prot · GM0996 · 1999-05-19 00:00:00 — Vi som anser att det här är en angelägen frågahade varit beredda att ge regeringen detta till känna.Så angeläget anser tydligen inte ni i attdet är. Det får stå för er.När det gäller pengarna till detta, för att få enjämlik behandling av alla interner som behöver denhär formen av behandling, vore det mycket bra omdet lyftes över på kriminalvården.Anf. 163 () replik:Fru talman! Jag kan börja med det sista, om attalla skall ha rätt till likvärdig behandling, att oavsett ivilken kommun man är placerad bör det vara lika. Jagönskar att hade precis den inställningen ien mängd andra frågor. När det gäller socialbidragenville man absolut inte ha den gemensammanormen som skulle gälla överallt. Det kan alltsåpendla mellan olika frågor.När vi stödde reservationen sade rege-ringen att man var uppmärksam på frågan men fortfarande inte hade tagit ställning till vad manskulle göra. Sedan har man gett Narkotikakommis-sionen i uppdrag att särskilt se över finansieringsfrå-gor som gäller samarbetet mellan kriminalvården ochkommunerna vid kontraktsvård och vistelse utanföranstalt enligt 34 §.Det var exakt det kravet som ställ-de i motionen, och det är ett krav som vi har fått till-godosett. Att sedan inte bryr sig om attse en helhet eller att se kostnadsneutraliteten, utangivetvis nu anser att regeringen kan återkomma ome-delbart, tyder bara på att återigen visatfullständigt ointresse för ekonomiska frågor, för bud-getfrågor och för helhetsbilden. Om fårchansen att driva igenom någonting som de självainte vill ta något ekonomiskt ansvar för är de tydligenberedda att göra det.Vi i har krävt en utredning för att fåett underlag, och vi vill ha en kostnadsneutralitet. Detunderlaget kommer att få, och dåkommer vi givetvis att fortsätta att driva frågan ochse till att få en bra lösning.Anf. 164 () replik:Fru talman! Jag kan förstå att ochVänsterpartiet inte kan stödja den här motionen, där-för att ni kanske inte har lagt några pengar till detta.Men det hade ni inte gjort heller.Jag måste bara avslutningsvis säga att fångvårdenär och skall vara en statlig fråga och inte vara beroen-de av vilken kommun man bor i. Vi moderater vågarlägga det här förslaget därför att vi har ekonomisktäckning både på den här punkten och på alla andrapunkter i hela budgeten.Anf. 165 () replik:Fru talman! Jag är mycket väl medveten om attmoderaterna lägger mycket pengar på just det härområdet, inom kriminalvård, polis, osv. Samtidigttillhör dem som drar ned på statsbidra-gen till kommunerna, där möjligheterna för kommu-nerna att genomföra någonting blir ännu mindre. Vi iVänsterpartiet har fortfarande helhetssynen, och vianser fortfarande att det bör vara en skyl-dighet att göra det här. Men man måste hitta en lös-ning för att människorna inte skall komma i kläm.Anf. 166 ():Fru talman! Som sagts har det här betän-kandet om påföljdsfrågor sitt ursprung i ett antalmotioner från den allmänna motionstiden.Kristdemokratisk ideologi utgår från principen ommänniskovärdet, alla människors lika värde och varjemänniskas unika värde. Det leder till att kriminalvår-dens insatser måste syfta till rehabilitering om tidenpå anstalt skall bli en vändpunkt för den straffade.Det är domen och frihetsberövandet som utgör straf-fet och ej verkställighetens innehåll, vilket måstesyfta till att motverka återfall i brott.Fru talman! Vi kristdemokrater står bakom delarav detta betänkande. Vi har dock en del invändningar,och det är dessa som jag tänker närmast beröra.Vi anser, i likhet med övriga talare här, att det ärav stor betydelse att fängelsetiden används till någotmeningsfullt. Med vårt budgetförslag hade det funnitstillräckliga resurser för att bl.a. förbättra möjligheter-na till grundläggande skolutbildning och arbete underfängelsetiden. För många fångar, som kanske aldrighaft en anställning och dessutom kanske har en brist-fällig skolgång bakom sig, är det en förutsättning föratt de skall ha en rimlig chans till en ny start efteravtjänat