prot · GN0941 · 1999-12-07 00:00:00 — Men det är ju precis det man gör.Man köper kompetens. Man köper arbetet av någonsom är bättre på att utföra det när det gäller hushåll-stjänster.Säg att jag vill bestämma att jag vill ha mer tidtillsammans med mina barn och att jag inte är såväldigt bra på just städning och sådant utan vill köpaden kompetensen. Hur kan då med sinpolitik bestämma hur en familj vill göra? Varför inteöppna den möjlighet till arbetsmarknad som ändåfinns?Vi vet att de hushållsnära tjänsterna i t.ex. Dan-mark har varit en framgång. Men det vägrar man insefrån vänsterns sida. Jag tycker att det är ger familjerna möjlighet att själva bestämma hurman vill fördela och köpa sin tid.Anf. 85 ()replik:Fru talman! Jag ser att det ligger en konflikt i attsäga att man ska ge alla familjer samma möjligheter,och sedan säger man i bisatsen att det ska gå att köpade möjligheterna. Redan när det handlar om att sakeroch ting går att köpa har man ett orättvist system somblir ojämlikt därför att familjer har olika möjligheteratt köpa.Det pratas här ungefär som om det vore förbjudetatt anlita hjälp i hemmet. Det är inte alls förbjudet.Det är fullständigt tillåtet och det är upp till var ochen.Det vi diskuterar är om vi ska skattesubventioneradetta. Det menar jag att vi inte ska. Jag menar attalternativet, en arbetstidsförkortning, ger sammamöjligheter för alla familjer, oavsett ekonomisk ställ-ning, att orka med både arbete, barn och familj.Anf. 86 CARLINGE WISBERG (v):Fru talman! avhörde jag idenna kammare en debatt som faktiskt till viss delinnehöll en del uppfriskande borgerliga inlägg. Detvar första gången i den här kammaren -och också den enda gången - som man i de-batten inte förde fram sina speciella recept om sänktskatt, avreglering och privatisering som medicin föratt förändra situationen. Den debatten handlade omproffsboxning. Det kanske behövs den karaktären påämnet för att man inte ska diskutera skattesänkningar.Fru talman! Jag ska ägna mig lite grann åt arbets-miljön. En bra arbetsmiljö, menar , geren ökad produktivitet och tillväxt. Det lägger ocksåpå sikt grunden för att fler jobb skapas.Arbetsmiljöfrågorna har vi i det här landet regleratgenom arbetsmiljölagen. AML ställer som krav attarbetsmiljön ska vara tillfredsställande med hänsyntill arbetets natur och till den sociala och tekniskautvecklingen i samhället. Arbetsförhållandena skaockså, menar lagstiftningen, anpassas till människansfysiska och psykiska förutsättningar. Det finns ocksåen strävan i lagen att de anställda själva ska kunnapåverka sin situation.Vi har i en förhållandevis stark arbets-miljölagstiftning. Men fortfarande finns det mycketatt göra för att lösa de stora arbetsmiljöproblemen. Vihar kunnat ta del av den stora utredningsom LO har presenterat där man kräver långtgåendeinsatser när det gäller isocyanater.Vid sidan av de traditionella kemiska och fysika-liska riskerna finns också problem med belastnings-skador, stress samt psykiska och sociala problem.En grundbult i arbetet för en bra arbetsmiljö är attdet finns fungerande organisationer på arbetsplatsernasom också utför ett aktivt arbete.En annan viktig faktor är naturligtvis att det finnsen fungerande företagshälsovård tillgänglig, somockså i största omfattning sysslar med förebyggandearbete och uppföljning av den utveckling som faktisktsker på de olika arbetsplatserna. 