prot · GM09111 · 1999-06-16 00:00:00 — Det vore ettsteg för att öka tilltron till demokratin.När samarbetet mellan de tre partierna inleddeskunde vi höra från moderater och andra att räntanskulle höjas, kronan sjunka och arbetslösheten öka.Det talades om skvalpvalutor och att statens finanserskulle drabbas, och det var ett fruktansvärt elände. Isjälva verket blev det tvärtom. Det har gått väldigt brai väldigt många frågor. Det är den mardröm sommoderaterna hade, att det inte skulle bli så illa, att detskulle gå åt rätt håll.Dessutom har vi fått ett antal gröna framgångar,som vi är ganska stolta över. Som första land i värl-den har nu fått in gröna nyckeltal i finanspla-nen. Det är ett genombrott, och vi är ett föredöme förandra länder. Vi har i skattesamtalen fått en inriktningpå en grön skatteväxling enligt vårbudgeten. Det äralldeles utmärkt. Vi har fått rejäla satsningar på mil-jöforskning, miljöbrottsbekämpning, stora inköp avur- och naturskogar, satsningar på biotopskydd ochgenombrott när det gäller satsning på marksanering.Det ger både bättre miljö och fler jobb. Vi har ocksåsett till att människor som har det sämst har fått litemer pengar. Med en borgerlig regering hade det för-modligen blivit precis tvärtom; vi som har hade fåttännu mer.Mycket har alltså fungerat väldigt bra. Det är kan-ske det som är en mardröm för de borgerliga partier-na.Jag har också några funderingar kring samarbetet.Solidaritet är ett ord som aldrig kan bli omodernt. Detär förutsättningen för ett ekologiskt och socialt håll-bart samhälle i en ekologiskt och socialt hållbar värld.Det är just begreppet solidaritet som är den gröna,globala utmaningen, att vi ger det här ordet ett inne-håll i tiden, oavsett om det gäller människor ellernatur.I har det här arbetet skett i ett rödgröntsamarbete med socialdemokratin. Det kärvar litevarstans här och var i olika frågor, och det är intekonstigt. Det finns en rågång mellan grönt och rött.Det är ju olika partier och olika grundideologier.Vi har valt att tänka över situationen efter en hårdvalrörelse, där Socialdemokraterna och Miljöpartietvarit på full kollisionskurs. Vi delar i mångt ochmycket . syn på Kölnmötet. Vi ärdjupt besvikna på det. Det här är en djup och centralfråga för oss. Men jag tror att det är bättre med enbetänketid och att vi känner efter om det är rätt ochriktigt att fortsätta än att kasta i väg hetsiga ord ochdebattartiklar - det är inte bra.Självklart måste man tåla en tuff sakdebatt i frå-gor där man har olika uppfattningar även om mansamarbetar. Verbala smockor i en öppen debatt är ensak, men krypskytte och smygskytte är en annan, somvi skall försöka undvika.Det finns också en kraft i det här samarbetet somär väldigt viktig att konstatera just , när har gått alltmer högerut. Då är det viktigtatt det finns nationella krafter som drar åt ett annathåll, som kan förhindra de krafter som vill öka klyf-torna i samhället, som kan förhindra de krafter sominte begriper vikten av en grön skatteväxling, somkan förhindra de krafter att växa som inte ens kanstava till biologisk mångfald och ännu mindre begri-per att det krävs en hållbar miljö i botten för att kunnautveckla en hållbar ekonomi.De konservativa framgångarna i EU-parlamentetborde leda till viss eftertanke. En motmakt till detta ärviktigt.Det finns ett uppdrag som är viktigare än alla and-ra för oss gröna: att återupprätta ordet solidaritet ochge ordet ett innehåll igen både här hemma, i Europaoch i världen. Solidaritet även med kommande gene-rationer och med naturen - det är den gröna utma-ningen. Det är därför vi gröna sitter här.Tack skall ni ha.