prot · GM0971 · 1999-03-18 00:00:00 — Det varierar juvad gäller förkunskaper, förmåga att tillgodogöra sigundervisning osv. och detta med att utvecklas införarbetslivet.Skolministern sade att man måste betona allas likavärde i skolan. Detta är viktigt. Det skall alltså intevara finare att gå på ett teoretiskt program än på ettpraktiskt program. Jag tror att vi alla är överens omdetta. Problemet är dock att det blir så när alla måsteläsa exakt samma kärnämnen. Vissa elever på vissaprogram har alltid de sämsta betygen, medan andraelever på andra program alltid har de bästa betygen.Eleverna vet ungefär vilka betyg de får. Men om endel tillhör den kategori som alltid får de sämsta bety-gen har ju inte alla lika stort värde när man tvingasläsa ett antal kurser som man inte klarar av. Jag skullevilja ha några synpunkter på det.Detta med konkurrens mellan kommuner är väl-digt bra, dvs. att kommunerna har bra gymnasieskolorsom ett konkurrensmedel för att få elever och föräld-rar att flytta dit. Hur ser skolministern på möjlighetenatt konkurrera också om elever? Hur ser skolminis-tern på detta med att en elev och dess familj som villbyta till en annan skola i en annan kommun skall hamöjlighet att göra det, även om programmet finns iden egna kommunen, när det inte anses tillräckligtbra?Anf. 129 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller eleverna på flera av deyrkesinriktade programmen ser man redan på debetyg som eleverna kom in på till programmen att de- jämfört med de elever som går på de teoretiskaprogrammen - hade ett sämre utgångsläge. Det bety-der att de är beroende av mer resurser. De går inte pådet individuella programmet, utan de går på ett natio-nellt program. Ändå har de brister i sina baskunska-per. Det är därför som jag säger att vi inte kan sänkamålen för dessa elever, som ju då blir chanslösa engång till när de sedan skall ut i arbetslivet.Arbetslivets krav är mycket hårda och stränga . Därför måste vi se om vi kan underlätta förgymnasieskolan genom att stimulera lärare som haransvar för kärnämnena på just de här programmen attutveckla sina metoder och arbetssätt i samverkan medlärare inom karaktärsämnena just för att underlätta förde här eleverna att nå målen. Jag kan dock inte senågon möjlighet att sänka kraven, för då har vi egent-ligen, enligt mitt förmenande, inte hjälpt de här ele-verna. Snarare har vi då stjälpt dem, vilket vi ju intekan göra.Anf. 130 () replik:Fru talman! Att sänka kraven på färdigheter i vis-sa ämnen och höja kraven i andra ämnen kan man välgöra. Vi människor är ju olika. En del är duktigainom vissa ämnesgrupper och andra är duktiga inomandra ämnesgrupper. Det skall inte vara så att allamåste tvingas in i exakt samma ämnen där man frånbörjan vet att vissa kommer att misslyckas.Målet är satt för högt för vissa elever. De vet, vil-ket skolministern säkert känner till, att de aldrigkommer att klara betyget Godkänd i ett visst ämne.Ändå måste de läsa . Det menar jag är att görade här eleverna en otjänst. De kan ju ändå få en yr-kesutbildning och skaffa sig ett bra jobb som de kanvara nöjda med resten av livet. Men att misslyckas såi skolan genom själva systemet är inte bra.Förra veckan träffade jag och några kolleger härett antal arbetsförmedlare. De tog upp skolfrågan ochsade precis så här, för jag antecknade ordagrant: Detär för många skoltrötta elever i gymnasiet . Nimåste göra någonting åt det här. Ni kan inte tvingaalla som inte vill att gå ett tredje gymnasieår. Det ärvuxna elever. De är ofta myndiga, i varje fall sistaläsåret. Vi har ingenting att erbjuda dem , utan nimåste ändra skolan så att den passar också dem.Man skall inte bygga en skola på de skoltröttasointresse, sade när han var skolminis-ter och det kan jag hålla med om. Men vi kan inte haen skola som bortser från att det finns sådana eleverdärför att då blundar vi för verkligen - då ger vi intede eleverna en skola som är en skola som passar dem.Anf. 131 Statsrådet ():Fru talman! När vi fick läroplanen för förskolanändrade vi