straff.Antalet anmälda sexualbrott har ökat kontinuerligtsedan början av 1980-talet och uppgick till ca7 700. Trenden är densamma när det gäller misshan-del av kvinnor. anmäldes drygt 19 000 såda-na brott. Det är rimligt att anta att mörkertalet är stort.I huvudsak utgörs förövarna av män. Vi menar attdet är av yttersta vikt att de män som begått vålds-eller sexualbrott får speciell behandling under straff-tiden, i form av t.ex. psykoterapi och gruppterapi, såatt de ej återfaller i brott.Enligt vad som framgår av betänkandet har ut-skottet vid ett flertal tillfällen tidigare tagit ställningtill liknande yrkanden, senast under riksdagsåret1997/98, då man bl.a. uttalade att frågor om behand-ling av män som dömts för våldsbrott mot kvinnorintar en särställning, eftersom det är synnerligen an-geläget att risken för återfall i sådan brottslighet mi-nimeras.Trots att utskottet tydligt uttalatsig i samma riktning har vålds- och sexualbrottenfortsatt att öka. Det är hög tid att rege-ringen kommer till skott i denna angelägna fråga.Försöksverksamhet när det gäller intensivöver-vakning med elektronisk kontroll, s.k. fotboja, inled-des . Denna försöksverksamhet hartillämpats när en person dömts till ett fängelsestraffpå högst tre månader.Samtidigt som intensivövervakning med elektro-nisk kontroll är en betydligt mindre kostsam påföljds-form än fängelse fyller den också viktiga funktionerav humanitär karaktär. Bl.a. ges de som är dömda tilldenna påföljd en helt annan möjlighet att upprätthållafamiljekontinuitet, social och arbetsmässig kontinui-tet, vilket är oerhört betydelsefullt för deras fortsattaliv och för deras familjer.I betänkande Ett refor-merat straffsystem, som var en statlig offentlig utred-ning som kom 1995, diskuterades möjligheten attäven personer dömda till längre fängelsestraff än tremånader som en övergång inför villkorlig frigivningskulle kunna få av fängelsestraffet om-vandlat till intensivövervakning med elektronik.Skälen som talar för ett sådant förfarande är flera.Ett tungt vägande skäl är att den dömde på så vis fåren stegvis övergång till full frihet, vilket skulle gebättre möjlighet till anpassning till livet utanför fäng-elset. Ett annat skäl är att samhällets kostnader skulleminska även vid sådan tillämpning.I utredning diskuteradesvidare möjligheten att verkställighet skulle kunna skeutanför anstalt fram till villkorligfrigivning , vid fängelsestraff . Vid längre fängelsestraff skulle verk-ställigheten utanför anstalt öka i enlighet med enspeciell beräkningsmetod till maximalt sex månadervid en strafftid . Denna typ av inten-sivövervakning med elektronisk kontroll i slutet av ettfängelsestraff brukar benämnas back door-modellen.Fru talman! Det är intressant att konstatera attStraffsystemkommittén ansåg det angelä-get att ett back door-system infördes i . Ty-värr avstod dock kommittén från att i sitt betänkandelägga fram något konkret förslag. Först ett par årsenare, under /98, lägger regeringenfram propositionen Vissa reformer av påföljdssystem-et, där man konstaterar att frågan om övergången frånanstalt till ett liv i frihet för dem som avtjänar långafängelsestraff borde ägnas särskild uppmärksamhet.Vad som borde vidareutvecklas var enligt regeringenformerna för utslussning ur anstalt. Det är ungefärsamma slutsats som kommitfram till tidigare.Trots tidsutdräkten avsåg regeringen något häp-nadsväckande att återkomma till frågan om möjlig-heterna till strukturerad utslussning i ett senare sam-manhang. efter det att resultatet av den statli-ga offentliga utredningen reformerat straffsystempresenterades är frågan om den strukturerade utsluss-ningen fortfarande under beredning i Regeringskans-liet.Fru talman! Denna tempoförlust är oacceptabel.Vi kristdemokrater menar att det främst ur humanitärmen även ur samhällsekonomisk synpunkt är angelä-get att försöksverksamhet på detta område snarastinleds.Om det finns särskilda skäl kan en intagen fåmedgivande om vistelse utanför anstalt om det kanantas underlätta hans