(Applåder)Anf. 35 Statsminister ():Fru talman! Jag vill i likhet med med att uttrycka mitt djupa deltagande med defamiljer som förlorade två av sina kära, , i morden i södra . Det är tankar som går tillfamiljerna, naturligtvis, och också tankar som går tillderas kolleger, som gör ett arbete för att människorskall känna sig säkra och trygga och sedan uppleveratt de själva blir utsatta för detta våld. Det är svårt,och det är tungt, och det är någonting som naturligtvisstämmer till eftertanke.Jag tror att flera av dagens talare har pekat på nå-gonting som just nu plågar väldigt många av oss. Detär att vi ser att respekten för människors lika värdehåller på att luckras upp. Bland unga, och också blandäldre, slarvar man med orden. Det blir ett grövre sättatt tala. Många lärare har vittnat om hur man använ-der könsord, svordomar och grovheter som i sig är ettuttryck för att vi är på väg in i, och kanske redan är i,ett nytt samhällsklimat.Många gör berömvärda insatser för att stävja detta- lärare, föräldrar och föreningsledare. Men det räck-er inte. Vi ser att unga människor, framför allt, över-sköljs av ett enormt utbud av inte minst underhåll-ningsvåld. Vad det betyder i det stora kan vi alltiddiskutera, men det är klart att det drar åt fel håll.Vi har aldrig någonsin försökt reglera detta. Detgår nog inte i en öppen värld. Däremot har vi alltidsagt att de positiva motkrafterna måste stärkas. Det ärvuxna som bär demokratiska ideal, vuxna som stårupp för människovärdet, vuxna som stöttar lärare,vuxna som stöttar föreningsledare - förebilder förbarn och ungdomar i närmiljön.Det finns inget enkelt svar, men det finns ett djuptengagemang bland alla som sitter i denna kammareför att faktiskt visa på de positiva alternativen. Närnågon av våra kvällstidningar börjar beskriva hurbrotten breder ut sig bland barn och ungdomar är detnågot som vi, oavsett partitillhörighet, naturligtvismåste ta utomordentligt allvarligt på.Jag kommer tillsammans med ochBritta Lejon att bjuda in alla ideella ung-domsorganisationer till en stor samling i början avhösten, där vi gemensamt skall gå igenom vad sombrister, vad vi kan göra och vilka resurser som behö-ver tillföras. Vi har sett för mycket av stängda ung-domsgårdar. Vi har sett för mycket av att miljöer därungdomar kan vistas bara har försvunnit. Vad kan vigöra tillsammans?De nedskärningar och besparingar som vi tving-ades göra har kanske delvis bidragittill att miljön för en del barn och ungdomar har blivithårdare. Är det någonting jag känner är det att vi ,när vi återigen har resurser, skall sätta detta främstoch göra det tillsammans med dem som möter ung-domar i sin vardag i skolan, i föreningslivet och na-turligtvis också i hemmen. Kan vi tillföra resurser nupå ett sådant sätt att vi inte enbart pratar om värde-ringar - det är viktigt nog - utan också i handlingvisar att vi har förstått att det gäller att sätta stopp fördenna utomordentligt farliga utveckling tror jag attdet är ett projekt och ett arbete som vi borde kunnasamlas omkring i denna kammare och gemensamt ståupp för de grundläggande värderingarna i en demo-krati. Det är det som det ytterst handlar om. Till dettasamarbete bjuder regeringen in. Vid denna överlägg-ning hoppas jag också kunna se partiernärvara.När väl det har sagts vill jag göra en reflexion omdet genomförda Europavalet. Det var ingetframgångsrikt val för någon i denna kammare. Detvar det naturligtvis inte för socialdemokratin, men jagtror inte att någon i denna kammare kan känna till-fredsställelse med det valet. Jag tänker naturligtvis påvaldeltagandet.Det är inget svenskt fenomen och inte i förstahand ett svenskt problem. Det är någonting som rörhela den europeiska unionen. Om man exkluderar deländer som har röstplikt eller hade valet i sambandmed ett regionalt eller lokalt val har vi ett deltagandei detta val som ligger av val-manskåren. ligger snarare på den övre hal-van, trots vårt usla valdeltagande.Väljarna har alltid rätt. Det är en kraftfull mani-festation från väljarnas sida att utebli från ett val - ettval som vi alla i denna kammare, utifrån olika ut-gångspunkter, bemödade oss om att beskriva som ettviktigt val. Så gjorde våra kolleger över hela Europa.Väljarna uteblev.Det finns säkert många förklaringar till detta, menom debatten inte tar utgångspunkten i att vi har ettdemokratiskt legitimitetsproblem i den europeiskaunionen kommer vi snart att