prot · GN0933 · 1999-11-25 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1999/2000:33Torsdagen den 25 novemberKl. 12.00 - 18.0019.00 - 23.01Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 19 november.2 § Meddelande om information från regering-enFörste vice talmannen meddelade att tisdagen den30 november skulle näringsminister lämna lägesinformation om IT-omställningen inför år 2000.3 § Bordläggningsdebatt med anledning avtotalförsvarspropositionenAnmäldes proposition 1999/2000:30 Det nya för-svaret.Anf. 1 Försvarsminister ():Herr talman! Debatt är alltid viktigt - speciellt omförsvaret och dess inriktning. Jag får därför tacka fördenna möjlighet till debatt i kammaren i dag.Propositionen Det nya försvaret som regeringen överlämnar till är en del av den fram-tidsreformering av försvaret som vi socialdemokratertillsammans med genomför och stårbakom. För att förstå varför denna framtidsreform ärnödvändig måste man utgå från hur vårt försvar ser uti dag. har vi utvecklat och förfinat försvaretför att möta en invasion. Utifrån den s.k. marginal-doktrinen har stridskrafterna utvecklats för att kunnaförsvara oss mot denna invasion över landgränsen inorr och över i söder. Den styrande faktornhar varit att avskräcka eller i värsta fall avvärja eninvasion.År 1989 föll , och därmed startadeockså sönderfallet av och . var också början till slutetpå det dagar, slutet på supermakternaskapprustningar i vapenteknologi och starten på och de forna Warszawapaktsstater-nas demokratisering. Det var också här som proces-sen med förändring av vårt eget försvar startade, ellerrättare sagt borde ha startat, då de säkerhetspolitiskagrundförutsättningarna radikalt förändrades. Vi fort-satte dock att ha invasionshotet som grund . Världen förändrades,men vi förändrade inte vår bild av vad det svenskaförsvaret skulle möta för hot. Vid flertalet tillfällenunder har vi förändrat delar av vårt försvar,men grunden har varit densamma - att använda inva-sionshotet som utgångspunkt för planeringen. Ansva-ret för detta faller såväl på de socialdemokratiskaregeringarna som på den borgerliga regeringen under1990-talet.Herr talman! Det var först genom kon-trollstation som riksdag och regering på grundval avFörsvarsberedningens analyser kunde avskriva inva-sionshotet som den dominerande grunden för vårtförsvars utformning. I kontrollstationen slog riksda-gen fast att ett invasionsföretag som syftade till attockupera inte är möjligt under förutsättning att vi har en grundläggan-de militär förmåga.Jag vill i detta sammanhang säga att si-tuation förmodligen aldrig har varit så säker som denär . I vårt närområde omges vi, till skillnad frånför , av fria demokratiska stater. hartagit steget från att ha varit ett land i Warszawapaktentill att bli en fullvärdig Natomedlem, de baltiska sta-terna söker medlemskap i och Nato, säkerhetenkring är god och samarbetet utvecklas helatiden. Att jag mot den bakgrunden skulle föreslå att viskulle fortsätta att utveckla, träna och finansiera vårtförsvar för att möta en invasion vore oansvarigt ochfel.Herr talman! Den ryska offensiven i le-der till stora och oacceptabla lidanden för civilbe-folkningen. Den visar på att ännu inteanammat de internationella regler inom FN och OS-SE som gäller vid lösandet av konflikter. Arbetet medatt förmå att lösa konflikten politiskt och attacceptera att det internationella samfundet får biståflyktingarna i konfliktområdet måste intensifieras.Kan vi då anse att vårt säkerhetspolitiska läge ärgott som blir alltmer osäkert, förkrig i och visar sig vara militärt effektivt?De ryska operationerna i engagerar nustarkt den ryska krigsmakten. Om man lägger till detryska engagemanget på innebär det en mycketstor ansträngning, särskilt som operationen i norraKaukasus drar ut . En siffra på totalt 40 000ryska soldater har nämnts.I förhållande till förra , 1994-1996, förefaller det som om den ryska militäraledningen dragit vissa lärdomar: Den försöker hållanere de egna