också läroplanen för . Vi fördeöver, något som jag tycker är oerhört positivt, frånförskolan den skapande delen med drama och kultur-delen och sade att det mera skall ingå i grundskolan.Det gjorde vi . Det är alltså enkort tid som gått sedan dess.Det är min övertygelse att om de delar som vi nuhar skrivit in i verkligen genomförs ochläses av all personal som arbetar inom grundskolankommer den skoltrötthet som finns hos eleverna attminska. Det är ju inte så att skoltröttheten uppstår näreleverna kommer inom gymnasieskolans väggar, utanden uppstod - ofta underdet gamla s.k. högstadiet.Det är ett ansvar för att förändra sittundervisningssätt oerhört mycket. Vi vet ju att därman arbetar projektinriktat och där man låter elevernamera ta del av sina studier och ta ansvar, nås ett bättreresultat.Sofia läste ur våra planer och frågade:Vad är det som skall strykas? Vad är det vi kan avståfrån i våra krav? Detta är ett utmärkt exempel. Vad ärdet i så fall som vi vill att eleverna skall kunna avståfrån? Det kan jag tyvärr inte säga någonting om, utanjag säger att vi måste behålla det vi har.Anf. 132 () re-plik:Fru talman! Skolministern slår fast attgymnasieutbildning är en nödvändighet. Den uppfatt-ningen delar jag. Men vad som också berörs i den härdebatten, och som bör beröras, är innehållet i dennagymnasieskola. Är det relevant för vad eleverna fak-tiskt behöver efter gymnasieutbildningen? Det är denena frågan. Den andra frågan är: Är detta relevant förden grundsyn som vi anser att vi har?Kan vi, skolministern, på en och samma gång er-känna olikheter hos elever och påstå att all kunskap ärviktig och ändå ensidigt bedöma teoretisk kunskap,vilket i huvudsak sker?Skolministern anförde också vikten av socialkompetens när man kommer ut från skolan. Det gällerdå ett demokratiskt förhållningssätt, ja, en delaktigheti samhällslivet. Hur värderas den kompetensen? Fåren elev någonsin credit för att han eller hon har social kompetens? Är detta rimligt, eller kan vidär hitta någonting?De här frågorna rör faktiskt värdegrunden. Skol-ministern har på ett föredömligt sätt i flera avseendenlyft fram värdegrunden och initierat ett arbete mendet talas sällan om vilken värdegrund det är fråga om.Vi har ju en tydlig värdegrund inskriven i den läro-plan som regeringen har tagit och som gäller, efterett beslut om riktlinjer i denna församling.Jag skulle gärna vilja ha svar på mina frågor.Anf. 133 Statsrådet ():Fru talman! Den fråga som vi alltid måste ställaoss är väl: Är den kunskap som vi lär ut denriktiga kunskapen? Vi har ju gett i upp-drag att kontinuerligt revidera de kursplaner och debetygskriterier som vi har just för att de skall stämmamot de förväntningar och krav som också samhällsli-vet har.Vad är det då för kunskap som är viktig? Ja, jagmenar att all kunskap är viktig, oavsett i vilken formman får den. Sedan gäller det hur man får den. Detkan ske på olika vägar, beroende på den enskildeindividen. Med tanke på hur det ser ut i skolan ochvad man pratar med eleverna om kan jag säga att det när jag möter gymnasieelever finns en oerhördfokusering kring betygen.Betygen är "moroten". Det gäller att få så högabetyg som möjligt för att sedan kunna gå vidare. Därhar vi - jag som skolminister och ni som övriga poli-tiker men också personalen i skolan - ett ansvar atttala om att det inte bara är betygen som gäller närman går utanför skolans väggar, utan det handlarockså om vem man är som människa. Då måste manockså från skolans sida medverka i utvecklingen avden demokratiska processen genom att göra elevenmedansvarig.Det gäller att regelbundet ha mentorsamtal därman verkligen kan lyssna på den enskilde eleven ochha respekt för eleven. Dessutom skall man inte baratala om enskilda ämnen, utan det gäller att se helamänniskan och dess förutsättningar och att uppmuntraden sociala utvecklingen hos elever. När jag mötergymnasieelever är det sällan jag hör att det samtaletfinns inom skolan. Samtalen är i stället inriktade påbetygen och på att nå de mål som betygen står