prot · GM0971 · 1999-03-18 00:00:00 — Dethandlar om gymnasieexamen.Utskottet skriver i texten att man i princip ställersig bakom en gymnasieexamen men att frågan inte ärtillräckligt utredd. Jag skulle vilja be att utveckla lite grann hur socialdemokraternatänker kring detta. Man skall ha i åtanke att de fak-tiskt inte hämtar sitt politiska stöd i den här fråganfrån eller från utan frånandra partier. Hur påverkar det socialdemokraternastankar kring en gymnasieexamen? Det skulle jag viljaveta.Anf. 116 () re-plik:Herr talman! Jag skulle vilja svara att säga att han i sitt anförande tog upp att hanställde sig bakom en gymnasieexamen om den var såutformad att det handlade om att utveckla ett an-svarstagande, om att utveckla ett självständigt arbeteosv. Det tycker jag är en viktig ingrediens i en gym-nasieexamen. Vi vet ju att man skall träna sig i själv-ständigt arbete, inte bara i arbete med andra. Det är juen viktig kunskap och en viktig färdighet att ha medsig när man går ut i ett arbetsliv sedan. Jag vill gärnase att en gymnasieexamen utvecklas utifrån de as-pekterna.Anf. 117 () replik:Herr talman! Det är ju i så fall bra att vi är över-ens om detta. Men då hade det ju inte varit nödvän-digt att i princip, som utskottet skriver, ställa sigbakom tanken på en gymnasieexamen. Om man delarvår uppfattning hade man mycket väl kunnat säga tycker att det vore bra om eleverna i slutet avgymnasietiden genomförde ett självständigt arbete.Det är ju det som vi har framfört här som vårtalternativ.Om man bara hade menat detta med en gymnasie-examen tror jag att det hade varit enkelt att hitta enmajoritet som är en annan än den som man nu väljeratt stödja sig på. Men en gymnasieexamen måstebetyda någonting mer, eller hur? Kommer det attställas ökade krav när det gäller gymnasieexamen?Kommer man att diskutera frågan om att det skallkrävas en gymnasieexamen för att eleverna skall fåhögskolebehörighet? Hur långt är egentligen social-demokraterna beredda att gå för att tillmötesgå hö-gern i dessa frågor? Det är ju där som man kommeratt få hämta sitt politiska stöd.Som jag uppfattar det hade vi kunnat kommaöverens i den här frågan om man hade nöjt sig meddet som egentligen ligger i vår gemensamma syn pågymnasieskolan. Det handlar om en helhetssyn iundervisningen och om att motverka konkurrensmellan elever, stress, särskiljning och stratifiering.Anf. 118 () re-plik:Herr talman! Det är alldeles riktigt. Om vi hadenöjt oss med det hade vi ju kunnat skriva så. Men vitycker att den här frågan kan få beredas bredare. Detvar det som vi gav regeringen till känna.Vi kommer naturligtvis att utveckla och kommatillbaka med ett förslag om en gymnasieexamen somvi står för. Då får vi diskutera våra samstämmiga ellericke samstämmiga ställningstaganden.Anf. 119 Statsrådet ():Herr talman! Alla behöver gymnasiekompetenssom grund. Utbildning har en central betydelse föralla människors möjligheter att förverkliga sig själva,att utveckla sin personlighet och sina inneboendemöjligheter. Utbildningens betydelse när det gäller attmöta förändringar i samhälle och arbetsliv kan inteöverskattas. Utbildning kan bidra till en högre kvaliteti individens personliga, sociala och yrkesmässigautveckling. Därför måste utbildningsmöjligheternakomma alla till del, så att alla får goda möjligheter tilldeltagande i samhällslivet och till arbete.Till följd av internationalisering, hög föränd-ringstakt i produktionen med allt större inslag avkunskapsintensiv produktion och nya organisations-former ökar näringslivets behov av relevant kompe-tens hos arbetskraften.Detta ställer stora krav på kunskap, kompetens,flexibilitet och utvecklingsförmåga. Det som produ-ceras kommer i allt större utsträckning attbygga på kunskap, effektivitet och kreativitet.Den allmänna utbildningsnivån måste fortlöpandeanpassas till samhällets och arbetslivets utveckling.Under 1980-talet kunde ungdomar i stället för attfortsätta till gymnasieskolan direkt efter grundskolanvälja att arbeta för att senare återuppta