förlusterna och bekämpar mål med flygoch artilleri. Av detta kan man dra slutsatsen att deryska stridskrafterna förbättrat sin taktik och blivitnågot bättre på insatser i s.k. lågnivåkonflikter. Detgår dock knappast att påstå att den ryskakrigsmaktens operativa status i allmänhet ökat. Detgår inte att jämföra den ryska offensiven i Tjetjenienmed invasionen av ett land som . Det är tvåhelt skilda saker.Vi får inte glömma att man för krig mot en styrkapå några tusen man utan modern utrustning och utanbåde ledningsstruktur och större vapensystem. Attjämföra detta med det svenska försvaret efter vårförsvarsreform är helt orimligt.Tjetjenienkriget kostar den ryska staten storapengar - pengar som behövs på annat håll i det ryskasamhället. Den ryske premiärministern har sagtatt försvarsanslagen ska öka . kanvi konstatera att den ryska ekonomin befinner sig i ensådan kris att tidigare tilldelade medel endast betalatsut till en del.När man utformar ett försvar måste man göra detmot bakgrund av de materiella förutsättningar somföreligger för att hot ska kunna riktas mot vårt land.Politiken kan förändras över , men det är hård-varan som avgör om politiska intentioner kan omsät-tas i handling och i detta fall hot mot vårt land.Bedömningen både i och omvärlden är attdet enorma reformbehovet i det ryska försvaret ikombination med de stora ekonomiska, sociala,strukturella och industriella problemen i Rysslandinnebär att något återskapande av en militärt konven-tionell förmåga motsvarande det som fanns underkalla kriget inte är möjlig under överskådlig tid.Herr talman! Vi kan för del konstateraatt bedömningen som lagts till grund för den förestå-ende försvarsreformen kvarstår. Det betyder att detfortfarande finns tillräckligt med resurser nu ochframåt i tiden för att begränsade väpnade angrepp motSverige ska kunna genomföras. Det är därför vi an-passar vårt försvar bl.a. till den typen av hot.Runtom i pågår ett reformarbete liknandevårt. I vissa länder har man kommit längre, i andrahar man ännu inte startat. I genomför manen reform som ska vara färdig 2002. I pågårett förändringsarbete - i likaså. När jag fören tid sedan träffade mina kolleger i ochNorge gav de uttryck för att de länderna ska gå sam-ma väg som . Erfarenheterna från Bosnien ochKosovo präglar många av de europeiska försvarsmi-nistrarnas tankar kring förändringen. Ett insatsförsvarmed internationell förmåga är det man strävar efter.Insikten om att det inte längre handlar om att avvärjaen sovjetisk storinvasion är tydlig. Behovet av strids-krafter som kan användas för att gemensamt agera ikrishanteringsoperationer och därmed säkra freden iEuropa är den alltigenom övergripande trenden.De senaste årens händelser på har förstärktansträngningarna bland länder att utvecklaen förmåga att förebygga konflikter och genomförainternationella insatser för att hantera kriser. Viktigakonkreta steg på vägen mot en stärkt europeisk kris-hanteringsförmåga togs bl.a. på i ,då EU:s medlemsländer åtog sig att utveckla effekti-vare europeiska resurser för krishantering. Dettakommer med all sannolikhet att följas upp vid i - då medbeslut om konkreta mål för europeisk krishanterings-förmåga och institutionella ramar för ledning avframtida insatser.Herr talman! Försvarsmakten tog under vårenfram ett underlag som visade hur den framtida krigs-organisationen skulle utformas för att möta de hotsom regeringen i kontrollstationspropositionen fannsom möjliga . Resultatetblev en mindre och en förändrad försvarsmakt, menlikväl en försvarsmakt med stor förmåga, och framförallt rätt förmåga i förhållande till vilka hot den skakunna möta.Försvarsmakten redovisade detta , ochregeringen ställer sig bakom detta i propositionen. Vitar i och med förslaget fullt ut konsekvenserna av attdet nu är föll och det säker-hetspolitiska landskapet i ritades om.De största förändringarna sker i armén. Dengamla mobiliseringsarmén avvecklas nästan helt, ochbrigaderna som vi känner dem byter skepnad.Den