1997 redo-visade Statskontoret ett utredningsuppdrag som defacto inte var direkt upplyftande då det gällde till-gången till en bra och fungerande företagshälsovård.Det finns också andra signaler i samhället som göratt jag känner oro över tillämpningen av lagstiftning-en och över hur man faktiskt hanterar arbetsmiljönute i arbetslivet. Jag tänker på det faktum att sjuk-skrivningarna ökar på ett sådant sätt att anslagenspräcker sjukförsäkringens ramar. En del hävdar attdet åtminstone till viss del beror på den minskadearbetslösheten, och det stämmer säkerligen. Men jagtror inte att det är hela förklaringen till problemati-ken.Andra förklaringar som kan höras i debatten ärden pressade arbetssituationen, alltså det som vi idagligt tal definierar som den psykosociala arbets-miljön. Objektivt sett ligger det med största säkerhetmycket i den förklaringen när vi på samma gång vetatt exempelvis förskrivningen av psykofarmaka undersenare år ökat kraftigt.Det här pekar på att man i ett framgångsrikt ar-betsmiljöarbete förutom de traditionella arbetsområ-dena också måste ägna särskild uppmärksamhet åtfrågor som arbetsorganisation, arbetstid - som Ca-milla har varit inne på - och andraområden.Vi kan alltså säga att måste arbetsmiljöar-betet för att bli framgångsrikt inkludera hela livssitu-ationen i jobbet. Det är inte heller alldeles säkert attdagens lagstiftning ligger så i framkant att den ocksåmotsvarar de krav vi kan ställa på en modern arbets-miljölagstiftning.En annan faktor som vi också har att ta till oss närdet gäller att diskutera frågan om en god arbetsmiljöär de rapporter vi då och då kan ta del av i medierna.Där hävdas att tystnaden breder ut sig på våra arbets-platser. Man kan t.o.m. höra att anställda inte vågarhävda sin uppfattning, sin åsikt, av rädsla för att mistajobbet.Om det här äger giltighet är det alarmerande. Detindikerar att den psykosociala arbetsmiljön kommeratt utgöra ett ännu större problem - ettproblem som de facto är skapat av arbetsgivarna mensom får betalas av samhället i stort.Frågan vi måste ställa oss är hur vi hävdar vårgrundlagsskyddade åsiktsfrihet på arbetsplatserna påett sätt som skapar fria, självständiga och kreativaanställda i det kollektiv som personalen på en arbets-plats utgör.Med detta vill jag säga att förändringar som äravläsbara i de samhälleliga försäkringssystemen i deallra flesta fall har sin uppkomst i den miljö - oftastden arbetsmiljö - där människorna tillbringar sinvardag. Lösningen är inte administrativa ingrepp isystemen, som av och till diskuteras, utan frågornamåste lösas på ett sätt som står i mänsklighetenstjänst. Man måste åtgärda grunden till att ohälsan är iökande.En aktiv arbetsmiljöpolitik måste alltså ta sin ut-gångspunkt i hela tillvaron på arbetsplatserna och integöra halt vid gränserna för det som betraktatssom arbetsmiljöpolitik.Ett annat område som man i det här sammanhang-et faktiskt också måste ge sig in på är rehabiliterings-verksamheten. Det har kommit rapporter om att reha-biliteringen i samhället inte fungerar tillfredsställan-de. ger fortlöpande ut informa-tion som pekar på en mycket bristfällig träffsäkerhet irehabiliteringsarbetet. har skapat förutsätt-ningar att agera för de huvudmän som finns för verk-samheterna och som har till uppgift att i vardagenhantera sådana här uppgifter. Jag tänker på kommu-ner, landsting, försäkringskassor och länsarbetsnämn-der.Det har öppnats möjligheter för samverkan mellandessa huvudmän för att åstadkomma en bättre rehabi-litering, men en sådan tar inte fart. Staten har en möj-lighet att genom sina huvudmän i detta samarbete,länsarbetsnämnderna, trycka på för att få till stånd enändring i denna utveckling.Ett annat område som man nog också behöverbelysa är de bemanningsföretag som växer fram påarbetsmarknaden. Man måste studera vilken inverkansom bemanningsföretagen har exempelvis på