prot · GM0964 · 1999-03-05 00:00:00 — Jag troratt det kommer att bespara dem en hel del arbete föratt vi skall komma vidare här.Jag vill också ta upp en annan fråga, och den gäl-ler hur viktigt det är att arbetet när det gäller att före-bygga tobaksbruk är samordnat med förebyggandeinsatser mot alkohol, droger och spel. Vi ser ju nutankegångar om att bryta ut alkoholfrågan från deövriga, och det tror jag vore väldigt olyckligt. Nikoti-net fungerar som inkörsporten till annat bruk för deallra flesta. Vi har nästan inga narkomaner som harbörjat direkt med narkotika, och det är i stor utsträck-ning samma metodik som man kan använda för attåstadkomma de här förebyggande insatserna. Detfinns ju en hel del att lära av det vi gjorde i början av80-talet också; organisationen var ju då mycket framgångsrik, och man var juockså, med likartad metodik, framgångsrik på alko-holsidan.Ja, nu var talartiden slut för det här inlägget!Anf. 11 Socialminister ():Fru talman! Jag är tveksam till att införa särskildaavgifter för att finansiera arbete.Jag menar att detta arbete med information och andraförebyggande insatser måste kunna finansieras överstatsbudgeten liksom övrig verksamhet.Jag vill gärna påpeka att man naturligtvis kanhävda att resurserna inte är tillräckliga. Men det ärinte bara genom att läsa anslaget till Folkhälsoinsti-tutet som man kan se vad som faktiskt görs, utan härhar regeringen använt medel ur Arvsfonden för attbidra till strategiska arbete. In-stitutet fick på uppdrag av regeringen möjlighet attfördela medel ur Arvsfonden för att stödja frivilligor-ganisationernas arbete för att förhindra barn och ung-dom att börja använda tobak. har nästan8 fördelats ur Arvsfondens medel.Det finns alltså möjlighet att stödja arbetet utan nödvändigtvis inför en särskild avgift, och jagtycker att vi skall gå vidare på den vägen.Ja, det var frågan om de öronmärkta avgifterna.Det är annars lätt att se att vi faktiskt uppenbarligenhar ett problem när det gäller beskattningen och pri-serna på tobak. Jag hoppas att vi inte skall behövafatta nya beslut om att sänka priserna såsom mangjorde tidigare.Anf. 12 ():Fru talman! Det första gladde mig mycket. Mångaländer vill använda prisinstrumentet. Här är det ju pågång ett arbete inom WHO för att samordna de inter-nationella insatserna på området. Priset är en avhål-lande faktor.Problemet på är ju att man fårpengar för så korta perioder så att det blir svängning-ar. Man måste anställa personal och sedan får den gåför att det inte finns pengar kvar. Jag skulle vilja se enlite mera långsiktig plan för utnyttjande av Arvs-fondspengar och annat.Och sedan skulle jag vilja se en helt annan sak.Man är ju på väg med en nationell handlingsplan, ochdet har man även i , vilket framgår av denbok jag nämnde, Smoking Kills. Förordet där är un-derskrivet av , som med skärpa understry-ker hur viktigt det är att man nu kraftfullt arbetar föratt förhindra att människor börjar röka och för atthjälpa människor att sluta röka. Jag skulle alltså öns-ka att vår statsminister skrev under vår nationellahandlingsplan för tobak, och det hoppas jag att soci-alministern kan vidarebefordra. Det skulle ha storbetydelse.Anf. 13 Socialminister ():Fru talman! Jag vill bara göra en liten kort kom-mentar om det sista. Jag skall gärna ta kontakt medstatsministern i det här ärendet. Han har ju den för-delen att faktiskt använda varken snus eller cigaretter.Han är på det viset en föregångare mer än vad jag är!Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1998/99:172 om hjälptill hemlösaAnf. 14 Socialminister ():Fru talman! har i en inter-pellation ställt följande frågor till mig:· Avser statsrådet att följa skillnaderna mellan olikagrupper av hemlösa och vidta åtgärder för respek-tive grupp, t.ex. personer med psykiska funktions-hinder?· Kommer forskning att initieras med syfte att finnasamband mellan psykiska problem och hemlös-het?