prot · GM0991 · 1999-05-05 00:00:00 — Jag blev som gammal allmänläkarenästan rörd till tårar när jag såg denna annons i Da-gens Medicin där det står: alla landstingsöker 252 allmänläkare. Lite längre ned skriver man:Landstingen har varit mycket dåliga på attsatsa på primärvården. har flera av oss tänkt om.Vi vill följa beslut.Det är väl bara att hoppas att denna insikt ochödmjukhet blir bestående. Men det är kanske inte såsannolikt.Sverige är ju ett läkartätt land men har få allmän-läkare. Där avviker vi på ett väsentligt sätt från om-världen. Menar man verkligen något med de sats-ningar man talat om måste dels ST-blocken i allmän-medicin anpassas till det man säger och dessutomutlysas, dels behöver man skapa en arbetsatmosfärsom lockar till arbetet.Det är väl känt hur landstingen har misslyckatsmed sin personalpolitik, och annat är egentligen inteatt vänta så länge vi har dagens monopolsituation.Landstingen har vid upprepade undersökningar visatsig ha erövrat en säker plats som ej pålitliga ellertrovärdiga ur vare sig personalens eller allmänhetensperspektiv. En bra primärvård kräver en mångfald avvårdgivare och valmöjligheter för såväl patienter sompersonal.Fru talman! För en bra primärvård behövs detockså en kraftfull satsning på IT, inte bara inom tele-medicin och journalhantering, utan också för led-nings-, styr- och samverkanssystem.Det är också viktigt att den översyn av Socialsty-relsens uppföljnings- och utvärderingsverksamhetsom revisorerna föreslår verkligen kommer till stånd.Man måste kunna utvärdera olika vårdgivares effekti-vitet och även göra internationella jämförelser. Här ärvi generellt dåliga i Sverige.Primärvården hotar gå i väggen. Det är hög tid attgripa sig an problemen och då inte bara med verbalasatsningar, som , eller fram-och-tillbaka-agerande. Det måste ske något mer konkret.Låt mig , fru talman, gå över till sjukvården iövrigt. Enligt vår uppfattning måste varje civiliseratsamhälle tillhandahålla grundläggande trygghet ochstöd till dem som behöver det. Hälso- och sjukvårdenär en fundamental del av denna trygghet. Självklartskall vården erbjudas och tillhandahållas på ett sådantsätt att den enskilde patienten själv har ett inflytandeöver den. Det garanteras bäst genom en sjukvård medhög tillgänglighet, valfrihet kombinerad med vissabasala rättigheter som att välja läkare, vårdcentral,sjukhus och kunna få en second opinion och natur-ligtvis att få vård när man behöver den.Problemen inom hälso- och sjukvården berorframför allt på det sätt den byggts upp på och admi-nistreras. Sjukvårdens omfattning, utformning ochstyrning har bestämts utifrån politiska prioriteringar,inte utifrån patienten. Systemet tar liten hänsyn tillpatienternas eller personalens önskemål, och detberor på monopolstrukturen. Vi har en personal medansvar men inga egentliga befogenheter, något somleder till vad man brukar kalla "den instängda kun-skapens frustration". Därför nyttjas inte sjukvårdensresurser optimalt.Den offentliga vården är ofta dyr och ineffektivgenom att organisationen i realiteten är en stel plane-konomi. Sjukvårdens problem är och har varitlandstingen med sina regionala monopol. Landsting-en, i den skepnad som vi känner dem , kan där-för aldrig vara en del av lösningen på sjukvårdensproblem, utan något mer genomgripande behövs.På väg mot en sådan lösning, fru talman, är detviktigt att snabbt öka mångfalden bland vårdgivare.Undersökningar visar att personalen vid de privatavårdföretagen i de allra flesta fall trivs bättre än per-sonalen i den offentliga sektorn. En större mångfaldav vårdgivare kan vidare skapa förutsättningar förbättre lönebildning och fler attraktiva karriärvägar föranställda inom vården. Den privata vården skaparockså en kostnadspress som resulterar i ett bättreutnyttjande av resurserna, och därför bör all vårdutsättas för ökad konkurrens.Tidningen frågade för någradagar sedan 20 ekonomidirektörer om entreprenaderoch privatiseringar. 