hamna i en ännu djupareförtroendekris. Jag är tacksam för att vi i harvalt att behandla frågan om ett svenskt EMU-medlemskap utifrån utgångspunkten att det svenskafolket skall avgöra frågan efter det att alla har haftförutsättning och tid att sätta sig in i problemet ellermöjligheten - vilket man nu anser. Många europeiskapolitiker som har drivit detta gigantiska projekt meden ny gemensam valuta önskar nog att de skulleha förfarit på samma sätt som vi.Det finns aldrig någon risk i att låta en demokra-tisk process ta tid. Det finns aldrig någon risk i att låtamänniskor sätta sig in i frågor i grunden, särskilt intenär det gäller sådana beslut som när de väl är fattade ien viss riktning aldrig går att göra om.Min djupa respekt för demokratin och min erfa-renhet av människors uppfattning om Europaarbetetoch dess demokratiska brister leder mig tveklöst framtill att säga att den väg vi har valt omkring vårtsvenska eventuella deltagande i en monetär uniongrundar sig på en fast övertygelse om demokratinsnödvändiga och rättmätiga krav på tid och utrymme.Det skall den få.Annars står vi just nu i inför en period dåvi kan säga att vi har goda förutsättningar. Det är enny dagordning som växer fram. Jag skall inte på nå-got sätt recensera tidigare anföranden, men det äralldeles uppenbart att det är ganska tunt vad gällerkonkreta förslag och alternativ politik. Det är tunt vadgäller samordning och struktur. Det tror jag att allasom har lyssnat har konstaterat. Det behöver inte jaguppehålla mig vid. Detta kan bero på att vi nu ser attSverige, som land, med kraft är på väg åt rätt håll.Men det är i en sådan här period som solidaritetenprövas mest. handlar det ju om att se till att klyf-torna inte växer. handlar det tvärtom om att se tillatt klyftorna minskar. Det handlar om solidaritetmellan dem som bor i regioner som växer kraftigt ochdem som bor i andra delar av som fortfarandekanske står stilla eller backar. Det handlar om solida-ritet mellan dem som har ett arbete och dem somfortfarande är arbetslösa. Det handlar om solidaritetmellan dem som har goda inkomster och klaradekrisåren bra och dem som gick igenom krisåren meden oerhört ansträngd hushållsekonomi.Om vi skall använda uppgången på ett sätt somstärker sammanhållningen i och som därmedbygger under de demokratiska värdena och principer-na måste solidariteten sättas i förgrunden. Det måstevara utgångspunkten. Vi har diskuterat skattesänk-ningar. Jag är förvisso anhängare av att man skallsänka skatter som vi inte behöver ta ut. Det är själv-klart. Och det skall göras på ett sådant sätt att rättvi-san främjas. Men det är klart att vår diskussion omskattefrågan inte blir trovärdig om vi inte samtidigtklart och tydligt säger att vi ser några andra samhälls-problem som faktiskt är större och som är viktigareatt angripa än att isolerat diskutera skatterna.Det är några saker som jag vill peka på som jagbedömer kommer att dominera den kommande tidenspolitiska dagordning.Det första är att vi måste hålla ihop Sverige.Många av er som sitter i denna kammare och av ersom följer debatten på TV eller radio bor i delar avSverige som inte växer. Det beror inte på att det är felpå er eller på att ni gör en dålig arbetsinsats. Det härär ett uttryck för att förutsättningarnaför arbetslivet i grunden har förändrats. Skogsbruketsysselsätter inte lika många som . Basnäring-arna sysselsätter ett fåtal. Kvar finns samhällen ochregioner som avfolkas. Också dessa delar av Sverigemåste få en möjlighet att vara med och dela på dentillväxt som vi alla skapar tillsammans. Jag smärtassärskilt mycket av att se många, oftast små, kommu-ner med ansvar för skola, vård och hemtjänst. Dethandlar om många äldre människors vardagligatrygghet och barns förutsättning för ett kommanderikt liv. Många sådana kommuner sitter ohyggligt illatill ekonomiskt, trots att vi tillför nya statsbidrag.Samtidigt ser vi att de statsbidrag som vi tillför andradelar av landet används för att sänka skatten. Det härär naturligtvis någonting