sinastudier. är den möjligheten i det närmaste obe-fintlig. För dem som skall ut i arbetslivet finns detpraktiskt taget inte någon arbetsmarknad om de intehar lägst gymnasiekompetens.För den som söker sig ut på arbetsmarknadengäller det att ha en bred kunskapsbas och en bered-skap för kompetensutveckling som gör att man ärefterfrågad och anställningsbar i ett relativt brettspektrum av branscher. En gedigen grund för fortsattlärande är en nödvändig förutsättning för dem somgår direkt från gymnasieskolan till yrkesverksamhet iarbetslivet. behöver också alltfler en högskole-utbildning som plattform för kvalificerade uppgifter.Därför måste den gymnasiala utbildningen erbjudaalltfler en bred grund för fortsatt lärande.Det finns inga indikationer på att utvecklingstak-ten i såväl samhällsliv som arbetsliv kommer attminska. Tvärtom pekar alla tecken på att framtidenkommer att innebära att individen får uppleva allttätare förändringar och ställas inför alltfler alternativ.Därför ställs det också allt hårdare krav på den en-skilde individen.Utvecklingen medför risker för nyaklyftor i samhället och i arbetslivet. Vi är olika, ochjag tror att vi alltid kommer att vara olika. En brist-fällig utbildning riskerar därför att bli ett allt störrehandikapp för den enskilde. Det gäller alltså inte barai arbetslivet utan i samhället som helhet. Individensmöjligheter att påverka, att göra sin röst hörd och taställning i viktiga frågor är intimt förknippade medindividens kunskaper.Samtidigt som vi är medvetna om förändringarna iarbetslivet får inte det vara avgörande för hur gymna-sieskolan skall utvecklas och utformas. Gymnasieti-den är ju en del av ungdomens vandring genom livet.Gunnar beskrev så fint att det här är en viktigdel i en människas liv. Och varje del i en människaslivsutveckling är i sig en unik del. Vi är alla olika,och våra önskningar och behov kommer också alltidatt variera och vara olika. Därför är det så viktigt attunderstryka att det är elevens egna behov som äravgörande för hur man utformar sin utbildning.Gymnasieskolans uppgift är att kvalificera elever-na i tre avseenden: för ett demokratiskt samhälle, förett utvecklande arbetsliv och för vidare studier. Föratt gymnasieskolan skall kunna ge alla en god grundär det viktigt att slå vakt om principen att samtligaprogram i gymnasieskolan skall ge en bred grund somunderlättar personlig utveckling, vidare studier ochett livslångt lärande.Arbetsmarknadens nya förutsättningar kan illust-reras av uppgifter från AMS som säger att det 1998fanns 250 000 arbetslösa med högst grundskoleut-bildning. fanns det 4 000 jobb som intekrävde någon utbildning alls. Av tio jobb kräver nionågon form av utbildning, varav tre, fyra kräver hög-skoleutbildning. Gymnasieutbildning är alltså ennödvändighet.Regeringens mål för den svenska skolan är högtställda. Den svenska skolan skall kännetecknas avgod kvalitet och likvärdighet. Den viktiga grunden förvårt samhälle och individens framtida utvecklingläggs redan i förskolan och fortsätter i grund- ochgymnasieskolan.Genom att redan i förskolan och i övergången tillgrundskolan satsa på en pedagogisk och innehållsrikverksamhet skapar man en grund för ett livslångtlärande. Den pedagogik som finns hos förskolanspersonal kan, vilket är en stor och positiv möjlighet,överföras till och även till gymnasie-skolan, som lärare i skolan har mycket attge förskolans personal. Det finns alltså spännandeutvecklingsmoment i det professionella mötet mellanolika pedagoger.Kraven på att minst ha godkända kunskaper isvenska, engelska och matematik för att kunna börjapå ett nationellt program ställer krav på grundskolanslärare. Genom det nya betygssystemet och de nyabehörighetsreglerna har brister i skolsystemet gjortstydligare. Dåliga kunskaper kan inte längre döljas.Det är därför ansvar att tidigt möta deelever som behöver mer tid och mer resurser än and-ra.Alla elever kan gå vidare till gymnasiesko-lan. Det finns möjligheter. Internationellt sett är Sve-rige fortfarande unikt