· Vilket stöd avser statsrådet att ge frivilligorgani-sationerna i arbetet för de hemlösas situation?Att det i finns människor som har pro-blem med bostad eller är utan bostad är allvarligt. Jagvill understryka betydelsen av att de olika instansernai samhället gör sitt yttersta för att lösa detta problem.Regeringens målsättning är självklart att alla männi-skor skall ha tillgång till en god bostad.Kommunernas socialnämnder har det yttersta an-svaret för att människor i utsatta situationer får detstöd och den hjälp de behöver. Kommunerna är med-vetna om de ökande problemen för de bostadslösa,och jag vet att det pågår ett intensivt utvecklingsar-bete för att finna åtgärder för gruppen bostadslösasom ofta är svårt utsatta människor. Dessa människorhar olika behov och önskningar. Därför behövs ocksåolika åtgärder. Även olika ideella organisationerkompletterar arbete på ett beundrans-värt sätt.I regeringens proposition om bostadspolitik för enhållbar utveckling (prop. 1997/98:119) konstateras attde styrmedel som kommunerna förfogar över bedömsvara tillräckliga för att de skall kunna driva en aktivbostadspolitik. Regeringen har under de senaste årenbeslutat om olika åtgärder för att stimulera kommu-nerna och de ideella organisationerna för att få tillstånd olika åtgärder för de bostadslösa.I mars 1997 avsattes ur All-männa arvsfonden för ideellaorganisationers kostnader för att tillsammans medkommuner utveckla och pröva nya modeller för stödoch boende för personer med psykiska problem.I budgetpropositionen för föreslog rege-ringen ytterligare till nyskapande projekt för bostadslösa. Dethandlar om att utveckla och pröva olika stödformer,finna metoder för lokala inventeringar och uppsökan-de verksamhet. Storstädernas särskilda problematikskall beaktas. Stödet skall ges till kommuner ochideella organisationer. Ansökningar om stöd ur dessa30 miljoner kommer att administreras av den parla-mentariska kommittén Nya former för stöd åt hemlö-sa, som regeringen tillsatte den 22 december 1998.Kommitténs uppdrag är att i dialog med berördamyndigheter, organisationer och andra föreslå ochinitiera åtgärder som syftar till att skapa en bättresituation för de hemlösa och förhindra att hemlöshetuppstår. Kommittén skall lämna underlag och förslagför regeringens ställningstagande till fördelning avprojektmedel.Socialstyrelsen har i uppdrag att följa frågan ompsykiskt störda hemlösa inom ramen för uppföljningoch utvärdering av psykiatrireformen. Slutrapportkommer i maj 1999.Regeringen har också i regle-ringsbrev gett i uppdrag attkartlägga omfattningen av hemlösheten i ochredovisa de insatser som görs för hemlösa.Regeringen beslutade att tillsättaen bostadssocial beredning med parlamentarisk sam-mansättning. Ett av uppdragen är att följa utveckling-en på det bostadssociala området och lämna förslagtill åtgärder för att stödja särskilt utsatta grupper påbostadsmarknaden, bl.a. hemlösa, psykiskt störda ochekonomiskt svaga hushåll. Beredningen skall lämnaförslag till åtgärder för den händelse att kommunernainte kan uppfylla sitt bostadssociala ansvar.Avslutningsvis vill jag understryka att regeringentar problemen med hemlöshet mycket allvarligt, vil-ket också markeras i regeringsförklaringen. För migsom socialdemokrat är kampen mot hemlöshet ochutanförskap därför en av de viktigaste rättvisefrågor-na . skallfokus i socialpolitiken riktas mot de svagaste i sam-hället. Jag kommer noga att följa effekterna av deolika satsningar som planeras eller redan har vidta-gits.Anf. 15 ():Fru talman! Till de grundläggande behoven hosmänniskan hör att ha en bostad, en plats som kankallas ett hem, en plats som är min tillflyktsort. Det ärdärför en skamfläck för oss politiker att veta att kvin-nor med psykiska funktionshinder bor på gatan i ettland som alltid legat högt i välståndsligan.Mycket tyder på att inte når allahemlösa. Ett betydande mörkertal finns. När jag frå-gar på socialförvaltningen i den kommun där jagställer samma fråga till polisens arrestvakter får jagolika svar. Det kan t.o.m. i en medelstor kommunfinnas dubbelt så många hemlösa som socialförvalt-ningen