prot · GN0920 · 1999-10-27 00:00:00 — talar talarstol om vad som är bäst för allabarn, nämligen att de ska bo i hemkommunen.Den fråga som inställer sig är naturligtvis: AnserMiljöpartiet att föräldrar med handikappade barn skakunna ha ett ordentligt inflytande över sina barnsskolgång? Hur rimmar det med en avveckling av detvå alternativ som vi har diskuterat här ? Bordeman inte utveckla alternativen i stället för att av-veckla dem?Vi som känner och har debatteratmed honom vet att han har ett enormt engagemangför dyslexiproblemen. har vi här iriksdagen konstaterat att kommunerna inte gör detsom de borde göra för barn med dyslexi. Jag undrardå: Vad är det som gör att tror attkommunerna skulle sköta ansvaret för de multihandi-kappade eleverna bättre? Om de inte ens klarar atthantera läs- och skrivsvårigheter på ett ordentligt vis- vilket vi har varit överens om - vadär det i denna proposition som gör att man tror att detsom sköts via framför allt specialskolor ochresurscentrum ska kunna hanteras?Anf. 109 () replik:Herr talman! Tack för de frågorna. När det gällerMiljöpartiets inställning till valfrihet och mångfald ifråga om alternativen är den klar, precis som BeatriceAsk säger.När det däremot gäller som alternativär inte det lösningen på problemet. äralltså en skola som har haft sin funktion och som iden nya organisationen har en mycket viktig men nyfunktion att fylla. Den ska inte lösa problemet när detgäller valmöjligheterna.Däremot finns det naturligtvis valmöjligheter avandra slag, mellan träningsskolor, särskolor, denvanliga , träningsskolor i andra kommu-ner och fristående skolors verksamhet. Det finnsprofilerade fristående skolor som är alldeles utmärktanär det gäller olika typer av handikapp, t.ex. dyslexioch autism, bl.a. Waldorfskolor.Där tror jag att vi i gärna ser en ut-veckling i riktning mot en större mångfald.Anf. 110 (m) replik:Herr talman! säger att Ekeskolanhar fyllt sin funktion och att det nu kommer annat.Det kanske ligger något i det. Men borde inte föräld-rarna få avgöra om det är så, om de är för valfrihetosv.? Är det inte ett sidbyte som har gjortnär man nu i talarstol kan stå och tala omvilka skolor som behövs och inte behövs, i stället föratt man tror på mångfalden och att det får avgörasgenom att det finns olika alternativ att välja mellan?Anf. 111 () replik:Herr talman! Jag tror alltså att det ligger ett ansvarhos riksdag att försöka få en organisationsom är ändamålsenlig. Jag vet inte hur sig att föräldrarna ska komma med ett sådantförslag.Om nu har haft en viktig funktion un-der och sedan i den nya organisationenkommer att kunna utvecklas i riktning mot att vi fåren mer effektiv insats från i ett störresammanhang, för att kunna nå ut till kommuner, tillföräldrar och till barn så att deras resurser kommerfler till del och kan utvecklas, är det väl bara en för-del.Jag tror alltså att det är en stor vinst att Ekeskolanfinns där, med den kompetens och de erfarenheterden har, både lokalmässigt och personalmässigt, ochatt de resurserna ska in i det här systemet och vara enviktig del i fortsättningen också. Däremot är det ingenlösning alls i fråga om valfriheten. Det går alltså 15elever där . Det är 15 000 som går i särskolan.Anf. 112 BO ():Herr talman! Jag ska först göra några kommenta-rer till debatten, som jag har kunnat följa den.Gunnar talade sist om 15 elever och15 000 elever. Varje individ har sina rättigheter ochsina behov. Det är ganska viktigt att inte ställa 15 mot15 000. Alla är viktiga.Ingegerd försökte fly sitt ansvar. Mankan alltid komma fram till någonting i en statlig ut-redning. Det remissbehandlas, och det är föremål fören rejäl diskussion, förhoppningsvis oftast en allmändiskussion. Men sedan är det regeringen som läggerförslag och som antar förslag om eventu-ella förändringar. Det ansvaret kan man inte fly från.Jag hörde skolministern säga att vi - hon menadesäkert "vi politiker" - aldrig kan avgöra hur en ut-bildning ska läggas upp. Hon talade om att möjlighe-ten till stöd ska