällde följdleveranser.Fru talman! Det är inte första gången KU granskarregeringens handläggning avseende krigsmaterielex-port. Varken tidigare eller nu har det framkommit attregeringen begått några felaktigheter.Det särskilda yttrandet talar egentligen för ett re-gelverk med ett annat innehåll för ISP än det nuva-rande. Därför vill jag uppmana Per att motione-ra till om ändrade riktlinjer för ISP och attförsöka få majoritet för en sådan förändring. 220 ():Fru talman! Detta ärende gäller huruvida praxisvid givande av positivt förhandsbesked i vapenex-portaffärer har förändrats och regeringens ansvar fördetta. Eftersom anmälan kanske kan uppfattas som enantivapenexportanmälan, om jag så får uttrycka det,skall jag förklara varför vi inte anslutit oss till Miljö-partiets särskilda yttrande, trots att vi i regel är över-ens i själva frågan om vapenexport.Anmälan utgår från att praxis tidigare var att ettenskilt parti hade veto, dvs. att om ett parti i gamlaRådgivande export lämnade regeringen inte ett positivtförhandsbesked. när motsvarande frågor hante-ras inom , ,och inom gäller, menar man, intelängre denna praxis. räcker det inte att ettparti säger nej för att en affär skall stoppas.Mot detta resonemang kan två invändningar anfö-ras.För det första finns det ett mera formellt argu-ment. Eftersom organisationen för samråd om ochbeslut i vapenexportfrågor helt förändrats och mer-parten av de beslut som tidigare fattades av regering-en numera handläggs av den nya myndigheten ärdet inte möjligt att jämföra praxis. Har äpplet blivitstörre eller mindre? Det har ersatts av ettpäron.För det andra har praxis inte alls ändrats. Äldrepraxis var nämligen inte, skulle man kunna hävda, attett enskilt parti hade veto även om det såg ut så.Praxis var egentligen en annan, nämligen att de hel-eller halvpacifistiska partierna ochVänsterpartiet inte hade veto. Det var det som var denegentliga praxisen och denna praxis upprätthölls påden tiden genom att de båda partierna Vänsterpartietoch hölls utanför Rådgivande nämnden.I dag, när och är med idet nya organet för samråd i vapenexportfrågor, ärpraxis oförändrad. är det så att de hel-eller halvpacifistiska partierna ochMiljöpartiet inte har veto i vapenexportfrågor. Ergo:Praxis har inte ändrats, vilket skulle bevisas.Statsrådet uttryckte just detta i någotmer kryptiska ordalag i den utfrågning som vi genom-förde, nämligen i termer av förändrad storlek på glasvid inmundigande av oförändrad mängd dryck. Detstår på s. 366 i betänkandets del 2.För övrigt kan man fundera på om regeringenborde klandras om det var så att praxis hade ändrats.Praxis är just praxis; det ligger i sakens natur att denkan förändras över tid.Dessutom är det regeringens ansvar att inom sinjurisdiktion fatta så kloka beslut som den förmår.Man skall fatta beslut i vapenexportfrågor i enlighetmed gällande lagstiftning, riktlinjer och rekommen-dationer. Besluten bör fattas med tanke på landetsintressen . Besluten bör vara tillgagn för världsfreden och de mänskliga rättigheternaosv.Dessa goda, väl genomtänkta beslut skall rege-ringen faktiskt eftersträva oavsett vad andra partiertycker. Regeringen fattar beslut efter att ha hört parti-ernas råd - t.ex. råd att avveckla va-penexporten. Men den fattar självständigt sina beslut,och den måste ta det fulla ansvaret för sina beslututan att luta sig mot eller gömma sig bakom den enaeller den andra praxisen.Anf. 221 PER ():Fru talman! Ärende 2.10 handlar om krigsmateri-elexporten och på vilket sätt besluten fattas.Krigsmaterielinspektionen - KMI - skapades re-dan , och låg då under Handelsdeparte-mentet. 1982/83 fördes KMI över till Utrikesdepar-tementets handelsavdelning.År 1985 inrättade regeringen en , förkortad bestod av sex ledamöter valda på tre åroch utsedda av partierna i utrikesnämnden.KMI ombildades till en nymyndighet för krigsmateriel och andra strategiskaprodukter, kallad - ISP.