14 stycken tror att det skulle gålättare att hålla kostnaderna nere genom konkurrensoch genom att kreativitet och dynamik skapas. Enmångfald av vårdgivare innebär dessutom en decent-raliserad vårdstruktur.En fri etablering bör gälla för läkare och sjuk-gymnaster, men även andra yrkesgrupper bör kunnakomma i fråga. Förbudet mot ersättningsetableringarser jag som en ren skam. Det måste avskaffas.Rätten att överlämna sin verksamhet till yngre kraftergaranterar fortlevnad av verksamheten. Den garante-rar också att verksamheten bedrivs på ett modernt ochkvalificerat sätt ända till överlåtelsetillfället.Vi anser att åldersgränsen för rätten att erhållasjukvårdsersättning utan huvudmännens beslut skallavskaffas. Att i en vård med stora problem medökande köer där personalen drabbas av stress ochutbrändhet förvägra några av vårdens mest erfarnaoch mest kompetenta företrädare att utöva sitt yrke äri sanning förbluffande.Fru talman! Jag har mottagit upprörande brev frånläkare som etablerade sig under de borgerliga åren.De bedrev fullständig primärvårdsverksamhet medjour billigare än , men ändock - ellerkanske just därför - har de nekats vårdavtal när soci-aldemokraterna genomförde sina återställare. Demåste nu arbeta på nationell taxa.Eftersom man vägrats avtal vägras man också attdelta i läkemedelskommitténs producentobundnaläkemedelsinformationer och primärvårdens kvalitet-sarbete. När nu pensionsåldern närmar sig för vissavägras de att fortsätta, och någon ersättningsetable-ring godtas inte. Det är då inte heller ekonomisktförsvarbart att modernisera utrustningen. Detta ärsocialdemokratisk sjukvårdspolitik i ett nötskal -socialdemokratisk politik i verkligheten, bortom detfagra pratet. Är det underligt att den svenska vårdensviktar, att personalen flyr och att ungdomen väljernågot annat?Fru talman! Många av våra hälsoproblem kan medfördel tas om hand av andra än läkare. Det kan ocksåvara samhällsekonomiskt fördelaktigt. Det finns ettstarkt intresse från t.ex. distriktssköterskor att etableraprivata vårdalternativ. Barnmorskor bedriver redanmödrahälsovård i egen regi, men det finns intresse attgöra det i större utsträckning och även ägna sig åtpreventivmedelsrådgivning, gynekologiska hälso-kontroller och t.o.m. ansvara för egna förlossnings-kliniker. En grundläggande förutsättning i samtligafall är dock att verksamheten kan bedrivas på ekono-miskt rimliga villkor och att man kan leva upp tillställda kvalitetskrav.Sammanfattningsvis anser vi moderater att vidga-de möjligheter för fler yrkesgrupper att bedriva en-skild verksamhet skulle för patienterna betyda ökadevalmöjligheter, bättre tillgänglighet och förbättradkontinuitet och för personalen ansvar med befogen-heter samt ökade möjligheter till arbetstillfredsställel-se. Det är åtgärder som snabbt måste genomföras omdet skall gå bra för vården. krävs genomgri-pande förändringar, och det är alarmerande att lands-tingens ständiga småplotter i organisationen har ska-pat en förändringströtthet just när genomgripandeförändringar behövs.Fru talman! För att ingen skall falla utanför dengrundläggande tryggheten när det gäller sjukvård villvi ha ett organisatoriskt system med fokus på patien-ten, och vi anser att en obligatorisk hälsoförsäkringbäst lever upp till detta. Den skall med andra ordomfatta alla medborgare, oavsett betalningsförmåga,hälsotillstånd eller annat. Alla människor skall varaanslutna till valfri försäkringskassa eller motsvarandesom skall administrera försäkringen. Ingen får avvi-sas. En stor fördel med en sådan hälsoförsäkring är attpengarna följer patienterna. Det är först då som mak-ten förskjuts från politiker till patient, och vi får envård med patienten i centrum.Hälsoförsäkringen bör, som vi ser det, omfatta demedel som inryms i ersättning till sjukvårdshu-vudmännen, ersättningen för läkemedel, den del avlandstingsskatten som går till sjukvård samt den delav sjukpenningförsäkringen och förtidspensionernasom avser rehabilitering.Försäkringsavgiften för den enskilde skall fast-ställas av och tas ut proportionellt utaninkomsttak. tilldelas