för.Samtalen handlar alltså inte om att se hela männi-skan.Anf. 134 () re-plik:Fru talman! När jag hör skolministern kan jag inteannat än inse att vi delar den grundsyn och människo-syn som presenterats. Att utskottsmajoriteten vill geregeringen i uppdrag att titta ytterligare på lärlingsut-bildningen och en etappvis inläsning av kärnämnenaär ett litet steg på väg. Vi menar att utifrån synen därman har fokus på den enskilda individen skulle lär-lingsutbildningen och uppvärderingen av praktisktkunnande samt instudering av olika kärnämnenetappvis kunna vara en möjlighet. Man tar konsek-venserna av den människosyn som man har presente-rat.Jag kände inte att jag fick svar på min fråga tidi-gare. Skolministern talar sällan om vilken värdegrundni arbetar utifrån. Då blir min sista fråga: Vi hållerväl fast vid att det är den värdegrund som finns iläroplanen för det frivilliga skolväsendet?Anf. 135 Statsrådet ():Fru talman! Ja, jag håller fast vid den. Dessutomhar jag på skolriksdag uppmanat alla vårakolleger ute i landet att stå fast vid den. Det är derasagerande utifrån denna värdegrund som präglar sko-lan. Det handlar om deras agerande som kommunpo-litiker vid hanteringen av orden demokrati och solida-ritet när det gäller det vi talar om, resursfördelning.Det är våra kamrater ute i våra kommuner som hardet ansvaret. Jag hoppas att de läser läroplanenmånga gånger så att de verkligen lever upp till vaddessa begrepp innebär.Anf. 136 () replik:Fru talman! Det är lätt att instämma i ganskamycket av det som statsrådet haranfört. Det är bra att det är så. Problemet är bara atten del av de mekanismer som finns i skolan ochen del av det som diskuteras skall införas snarareverkar i motsatt riktning med tanke på synen på de-mokrati, helhet i undervisningen och den kunskaps-syn som statsrådet har presenterat. Jag tänker pågymnasieexamen, även jag inte tror att vi kommer sådär särdeles mycket längre, dvs. inte långt alls, i den-na fråga från vår sida. Jag förstår att villha kvar socialdemokraterna inne i högerburen, men vikommer att fortsätta att försöka locka ut dem ur den-na bur. Där inne bor som bekant en del ganska vildadjur med vars hjälp man möjligen kan få djungelnslag att råda i gymnasieskolan. Men det är inte precisnågon grund för en progressiv utbildningspolitik.Min fråga gäller betygen, som diskuterats litegrann. Jag hoppas att vi ändå kan prio-ritera den frågan. Jag menar, och det gör vi i denreservation som vi gemensamt med harväckt, att betygen inverkar hämmande när man ser tillhur undervisningen borde bedrivas. Betygen mäterinte det de bör mäta. De är helt enkelt inte användba-ra som urvalsinstrument till högre studier. Delar stats-rådet denna uppfattning? Om hon gör det, vad finnsdet kvar för argument för att ha kvar betygen överhuvud taget i den svenska gymnasieskolan ?Anf. 137 TALMANNEN:Får jag bara i all vänlighet påminna om att repli-ken avser skolministern och ingen annan talare i de-batten hur intressant och tankeväckande inlägget änvar.Anf. 138 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill inte vara i någon bur över hu-vud taget. Jag hoppas att ingen av oss känner att detskall vara några burar. Friheten är en stor del av de-mokratin, och det gäller oss alla.Synen på betygen kom under frågestunden här in-nan att handla mycket om ålder. har jagdiskuterat betygen. Jag fick mitt första betyg när jagvar . Sedan har jag följt frågan och haft åsikterom betygen. Det har gått upp och ned. Det har funnitsstunder då jag sagt att vi inte skall ha några betyg.Det finns stunder, som , då jag säger att vi skall hade betyg som vi har. Jag tror att debatten kommer attvara så.Rent generellt kan man fråga: Varför har vi bety-gen och till vilken nytta? En gång var verkligen bety-gen i ett urvalsinstrument. Som justurvalsinstrument minskar de i betydelse, men fortfa-rande behövs den möjligheten. Vi har en del programsom har ett så litet antal platser att betygen behövssom urvalsinstrument. Jag ser snarare att betygen används som en bekräftelse