anpassning i samhället enligt34 § i lagen om kriminalvård i anstalt. Det har vitidigare hört en del talare nämna, så jag behöver inteupprepa allt som har sagts om vad detta innebär. Dethar även sagts att kriminalvården står för behand-lingskostnaderna fram till villkorlig frigivning. Där-efter är det den intagnes hemkommun som får betala.Här föreligger det självklart en uppenbar risk attkommuner med ansträngd ekonomi ej anser sig ha rådmed att låta den intagne fullfölja en betydelsefullbehandling. För att eliminera den risken anser vi detlämpligt att hela kostnadsansvaret åvilar kriminalvår-den.Av betänkandet framgår att utskottet hartagit ställning till yrkanden om kostnadsansvaret fören s.k. § 34-placering. Trots tidigare uttalanden, var-av det senaste , som gick ut på attutskottet kände viss oro när det gällde kommunernasförmåga att bidra till kostnaderna för vård utanföranstalt ansåg sig utskottsmajoriteten dock kunnakonstatera att regeringen var uppmärksam på frågan.Våren 1998 gavs, som tidigare nämnts, i uppdrag att särskilt se över finan-sieringsfrågor som gäller samarbetet mellan krimi-nalvården och kommunerna vid vistelse utanför an-stalt för vård enligt § 34 i lagen om kriminalvård ianstalt. Det uppdraget skall redovisas före utgångenav år 2000.Fru talman! Om regeringen sedan, i likhet medvad som gällde för frågan om den strukturerade ut-slussningen från anstalt, behöver ytterligare fyra femår på sig för att komma med ett slutligt förslag står viinför ett nytt fall av oacceptabel tempoförlust. Vimenar att det är angeläget att regeringen snabbar påberedningen i denna för många intagna så viktigafråga.När det gäller den dömdes anstaltsplacering me-nar vi kristdemokrater att större vikt skall fästas vidnärheten till hemorten vid val av annan anstalt. närhetsprincipen skall ha en mer avgörande bety-delse. Det framgår av betänkandet att utskottet tidiga-re vid olika tillfällen haft anledning att uttala sig omdenna närhetsprincip. Utskottet tillstyrkte bl.a. ettförslag från regeringen under /95som grundades på första betän-kande Verkställighet av fängelsestraff, vilket kom1993.Förslaget gick ut på att utöka möjligheterna attplacera en intagen på en anstalt där han kan få ade-kvat vård och behandling. Det innebar att närhets-principen inte längre skulle ha samma övergripandebetydelse som . I stället skulle den intagnesbehov av behandling lyftas fram, hette det.Fru talman! Vi menar att det inte var en helt lyck-ad kursändring. När jag varit på be-sök i fängelser har jag fått mycket klart för mig attanstaltsplacering så nära hemorten som möjligt ärsynnerligen önskvärt och betydelsefullt för de intag-na. nämndes att den intagnes behov av be-handling skulle lyftas fram. Det är i och för sig gottoch väl. Men för att vilken behandling det än vara måöver huvud taget skall bli framgångsrik krävs att denintagne är i någorlunda psykisk balans. Chansen fördet ökar markant ju större möjligheter som gives attvidmakthålla eller bygga upp kontakten med familj,övervakare, arbetskamrater eller andra resursperso-ner.Fru talman! Vi kristdemokrater står förstås bakomde reservationer där vi finns med, men för att månaom tiden nöjer jag mig med att yrka bifall till reser-vation nr 5.(forts. )AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till förmiddagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.11 § (forts.) Påföljdsfrågor (forts. JuU27)Anf. 167 ():Fru talman! Angående kriminalvården sägs det ibudgeten att verkställighetens innehåll skallmotverka återfall i brott. Kriminalvården skall med-verka till att de som är intagna på anstalt får en sådanbehandling och ett sådant stöd att de efter frigivning-en kan leva ett laglydigt och värdigt liv. Det instäm-mer vi i i.Det har skett en utveckling åt detta håll, men jaganser att mycket återstår. Varje intagen borde få lärasig en sådan enkel sak som att klara sig i det dagligalivet. Då kan de använda sig av den kunskapen när dekommer utanför anstalten.En övergripande sak är