känner till. Storstadsproblematiken medhemlöshet förknippad med allvarliga sociala problem,psykiatrisk och medicinsk problematik har tyvärr fåttspridning ut i hela landet.Jag vill tacka socialminister för attjag får ett relativt genomarbetat svar på minaallvarliga frågor. Jag är dock inte lika förhoppnings-full som socialministern att det pågår ett intensivtutvecklingsarbete för att finna åtgärder för hela grup-pen.Det figurerar olika uppgifter för gruppen bo-stadslösa och hemlösa. Som bostadslösa räknas per-soner som saknar egen eller förhyrd bostad och sominte bor i något stadigvarande inneboendeförhållandesamt dem som är hänvisade till tillfälliga boendeal-ternativ eller är uteliggare.Hemlösa definieras som uteliggare, boende påhärbärgen i offentlig eller privat regi, boende på ung-karlshotell eller i andra bostäder av uppenbart tillfäl-lig karaktär, boende på hotellhem eller i andra typerav kategorihus, intagna på institutioner för vård ochboende som saknar bostad vid utskrivningen, tillfäl-ligt boende hos kompisar, osv.Fru talman! Svaret från socialministern är attkommunerna förfogar över styrmedel som ansestillräckliga för att driva en aktiv bostadspolitik. Det ärinte detsamma som att kommunerna driver en aktivbostadspolitik. När man hör att psykiskt funktions-hindrade kvinnor t.o.m. är rädda att övernatta i ung-karlshotell utan uppsikt blir man beklämd. Jag skullevilja vädja till socialministern: gärna en tävling.Kalla den guldkommun - kommunen somser till människovärdet.Det är bra att regeringen gett upp-draget att kartlägga omfattningen av hemlösheten iSverige. Det har inte skett trots att pro-blemet har ökat år för år. Det är också bra att frivilli-gorganisationerna ges stöd. Olika kristna organisatio-ner har tagit som sin uppgift att ta hand om samhäl-lets svagare. Det är också bra att föl-jer den nya gruppen hemlösa, psykiskt funktionshind-rade personer.Jag har ytterligare en fråga som inte riktigt har fåttsvar. Kommer forskning att initieras med syfte attfinna samband mellan psykiska problem och hemlös-het? Detta har nämligen med människors attityder attgöra. Vad är det som gör att en psykiskt funktions-hindrad kvinna t.ex. straffar ut sig från sin lägenhet?Är det hennes egna problem? Är det intolerans hosgrannar? I så fall är det ett ännu djupare problem somvi måste diskutera i hela samhället alla tillsammansmed tillsättande av en värdekommission.Anf. 16 ():Fru talman! Jag har uppmärksammat att det inte ärförsta gången som vi debatterar situationen för dehemlösa. Det kanske blir en del upprepningar. Mendet är bra om det får bli det. Det är ett väldigt angelä-get ämne.Jag kan genast med en gång säga att det är väldigtbra att socialministern markerar att det är en rättvise-fråga. Jag skulle som broderskapare vilja säga att jaggärna vill se en sådan här fråga och många frågor isamhället utifrån ett nedifrånperspektiv.I hur vi behandlar de utsatta människorna i sam-hället kan vi lite grann mäta sältan i hur vi praktiserarrättvisa och solidaritet. En sådan här grupp och andragrupper som finns i de utslagnas gräns, de utsattasgräns, eller vilket ord vi vill använda, är väldigt viktigför hur vi praktiserar politiken. Det är fråga om attkombinera hjärta och hjärna.Det är alldeles utmärkt att regeringen nu har gripitsig an detta också på statlig nivå och att det inte barablir ett kommunalt ansvar. De 30 miljonerna och denparlamentariska kommittén är jättefint, och jag hop-pas mycket på det.Det är också väldigt bra att nu harfått i uppgift att göra en ny kartläggning. Den senastevar 1993. skall vi komma ihåg att hargjort en . Den visar i stort sett ett beståendeproblem , även om man har siffror läng-re tillbaka i tiden som visar på ett större problem.Eftersom vi delvis inte känner situationen så braär det viktigt med kartläggningen. Över huvud tagetär det viktigt med kunskapsinhämtning. Den skallnaturligtvis också sikta på att vi får in erfarenheteroch olika idéer. Det är delvis den parlamentariskakommitténs uppgift