denpsykosociala arbetsmiljön. Bemanningsföretagen är istor utsträckning en produkt av en ny organisations-filosofi i offentliga men framför allt i privata verk-samheter. De är ett medel för att skapa förutsättningarför tajta arbetsorganisationer, alltså de som istor utsträckning framkallar stressen på våra arbets-platser.Bemanningsföretagen används i stor utsträckningför att kapa produktionstoppar, medan den ordinarieproduktionen sköts av de fast anställa, med en perso-nalstyrka som är så låg att det inte finns utrym-me för social stimulans, kompetensutveckling osv. Det kan också finnas anledning attuppehålla sig vid de äldres situation påarbetsmarknaden. Den har berörts också tidigare idebatten. Jag talar i stor utsträckning i egen sak, ef-tersom jag till skillnad från de flesta andra av debatt-deltagarna har en mycket gedigen erfarenhet av denhär problematiken. av rundgång i a-kassesystem, arbetsmarknadspolitiska åtgärder etc.tror jag att jag kan säga att jag är mycket väl initieradpå det här problemområdet.Runar har här fört ett resonemang omarbetsförmedlingarnas ofrihet som jag tolkar så, attom arbetsförmedlingarna fick en större frihet, skullede radikalt kunna förbättra de äldres situation. Jagdelar inte åsikt. Min erfarenhet av sju årav arbetslöshet och av att som icke 25-åring kriga omde arbetstillfällen som ska tillsättas stämmer inteöverens med den uppfattningen.De - eller vi, för att tala i jagform - som finns i dehär åldersgrupperna mår inte heller bra av att detständigt i debatten från vissa dyker upp propåer ombortre parenteser etc. Det handlar inte om att den härkategorin inte vill arbeta. De allra flesta vill arbeta.Den stora merparten har faktiskt fostrats i den lu-therska andan att man ska arbeta för sin försörjning.Det handlar i stor utsträckning om att de här ålders-grupperna inte får möjlighet till arbete och egen för-sörjning.Jag ser att min tillmätta talartid börjar ta slut. Jagnöjer mig därför nu med att yrka bifall till utskottetshemställan.Anf. 87 () re-plik:Fru talman! En mycket kort replik. Jag vill barasäga att mitt sätt att uttrycka friheten för arbetsför-medlingskontoren är helt rätt uppfattat. Vi kan, precissom jag sade i mitt anförande, konstatera att vårauppfattningar om vad frihet betyder är olika.Anf. 88 CARLINGE WISBERG (v) replik:Fru talman! Jag kan då konstatera att den praktis-ka erfarenhet som jag har av detta inte är den att ar-betsförmedlingarnas s.k. ofrihet skulle utgöra någotstort bekymmer. Problematiken ligger de facto i attdet finns en åldersdiskriminering. Vi som är äldre harväldigt svårt att över huvud taget komma ut på ar-betsmarknaden. Den problematiken löser man integenom ett luddigt resonemang om att arbetsförmed-lingarna skulle kunna klara uppgiften med en störrefrihet i medelsanvändningen. Det är inte där somproblemet ligger.Anf. 89 () re-plik:Fru talman! På den punkten har vi alltså olikauppfattningar. Jag har under i en kommunsty-relse arbetat med arbetsförmedlingsnämnder. Underden tid som regelverket fanns fick vårt län bli ettfrilän med friare medelsanvändning.Jag tycker att det är strongt av Carlinge Wisbergatt från talarstolen redovisa att han har varit medunder den här perioden, och det var ett intressantinlägg som han gjorde. Jag kan dock säga att jag harvarit med om att genom en frihet i medelsanvänd-ningen lösa många problem för sådana som längevarit arbetslösa, till skillnad mot vad som kunnat skeunder ett omfattande regelverk.Anf. 90 CARLINGE WISBERG (v) replik:Fru talman! Återigen: Grundproblemet är inte detregelverk som finns. Jag kan väl i och för sig hållamed om att hanteringen