tidigare stela organisationen med ca 5 500 manper brigad överges, och vi organiserar sex brigadled-ningar med förmåga att leda insatsförsvarets mark-stridsbataljoner. Brigaderna kommer att utformasberoende på vilka uppgifter som ska lösas. organiseras ett stort antal bataljoner.Personalomsättningen kommer att vara stor i des-sa moderna förband. Med arméns insatsförband ska-pas en förmåga att möta angrepp med begränsadeluftrörliga insatsstyrkor som goda förutsätt-ningar skapas för att genomföra internationella insat-ser.Flygvapnet organiseras i åtta divisioner JAS 39Gripen. Det ger ett flygvapen av absoluthögsta Europaklass. Marinen organiseras i två yt-stridsflottiljer med tolv moderna ytstridsfartyg och enubåtsflottilj med fem ubåtar, varav tre är helt nya.Därmed skapas förmåga till uthållig marin närvaro iomgivande farvatten i samband med kriser och kon-flikter. Kustartilleriet organiserar en amfibiebrigadmed tre mycket kapabla amfibiebataljoner. Två heli-kopterbataljoner, varav en med markoperativ och enmed sjöoperativ inriktning, organiseras.Det innebär också att ett antal nya förbandssystembyggs upp. Det handlar om NBC-insatsstyrkor ochIT-förband för att möta de nya hoten. orga-niseras en luftburen bataljon som med helikoptrareller liknande snabbt ska kunna vara på plats i ettkrisområde. Den så grundläggande och viktiga an-passningsförmågan ska fortsätta att förbättras genomutvecklad försvarsunderrättelsetjänst och uppbyggnadav framåtblickande kunskap och kompetens inombåde Försvarsdepartementet och Försvarsmakten. Viska ha genomarbetade anpassningsplaner, materiel-försörjning i internationellt samarbete och en allmänberedskap för förändringar.Hela insatsorganisationen kommer att ledas av enoperativ insatsledning. Denna stab kommer att ledainsatser både i och internationellt.De nationella skyddsstyrkorna kommer att utgöraterritorialförsvaret. De består av två typer av förband- dels markstridsbataljoner och basskyddsba-taljoner som bemannas främst med personal somersatts i insatsförbanden, dels våra hemvärnsförband.Territorialförsvaret kommer att ledas från ett antalmilitära staber. Dessa kommer dessutom att svara förstödet till de frivilliga försvarsorganisationerna ochäven för stödet till samhället vid svåra påfrestningar ifred.Konsekvenserna av att vi behöver en mindrekrigsorganisation blir att vi behöver en mindre ut-bildningsorganisation i fred. har vi en kapacitetatt utbilda dubbelt så många värnpliktiga som vi harbehov av för den nya krigsorganisationen.Vi genomför en försvarsreform som prioriterar detnya försvaret. Det är en reform som följer utveckling-en i och som ger ett modernt försvarför framtiden. Att låsa sig fast i gamla föreställningareller att klamra sig fast vid gamla hotbilder innebäratt halkar efter och att vi inte kan agera pågrund av att vi är felorganiserade eller att vi inte hål-ler måttet.Jag vill avslutningsvis säga att utifrån de förut-sättningar och den ambitionsnivå som Socialdemo-kraterna och var överens om i kontroll-stationen är jag och överbefälhavaren eniga om för-slagen i propositionen. Vi är överens om att dessaförslag kommer att skapa ett framtida försvar medgod förmåga. Jag ser det som en stor styrka att rege-ringen på det politiska planet tillsammans med Cen-terpartiet kommit överens om färdriktningen för detnya försvaret. Dessutom är det en styrka att regering-en och överbefälhavaren nått enighet om innehållet ifärdriktningen. 