att se hur man löser problemetkonkret så att det händer någonting.Där tror jag att det är väldigt viktigt att hämta er-farenheter från utlandet. Det finns säkert en hel delidéer man kan hämta där. Hjälp till självhjälp är na-turligtvis en väldigt bra idé som man kan praktiseraäven för den här gruppen av människor, att ge demsjälvförtroende och att bygga upp egenvärdet.Skall vi få fram kunskaper är naturligtvis ocksåforskningen grundläggande, precis som interpellantenhar sagt. Jag har där en fråga som jag skulle viljatesta. Är kanske inte det här problemet så pass stortatt det borde motivera att man samlar kunskapsin-hämtningen? Man skulle kunna tala om någon formav nationellt forsknings- och utvecklingscenter, utanatt fixera sig vid ordet center. Man skulle kunna få ettsamlat grepp över hur situationen ser ut så att vi kanbli mer duktiga när det gäller att angripa det här pro-blemet. Jag skulle vilja ställa den frågan till socialmi-nistern.Jag deltog i en konferens som Bro-derskapsrörelsen och hadejust kring den här frågeställningen. Där var det väl-digt många idéer som cirkulerade. Jag kan bara näm-na några som frågor till socialministern.Den första grundläggande frågan är: Hur ser bo-stadspolitiken ut ute i landet? Jag är lite rädd för densegregation som tilltar av många olika skäl. till att vi kan fråga oss: Har alla rätt till en godbostad i verkligheten? Nej, så är det naturligtvis inte.Många får lämna sina lägenheter och hamnar i hem-löshet på grund av olika skäl. De kanske har förloratjobbet, har depressioner osv. eller har förlorat sittäktenskap. Det kan gå väldigt fort.Jag tycker att den utveckling vi nu kan se medprivatisering på bostadsmarknaden är lite farlig. Vihar många exempel på att i det privata beståndet finnsinte särskilt stort intresse för att ta tag i frågan. Bl.a.har jag förstått att kommun är en kommun sominte har någon allmännytta över huvud taget. Deforslar tydligen över sina problem med de hemlösatill andra kommuner. Det kan inte vara rättvist. Deökade skillnaderna slår mot de svaga.Jag skulle gärna vilja att socialministern kom-menterade det och också vad det finns för särskildaboendemiljöer där man kan kombinera sysselsättningoch åtgärder för de bostadslösa så att man får ettaktivt boende. Jag återkommer i nästa omgång medytterligare några synpunkter.Anf. 17 ():Fru talman! Som sade här föruttycker jag att det inte gör någonting att man uppreparsig, eftersom hemlösheten är ett av de stora proble-men.Det finns statistik . Men finns detockså många beräkningar som visar att antalet hemlö-sa ökat och att den sociala situationen för de drabbadeförvärrats. Det här finns lite överallt, och vi ser återtiggare på gatan. Jag tycker att det här är väldigt all-varligt.Under de senaste årens besparingar visade det sigatt de som hade de sämsta förutsättningarna att klarasig, och som behövde samhällets stöd mest, fick detän värre. Det kan vi inte acceptera. Därför tycker jagatt det är glädjande att regeringen uppmärksammarproblemen. Jag tycker också att det är glädjande kallar det för en rättvisefråga.Bland de hemlösa finns en stor del psykiskt sjukaoch missbrukare. Men det finns också en del som intehar de här problemen utan som helt enkelt känner sigförnedrade av myndigheternas behandling. Informa-tion som jag själv har fått säger att det tillkommerungdomar som inte har någonstans att ta vägen. Mansäger också till mig att kategorier som man inte settförut har tillkommit de senaste åren.Man blir illa berörd av att se detta och kan barakonstatera att samhället har misslyckats. Man måstegöra någonting, och en hel del har ju börjat röra påsig. Man har uppmärksammat problemen.Orsaken till att antalet hemlösa nu åter ökar ochtill att den sociala situationen för de hemlösa försäm-ras är många. Bl.a. är det psykiatrireformen som kom1995. Man avvecklade successivt vårdplatser påsjukhusen och satsade på öppna vårdformer. Förmånga har detta onekligen inneburit en höjd livskva-litet, och det är jättebra. Men det finns