finnas. Men det som diskuteras just ifråga om de här två skolorna står också sammanfattatsom intagningsstopp. Intagningsstopp är för migintagningsstopp, inget annat. Det är alltså en föränd-ring som äger rum, en förändring som innebär intag-ningsstopp.I sammanfattningen till betänkandet beskrivs ut-skottsmajoritetens princip på följande vis:"Utskottet ställer sig bakom principen om attfunktionshindrade elever så långt möjligt skall erbju-das en anpassad utbildning i sin hemkommun ochdärmed, i likhet med andra elever, ha rätten att kunnabo hemma med sina föräldrar. "Den slutsats man drar är att synskadade och tal-skadade elever inte längre ska tillhöra den målgruppsom finns för den statliga specialskolan. Men om deberörda eleverna och deras föräldrar, både de som gårnu men framför allt de som skulle vilja gå, vill nå-gonting annat än utskottsmajoriteten och skolminis-tern, ska de då ha rätten att välja någonting som demenar är bättre för dem? Ska alternativen finnas? Detär det frågan gäller.Att och har väckt debattberor inte på att det har drivits en politisk kampanj.En politisk kampanj som inte har någon grund i verk-ligheten väcker inte särskilt mycket intresse. Det somgör att den här frågan diskuteras är att den berörmänniskor. Det är inte många som berörs, men allamänniskor har lika värde. Den debatten måste vi varaberedda att ta.Den debatt som förs i kammaren blir ett ut-tryck för en viktig skiljelinje i politiken, och det gäl-ler rätten att välja, synen på individen kontra kollek-tivet. Den här skiljelinjen går igen i många andraavseenden, inte minst på det område har att hantera i regeringen, nämligen synenpå friskolor. Det är inte med glädje och lycka somman från regeringens sida ser alternativen växa fram.Socialdemokratiska majoriteter i kommuner ute ilandet längtar inte efter friskolor. I säger mankonsekvent nej; det skulle ju kunna drabba den kom-munala skolan.Är inte tanken att friskolan ska ge elever och för-äldrar rätten att välja? Jag inser att i grunden inte tycker det. Det finns andra somtycker annorlunda när det gäller alternativen ocksåinom socialdemokratin, men de är alltför få.Det finns naturligtvis en gräns för vad som kanåstadkommas när det gäller valfrihet. Så är det - detär givet. Men det som föreslås är en ytterligarebegränsning av möjligheter som faktiskt finns. Det ärinte fråga om en debatt om att bygga ut nya möjlig-heter, utan en möjlighet som fanns kommer att in-skränkas. Det är en begränsning av rätten att välja.Jag tror i och för sig att det på sitt sätt är ett ut-tryck för god vilja, en ambition, att lägga livet tillrätta, att ta ansvaret. Men är politiken det viktiga ellerär individen det viktiga?Det är ingen tillfällighet att denna skiljelinje i ut-skottet går mellan de borgerliga partierna och Social-demokraterna, . Det är ettuttryck för att man har olika syn på individens rättoch kollektivets makt. Statens - i bred mening, inklu-sive kommuner och landsting - grundläggande roll äratt ge stöd åt dem som verkligen behöver stöd, sålångt möjligt på deras egna villkor. Det är det somgör det möjligt att utveckla den kraft som finns hosvarje människa - också hos den som är handikappadpå mer än ett sätt eller på endast ett sätt.Detta, herr talman, är en mycket viktig frågeställ-ning. Det rör 15 barn. Det rör säkert tiotals, kanskehundratals, barn som inte får den möjlig-het som finns . Men den stora frågan är varförman ska förnekas rätten att välja detta alternativ.