medel urdessa avgifter med avdrag för de delar som går tillstatligt ansvar för sjukvård och forskning.Fru talman! Sjukvård ges i många former. Låt ossinte luras att tro att det finns en enhetlig lösning förallting. Vi är öppna för olika idéer, och vad vi gör äratt föreslå idéer att diskutera utifrån för att lösa pro-blem. Tyvärr har denna öppenhet inte mötts av nå-gonting annat än socialdemokraternas fastlåsning idet planekonomiska landstingssystemet. Så länge somdetta inte bryts kommer svensk sjukvård att fortsätta iutförsbacken.Fru talman! över till ett helt annat område. Närdet gäller det hivpreventiva arbetet vill vi särskilttrycka på samlevnadsundervisningen i skolan ochfrivilligorganisationernas verksamhet, men jag villdessutom uttrycka min förvåning över att utskottetssocialistiska majoritet fortfarande inte anser att detskall vara fritt att få behandling av privatläkare försjukdomar som faller under smittskyddslagen. Varförskall de läkare som är anslutna till ,men som driver sin verksamhet privat missgynnas?Varför skall dessa patienter nekas rätten att väljaläkare? Det är ju det som man gör indirekt genom ekonomiskt styr över till den offentliga vården.Ni har avslagit vårt förslag . När nu enenig smittskyddsutredning gör samma bedömningsom vi gör trodde jag att socialdemokraterna medstödpartier skulle kunna samla sig till ett självklartbeslut, men ni väljer att passa. Det är obegripligt ochen attack på såväl privata läkare som deras patienter.Här är det viktigare än någonsin att kunna välja själv.Det rimmar utomordentligt illa med socialministernspositiva, yviga tal om privata vårdgivare.Fru talman! Mycket mer finns att säga om det somtas upp i betänkandet, men jag får låta mig nöja här.Jag yrkar bifall till reservation nr 1, men vi står givet-vis bakom alla våra reservationer.Anf. 144 ():Fru talman! De flesta av de många motioner sombehandlas i samband med betänkandet SoU10 Hälso-och sjukvårdsfrågor beskriver olika problem ochsvårigheter inom den svenska sjukvården . Bris-ter, köer och resursproblem är också vanligt åter-kommande teman i massmedierapporteringen och iden livliga offentliga debatten kring hälso- och sjuk-vården. Det är naturligt att debattens vågor går högakring just detta område, eftersom hälso- och sjukvår-den för de flesta människor representerar en oerhörtcentral del av samhällets välfärd och trygghet.Vi i vill inte för för-neka de allvarliga problem som finns i svensk sjuk-vård , bl.a. i form av långa väntetider, överbe-läggningar, underbemanning när det gäller vårdper-sonal osv. Det är verkliga och allvarliga problem sommåste lösas. Men trots allt går det också att helt san-ningsenligt beskriva svensk hälso- och sjukvård somen i internationell jämförelse fortfarande mycketkvalitativt god och kostnadseffektiv verksamhet.En mycket liten andel av sjukvårdens resurser an-vänds till central administration. Jämförelser medländer som har försäkringsfinansierade och/ellerprivatiserade vårdsystem ger vid handen att svensksjukvård använder en låg andel av resurserna tilladministration och en motsvarande mycket hög andeltill direkt sjukvårdande insatser. Detta bör enligt vårmening finnas med som ett viktigt mått på effektivi-teten när vi jämför oss med andra länder.En annan mycket viktig aspekt där liggerväl till är folkhälsoarbetet och den förebyggandehälso- och sjukvården. De är oerhört viktiga områdensom faktiskt, trots våra bekymmer med bristanderesurser till sjukvården, sparar såväl mänskligt lidan-de som stora resurser varje år.Det är med detta försök till en nyanserad bak-grund som jag vill övergå till att diskutera några av debekymmer och problem som finns i hälso- och sjuk-vården. av mycket kraftiga ned-skärningar av resurser till vården är läget mycketbekymmersamt i många landsting och kommuner.Personalen, som utgör den viktigaste resursen isvensk sjukvård, reagerar med all rätt över en mycketpressad arbetssituation och försämrade arbetsvillkor.Man reagerar också över bristen på inflytande