att antalet anställda harminskat inom kriminalvården och på fängelserna. Deär ofta för få för att hinna med att både bevaka ochbehandla. Dessutom har personalen flyttats omkringmellan olika avdelningar. De får rycka in här och där.Därför har det varit svårt med kontinuiteten när manhåller på med de olika specialprogrammen. Jag kan taupp ett exempel från fängelset i . Där finnssärskilda program för de intagna som har begåttvålds- och sexualbrott. Om de intagna inte får dennaspecialhjälp för att bearbeta sin situation är det en storrisk för återfall. Det finns ett jättebra projekt. Detfinns specialutbildad personal, men personalen måsteockså få tid att genomföra det här, så att det blir enkontinuitet i detta program.En åtgärd för att motverka återfall är att man haren bättre förberedelse för utslussning till samhället,gärna i samarbete med kommunerna. Ett sätt, som ärnämnt tidigare, är att man använder elektronisk över-vakning med fotboja i slutfasen för att det skall bli enmjukare övergång. Ett annat sätt är just detta med§ 34-placering som tidigare diskuterades.Jag har följt debatten här och blir lite orolignär man skall vänta på att Narkotikakommissionenskall komma med förslag . Vi harrefererat till besöket hos i går. Detgäller missbrukare som inte får behandling. De måsteha sin dagliga dos, och de måste skaffa sig medel föratt betala sitt missbruk. Då är de inne på brottets banaoch inne i ekorrhjulet. Man är missbrukare, begårbrott, får återfall och hamnar i fängelse, och så är maninne i den onda cirkeln. Jag tycker därför att det ärviktigt att problemet får en snabb lösning, så att vi påsikt kan minska antalet brott och inte minst hjälpadessa människor i den svåra situation som de befinnersig i. Jag anser att det brådskar med att finna en lös-ning på detta stora problem. Därför yrkar jag bifall tillreservation nr 15 under mom. 17, men jag står natur-ligtvis bakom alla mina andra reservationer.Till sist, fru talman, vill jag än en gång understry-ka vikten av närhetsprincipen. När den dömde skallplaceras på anstalt är det viktigt att det finns närhettill vardagslivet, så att kontakter med familj, vänner,övervakare m.fl. kan upprätthållas. Allt detta skallgöras för att underlätta utslussningen och minskaantalet återfall.Anf. 168 ():Fru talman! Det blev snabbt min tur. Vi är upp-manade att försöka rationalisera verksamheten, så detkanske var bra. Jag skall också försöka rationaliseramitt anförande.Vi diskuterar alltså ett stort antal motioner frånden allmänna motionstiden. Vi har inte kunnat enasom skrivningarna när det gäller de frågor som hartagits upp. Därför har det avlämnats 18 reservationer.Innan jag kommenterar reservationerna vill jagsäga att meningsskiljaktigheterna när det gällermånga av frågorna inte är så stora. I de flesta fallhandlar det om att vi från majoriteten vill avvaktautredningar eller väntade regeringsförslag innan vi ärberedda att låsa vår uppfattning. Därför kommer jagdessvärre, , att hälla mer vatten på denkvarn som mal om att vi från regeringen och rege-ringspartiet bara vill avvakta och utreda. Så är t.ex.fallet när det gäller den första reservationen från mo-deraterna om en ny verkställighetslag. Man övervä-ger, som har sagts, en ny verkställighetslag iregeringen, och det finns ingen anledning att föregri-pa den.När det gäller sysselsättning på anstalterna finnsdet flera motioner. I m-motionerna säger man att manvill att tiden på anstalt skall användas för menings-fulla aktiviteter. Vi har hört under sammanträdetsgång att vi är rörande ense om det. Vi i majoritetenhar ingen annan uppfattning.Hur verksamheten inom anstalterna skall utformasär en prioriterad fråga för kriminalvården. Och iregleringsbrevet understryker regeringen attinslagen av praktisk och teoretisk utbildning skallförstärkas ytterligare. Det finns en brist, som AliceÅström har pekat på, som vi ännu inte riktigt harkommit till rätta med. Det gäller högskoleutbildning-en. Men den får väl komma med i nästa skede.Möjligheter till