2 ():Herr talman! Sanningen bor i betraktarens öga.Det är ett gammalt beteendevetenskapligt standardut-tryck som även mindre nogräknade konsulter gärnaanvänder sig av. Och nog står det klart att det somförsvarsministern här har velat marknadsförasom ett ändamålsenligt försvar i huvudsak finns ihans egna ögon. Verkligheten är för de flesta av osshelt annan.Regeringen har medvetet valt en destruktiv hante-ring av försvarsfrågorna. Hårt trängd av den sederme-ra avgångne finansministern och deförsvarsfientliga partierna tvingades försvarsminis-tern och Socialdemokraterna i förra höstenatt ge upp striden om den tidigare helt självklarakompensationen för effekten av anslagsförordningen.Tillsammans med nya planeringsförutsättningar iform av avskaffad teknikfaktor och en del småposterblev det närmare 10 miljarder som fattades förrahösten. Försvarsplaneringen kollapsade slutgiltigt.Det som tidigare, /98, stod klartför samtliga dåvarande oppositionspartier acceptera-des nu av regeringen. Konstruktiva förhandlingar iförsvarsfrågan upptogs mellan Socialdemokraternaoch de borgerliga partierna. Men det stod alltförsnabbt klart att inte hade mandat attgöra upp på ett sätt som var acceptabelt för en parla-mentarisk majoritet.Det fanns inga pengar för att lösa de akuta pro-blemen, och det krävdes dessutom en kraftig sänk-ning av ramen för nästa försvarsbeslutsperiod. Detvar det enda tomten hade i säcken, för att använda enså här i begynnande passande liknelse.Våra förslag om att föra upp förhandlingarna beslutsför nivå, dvs. partiledarkretsen, avvisades.Göran vågade inte sätta sig i en realförhand-ling om försvaret med . Vänsterns ochMiljöpartiets allmänna stöd var viktigare. Socialde-mokraterna vågade inte ens pröva. Försvarspolitikenoffrades på det rödgröna samarbetets altare. I ställetför att förhandla vidare i botten valde Socialdemo-kraterna att avsluta samtalen och i stället göra uppmed bara ett parti.Förutom att uppgörelsen var svag i sak saknadeden majoritetsstöd i . På det sättet kastadesförsvarspolitiken ut på en verkligt osäker arena, sam-tidigt som uppgörelsens innehåll till skillnad från deallra flesta andra uppgörelser inte löste problemen -vare sig kortsiktigt eller långsiktigt.Socialdemokraterna hade chansen att göra uppöver blockgränserna, men valde medvetet smalastmöjliga bas och sämsta möjliga politik. Vad skiljeregentligen den politik man nu för tillsammans medCentern från en försvarspolitik inom samma ramargodkänd av och och enpolitik som Socialdemokraterna själva hade drivit?Frågan ställs ofta vad det är som vi är oense om.Vad är det vi bråkar om? Jag tror att det väsentligenär att vi moderater kräver att försvarspolitiken skapräglas av stabilitet och fasta spelregler. Löftesbrottoch tvära kast kostar skattebetalarna långt mer än vaddet smakar.Dessutom bygger den politik som presenteras idagens proposition på fromma förhoppningar och enskev världsbild. Den bygger på principen om no warin ten years' time. Det är såväl praktiskt som intel-lektuellt ohederligt att bygga försvarsplaneringen påen så exakt förutsägelse.Om framtiden vet ingen säkert. Att dra ut dagenstrender leder ofelbart till säker-hetspolitiska glädjekalkyler och till att det till synesosannolika men fullt möjliga utesluts som grund förförsvarspolitiken. Ett exempel av många är utveck-lingen i . Vem kunde1989 förutse den här utvecklingen?Ryssland, som försvarsministern talade mycketom, är naturligtvis den eviga x-faktorn i svensk sä-kerhetspolitik. Jag har lika lite otalt med Rysslandsom försvarsministern och menar att suc-cessiva inlemmande i är alldeles avgörande.Men framtid avgörs i första hand på ryskjord. Den senaste tidens händelser i och detinstabila politiska läget inför kommande duma- ochpresidentval gör varje förutsägelse i grunden osäker.Sanningen är att alla hoppas, men ingen vet säkert.Vår försvarspolitik måste ha en ordentlig säkerhets-marginal i stället för att leva på hoppet om den evigafreden.Regeringen drar också stora växlar på sin egenförmåga och handlingskraft vad gäller att förutsebehovet av upprustning och utveckling av vår militäraförmåga. Anpassningsprincipen är nödvän-dig och omöjlig. Också här behövs en större säker-hetsmarginal i form av fler kvalificerade förband påolika beredskapsnivåer.Men den svenska försvarspolitiken handlar intelängre bara om försvaret av . Vår blick är intelängre riktad enbart mot det som under hundratals årvarit arvfienden. Det rena invasionsförsvarets endi-mensionella syn på försvaret är inte längre hela