som vi måste diskutera igrunden . Gör vi rätt fördelning? Om vi inte görrätt fördelning måste detta rättas till. Och om det ärrätt fördelning så brister ändå resurserna i de småkommunerna. Vi kommer inte med trovärdighet attkunna diskutera skattefrågan om inte denna fråga igrunden är utredd och man ser att lösningen är pre-senterad. Det är det första.Det andra som jag ser är naturligtvis det som flerahar tagit upp. Det handlar om vården. Där är bildenmer komplicerad. Vi kan alla uttrycka djup oro övervad vi ser i vissa delar av landet, inte minst i storstä-derna, i min egen Skåneregion, i ochi . Men om nya resurser som tillförs sådanaområden i landet i stället för att användas till att för-bättra vården används till att sänka skatterna är juregeringens möjlighet att agera uttömd. Därför ser jagfram emot en öppen och rejäl debatt i den här kam-maren och också i dessa regioner omkring vad det ärsom är viktigast.Löser man sjukvårdens problem genom att sälja utsjukhusen? Löser man problemen med människorstrygghet genom att privatisera socialvården? Blirbarnens fritid rikare genom att kollo stängs? Blirmänniskors livssituation rikare och friare genom attmarknadshyror införs i ? Dettaär problem som inte enbart är förknippade med vår-den, men de är förknippade med de resurser som vihanterar på den kommunala och landstingskommu-nala nivån. Vi är beredda att göra större insatser ivården, men vi är inte beredda att göra insatser i vår-den i regioner som använder pengarna för skattesänk-ningar som man höjer avgifterna för exem-pelvis barnsjukvården.Nu har en del sagt att detta är ett uttryck för denkommunala självstyrelsen. Jag är fostrad i den kom-munala självstyrelsen. Jag har en djup och stor re-spekt för den, men någonstans går också en gräns därdet som vi kallar nationellt likvärdigt kommer i kon-flikt med en självstyrelse som utgår frånett helt annat perspektiv än vad som kommer tilluttryck i denna kammares debatter. Det är brett för-ankrat i många partier, även i partier som gör dettasystemskifte möjligt i och län.Vården och vårddebatten måste . Vården äri ett läge då resurser kan komma att behöva tillföras.Vi måste sända den signalen tydligt till alla som finnsi vården, så att de förstår att det inte är skattesänk-ningar som skall genomföras på deras bekostnad, utanvi skall klara både en skattesänkning och resurser tillvården.Vi ser flaskhalsarna. Det är det tredje området.Det är flaskhalsar på arbetsmarknaden. I den uppgångsom vi nu ser är det brist på arbetskraft. Det är pro-blem som vi har brottats med i tidigare högkonjunktu-rer. På sätt och vis är det angenäma problem att intearbetskraften räcker till. Det är naturligtvis myckettrevligare än när arbetslösheten är stor och växer.Men vi vet ju också hur det här fungerar ekonomiskt.Om vi får stora sektorer av arbetsmarknaden sompräglas av knapphet på arbetskraft drivs lönespiraler-na i gång. Då växer inflationen. Sedan stiger räntorna.Sedan slår det till på investeringarna. Sedan kommer dysterheten tillbaka.För regeringen och kommer arbetetmed att hantera den uppåtgående konjunkturen och deproblem som vi fortfarande har av strukturellt slag påsvensk arbetsmarknad att vara en utomordentligt högtprioriterade fråga. Det är också en fråga som måstekunna hanteras offensivt om diskussionerna om skat-tesänkningar skall vara trovärdiga.Till det här kommer den fjärde stora frågan förhösten: skattediskussionen. Vi har ju öppnat för attdet kan vara möjligt att göra det här redan år 2000.Jag har sagt att vi, om utvecklingen blir bättre än vadvi har trott, inte är främmande för att göra en skatte-sänkning . Alla som följer svensk eko-nomi kan ju nu se vilken enorm utveckling vi har ochatt det resulterar i att det växer fram ett överskott somöppnar för den här möjligheten. Vi behöver inte be-stämma det förrän vi kommer fram till budgetpropo-sitionen . Då skall det slutligt avgöras. Men jagnoterar som ett uttryck för det nya samhällsklimatetatt nu kommer de som säger: Skall vi verkligen