(Applåder)Anf. 113 () replik:Herr talman! Jag tyckte att angreppet var litekrystat från . Poängen var naturligtvisinte alls att jag skulle ställa de 15 mot 15 000. Dethandlar inte alls om det. Det handlade om huruvidaEkeskolans bevarande skulle bidra till ökad valfrihetför föräldrarna i vårt land.Min uppfattning är att en förändring av Ekesko-lans verksamhet, så att man når fler föräldrar och flerbarn med information och kan ge fler möjlighet attkomma in när de behöver det - t.ex. för träning, föratt lära sig ett handikapphjälpmedel, för att träffaandra barn med liknande problem och för att föräld-rarna ska kunna träffa andra föräldrar som har sammaproblemsituation - väsentligt ökar skolans effektivitetnär det gäller deltagandet i detta stora arbete. Det ärdet som är poängen.När det gäller synen på friskolor är det väl ganskaklart var står. Det är ganska klart att denfriskolereform som Socialdemokraterna och Miljö-partiet genomförde är anledningen till att vi haren sådan markant förbättring när det gäller landetsfriskolor, om man nu jämför med situationen när deborgerliga ledde skolutvecklingen.Bo Lundgren talar om individens villkor. Jag kanbara gratulera. Vi har i gång på gångupprepat att vi vill ha en skola för alla. Vi har enskola för alla. ska vi också ha en skola för envar.Jag tror att vi delar uppfattning i den frågan.Anf. 114 BO () replik:Herr talman! Om de principer talarom fick styra ställningstagandet skulle detta egentli-gen bli ett annat, också just i detta betänkande. bevarar möjligheten att välja den skolform somnu finns i för de elever som skulle vilja detoch som ska drabbas av det intagningsstopp man talarom behöver inte utesluta andra reformer som gör attvalfriheten generellt kan utökas.När det gäller synen på friskolor är det bra omMiljöpartiet kan hjälpa till här i att se till attde planer som finns hos ochandra socialdemokrater stoppas. Det var i början på1990-talet som den borgerliga regeringen införde denskolpeng som har gett möjlighet till ett mer fritt skol-val, vilket skulle kunna utvecklas ännu mer om detfanns en större känsla för det.Anf. 115 () replik:Herr talman! Det är uppenbart att Bo Lundgrenhar betydligt bättre kontakt med vad jag har. Jag har inte alls sett några sådan pla-ner.Bo Lundgren säger att frågan om harberört många. Jag känner igen denna typ av debatt.Man går ut med en information, för att citera ur en avmotionerna som kommer att beröras ,som debatteras i , ,Aktuellt och Rapport. Människor ser att Ekeskolanska läggas ned och att de elever som går där är hänvi-sade till den vanliga skolan. Det är klart att det berörmänniskor. Första gången jag mötte den typen avdesinformation - jag har inte varit politiker så länge -blev jag väldigt förvånad. Det var just i friskolefrå-gan. Det är felaktig information till massmediernasom får människor att reagera.I denna typ av debatt förstorar man en sak, går utmed felaktig information och konstaterar att folk blirupprörda. Sedan får man hela den debatten vällandein över . Det stjäler så mycket tid av dendebatt som vi skulle behöva när det gäller den viktigafrågan om hur vi ska organisera och förbättra förhål-landena för barn med funktionshinder och deras fa-miljer här i landet. Det är min syn på just den detaljennär det gäller detta ärende.Anf. 116 BO () replik:Herr talman! Mina kontakter med - alldeles bortsett från att vi tillhör sammavalkrets - är inte så väldigt djupa, måste jag säga.Men jag följer den allmänna debatten och tidningsut-talanden, och jag kan inte säga annat än att socialde-mokratin rent allmänt präglas av en debatt somhandlar om att privat vård är tveksamt och friskolorlikaså. Den känslan tror jag att de flesta i dennakammare har. Det finns en klar skiljelinje. Man ac-cepterar någonting som man var mycket tveksam tillnär det väl infördes av en borgerlig regering, mensom man inte fullt ut kan gå emot. Det finns skildameningar. Det finns de inom socialdemokratin somtycker något annat, men de officiella uttalandena ärtrots allt det man måste gå efter.Att säga att det t.o.m. är fel att förstora upp en de-batt är egentligen lite tråkigt. Det är faktiskt så att viav tidsskäl i riksdag har väldigt svårt att föradebatter som handlar just om de få människor somhar en speciell situation, även om vi skulle vilja göradet. För att undvika att föra många sådana debatterskulle vi försöka inrikta hela politiken på att utgå frånmänniskorna snarare än från politikens styrsystem.Skulle vi kunna ta hänsyn till enskilda människorredan i det sätt vi bygger samhället på skulle