kanhända kan bli smidigare,men det är inte det som skapar förutsättningar för migoch mina jämnåriga att få arbete. Det handlar om måste tackla den åldersdiskriminering som defacto existerar på arbetsmarknaden.Anf. 91 ():Fru talman! , när arbetslöshetenvar som allra tyngst, satt jag här i kammaren ochlyssnade på debatten när socialdemokraterna försva-rade införandet av de offentliga tillfälliga arbetena föräldre arbetslösa, OTA. Det var en bedrövlig debatt.Det var som om socialdemokratin mötte en samlingav - låt mig kalla dem så - oomkullkastliga huvud-skallerunkare. Alla kritiserade OTA, och ingen avdem trodde på åtgärden.I dag står vi med facit i handen. Vi kan åka tillÖrebro och titta på dem som inom ramen för OTAgör mycket fina insatser för Röda korset. Eller vi kanse på det fyrtiotal människor som i Kumla gör sam-hällsekonomiskt mycket värdefulla insatser kommu-nalt och i olika organisationer, insatser som också harstor betydelse för dessa personers livskvalitet. Jag ärdärför glad för att några har åtrat sig och för attden socialdemokratiska gruppen får stöd för att för-länga OTA-åtgärden.Det jag ber om är att man nu är mycket snabb ochmycket tydlig med att tala om för olika arbetsplatseratt man kan fortsätta i jobben. Det är många som harvarit oroliga för att de skulle bli tvungna att sluta . Det är flera tusen som kommer att få ettpositivt besked när nu fattar beslut omarbetsmarknadsutskottets betänkande.Jag tror att det är viktigt att vi ser att vi fortfaran-de har en tung arbetslöshet och att vi inte gör somnågra av partierna här i kammaren, dvs. gör kraftiganedskärningar i arbetsmarknadsanslaget. Många av demänniskor som är inne i tung arbetslöshet harbehov av mycket omfattande insatser. Det handlar omuthålliga arbetsmarknadsinsatser. Det handlar omindividuellt riktade åtgärder. Det handlar i många fallom ganska stora insatser av personligt stöd till demänniskor som står utanför arbetsmarknaden.Det är fortfarande över 100 000 barn som växerupp i familjer som är långvarigt beroende av socialbi-drag, människor som behöver stöd - stöd från social-tjänsten, men i än större utsträckning stöd från ar-betsmarknadsmyndigheterna för att ta vägen ut påarbetsmarknaden. Det handlar om insatser som kun-skapslyftet, som är 90-talets kanske största jämlik-hetsreform, men det handlar också om möjligheter tillpraktik. Det handlar i enskilda fall om möjlighet tilllönebidrag, och det handlar självfallet om en godsamhällsekonomi och om en arbetsmarknad somfungerar väl.Fru talman! gör viktigamarkeringar i dagens betänkande, och jag vill yrkabifall till hemställan i det betänkande som lagtsfram.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )12 § BordläggningAnmäldes och bordladesMotionermed anledning av prop. 1999/2000:23 Redovisningoch aktiekapital i euro1999/2000:L7 av m.fl. (m)1999/2000:L8 av ()1999/2000:L9 av m.fl. (kd)1999/2000:L10 av och ()Miljö- och jordbruksutskottets betänkanden1999/2000:MJU1 Utgiftsområde 20 Allmän miljö-och naturvård1999/2000:MJU2 Utgiftsområde 23 Jord- och skogs-bruk m.m.13 § Anmälan om skriftliga svar på frågorAnmäldes att skriftliga svar på följande frågor in-kommitden 7 december1999/2000:264 av () till statsrådetIngela ThalénÅterbetalningskrav av bostadsbidrag1999/2000:303 av () till nä-ringsminister redovisas i bilaga som fogas till riksdagenssnabbprotokoll tisdagen den 14 december.14 § Kammaren åtskildes kl. 16.22.Förhandlingarna leddesav förste vice talmannen från sammanträdets börjant.o.m. 11 § anf. 14 (delvis),av andre vice talmannen därefter t.o.m. anf. 51 (del-vis) ochav talmannen därefter till sammanträdets slut.