arbete skall tillvaratas och verk-samheten med brotts- och missbruksrelaterade påver-kansprogram skall fortsätta att utvecklas och kvali-tetssäkras. Man skall också fåerforderlig behandling för psykisk störning. Därmedanser jag att yrkandena i dessa reservationer redan ärtillgodosedda.Rymningar från anstalterna har glädjande nogminskat stadigt . och1998 har ingen rymning skett från anstalterna i klass Ioch II. tog åt sig äran och sade attdetta var . Men Kriminalvårds-styrelsen anser att man har en mer realistiskdifferentiering och en ökad prioritering av rymnings-hindrande insatser. Även utbildningsinsatser för per-sonalen och bättre instruktioner har påverkat dengoda utvecklingen.Utskottet konstaterar alltså att säkerheten vid våraanstalter är fortsatt hög och skall så vara. Men någotsärskilt uttalande är inte erforderligt. Att vi ändå skallsträva efter att nå ännu lägre än är det väl ingentvekan om.Kvinnor på anstalt har också behandlats. Det harsin särskilda problematik. Det är en problematik somvi har uppmärksammat först de senare åren.Vad gäller placeringen av kvinnor gäller från ja-nuari 1999 att de normalt skall placeras på anstalteravsedda enbart för kvinnor. Skall en kvinna placeraspå anstalt med män får detta inte ske utan kvinnansmedgivande.När det gäller behandlingsinnehållet skall pro-gramverksamheten inriktas på ett utbud som kvinnorhar varit med och påverkat. Man har som särskiltviktiga frågor angett utbildning, föräldraskap, hälsaoch droger.Kriminalvårdsstyrelsen har givit ut en skrift,. Den har tidigare refererats här. Den börja-de gälla fr.o.m. . Jag rekommenderarden till läsning, för den är mycket intressant.Det finns kanske fortfarande svagheter när detgäller kvinnor dömda till frivårdspåföljd. Men det ärsaker vi får ta itu med nu.Permissionsreglerna tas upp. Man vill användaelektronisk övervakning vid permissionerna. Undersenare år har antalet permissioner ökat somantalet misskötta permissioner har minskat. Undersåväl 1997 som 1998 var antalet misskötta permissio-ner . Anledningen till att läget är mycket bättrenu än tidigare är även där att planeringen för permis-sionerna förbättrats avsevärt . Menpermissionen är ju ett led i den intagnes återanpass-ning till samhället. Enligt majoritetens uppfattningtillämpas reglerna på ett väl avvägt sätt. Därför finnsdet inte något behov att skärpa regler-na.När det gäller frigivningsproblematiken föreslårman i ett par reservationer att det s.k. back door-systemet, dvs. elektronisk övervakning, skall kunnaanvändas. Där har regeringen gett BRÅ i uppdrag attkartlägga kriminalvårdens och andra myndighetersarbete med frigivningssituationen för intagna i fäng-else. BRÅ har redovisat sitt uppdrag och lämnat för-slag som bearbetas i . Till slutet avåret kan vi förvänta oss en departementspromemoria.Kostnadsansvaret vid § 34-placeringar har vi dis-kuterat rätt ordentligt. Jag bara upprepar att kommer med ett förslag om hurfinansieringsfrågorna mellan kriminalvården ochkommunerna skall kunna lösas. Det har påtalats häratt det är . Men jag tror att vi får avvakta denutredningen.Närhetsprincipen är också en diskussionspunkt.Här finns reservationer som kräver att man skall tastörre hänsyn till den. I kriminalvårdens allmänna rådstår det att vid valet av anstalt skall individuell be-dömning göras. Man skall ta hänsyn till våldsbenä-genhet, narkotikamissbruk, utbildningsbehov, etc.Detta kan ibland inkräkta på närhetsprincipen. Ut-skottet har behandlat frågan, kon-staterat att det är många intressen som skall tillgodo-ses och funnit att det nu inte finns anledning att ändrapå gällande regler.Jag tror, fru talman, att jag stannar här. Jag yrkaravslag på samtliga reservationer och bifall till ut-skottets hemställan.Anf. 169 () replik:Fru talman! Jag noterar, och det visste jag redaninnan från arbetet i utskottet, att ochhennes kolleger inte är speciellt otåliga när det gälleratt vänta på en regering som nästan aldrig kommermed någonting nytt. Att avvakta har tydligen blivit