det varamycket lättare att undvika denna typ av frågeställ-ningar.Det som det nu gäller är frågan om det intagnings-stopp som det faktiskt rör sig om - i detta avseendeen minskning av valfriheten. Är det bra eller är detdåligt? De borgerliga partierna tycker att det är dåligtatt inskränka denna valfrihet.Anf. 117 ():Herr talman! Först får jag välkomna Bo Lundgreni skoldebatten. Det var första gången som jag harvarit med om det.Diskussionen om de fristående skolorna tänker jaginte ta upp . Jag hoppas att vi kan få återkommatill den. Jag tänker inte heller ta upp min relation varesig till eller till . Det tarjag upp utanför kammaren.Nu till sakfrågan. Vi står inför ett väldigt viktigthistoriskt steg när det gäller att leva upp till våraprinciper om svensk handikappolitik. komen gång till som statlig specialskola därför att vi intehade någon annanstans att möta de barn som hadejust de speciella behov som barnen som finns påEkeskolan har.Det vi i denna proposition föreslår är att Ekesko-lans fasta skoldel ska avvecklas successivt som statligspecialskola. Vi ska behålla det statliga resurscentru-met. Vi säger också att det ska finnas en mindre skol-del på för visstidsplaceringar. Den skafinnas som ett led i utbildningen, som ska ha sin bas ihemkommunen.Denna del är alltså inte att likställa med det stödsom man kan få i resurscentrumet när man kommerdit för vanlig utredning eller träning. Det är skillnadpå dessa två delar. Resurscentrumet kommer fortfa-rande att ha träning och utredningsuppdrag. Detkommer att finnas en mindre skoldel för visstidsbo-ende.Skillnaden är att vi säger att dessa barn kan varaskrivna i sina hemkommuner och att hemkommunenhar grundansvaret för dessa elever. Men hur de en-skilda elevernas skolgång ska se ut ska avgöras till-sammans med hemkommunen och de kompetentapersoner som finns på resurscentrumet.Det blir inte någon begränsning för föräldrarnanär det gäller att välja. Man går igenom detta programoch kommer fram till hur elevens skolgång ska se ut.Blanda inte ihop resurscentrumets utredningverksam-het med den mindre skoldelen!Anf. 118 BO () replik:Herr talman! Jag har fram till för åtta nio veckorsedan ägnat mig åt specialområden som mer har medekonomi och skatter att göra. har jag en annanroll. Jag har sagt att vi har världenshögsta skatter i och ändå brister i vård, skolaoch omsorg men har jag större frihet och möjlig-heter att också delta i debatten på den andra sidan.Det tycker jag är mycket viktigt. Jag kommer att deltai skoldebatten då och då men den förs ju annars för-tjänstfullt, som i denna fråga, av ochSten Tolgfors - för att nämna några partikamrater tillmig.Frågan om skolan i bred mening är viktig och frå-gan om rätten att få välja när det gäller konkurrensoch kvalitet är också viktig. Dessutom är det viktigtatt komma ihåg att staten i bred mening, alltså ocksåkommunerna, har ett särskilt ansvar för elever somhar särskilda, större eller mindre, problem; det ärgivet.När man sätter sig in i den här frågan från börjanutan att ha sysslat med skolpolitik och försöker se dethela på ett principiellt plan framstår det som givet inför ett intagningsstopp. Man avvecklar en delsom har funnits och som har gett en större valfrihet.Detta är ett faktum i betänkandet.Anf. 119 Statsrådet ():Herr talman! Intagningsstoppet är en konsekvensav att just som statlig specialskola succes-sivt ska avvecklas. Således måste det finnas ett intag-ningsstopp när man kommer in på den statliga speci-alskolan men det innebär inte att barn kommer att blihindrade att fortsatt kunna vara där. Det gäller då,som vi sagt, det åtgärdsprogram som kan leda till under kortare eller kommer attvara i den skoldel som även i fortsättningen kommeratt finnas på . Intagningsstoppet hör givet-vis samman med just det som handlar om att denstatliga specialskolan ska avvecklas.Anf. 120 BO () replik:Herr talman! Jag förstår det. Men om man kanfinnas där en kortare eller innebär deten annan situation där det ges mindre möjligheterjämfört