ochmöjlighet att påverka arbetsorganisationen, som oftabeskrivs som fastgrodd sedan urminnes tid ochsträngt hierarkisk.Under mycket lång tid har personalen levt underökad stress och dessutom fått sig förelagd ovanifrånen hel rad olika omorganisationer med skilda ideolo-giska förtecken, men med det gemensamt att de be-rörda personalgrupperna haft mycket lite att säga tillom vid införandet. Dessa arbetsvillkor medverkarockså till att det blir allt svårare att rekrytera till sjuk-vården. Unga människor drar sig för att genomgå denödvändiga utbildningarna. Sjukvården har drabbatsav en negativ som det är mycket viktigt attförändra.En del debattörer på detta område hävdar trosvisstatt en avgörande nyckel till förändring ligger i attprivatisera driften av stora delar av den offentligavården. Med en lätt travesti kan man sammanfattaderas budskap: Släpp entreprenören fri, det är vård!Det har skett en tydlig framväxt avnya privata vårdproducenter, och några har redanskaffat sig betydande marknadsandelar, ty så beteck-nas numera sjukvårdsområdet av dessa entreprenörer.Vänsterpartiet delar inte denna tro på att de pri-vata vårdproducenterna utgör en garant för att bättreklara de stora och svåra utmaningar som sjukvårdenstår inför.Vi har att utgå från hälso- och sjukvårdslagens 2 §där det står: "Målet för hälso- och sjukvården är engod hälsa och en vård på lika villkor för hela befolk-ningen." Detta mål skall ses i relation till en situationdär vårdkostnaderna tenderar att öka och där det helatiden måste ske en prioritering av resurser dit de bästbehövs. Det kräver tydliga styr- och påverkansmöj-ligheter för landsting och kommuner. Det kan bästske om vården bedrivs i offentlig regi, menar vi. Detfinns betydande risker att kostnadskontrollen försäm-ras med framväxten av många nya entreprenörer, ochdärmed kan fördyringar uppstå.Även administrationen kan komma att öka närpriser skall sättas och upphandling ske av alla tjäns-ter. Sedan skall ju verksamheten generera vinst åtägarna, och den skall plockas ut i något led. Nej, enomfattande privatisering är inte den stora lösningenpå sjukvårdens problem, framför allt inte om man villbehålla målen i hälso- och sjukvårdslagen.Sammantaget finns det anledning att med allvar sepå de stora svårigheter som svensk sjukvård står in-för. hävdar och har länge hävdat att deti grunden är också en resursfråga. Det finns ett flertalutredningar på området som visar att sjukvårdensandel av BNP eller andra ekonomiska mått är i sjun-kande här i . I många andra jämförbara ländersatsas en högre andel av BNP på sjukvård. Det ärytterligt sällsynt att andelen sjunker, så som sker iSverige.Landstingsförbundet har uppskattat resursbristentill för att nå upp till samma lägesom gällde . Det tror vi är en ganskarimlig uppskattning av behoven. Därför fortsätter vi iVänsterpartiet att driva en politik för ökade resursertill kommuner och landsting.I den vårproposition som skall diskuteras litelängre fram i vår finns också förslag till ökade sats-ningar . För vår del i Vänstern kom-mer vi att fortsätta att diskutera ytterligare satsningarpå inte minst sjukvården de kommande åren.Självklart behövs, jämsides med resursförstärk-ningar, också andra åtgärder för att lösa problemeninom svensk sjukvård. Personalens upplevelser avsjukvårdens organisation som stel, hierarkisk ochopåverkbar är genomgående och återkommande iolika landsting och kommuner.Vi är fast övertygade om att det finns en potentialav kunskap och engagemang hos de stora personal-grupperna som kan tas till vara mycket bättre än i dagför att stimulera till nya driftsformer inom ramen förden offentliga vården. Engagemanget och viljan attsätta patienten i fokus, att ytterligare öka kvalitetenoch det goda bemötandet finns ute i verksamheterna.Det är politikers och beslutsfattares ansvar att svaraför de nödvändiga resurserna och stimulera till nytän-kande och initiativ också underifrån.Om vi för återvänder till hälso- ochsjukvårdslagens målbeskrivning, talas det om godvård