verk-ligheten men fortfarande en viktig del. Vid sidan avden mer passiva, defensiva, hotrelaterade dimensio-nen måste försvaret byggas om för att klara ocksådagens utmaningar. Om detta är försvarsministernoch jag överens i ord, men i praktisk handling saknasförutsättningar för att höja ambitionsnivån.Sverige lämnar nu Bosnien med svansen mellanbenen. Inget annat än regeringens oförmåga att tafram pengar för att fullfölja en av det svenska försva-rets mest lyckosamma operationer någonsin är skälettill den här nesan. Jag kom hem från ett besök i Bos-nien för bara . Den gemensammafrågan från våra soldater och vårt befäl där nere är:Varför? Varför kasta bort de många miljarder vi harsatsat? Varför inte fortsätta det ochsnart 8 000 andra svenskar byggt upp? Det finns ingetsvar, försvarsministern. Lika lite som det finns någotförsvar för regeringens politik på detta områden. Detär självklart att vi skulle åka till . Det är vialla överens om. Men till vilket pris?Stor i orden, men liten på jorden är en beskrivningsom väl kännetecknar klyftan mellan ord och hand-ling vad gäller förmåga att delta i krishante-ring i och närområdet. Den lilla organisationsom blir kvar om regeringens och förstörel-severk fullbordas kommer inte att klara de höga am-bitionerna på det internationella området. Basen räck-er helt enkelt inte till hur man än bär sig åt.Var talet om de internationella insatsernas bety-delse bara tomma ord? Är regeringen nu beredd attbacka för att pengarna inte räcker till? Om det är så,visar det med extrem tydlighet att försvarets förmågablivit en restpost i en ekonomisk uppgörelse varsgrundvillkor faktiskt dikterats av Vänstern och Miljö-partiet. Det viktiga blir inte vad försvaret kan, utanvad det kostar. En sådan försvarspolitik kan jag somsvensk försvarspolitiker inte annat än skämmas för.Den avgörande frågan och det vi borde diskutera- det alldeles centrala - är vad försvaret ska kunna.Vad kommer den framtida organisationen med enarmé bantad , en halverad flotta och ettavskaffat kustartilleri att klara av? Hur kommer våra200 flygplan att kunna verka utan viktiga vapen, utanskydd och med kraftigt minskad utspridning? Fyrabrigader klarar försvaret av en landsända om olyckanskulle vara framme, varken mer eller mindre. Det lillaantal ytstridsfartyg som redovisas i regeringens pro-position klarar en-två uppgifter . Kvalitetkan inte i varje läge ersätta kvantitet. Tid och rumfinns fortfarande kvar. Det lilla antalet förband somregeringen föreslår kan vara på få ställen samtidigtoch har en alldeles för låg uthållighet.Försvarsministern och andra företrädare för rege-ringen kan hänvisa till hur mycket av målbildsarbetesom helst, särskilt som det utgår från de felaktigaingångsvärden man själv gett försvaret, men resultatetär ett försvar som blir för litet och för tunt och ettförsvar och en försvarspolitik som faktiskt skadarSverige.Sverige sänder ut fel signaler, skrev Financial Ti-mes . Det är allvarligt. Men det allvarligaste ärtrots allt nedrustningen i praktiken. Vårt nationella försvar, som är vårt allra vikti-gaste bidrag till stabiliteten i närområdet, urholkassamtidigt som osäkerheten om och när vi i verklig-heten kommer ett kunna bidra ordentligt till den mi-litära krishantering som står i centrum för både EUoch Nato är monumental. Regeringen har inte ensbrytt sig om att analysera hur utvecklingen av EU:sförsvarsdimension kommer att påverka svenskt för-svar. I stället fortsätter man på den inslagna nedrust-ningsvägen som om ingenting har hänt. EU ställerkrav, men vi svarar med exempellös nedrustning.Sveriges röst i världen blir svagare. Militär för-måga att försvara sitt eget land men också att kunnabidra i ordentlig omfattning när världssamfundetkallar spelar, alldeles oavsett vad vi ibland lite mili-tärt naiva svenskar tror och tycker, faktiskt roll. Dennedrustning av försvaret som förbereds kan kom-ma att bli ett historiskt misstag av samma dignitetsom försvarsbeslut.Tro och hopp är vackra ord, men låter sig inte för-enas med en realistisk försvarspolitik. Försvaret be-höver förändras, ominriktas som försvarsministernuttrycker det. Det är vi överens om, men det är enavgörande skillnad mellan planlös panikavvecklingoch planerad utveckling. Det är därför vi moderateravvisar regeringens destruktiva försvarspolitik.