med hur det är i nuvarande situation. Det ärjust det som frågan gäller.Om det sedan är få elever eller om det är mångaelever är mindre intressant. Vad det rör sig om är enbegränsning av valmöjligheterna. Däri ligger princip-frågan och det är det som vi tycker är fel.Anf. 121 () re-plik:Herr talman! Anser att det ska finnasfler statliga specialskolor för att därmed värna ochutveckla den valfrihet som så varmt omhuldas avmoderaterna? Om inte, varför är då det nuvarandeantalet specialskolor ultimat perfekt?Anf. 122 BO () replik:Herr talman! Det finns olika frågeställningar. Vihar ju den gamla frågan om man har slutat slå sin fruoch som man ska svara ja eller nej på. Här har viungefär samma sak. Om det nuvarande antalet ärexakt avvägt vet jag inte. Däremot vet jag att om manavvecklar två skolor som finns blir valmöjligheternamindre än tidigare.Anf. 123 () re-plik:Herr talman! Jag kan förstå en del av moderater-nas tveksamhet till kommunernas möjligheter attskapa en skola för alla, även en skola för de funk-tionshindrade; detta bl.a. med tanke på den moderatasynen på kommunernas resurser.Något som för mig är intressant att få veta är föl-jande: Hur ska det kommunala kunnandet, den kom-munala kompetensen, enligt kunna ut-vecklas för att stödja funktionshindrade elever ochandra elever med behov av särskilt stöd om vi inteska ha fler statliga specialskolor?Anf. 124 BO () replik:Herr talman! Det finns ju olika frågeställningar.En frågeställning gäller och Hällsbosko-lan. Läs gärna exempelvis gårdagens . Där finns en beskrivning av . Dettaär ganska intressant och borde trots allt mana tilleftertanke hos majoriteten här. En annan frågeställ-ning gäller hur staten medverkar till en förbättring avkommunernas kompetens i mycket bredare mening.Det är också väsentligt men det är två olika fråge-ställningar som inte behöver ses i ett sammanhang -det ena utesluter inte det andra, som jag har sagt.Detta är det första.Det andra är att synen generellt på kommunernaär att kommunerna spelar en viktig roll i det som äroffentligt i men på många områden spelar deen alldeles för stor roll. Vi tycker att de omfattanderesurser som finns i kommunerna borde användas påett bättre sätt. I kommuner där det finns en borgerligmajoritet med moderat inslag väljer man ofta att draned på vissa saker för att skapa utrymme för en ökadsatsning på skolan, framför allt vad gäller skolanskunskapsförmedling som ju är det väsentligaste iskolan.Det är detta som skiljer oss från dem som vill haen allomfattande stat, som vill att kommunerna skasyssla med affärsverksamhet, näringsverksamhet,gym, bostadsbyggande, bostadsförvaltning och mot-svarande som ligger utanför kärnuppgifterna. Vi har,som jag sagt, reagerat just mot att världens högstaskatter tas ut av medborgare. Ändå kännermedborgarna otrygghet. Det här med ochHällsboskolan är en liten del av den otrygghet som endel kommer att få känna som inte blirdelaktiga i detta.Det viktiga för oss är att se till att de resurser somfinns, och som ska finnas, för det offentliga för attfinansiera gemensam verksamhet - och då inte alltidorganiserat, för det kan ske i andra former - utnyttjaspå ett bra sätt och med en bra kvalitet, inte minst närdet gäller utbildningen. Det finns mycket resursersom kan användas i framför allt kommuner ochlandsting för att få en bättre verksamhet. Det är detsom är vår politik.Anf. 125 ():Herr talman! Det betänkande som det skabeslutas om rör egentligen tre olika parter i målet:elever, föräldrar och lärare. Elever och föräldrar ärsamma intressegrupper, oavsett om specialskolornafår läggas ned beträffande sin skoldel eller om de fårvara kvar. Dessa parter har relativt entydigt deklareratsin ståndpunkt men deras röster har inte blivit hörda.Deras kanske enda verkliga valmöjlighet beträffandebarnens skolgång tas ifrån dem - ett häpnadsväckan-de beslut år 1999.Gruppen lärare däremot består av olika personermed olika yrkesprofession beroende på vilket beslutsom fattas. Det är lärarna på specialskolorna som