också problem,som dålig samordning mellan sjukvård och kommun.Människor ramlar mellan stolarna på grund av revir-tänkande och spariver. Detta är oacceptabelt.Jag ställer mig frågan: Var finns den uppsökandeverksamheten eller kompetensen att ta hand om dessamänniskor inom exempelvis kommunens hemtjänst?Har man inte tappat kontrollen över problemet medde hemlösa? De hemlösas situation är, anser jag, ettansvar för hela samhället. Det får inte bli ett ansvarför enskilda organisationer - även om dessa självklartbehövs som komplement i ett arbete. Det är ocksåsamhällets ansvar att dessa människor skall få ha enbostad.Är det inte vi politiker, ministern, som måste gri-pa in när vi ser att människor far illa? Vore det inte påsin plats att regeringen påminner huvudmännen omatt de måste lösa detta? Vore det inte på sin plats atttillföra ytterligare resurser? Det behövs sannerligen,och jag tror att det är det problemet bottnar i. Voredet inte också på sin plats att väga in normalisering-sprincipen?Anf. 18 ():Fru talman! Jag hade för mig att uteliggarna ochde hemlösa fortfarande uppgick till ungefär sammaantal, alltså ungefär 10 000 personer i varav4 000-5 000 i , och att de harvarit ungefär lika många . Men det kanju hända att den siffran har gått upp lite grann. Detvet man inte säkert. Däremot vet man säkert att hem-lösheten har ändrat ansikte. Avsevärt fler i den härgruppen är psykiskt sjuka, och det är en växandegrupp. Det är också avsevärt fler kvinnor i den härgruppen.Det här är, menar jag, en av de största skandalernai Vårdsverige. Det rör människor som har svårt atthävda sin rätt, som borde få kvalificerad vård för sinpsykiska sjukdom och som ovanpå allt annat också påolika sätt straffar ut sig från det egna boendet.Socialministern och jag har diskuterat detta tidiga-re, . Jag debatterade ocksåfrågan med förra socialministern . Varje gång som jag har frågat har jag istort sett fått besked om tillsatta utredningar och till-satta arbetsgrupper. Varje minister har också talat omatt detta är ett svårt och stort problem som behöveråtgärdas. Men enligt mitt förmenande hjälper inteord. Antalet bostadslösa, psykiskt sjuka människorväxer fortfarande i dag.Senast socialministern och jag talades vid om denhär saken lovade jag att förfölja medblåslampa, som jag tror att jag uttryckte det. Jag lo-vade att återkomma. Och det gör jag . Vilkareella förbättringar för de psykiskt sjuka, hemlösamänniskorna har genomförts?Anf. 19 Socialminister ():Fru talman! Jag tror att det finns en väldig risk omvi driver debatten om hemlösa till att det nu enbarthandlar om de psykiskt sjuka. Då är vi tillbaka till enväldigt farlig utgångspunkt, nämligen att vi tror atthemlösheten är en fråga om individuella tillkorta-kommanden. Hemlöshet i är ett exempel påatt klasskillnaderna och klassamhället kommer tillba-ka.Jag vill erinra mig att när jag studerade svensk1800-talshistoria såg jag att man började diskutera1840- och 1850-talens stora sociala problem i Stock-holm genom att tala om "de försvarslösa". Det varmänniskor som inte hade arbete och inte hade bostadsom hade kommit till storstaden i en förhoppning omatt skapa ett nytt liv.I den tidens riksdag fördes en lång diskussion omvad man borde göra åt de försvarslösa. Det handladeom allt från moralisk upprustning till att inrätta sär-skilda sjukstugor. Vad man inte förstod då, och somdet finns en risk för att vi inte heller förstår i dagensdebatt, är att det ytterst faktiskt handlar om att fördelavåra tillgångar; att skapa arbeten, att skapa bostäder,att skapa delaktighet.Jag har mött många hemlösa som faktiskt inte ärpsykiskt sjuka, som inte på något sätt kan bära ettpersonligt ansvar för situationen. De har börjat enresa ut från samhället med arbetslöshet kombineratmed någon skilsmässa kombinerat med ekonomiskaproblem. Till slut står de utan egen bostad, utan ar-bete och utan ett socialt nätverk som fungerar.Jag tror att det är viktigt att påpeka detta, för deåtgärder som måste vidtas är faktiskt att återupprättaen