(Applåder)Anf. 3 Försvarsminister () replik:Herr talman! Det var en glidning från försvarsut-skottets ordförande när han talar om att regeringensplanering är: Inga krig . Vi har sagt att möj-ligheterna för en invasion av syftande tillockupation icke ter sig möjlig . Proposi-tionen anger tydligt möjligheter och risker för väpna-de angrepp. Jag har lagt mig vinn om att i propositio-nen tydligt ange vari de angreppen kan bestå och vadFörsvarsmakten och även det civila försvaret skakunna hantera.Försvarsutskottets ordförande kommer att få till-fälle att studera detta på s. 42 och framåt. Där står detvad försvaret ska kunna uppnå inom någon vecka.Det finns angivet en lång lista av möjliga angreppsom ska avvisas. Där står vad försvaret ska kunnauppnå genom beredskap och vad försvaret skakunna uppnå genom en anpassning motväpnande angrepp. På punkt efter punkt anger propo-sitionen att det kan förekomma väpnade angrepp ochkrigshandlingar. Det försvar som vi föreslår kommeratt kunna hantera detta.Anf. 4 () re-plik:Herr talman! Jag tackar försvarsministern för sva-ret. Jag önskar att jag kunde ha samma starka tro ochsamma starka hopp om att detta verkligen kommer attbli möjligt.Även med den låga ambitionsnivå som anges ipropositionen vet ju ingen om den här organisationenverkligen kommer att kunna klara av detta. Bl.a. skaju försvaret inte kunna klara av i princip någon typ avväpnat angrepp som inte härrör sig från fjärrstridsme-del , vilket jagockså tycker är felaktigt att utesluta från allra förstabörjan. Det beror på att man gör en reell realekono-misk nedrustning på . Det är faktiskt vad dethandlar om när man räknar ihop de pengar som rycktsundan från försvarets planeringsförutsättningar framtill 2004. Nästan 10 000 människor ska lämna försva-ret och över hälften av organisationen ska bort. Då ärdet stora problemet försvarsministern har, att han intevet vad som kommer ut i andra ändan av dennaokontrollerade process. Han vet inte, och kan inte häri dag svara på, vilken utrustning, vilket beväpning,vilken nivå på förbandsutbildning som de förbandsom blir kvar kommer att ha.Det är fullt möjligt - jag vill inte utesluta det - attde förhoppningar som försvarsministern har vad gäl-ler möjligheterna för det framtida försvaret att upp-fylla den egna låga ambitionsnivån kommer att upp-fyllas. Men sanningen är att ingen vet, eftersom pro-cessen i sig är så omfattande och så stor. Så mycketkompetens kommer att gå förlorad och så mångamänniskor kommer att sluta att ingen vet vad som blirkvar på andra sidan.Ett exempel är de 16 insatsbataljoner som skasättas upp. På vilket avgörande sätt skiljer de sig frånden mobiliserande förrådsställda organisation som vihar försvarsministern, förutom att förbandsom-sättningstiden är något kortare?Det är samma förrådsställda organisation. Det ärinte högre grad av insatsförmåga, utandet krävs en inledande mobilisering för att kunnaåstadkomma den insatsförmåga som försvarsminis-tern talar så vitt och brett om.Anf. 5 Försvarsminister () replik:Herr talman! Redan i den grundläggande bered-skap vi ska ha, ska det vara möjligt för Försvarsmak-ten att möta avsiktliga intrång på hela vårt landterrito-rium. Förmåga ska finnas att möta, bekämpa och sålångt möjligt avvisa små styrkor av markstrids- ellersabotageförband. Det är grundutbildningsförbandtillsammans med förstärkningar ur krigsförband urinsatsorganisationen som ska göra detta.Den materiel som kommer att finnas till förfogan-de är bland den modernaste i . Samtliga för-band kommer att hålla högsta europeiska kvalitet.Varje år kommer armén att ha sådana slutövningar attut kommer en fullständigt färdig ny brigad.