etthonnörsord för den här regeringen. Vi har naturligtvisvetat det länge när det gäller rättsområdet.Jag medger, , att vi nog mångagånger är överens om målen. Vi vill ha en kriminal-vård och ett rättsväsende som är så bra som möjligt.Vi vill också att de intagna på våra anstalter, i frivår-den och på våra häkten skall bli påverkade i så positivriktning som möjligt. Det låter sig sägas, men för attgenomföra det krävs det också medel och det krävsatt man inte alltid avvaktar. måste man kanskesäga till sin regering: Kom nu med något förslag!Medel; det kostar pengar att hålla denna högakvalitet i kriminalvården. Med de budgetförslag somden sittande regeringen och dess stödpartier nu harlagt fram blir det inte riktigt så lätt att leva upp till devackra målen.Anf. 170 () replik:Fru talman! Det är inte alltid enbart medel sombehövs, . Det behövs också att mankan fatta beslut på goda grunder, beslut som är välavvägda. Där har lite mer bråttom änvi har.Medelsdiskussionen tar vi när vi behandlar vår-budgeten.Anf. 171 (mp):Fru talman! I betänkandet finns en övergripandesyn på hur partierna vill att kriminalvården skall fun-gera. Den gemensamma nämnaren är att vi alla vill attde som ändå tas in på anstalt inte skall återfalla i brottoch att anstaltstiden skall användas på bästa sätt föratt hjälpa de intagna med problem och svårigheter.Den synen tycker jag är tydlig när man läser reserva-tionerna.Men reservationerna tar också upp flera ämnendär det redan pågår aktiviteter. Men för att riktigtmarkera vem som vill mest har det fogats ett så stortantal reservationer till betänkandet.Jag skall uppehålla mig vid en reservation, nr 4,som jag yrkar bifall till. Den gäller behandlingen avpsykiskt störda personer som tas in på anstalter. Däraviserar också regeringen att man tänker ta tag i pro-blemet och göra någonting åt det. Men jag vill tryckapå just det som rättspsykiatriska avdelningen i Göte-borg har påvisat i en studie.Man har kommit fram till att över hälften av demsom hamnar på häktet lider av en psykisk störning.Den är inte av den digniteten att det blir någon speci-ell vistelse, utan de hamnar på de vanliga anstalternadär deras problem inte tas under behandling. Med rättvård skulle de ha en chans att bryta sig ur sitt miss-bruk och sin kriminalitet.Flera av de undersökta personerna som dömts tillfängelse återfaller ideligen när de friges därför att denpsykiska störningen ofta leder till missbruk som i sintur leder till kriminalitet. Det är ofta man ute på an-stalterna hör just att klienterna självmedicinerar där-för att de mår så dåligt. Kan de då få hjälp med deproblem som ligger i botten kan de också komma tillklarhet med andra följder av detta.Det handlar också, som påpekats här, om inne-hållet, att läsa, skriva, studera osv. Men mår en män-niska så uselt psykiskt sett är det också svårt att få braresultat där. Det är grundläggande problem som jagdärför vill trycka på, de är viktiga.De interner som diagnostiseras med ADHD,Damp osv. får ingen vård. sker det försök med attfånga upp dessa barn i skolan. Det har blivit bättre.Men för de vuxna kriminella som finns på anstalternabehövs det stora insatser.Vi i tror inte att det är en lösning attdöma fler till rättspsykiatrisk vård utan att starta be-handlingsprojekt på fängelserna. Permissionerna börutformas med någon form av social träning.Jag skall också svara . Han ut-tryckte att stödpartierna hade övergett sina egna för-slag i tidigare motioner. Jag känner inte till något falli detta betänkande där har övergivit tidi-gare ståndpunkter. Det är precis samma inriktningsom vi har haft tidigare, dvs. diskussionen om tiden.Men om menar frågan om kostnads-ansvaret vid § 34-placering, kan jag tala om att enutredning skall lägga fram förslag i slutet av år 2000.Frågan måste utredas. Det går inte att bara bestämma.Vi har inte heller övergivit våra synpunkter påövervakning och utslussning med hjälp av elektroniskfotboja. Det skall läggas fram en promemoria. Jag serinte ett enda fall.Anf.