sänkaskatterna , nu när tillväxten är så hög, nu när detgår bra för ? Det är varningar som man natur-ligtvis skall ta på allvar. De skall inte nonchaleras.Jag kommer självfallet inte som statsminister ochtidigare finansminister att medverka till att den sane-ring som vi har gjort av ekonomin förstörs till följd aven inflationsutveckling.Jag tror fortfarande att det finns så mycket ledigaresurser, om arbetsmarknaden fungerar i svensk indu-stri, att vi tål en skattesänkning, och om utvecklingenhåller i sig . Men den skattesänkningenblir trovärdig bara om vi kan diskutera, samtala ochlägga fram förslag som möter problemen i de delar avSverige som inte växer, som möter problemen i denvård som inte fungerar och som kan hantera en ar-betsmarknad som på vissa ställen växer för fort. Såhänger det ihop, och så ser en dagordning ut för hös-ten.Fru talman! Mitt budskap till denna kammare in-för det sista sommarlovet detta århundrade är att nikan gå till sommarledigt med en insikt om att Sverigeekonomiskt står starkare än på mycket . Det äringen dålig utgångspunkt för höstens arbete. Ni kanockså gå till sommarledigt med insikt om att vi nustår inför en debatt som kommer att handla framförallt om demokratins förutsättningar och möjligheter.Jag kommer naturligtvis att medverka till att pekapå det nödvändiga i, som ligger i den socialdemokra-tiska idétraditionen, att förena både utveckling ochtillväxt med rättvis fördelning. Det är sådant sompostkommunister eller nyliberaler aldrig har tagit tillsig. De första tror att det bara handlar om fördelningoch att spendera pengar, och de andra tror att det barahandlar om tillväxt och aldrig om fördelning.Det är kombinationen fördelning och tillväxt somär det moderna koncept runtom vilket nästan allaEuropas ledande politiker och regeringar sam-las. Jag är glad att tillhöra den rörelse som leder Eu-ropas viktigaste länder och som dominerar europeiskpolitik. Jag är glad att vi knyter an till det traditionel-la. Det handlar om att både hävda rättvisa och ut-veckling, att se båda sidorna i den politiska utma-ningen.Sverige står starkt. Vi är inte nöjda men naturligt-vis stolta över det vi har uträttat. Men just i bristen påtillfredsställelse när vi ser bristerna ligger också driv-kraften att gå vidare med ett politiskt arbete för attgöra mer rättvist och mer jämlikt. Till detarbetet önskar jag ledamöter välkomna ihöst, och jag önskar er alla en skön och glad sommar!Tack skall ni ha!(Applåder)Anf. 36 () replik:Fru talman! Först vill jag välkomna statsminis-terns nypåkomna insikt om vikten av att beivra brottoch om de brister som följt på nedskärningarna inomlandets polis- och rättsväsen.I övrigt skryter statsministern om framgångarnamed regeringens politik. Det är trots allt, som LarsLeijonborg har påpekat, ett faktum att Socialdemo-kraterna går från valnederlag till valnederlag. iEuropavalet kan inte vara mycket att skryta med.Den politiska beslutsprocessen har gått i stå utomnär det gäller att blockera och sätta stopp. Vad till-växtministrarna i det nya superdepartementet lyckatsföra till avgörande är nya regler omskrothandel och postnummer. Det är inget som för-bättrar näringsklimatet och inget som gör ökad till-växt, fler företag och nya jobb.Göran problem och misstag är att hanhar lagt sig i vänsterspåret. Där finns inte den politikdet moderna behöver. Den försvåras redan avröststarka krafter i de egna leden. LO gör ju en poängav att stå i vägen. Men det stora hindret är naturligtvissamverkan med och Miljöpartiet.Hur länge skall finna sig i attSchyman och blockerar utveckling?Att döma av söndagens valresultat kan ju inte parti-nitet åberopas som motivering. Finns det ingen gränsför vilka förluster och förödmjukelser som GöranPersson är beredd att underkasta sig för att behållaregeringsmakten?Jag har här åberopat ochGerhard och hur de skiljer sig från social-demokraterna. De skriver: De offentliga utgifternahar i princip nått sitt tak. Beskattningen av hårt arbeteoch företagande måste sänkas. Då skall