när det gäller att kunna beredaden här möjligheten. I t.ex. är det endast57 % av eleverna som går vidare till gymnasieskolan,och många slås ut under tiden.Vi vet också att inte alla våra elever når de resul-tat vi vill att de skall, vare sig i eller igymnasieskolan. För att kunna skapa och ge bättremöjligheter att underlätta för eleverna vill jag peka påvissa områden som jag anser speciellt viktiga.Det första området är just att elever behöver olikamycket stöd. Vi har fått en gymnasieskola sominnehåller ett individuellt program. Många av deindividuella programmen är bra, medan de på andrahåll inte har utvecklats lika bra. Det ser alltså olika uti de olika kommunerna. Det är dock viktigt att slå fastatt alla elever skall ha rätt att vara i gymnasieskolanoch att alla skall mötas efter sina egna behov.Det andra jag vill peka på är vikten av att utvecklaarbetslaget. De elever som har de sämsta resul-taten i sina betyg hittar vi oftast i yrkesinriktade pro-gram. Jag ser därför positivt på att stärka lagarbetetmellan de lärare som arbetar i karaktärsämnena påyrkesinriktade program och kärnämneslärarna. Härmåste vi stärka samarbetet. Det kanske också måstesatsas speciellt på att stärka lagarbetet just inom dehär områdena. Vi skall inte sänka kunskapskraven;däremot måste vi utveckla metoderna för att nå upptill dem.Jag anser också att kompetensutvecklingen ärviktig för gymnasieskolans lärare som helhet. Mankan t.ex. jämföra det individuella programmet ochnaturvetenskapsprogrammet. Vi kommer till somma-ren att få en rapport från , som har tittat på densvenska gymnasieskolan. Denna kommer att bli posi-tiv. Man är mycket positiv till det individuella pro-grammet och dess utformning. Det vi däremot fårkritik för, vilket vi inte hade väntat oss, är naturveten-skapsprogrammet, som man säger är tråkigt. Jag troratt vi måste utveckla även detta program och överhuvud taget inriktningen på naturvetenskap. Vi gördärför en rejäl satsning med möjlighet för lärare attvidare- och kompetensutbilda sig inom de här områ-dena. Det gäller förskollärare, fritidspedagoger,grundskolelärare och gymnasielärare. Inriktningenkommer framför allt att vara didaktiken.Jag ser också en möjlighet för gymnasieskolan iframtiden att, tillfälligt eller , ha gästlä-rare från arbetslivet. Den pedagogiska kompetensenskall vara basen i all skola, men det finns mycketkunskap som vi kan låna utifrån och som också kanvara en stimulans såväl för lärare som för elever.Jag ser också framtida möjligheter för gymnasie-skolan att via distansutbildningen ha ett närmaresamarbete med högskolorna. Detta finns på sina hållmen kan utvecklas vidare.Jag ser det också som en nödvändighet att nå enattitydförändring hos all personal som arbetar inomgymnasieskolan. finns det en osynlighierarkisk inställning att de som arbetar inom yrke-sämnena har en lägre ställning än de som t.ex. arbetarmed matematik. Det är viktigt att alla lärare ser allaslika värde. Den personliga inställningen präglar näm-ligen också attityden till och värderingen av det pro-gram som eleverna befinner sig på. Om man som elevkänner sig bemött med respekt och känner sig ha likavärde kommer också självförtroendet att öka, liksommöjligheterna att nå bättre kunskaper.För det tredje ser jag elevinflytandet som en av deviktiga faktorerna för gymnasieskolan. Det är interimligt att elever skall få uppleva att de får mindreinflytande i skolan ju äldre de blir. Försök med lokalastyrelser med elevmajoritet pågår nu under fyra årfrån 1997, och finns det 21 lokalastyrelser med elevmajoritet.Problemet är att vi inte har fått en större demo-krati genom att införa dessa elevmajoriteter. Jag harinte tillräckligt mycket uppföljning och utvärderingför att klart kunna konstatera hur det förhåller sig,men det viktiga är att få en hel linje som genomsyrarhela arbetet på skolan: från de enskilda gruppernaeller klasserna och fram till självastyrelsen, som sedan kan fullfölja de tankar och idéersom kamraterna har fört fram.Vi kan alltså återigen