fungerande bostadspolitik, att se till att människorfår arbete och att se till att människor får stöd för atthitta sin plats på svensk arbetsmarknad och därmeden grund för att skapa sig ett socialt drägligt liv.Till detta kommer, och där håller jag med IngerRené, att vi också har ett problem med effekterna avpsykiatrireformen. Goda avsikter har inte följts uppmed de åtgärder som kommuner och landsting ärskyldiga att genomföra. Som svar på vill jag säga: Ställ gärna frågan när vi har pre-senterat vårbudgeten. Det är då vi måste tala om ivilken mån vi faktiskt vill göra någonting på de härområdena. Vi återkommer till frågan om vad vi kangöra när det gäller att utveckla psykiatrin.Sedan vill jag påpeka att frågorna om forskningoch om vad staten kan göra ytterligare kommer att fåsina svar i de arbeten som utförs. De utförs genomden särskilda parlamentariska kommitté som arbetarmed hemlösa men också, vilket jag inte nämnde i mittförsta inlägg, genom det arbete som skall utföras avden forskargrupp som skall göra ett socialt bokslutöver 90-talet. En viktig del av deras arbete handlarjust om att skildra 90-talets ekonomiska och socialautveckling med utgångspunkt också från dem somställts vid sidan om, dem som vi kallar för marginali-serade men som faktiskt är medborgare som harfråntagits sina grundläggande sociala rättigheter.Anf. 20 ():Fru talman! Först vill jag rikta ett tack till BerndtEkholm, och , som finns medi den här debatten av samma skäl som jag själv gör.Det får aldrig bli en partiskiljande fråga att inte tillåtaklasskillnader som ger det här fruktansvärda utfallet.Jag fick ett brev där det stod: Var har du lagt rib-ban - när man ligger under en gran i skogen och ter-mometern kryper till , när kronofog-den med polishjälp kastar ut en på gatan och en somkan betala för sig flyttar in i stället?Det finns en risk att vi lägger ribban högre i stor-städerna , och för attproblemen verkar vara så oöverstigliga. Men det ärlika kallt i som i min hemstad , därdet förresten också finns uteliggare. Detta är en frågaom människovärde, om alla människors lika ochunika värde.Socialministern säger i sitt svar:"För mig som socialdemokrat är kampen mothemlöshet och utanförskap därför en av de viktigasterättvisefrågorna . "Visst, det är helt rätt. Det behöver man inte varasocialdemokrat för att säga, eftersom det måste varaen attitydfråga och en värdegrundsfråga för helasvenska folket. Därför är jag glad över att skolminis-ter utsett till skolans vär-degrundsår. Jag hoppas att socialministern ocksåskulle vilja utse till värdegrundsåret för boende.Det handlar om att man skall kunna välja boendeformoch veta att när man söker bostadsbidrag är det ettbidrag som beslutas för att man skall känna trygghetoch inte ett lån som kastar hela ekonomin över styrhelt hastigt.Den forskargrupp som skall se på det sociala bok-slutet av 90-talet tycker jag är mycket intressant. Ochvi kristdemokrater tror på en värdekommission somkan diskutera etiska förhållningssätt och grundläg-gande värden. Säkert skulle man kunna göra mycketsom den forskargruppen kommer fram till.Fru talman! Jag brukar köpa de bostadslösas tid-ning Situation . Det är förskräckligt att det skallbehöva finnas en sådan, men den finns, och den ärbra. I nr 25 intervjuas 36 åroch hemlös:"Var sov du ?- Jag sov egentligen inte alls . Gick runt påstan och la mig på en bänk på Västra sko-gens t-bana framåt morgonen.När somnade du?- Vid sju, tror jag.Vad var det sista du tänkte innan du somnade?- Hoppas att jag får ligga här en stund.Stördes du av något?- Det är klart. En massa folk. En t-banestation ärväl knappast tyst vid rusningstid.När vaknade du?- Vaknade och vaknade - jag halvslumrade framtill halv tio ungefär.Vad var det första du tänkte när du vaknat?- Jaha, då var det dags att släpa sig i väg igen. "I den kartläggning som gjordes 1993 var genom-snittsåldern bland de hemlösa , ungefär somNicke . Kvinnorna var yngre än männen. 17 %av samtliga hemlösa kvinnor hade kvar vårdnaden omsina barn.