på lika villkor för hela befolkningen. Dennasträvan efter jämlikhet i vården är central för oss iVänsterpartiet och är ytterligare ett skäl till att vårdeni huvudsak skall bedrivas i offentlig regi.Vi kan också konstatera att hälsoläget bland olikagrupper och därmed vårdbehoven är beroende avsociala variabler som inkomst, utbildning, boendeosv. Det finns betydande klasskillnader som slårigenom i hälsoläget och i behovet av sjukvårdsinsat-ser. Det finns också stora skillnader mellan män ochkvinnor vad avser satsningar utifrån hälsobehov ochsatsningar på särskilda forskningsinsatser kring speci-fikt kvinnliga hälsoproblem och symtom. Fortfarandeanvänds ofta unga friska män som norm i bl.a. läke-medelsforskningen. Den inriktningen måste förändrasi såväl läkemedelsforskning som vårdforskning fram-över.Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till re-servationerna 3 och 42 i betänkandet. Vi står givetvisockså bakom våra övriga reservationer, men för tidsvinnande yrkar jag inte bifall till dessa.Anf. 145 () replik:Fru talman! Detta kanske mer är en upplysning.Här görs på ett väldigt ytligt sätt jämförelser mellanadministrativa kostnader och det som bokförs somadministration. Man skall då ha klart för sig att i ettförsäkringssystem tydliggörs administrationskostna-derna. Det gör de inte här, för de döljs. Det kan manlätt märka när man ser på hur mycket vårdens perso-nal, läkare, jobbar med patienter, nämligen 30 %.70 % ligger alltså på patientadministrativ verksamhetmen bokförs inte som administration. Däri liggeralltså skillnaden.En svensk kirurg jobbar ca om året.Det är också en vanlig arbetstid i , ellerandra länder. Men en svensk kirurg opererar 200timmar, medan kirurger i andra länder opererar . Det beror just på att vi i har endold administration.Sedan skall man också ha klart för sig, när man sågärna gör liknelser med , att i ligger demycket höga patientersättningarna i de kostnader sombokförs som administrativa.Anf. 146 () replik:Fru talman! Jag tog några exempel på tillkom-mande kostnader som kommer att kunna fördyra denprivata vården, under förutsättning att moderaternafår igenom sin önskan om att stora delar av vårdenskall utsättas för konkurrens och privatiseras. Detfinns, som jag har gett uttryck för, risker för storafördyringar.Anf. 147 () replik:Fru talman! Detta var ett inlägg som inte har nå-gon förankring i verkligheten.Även undersökning av privata mot-tagningar jämfört med exakt samma typ av verksam-het i regi visar att de privata är 10-15 %billigare. Det är faktiskt detta som är fördelen plusallt vad det innebär för personalen med att ha en kre-ativ arbetsmiljö.Jag vill också göra ett tydliggörande. När man ta-lar om vård på lika villkor säger man att det på någotsätt hänger samman med att den är offentligt bedri-ven, som . Men det har ju inte alls med saken attgöra. Det går ju att driva vård på lika villkor i försäk-ringssystem, så det är ett argument som egentligeninte har med sakfrågan att göra.Anf. 148 () replik:Fru talman! Jag tror att jag befinner mig i sammaverklighet som . Jag har aktuella exempelfrån perioder när de borgerliga partierna sysslade medhusläkarreform och den fria etableringsrätten - expe-riment som skattebetalarna i min hemstad fick betalaåtskilliga miljoner extra för. Det är verkliga fördy-ringar det handlar om.Anf. 149 ():Fru talman! är det och för deflesta av oss en helt vanlig dag. Men för många ärlivet plågor, bekymmer, oro och sjukdom.Dessa människor skulle se på den här sjukvårds-debatten med andra ögon än vad vi gör som är friska.Ibland tror jag att vi borde kunna kliva ned och sättaoss in i deras situation för att få en ökad förståelse förproblemen.Alltför rör diskussionerna här ikammaren organisation, ekonomiska styrmedel ochhuvudmannaskapsfrågor. Jag skall inte säga att de äroviktiga. De är mycket viktiga. Vi behöver ekono-miskt utrymme. Vi behöver ett land med tillväxt föratt få en välfärd. Men jag tror ändå att om vi går nedpå ett mänskligare plan, blir det lättare