i på dekriterier man har för olika grader av kunskap. Sedanskall det vara en dialog mellan lärare och elever omhur man skall kunna nå målen. På gymnasieskolan ärbetygen fortfarande ett urvalsinstrument. Dem använ-der vi för att kunna gå vidare till högre studier. Omman däremot går direkt ut i arbetslivet tittar manmera på det vi diskuterade innan, den sociala kom-petensen. Går man på en intervju som arbetssökandedirekt efter gymnasiet är det andra egenskaper hos ensom individ som arbetsgivaren efterfrågar.Debatten om betygen och hur många steg vi skallha är viktig och skall alltid hållas levande. Jag tror attargumenten för och emot kommer, så som jag upple-ver det, att förändras med tiden.Anf. 139 () replik:Fru talman! Vi kan vara oense på några punkter.Vi behöver inte konstatera det vidare.Jag skulle snarare vilja fråga statsrådet om vi åtminstone vid ett senaretillfälle skulle kunna fundera över att se på om bety-gen verkligen mäter det de är avsedda att mäta. Därvill jag - det har vi hört tidigare från iMiljöpartiet - rikta kraftiga invändningar. Jag trorhelt enkelt inte att betygen i gymnasieskolan är etttillräckligt instrument för att förutse hur man kommeratt utvecklas som människa, vilken kunskap manegentligen har, alldeles oavsett att de också enligt minuppfattning inverkar hämmande på den undervisningoch kunskapsutveckling som varje gymnasieelevfaktiskt är värd.Anf. 140 Statsrådet ():Fru talman! En rent principiell diskussion om be-tygen - inte om stegen utan om effekter och hur manser på dem - är intressant. Jag har inte funderat överom jag skall väcka frågan i någon form av arbets-grupp. Jag kan hålla med om att det är intressant. Jagtror också att det är nödvändigt att diskutera det iframtiden av just den anledningen - jag tänker fram-för allt på - att det som vi traditionelltanvänt betygen till, som urvalsinstrument, minskar ibetydelse. Därför måste vi ha den principiella diskus-sionen om vad betygen egentligen står för och vad demäter.Anf. 141 () replik:Fru talman! När jag lyssnar på debatten tycker jagpå något vis att det synes växa fram ett alldeles nyttsynsätt vad gäller skolan och framför allt gymnasie-skolan. Det gläder mig att det kommer så tydligt.Men det är fortfarande trevande. Därför skulle jagvilja ställa en fråga, även om jag delar grundsyn nästan totalt.Traditionellt har vi haft en lång serie av mål somprioriterats i gymnasiet. De har formulerats i termerav betyg, kriterier som att alla skall ha betyget God-känd i svenska, engelska, matte osv. för att få behö-righet. Det är naturligt att man gjorde det, sett i etthistoriskt perspektiv, från sida. Man villha kontroll och nationella prov. Det har smugit sig ini denna proposition också. Men alla de andra mål somär satta i skollag och läroplan och som handlar om deandra delarna i utvecklingen av individer till en de-mokratisk grundsyn, öppenhet och förståelse förandra människor, kamratskap, social kompetens etc.kan inte betygssättas. Vi måste komma ut ur detgamla och förstå att de betyg som vi satt som målinom , , kommuner, inte alls fårblandas in som medel i gymnasiet. Där ser jag att detnya håller på att ske. Vi måste alltså få bort det ur denpedagogiska verksamheten. Det är ett kontrollinstru-ment som vi vill ha kvar tills det antingen visar sigvara helt onödigt eller tills vi lyckas att ta bort det avegen kraft.Jag skulle vilja få en liten bekräftelse på att vi ärpå väg till de primära målen i gymnasiet. De sekundä-ra behåller vi som ett utvärderingsinstrument, menelever och lärare kan glömma dem rätt snart.Anf. 142 Statsrådet ():Fru talman! Jag håller med om attdet aldrig får vara så, att det är betygen som styr detsätt som vi arbetar på i gymnasieskolan, för då har vimisslyckats.Däremot är jag inte beredd att säga att jagskall ta bort betygen i gymnasieskolan, den avsiktenhar jag inte. Men den principiella diskussionen ombetygens påverkan är intressant, och den frågan skallalltid vara i fokus som diskussionen skallföras tillsammans med elever, föräldrar