konstatera, som så mångaandra gånger i samhället, att demokrati är lätt att sägamen svårt att fullfölja.Det fjärde jag vill framhålla är det kommunala an-svaret. Vi kan se att många kommuner användergymnasieskolan som ett medel att konkurrera med, attlocka människor att flytta till orten med. Det är aldrigfel att göra sig själv attraktiv, men om vi skall få enmöjlighet för alla ser jag mycket positivt på ett sam-arbete mellan kommunerna. Vi behöver inte ha ettöverutbud där alla kommuner måste kunna erbjudaallt. Det viktiga är att det man erbjuder är av godkvalitet och att det är för alla elever. Jag ser positivtpå att mer använda sig av den s.k. interkommunalaersättningen och därmed ge möjlighet för en elev frånen kommun att gå i gymnasieskola i en annan om justden gymnasieskolan har det program eller den inrikt-ning han eftersträvar.Jag anser också att kommunerna måste ta ett an-svar för att alla elever faktiskt går i gymnasieskolan.Tittar man på resursfördelningen kan man iblandundra om ett under antas ha skett mellan årskurs 9och den dag då man börjar gymnasiet. Alla eleverfinns där, och de har olika behov. Jag tycker därför attdet är bättre att fundera över hur man kan möta allaelever än att göra mycket dyrbara program i vissadelar av gymnasieskolan. Man måste sätta detta irelation till vartannat, och detta är ett kommunaltansvar. Det är en skyldighet för samtliga kommunpo-litiker att fundera över detta.Jag tänker återkomma för att konkretredovisa vad jag har för tankar runt gymnasieskolan.Mina redovisningar kommer att ske när vi presenterarden s.k. VÅP:en, vårpropositionen, . Jagkommer sedan att återkomma i samband med propo-sitionen Vissa skolfrågor. Där kommer jag bl.a. att taupp förslagen från PRIV. Jag kommer också att iutvecklingsplanen redovisa min syn på den framtidagymnasieskolan. Jag kommer också i den s.k. FUN-KIS-propositionen att redovisa stödet även till gym-nasieskolans elever.Herr talman! Gymnasieskolan har i mitt tyckemånga gånger fått orättvis kritik de senaste åren.Gymnasieskolan slängdes snabbt in i en föränderligvärld med ny läroplan och nya betygskriterier. Denhar också fått ta skulden för det som kanske har varitmisslyckanden inom . kan vi se attdebatten har vänt. Det är många som betonar grund-skolans ansvar. För mig är gymnasiet framtidens ochmöjligheternas skola. Vi har gjort många satsning-ar på såväl förskolan som , och är detgymnasieskolan som väntar.Anf. 120 () replik:Herr talman! Skolministern sade att det är fel at-tityder i lärarkåren. Även om jag också naturligtvisinstämmer i att vi alltid skall ha ett utvecklingsarbetekan man lätt tolka den formuleringen som att detta ärett huvudproblem i skolan. Från sida servi det tvärtom. Vi tycker att mycket av det som harräddat den svenska skolan, trots en hel del ryckigareformer, är att vi har haft en kontinuitet i lärarkåren.Däremot sade skolministern ingenting om den akutalärarbristen, som verkligen är ett allvarligt problem.Ingegerd sade också att skolan skallkomma alla till del. Men det är just det den inte görnu.Problemet är att om man lägger ihop antalet sominte når målen med dem som hoppar av kommer viupp i siffror . Min fråga till är: Hur länge skall målen kvarstå, trots att30-40 % inte når upp till dem? När kan man draslutsatsen att det är bättre att sätta lite olika mål så attalla verkligen får en god grund att utgå från i detlivslånga lärandet?Anf. 121 Statsrådet ():Herr talman! Jag har i mitt anförande noggrantunderstrukit att jag inte tänker sänka kraven i gymna-sieskolan. Tvärtom visar alla undersökningar att kra-ven kommer att öka . Vi gör eleverna enotjänst genom att sänka kraven.När jag pratar om attityder kanske jag berör nå-gonting som många kan tycka är en öm punkt. Mendet är bevisligen så att inom hela lärarkåren, frånförskola till gymnasium, finns det en osynlig hierar-kisk ordning. Det är viktigt för oss som politiker attmarkera att alla som arbetar med barn och ungdomarhar lika värde.Jag ser också ett ansvar för den personal som