att förstå ochlättare att se vad som är huvudfrågor för en sjuk män-niska.Det finns ingen som är sjuk som har ett särskiltstort intresse av vem som betalar sjukvårdspersona-lens lön. Vad man är intresserad av är att få en ade-kvat, kvalitativt god vård i rätt tid. Då är det vården,personalen, mötet mellan människor som är det vikti-ga. Det är kunskapen hos kirurgen, kunskapen hosmedicinläkaren och kunskapen inom psykiatrin somblir huvudfrågor.Hur är sjukvården ? Ja, det beror på vem vifrågar. En del säger att den är utmärkt, att den står ivärldsklass. Andra säger: Ja, den är väl ganska bra.Jag är tacksam för den hjälp jag får. Ytterligare andrasäger: Den fungerar inte.Jag har aldrig kunnat förstå att det är nödvändigtmed så långa vårdköer inom den svenska sjukvården.Vi har fina byggnader. Vi har många operationssalar.Vi har en kvalificerad personal. Men vi lyckas intelösa problemen med vårdköer, och det tycker jag ärbeklämmande.För några år sedan gjorde man en statistik som vi-sade att av den totala tiden användes föroperationer i operationssalarna. Övrig tid stod dessaoanvända. Det är klart att det för med sig mycket omman skall operera . Det är intedet jag menar. Men ibland kan man behöva se litegrann utifrån andra perspektiv för att lösa de härproblemen.Många av oss har ju från den här ta-larstolen sagt att vårdköer inte innebär någon vinst förnågon. Det är bara kostnader för alla. Det, fru talman,tror jag är en viktig utmaning. inbjöd tilldiskussion och öppenhet, och det gör gärna jag också.Jag tycker att det här är så väldigt viktiga frågor att taupp.I reservation 4 i betänkandet har vi kristdemokra-ter bl.a. tagit upp frågan om vårdplatser. Vi hävdarfortfarande att vi måste ha fler vårdplatser och intefärre. I vårt land har vi de kortaste vårdtiderna inter-nationellt sett. Vi har den äldsta befolkningen inter-nationellt sett. Detta går inte på något sätt ihop. Mankan fråga sig: Varför har vi de kortaste vårdtiderna?Jo, det är naturligtvis en teknisk utveckling. Men detfinns ju andra länder som också har teknisk utveck-ling. Jag tror att det har blivit en modenyck i ,att det är fint att ha få vårdplatser.Jag tycker att det är bra att man opererar polikli-niskt. Jag tycker att det är väldigt bra att man kan fåvårdas hemma när man är sjuk. Men jag tror också attvalfriheten ibland kräver att man kanske kan få vår-das på sjukhus om man känner att man behöver nå-gon extra dag då och då.För var det en artikelserie iDagens Medicin där man inventerade akutsjukhusen iSverige. Den inventeringen visade i alla fall att detbehövdes ytterligare 600 vårdplatser för att tillmötes-gå behovet. En läkare från som ocksåarbetat i vetenskapliga råd kände sigmycket bekymrad då han hade bakjour föratt inte vårdplatserna räckte. Det är ytterligare exem-pel på att vi måste våga diskutera förutsättningslöst.När vi kristdemokrater pratar om vårdplatser handlardet naturligtvis om såväl akutsjukvården, sjukhem-men och geriatriken som psykiatrin. Det är viktigt.I reservation 13 tar vi upp frågan om de mindresjukhusen och deras oerhörda betydelse. Jag villverkligen lyfta fram det som en annan viktig frågasom det har gått mode i. Jag tror att framtiden försjukvården i bara blir bättre om vi tillåteräven de små enheterna. Också där kan vi i internatio-nell jämförelse se att man har mindre sjukhus ochstörre sjukhus där det bor fler människor. Det bordevara lika naturligt i Sverige.Avslutningsvis vill jag säga några ord om de lo-botomerade. I fråga om harvi i socialutskottet i det betänkande som vi justerade föreslagit att man skall ersätta dem somtvångssteriliserats med . Detta innebär ettmedgivande av att det som gjordes var fel. Vad jagförstår menar man att detta är viktigt för de männi-skor som har utsatts. Då tror jag också att även desom har lobotomerats, och drabbats så oerhört hårt,borde få samma förmåner. Det har min partikamratDan arbetat mycket kraftfullt för att få tillstånd.Till sist vill jag yrka bifall till reservation 13 ochreservation 47.