och övriga isamhället. Denna diskussion skall inte bara föras avoss som politiker, utan den gäller alla som är verk-samma inom skolan, också föräldrar och omvärlden.Anf. 143 () replik:Fru talman! Jag påminner mig lite grann erfaren-heterna från kommittén Forskning 2000 som jag varmed i. Där sade vi att det som är det viktigaär frågan hur man skapar kreativa miljöer. Då hand-lade det om hur man skulle kunna få fram en braforskning och forskarutbildning i landet.Precis samma fråga bör föras över till gymnasiet.Lyckas man med det vid sidan av att man för uppförskolans idéer om utveckling och vad som är vä-sentligt när det gäller individers utveckling hamnarman antagligen rätt.Vi är fortfarande långt ifrån de kreativa miljöerna.Vi talar om att ribban skall ligga kvar och kunskaps-mål i termer av godkänt i olika ämnen osv. Samtidigtvet vi att en motiverad elev som läser av eget intresselär sig en sak sex sju gånger så fort som en elev somär tvingad att läsa - trots att intresset inte finns där -för att klara av betyget Godkänd. Man blir så oerhörtmycket effektivare när det finns motivation.Satsar vi på de andra viktiga målen kommer au-tomatiskt resultaten att visa sig i form av betyg, om vinu mot all förmodan - vilket förbjude - skulle habetygen kvar när det här arbetet har nått en bit längre.Anf. 144 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill avsluta med att säga att det finns en unik möjlighet för alla elever. Det finnsförskola, grundskola, gymnasium och vuxenutbild-ning.Det som är viktigt nu är se alla dessa stadier ochfå en helhetssyn på människan. Det gäller att förvaltatiden rätt och att låta alla delar av människan utveck-las. Människan måste få utvecklas i sin sociala kom-petens som hon får en god teoretisk kun-skap eller en god yrkesteknik.Vi vet att det samhälle som väntar säkerligen intekommer att vara lättare än det samhälle som vi leveri. De ungdomar som går igenom skolan kommeratt få ett stort ansvar, inte bara för sitt eget land ellerför EU utan faktiskt för hela världen. Det är frågorsom vi väldigt lite diskuterar under skoldebatter idenna kammare. Hur skall vi kunna ge kunskap så attvåra ungdomar verkligen blir rustade att ta ansvar förde möjligheter och problem som finns i vår omvärldoch som inte bara är begränsade till ?Anf. 145 ():Fru talman! Jag skall kort beröra ett ämne varsbetydelse i ett modernt samhälle successivt ökar.Ämnet är Idrott och hälsa. Den västerländska livssti-len leder till ett passivare liv när detgäller fysisk aktivitet. Ämnet Idrott och hälsa är där-för - inte minst från folkhälsosynpunkt - av stor vikt.Under de senaste åren har flera rapporter visat attungdomars fysiska status försämrats. Bruket av alko-hol och nikotin visar tendenser att sprida sig till alltyngre. Det finns också många andra problem somhänger samman med kroppsuppfattningen: bruket avanabola steroider hos unga män, anorexia hos ungakvinnor - för att nämna ett par exempel. Fritidsidrot-ten är både en klassfråga och en könsfråga. Allt färrepojkar ur socialgrupp tre har sport eller idrott somfritidsintresse, och färre flickor än pojkar ägnar sig åtidrott.Det blir allt viktigare att skolan ger tillgång tillsåväl regelbunden fysisk träning som kunskaper omhur kroppen fungerar och medvetenhet om livsstilensbetydelse för hälsa och miljö.Alla elever bör regelbundet få tillfälle till fysiskaktivitet i skolan, inte bara de som är idrottsintresse-rade. Det är därför bra att omfattningen av kärnämnetIdrott och hälsa föreslås vara 100 poäng och ha sam-ma omfattning på alla nationella och specialutforma-de program.Ungdomar som går det individuella programmethar givetvis minst lika stort behov av fysisk träningoch kunskaper i hälsofrågor som övriga elever.Mot bakgrund av detta har avgetten reservation där vi anser att det bör vara obligato-riskt för gymnasieskolorna att anordna och erbjudasamtliga elever undervisning i ämnet Idrott och hälsa,och det gäller även de elever som går individuellaprogram. Jag står givetvis bakom