ar-betar inom gymnasieskolan att göra klart för elevernaatt det är gymnasieskolan som är bas. Tyvärr tarmånga elever nästan för givet att man skallkunna gå vidare till komvux för att läsa upp ellerkomplettera sina betyg. Det finns också signaler frånsina håll att man faktiskt från skolans sida upplyserom den möjligheten. Det är viktigt att vi som politikersäger att man får utbildningen inom gymnasieskolan.Kan vi satsa, ge kompetensutbildning, få kommuner-na att göra en rättvisare fördelning av de resurser somfinns ökar vi möjligheten för fler elever att nå sinamål inom gymnasieskolans ram.Anf. 122 () replik:Herr talman! Jag delar inte att det generellt råder hierarkiska värde-ringar inom det svenska skolsystemet. Om det verkli-gen vore så är det ett misslyckande bl.a. för social-demokratisk skolpolitik sedan 1936.Däremot kvarstår min fråga till skolministern: skall man vänta utan att vara beredd att omprö-va målen? Hur länge skall man acceptera att en såstor del av svenska gymnasieelever inte uppnår må-len? Är skolministern beredd , ominte siffrorna ändras, att kanske ge eleverna möjlig-heter att sätta upp olika mål?Anf. 123 Statsrådet ():Herr talman! Vi sjösatte den nya gymnasieskolan1994. Det har alltså gått ganska sedan dengenomfördes. Det skedde också utan att vi hade gjortförändringarna med det nya betygssystemet och dennya läroplanen på . Skulle man pratariktigt långsiktigt skulle man säga att först när vi harde elever som har gått igenom den nya grundskolankan man egentligen mäta hur resultaten skall bli pågymnasieskolan.Men vi kan inte vänta så . Det vore en omöj-lighet. Det är därför jag pratar om att satsningarna pågymnasieskolan måste ske . Vi måste ge de eleversom inte har klarat sig en möjlighet. Hur kom-mer vi att redovisa i de kommande propositionernaoch i den utvecklingsplan som kommer. Att därmedsäga det jag antar att vill att jag skallsäga, att jag skall sänka kraven, är jag alltså inte be-redd att göra. Det kommer alltid att finnas några ele-ver som behöver . Det kommer jag attkunna utveckla i en senare replik.Anf. 124 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är mycket glädjan-de att skolministern i sitt anförande tar upp vikten avdecentralisering inom skolan. Man visar en ökadrespekt för de lärare och den kunskap som finns påskolorna med den här decentraliseringstanken. Detskall bli intressant att se.Jag tycker också att det är intressant och glädjan-de att skolministern tar upp det som man diskuterarom de lokala skolstyrelserna. Vi vet inte än vad re-sultatet blir. Men vi vet att det har fungerat väldigtbra på vissa ställen. Men här är det så att man intebara kan decentralisera ett ansvar. Med ett decentrali-serat ansvar måste också möjligheten till makt, resur-ser och möjligheten att verkligen påverka följa med ibeslutet. Jag hoppas att det skall komma med undervåren.För övrigt tycker jag att det är bra att vi här i riks-dagen på flera punkter kan visa en enighet om skolan,mer än vi har gjort tidigare, kan jag tänka mig. Det ärdet som skolan behöver, en långsiktig strategi, en fastgrundpelare som man kan jobba vidare på.Men så känner jag också en oro över regeringenspolitik. Direkt 1994 rev man upp det man hade tagitfram om betygssystemet. Det har under de här årenkommit förslag från andra partier. Kan vi samarbeta,kan vi hitta en utgångspunkt vad gäller betygssystem-et. Men regeringen har inte tagit det på allvar. Varförvill inte skolministern diskutera detta framöver? Var-för har man inte tagit förfrågningarna vad gäller bety-gen på allvar?Anf. 125 Statsrådet ():Herr talman! Svaret på det är att jag har gjort and-ra prioriteringar. Jag har alltså tagit mig an värde-grunden, för det såg jag var absolut mest nödvändigt.Mitt andra mål, som egentligen också berör betygen,är elever som behöver mer tid än andra. Jag har intesagt att jag inte under min mandatperiod som skolmi-nister kommer att tala betyg. Det kanske sker. Mendet är för tillfället inte prioriterat av mig.Jag ser också på de lokala