vi minnas attutgifts- och skattekvoterna i dessa länder ligger avse-värt lägre än i . De fortsätter: Social med-känsla kan inte mätas med nivån på de offentligautgifterna. Avgörande är hur effektivt dessa resurseranvänds och hur mycket de hjälper människor atthjälpa sig själva.Det kanske är onödigt att fråga omhan håller med. Han har både i ord och i handlingvisat att han mäter välfärd i offentliga utgifter ochstatsbidrag till kommunerna. Han har tagit bort spär-ren mot kommunala skattehöjningar. Visserligen talarhan här om att man kan tänka sig att sänka skatter,statliga skatter. Men hur skall det gå att lägga fram entillväxtfrämjande politik med skattesänkningar inomramen för någonting som skall formas tillsammansmed och ?Är beredd att sänka skattetrycketeller inte? Vad säger han till de många kommunalaföreträdare för det egna partiet som runtom i landetnu förbereder och talar om att höja den kommunalaskatten?Anf. 37 Statsminister ()replik:Fru talman! Jag tror att i sitt inled-ningsanförande sade att berömmer sigav att socialdemokratin har tagit över . Så ärdet inte, sade han. Det är ett enormt bakslag, osv.Nu har haft tre eller fyra inlägg här ochenbart åberopat och det någon konservativ politiker i somdu skulle vilja citera, som har tänkt någonting nytt omframtiden? Var finns den idéströmningen? Säg någonsom har knäckt någon originell tanke och frigjort sigfrån ert nyliberala arv! Det är ännu tid kvar, LarsTobisson. Du är en flitig man som läser mycket. Nå-gon briljant tanke har de väl tänkt dessa moderaterute i eller Hague, i , Juppéeller Berlusconi? Ni vet ju vilka de är. Citera dem!Jag kan avslöja för att vi har varit inneoch petat i och Blairs papper. Vi tillhör denarbetsgrupp som diskuterar den tredje vägens utveck-ling i . Jag har inga svårigheter med uttrycketatt sänka de offentliga utgifterna. Det har inte densom har varit finansminister i en regering som togöver statsfinanser som hade av BNP i offentligautgifter.Lars vet ju vad han talar om. Tobissonvar världsmästare i offentliga utgifter, inte därför atthan ville det utan därför att han inte förmådde attregera. satt visserligen inte i regeringen.Men han vet att han har haft en roll som grå eminens.När du försökte driva politik, , tillsammansmed några andra, fick världsrekord i offentli-ga utgifter. Var det avsikten? Varför blev det på detviset? Det du föreslår att vi skall göra, hur skiljerdet sig från det ni själva gjorde , närallting kördes käpprätt åt skogen?Tobisson och kära moderater! Det är nog så attom man tittar på förutsättningar just nu harvi ett starkare läge än vad vi har haft på säkert 20, 25års tid. Det har vi inte fått gratis. Det har vi fått ge-nom ett tufft regeringsarbete som har kostat oss väl-digt mycket i opinionsförluster. Det vet vi. Men vigjorde det för skull. Vi tog det ansvaret, detansvar som ni aldrig orkade ta därför att ni satte par-tinyttan framför landets intressen. Berätta om delysande moderata idéerna och hur de skiljer sig ifrånden politik ni själva försökte driva när allt slutademed världsrekord i offentliga utgifter!(Applåder)Anf. 38 () replik:Fru talman! Jag behöver inte nämna några före-trädare för en borgerlig moderat politik i . Detbrukar klara så bra själv. Det intressanta äratt vad hon genomförde tillsammans med sina kon-servativa medarbetare i har Blair intevelat ändra på. Det har inte varit tal om någon åter-ställarpolitik på det sätt som introdu-cerade här i . Där bygger man tvärtom vidarepå den grunden.Jag fattar det så att nu säger att hanställer sig bakom det program som Blair och Schröderhar arbetat fram. Det är mycket imponerande. Hanfullföljer därmed de traditioner som inleddes av Mar-garet . Jag hälsar det med tillfredsställelse,men jag vill se konkreta bevis på att det också om-sätts i handling.När för sin debatt här med mig gerhan inga klara besked om hur han tillsammans medSchyman och skall forma en skattesänkning,en arbetsrättsreform och en Europapolitik som kan gebättre tillväxt, fler företag och nya jobb.