reservationen, menväljer bl.a. för tids vinnande att inte yrka bifall tillden.Fru talman! Jag vill också peka på det positiva iatt kursen Idrott och hälsa B skall erbjudas alla eleversom ett individuellt val. Det är viktigt att notera attkursen skall få en särställning i och med att en sådankurs skall anordnas om det finns en grupp elever somönskar delta i den. Utskottet pekar också på vikten avatt eleverna informeras om denna möjlighet.Avslutningsvis vill jag framföra en förhoppningom att utbildningsutskottet i samverkan med andrautskott skall anordna någon form av hearing där folk-hälsofrågor brett kan belysas. Där kan bl.a. den fysis-ka aktivitetens betydelse för en god livskvalitet dis-kuteras. I det sammanhanget kommer då också denstora betydelsen av ämnet Idrott och hälsa att kunnalyftas fram.Anf. 146 ULLA-BRITTHAGSTRÖM (kd):Fru talman! Jag vill i mitt anförande lyfta framden del i betänkandet som berör lärlingsutbildningen.Jag vill direkt yrka bifall till reservation nr 5 undermom. 23.Tyvärr har inte skolan ut-vecklats för att möta ungdomars behov. 1992/93fanns en form av lärlingsutbildning inom gymnasie-skolan som ett komplement till de nationella pro-grammen med APU. Den har inte prövats i någonnämnvärd omfattning. Från att i den gamla gymnasie-skolan ha haft en omfattning av ca 3 000 lärlingar igymnasieskolan 1987/88 fanns endast 72lärlingar varav 24 var flickor. Inte heller har dennyinförda försöksverksamheten visat sig lyckosam.Det svenska lärlingssystemet måste utvecklas ochsättas in i perspektivet av ett livslångt lärande.Lärlingsutbildningen tycks ha stannat i en konti-nuerlig frågesport, frågor om på vilka program lär-lingsutbildning skall få finnas, frågor om hur och nären elev skall söka lärlingsutbildning, frågor om detnågon gång kan utgå lärlingslön, frågor om vem somavgör vilka elever som skall få lärlingsutbildning,frågor om vilka insatser som branschorganisationernabör svara för, frågor om ersättning till företag skallkunna utgå osv. Frågorna tycks aldrig bli besvarade,trots att regeringen har såväl två skol- och utbild-ningsministrar som två näringsministrar.Grundproblemet är att praktisk kunskap betraktassom undervärderad kunskap. Införandet av ett mo-dernt lärlingssystem får inte försenas genom att manfastnar i diskussioner om mellanekonomiska frågor.Lön till gymnasieelever betalas inte på naturveten-skapliga programmet, inte på samhällsvetenskapligaprogrammet osv. En lärlingsutbildning som gymnasi-eprogram skall inte automatiskt vara förenad med lön.Lön är rimligt för den del eleven aktivt medverkar tillproduktionen. Det verkar också som branscherna harett ökande intresse av att förhandla om lärlingsutbild-ning.I en modern, flexibel lärlingsutbildning måsteskola och arbetsliv dela på ansvaret för utbildningen.Ett sätt är att införa en fyraårig lärlingsutbildning därskola och arbetsliv delar på ansvaret och där elevenkan börja med lärlingsdelen direkt från första året.Utbildningen skall avslutas med ett gesällprov ellerliknande om man inte vill använda den gamla beteck-ningen.För oss kristdemokrater är det en seger att majo-riteten tagit sitt förnuft till fånga och bestämt sig föratt begära ytterligare utredning av lärlingssystemet.Men det brådskar. tappar vi fart. Det är för-ödande för såväl ungdomarna som samhället.Försöksverksamheten är på sparlåga, trotsatt lärlingssystemet i längden gagnar både ungdomar-na, skolan och näringslivet. Jag vill därför kort berörafrågan från sex olika perspektiv, nämligen kvalitet-sperspektivet, valfrihetsperspektivet, yrkesmång-faldsperspektivet, effektivitetsperspektivet, teoritrött-hetsperspektivet och ungdomsarbetslöshetsperspekti-vet.Fru talman! När det gäller kvalitetsperspektivetökar kravet på yrkeskunnande på flera områden.Det gäller att ha bred kännedom om arbetsinnehålloch moderna metoder, att vara snabb och effektiv ochatt kunna utföra arbete med kvalitet. Man skall kunnaarbeta självständigt och ta ansvar. Man skall kunnalösa problem och vara flexibel för förändringar.