styrelserna och elev-demokratin. Det handlar inte bara om att sitta i styrel-sen. Det handlar också om elevers möjlighet att på-verka sin egen undervisning. I skolriksdagen, där jaglyssnade till elever som också satt i styrelser, pratademan fortfarande om vilka gardiner man skulle ha ellervilka studieresor man skulle göra. Då har man missatpoängen med vad som är ordentlig demokrati ochinflytande, att kunna diskutera innehåll och strukturför programmen. Vilka är målen? Hur vill man nåmålen? Hur skall man kunna arbeta med omgivning-en? Eleverna skall alltså bli mer delaktiga. Demokra-tin måste sprida sig ned så att alla elever på skolan ärdelaktiga.Anf. 126 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är bra att skolmi-nistern tar upp de här frågorna och vill fortsätta attdiskutera dem. De är av största vikt, som också be-tygssystemet är, och en grundpelare för gymnasie-skolan att arbeta vidare på. Det går inte att ha ettsystem som från ena valperioden till den andra rycksupp och förändras. Det är inte att sätta eleverna icentrum och att det blir en trygghet för dem. Varkenför de enskilda eleverna eller för de lokala skolstyrel-serna är det något att arbeta efter.En fråga till som jag har funderat över är den somrör kärnämnesutbudet. Jag tycker att det är positivt attregeringen nu säger att man skall fortsätta att beredafrågan. Om man tittar närmare på de yrkanden somfinns från de olika partierna kan man se att det finnsen likriktning. Man skall bereda frågan om kärnäm-nena, men de skall också minskas i antal. Jag skullevilja fråga : Vilken inriktningtycker skolministern att den fortsatta beredningenskall ha? Kan det vara en diskussion om att minskaantalet kärnämnen, så att vi får ett bra beslut i denfrågan?Slutligen skulle jag vilja fråga skolministern omutredningen av skollagen. Jag tycker att det vorerimligt att man hade ett tilläggsdirektiv, där man ladestor vikt vid kunskaperna på , så att mankan komma åt det som skolministern diskuterar i sittinlägg, att alla elever har godkända kunskaper frångrundskolan och får en värdig start i gymnasieskolan.Anf. 127 Statsrådet ():Herr talman! Jag satt under debatten och fundera-de på hur sedan jag fick äran att bliledamot av 1988 som vi har diskuteratantalet kärnämnen, även om det har hetat på olikasätt, vilka ämnen som skall vara med och vilka ämnensom inte skall vara med inom grundskola och gymna-sieskola. Det verkar bli den eviga frågan. Ser jagtillbaka kan jag också notera att vi har ändrat våraattityder. Vi är inte fast vid en linje som vi har hållitgenom åren.Jag ämnar inte redovisa min framtida syn påhur många kärnämnen som skall finnas inom gymna-sieskolan. Jag är heller inte helt på det klaramed hur den framtida skall utformas närdet gäller ämnena. Däremot är det intressant att vifortsätter diskussionen, kanske inte så här, men påannat sätt. Det är ändå vi som har ansvaret för denlångsiktiga inriktningen på såväl grundskola somgymnasieskola.Jag ser positivt på att det nu har lämnats möjlighetför mig som minister, eftersom inte detta är min egenproposition, att fortsätta diskussionen om gymnasie-skolan genom de tillkännagivanden som har lämnatsav utskottet. Jag ser positivt på att lärarorganisatio-nerna också har gått samman i en gemensam syn pågymnasieskolan.Anf. 128 () replik:Herr talman! Jag vill först säga att jag tycker attdet är positivt att socialdemokraterna nu anser att manskall ha betyg i gymnasieskolan. Det har ju inte alltidvarit så, i varje fall inte i de debatter som jag deltog i. Vidare är vi nu överens om attvi skall ha en gymnasieexamen. Sedan får vi se hurden utformas. Jag tror att socialdemokraterna kan ståut med att nu bli beskyllda för att hamna i högerburendärför att man vill ha en gymnasieexamen och slårvakt om betygen. I denna fråga har vi i alla fall medoss såväl elever och föräldrar som lärare, och det är juinte helt fel.Ingegerd olika synpunkter här varintressanta. Det behövs olika mycket stöd - ja, det ärganska självklart - för olika elever.