villha kvar verksamheten och det gäller också lärarna utei kommunerna. Från dem har föga hörts. Deras fack-liga företrädare har ännu inte trätt fram och talat omkompetenshöjning, om kostnaderna för den etc. Medstor sannolikhet kommer de att göra det. Kommuner-nas politiker kliar sig i huvudet när de betänker sinanya uppgifter och ansvarsområden.Det är inte enkelt att specialutbilda lärare för att taemot elever med de specifika behov som de eleverhar som skulle ha sökt sig till specialskolorna. Detmåste finnas lämpliga utbildningsanordnare. Finnsde, skolministern? Det måste finnas en vilja frånlärarna. Det måste finnas vikarier för deelever som tillfälligt ska släppa i väg sina lärare påutbildning. Finns de vikarierna att tillgå ? Detmåste finnas pengar i kommunernas kassa. Finns depengarna?Hur eleverna i kommunen ska få en kvalitativt li-ka god undervisning är en debatt som, menar jag, intehar förts på allvar. kan vi, menar jag,ingen annanstans möta dessa elevers behov på denkvalitativt höga nivå som specialskolorna har.Lärarna ute i kommunerna har en yt-terst ansträngd arbetssituation. Att lägga på dem nyaarbetsuppgifter utan att ge tid och medel för kompe-tensutveckling är svek och bedrägeri mot en yrkes-grupp som arbetar för samhällets bästa.Herr talman! Lärarnas situation måste beaktas idet beslut som fattas. Regeringen har enligt min me-ning inte tagit tillräcklig hänsyn till den pedagogiskaprocess i klassrummet som innebär att både de häreleverna och deras lärare ska få uppleva arbetstill-fredsställelse.Därför vädjar jag till regeringen att ta sitt ansvarför en yrkesgrupp som redan nu dignar under alltförstora och höga krav. Denna fråga kommer att beröralärarnas yrkessituation. Vi får inte fler lärare till yrketgenom att ge dem ytterligare uppgifter som de inte ärutbildade för.Jag har samma yrkande som betänkande som föreligger för beslut må kon-sekvensutredas ytterligare en gång för att slippa histo-riens beskrivning av ett sådant misstag denna dag frånkammaren.Anf. 126 ():Herr talman! Låt mig inledningsvis säga att jagbeklagar det sätt som skolministern behandlade leda-moten på i sitt tidigare replikskifte. Jagtycker inte att härskarteknik hör hemma i riksdagsde-batter, och jag tycker inte att personangrepp gör detheller.Herr talman! På i går 30 avlandets allra mest utsatta och behövande barn. Menpå går också landets kanske mest utveck-lingsbara barn. Det är barn vars möjligheter och för-mågor väntar på att väckas. Deras fulla potentialligger framför dem. Det är barn som inte kommer tillsin rätt eller till rätta i hemkommunernas skolor,eftersom deras behov är så speciella. De är alla blindaeller svårt synskadade, och de är alla multihandikap-pade. Det innebär att barnen också kan vara hörsel-skadade, rörelsehindrade, autistiska, epileptiska ellerha en rad olika syndrom. Det är just kombinationenav funktionshinder som gör barnens situation så spe-ciell. Att vara blind och hörselskadad och autistiskoch rörelsehindrad innebär något helt annat ochmycket mera än de fyra funktionshindren tagna försig.Vi har hört skolministern och andra bli argaför att fokus har lagts på i debatten. Varförhar så skett? Jo, för det första därför att detta är ett ihög grad kontroversiellt förslag som upprör mångamänniskor. Mycket av det andra i betänkandet ärokontroversiellt och har därför inte rönt debatt.För det andra är det jättebra att blinda barn medmultifunktionshinder hamnat så i fokus i debatten.Det har mig veterligen aldrig hänt . Tusentalsmänniskor känner nu till bättre än någonsin tidigarederas situation, deras behov och deras egen vilja.För det tredje: Ingenting hindrar skolministern hadebatt om andra saker. Skolministern har själv bidra-git till att det inte varit någon debatt över huvud taget,eftersom hon inte velat medverka i någon som helstdebatt. Jag återkommer till det.Det fjärde skälet är att det är en fråga som engage-rar så många människor. Då ska ha syn-punkter på deras engagemang! Var det fel att de en-gagerade sig?