prot · GN0935 · 1999-11-29 00:00:00 — Som jag skrev i interpellationen borde regering-en stötta utbildningen i teckenspråk så mycket sommöjligt, eftersom bristen på teckenspråkslärare och isynnerhet tolkar är så stor. Med fler utbildade lärarekommer teckenspråket att spridas i samhället, vilketkommer att innebära mer jämlikhet för döva i Sveri-ge.I sitt svar säger utbildningsministern bl.a. att nå-got undantag från bestämmelsen om 20-årsgränsen istudiestödsreglerna kan regeringen ej medge.Politik är att vilja, sade en gång en av utbild-ningsministerns mer namnkunniga partibröder tillikaregeringschef.Fru talman! Jag har mycket svårt att tro att en re-gering, om än med aldrig så små anspråk på dådkraft,i ett så här angeläget ärende inte skulle kunna finnapå något sätt att för ett enda år - för det är bara ett årdet gäller - utverka någon form av dispens för ele-verna i , så att de får ekonomiska möjlig-heter att genomgå den aktuella utbildningen.När det gäller detta problem ser jag framför migtre alternativa scenarier. Jag vill veta vilket av demsom utbildningsministern tycker passar in på hansverklighet.Scenario ett: Det är faktiskt så att regeringen inteser sig ha några möjligheter att i det här fallet ageratill förmån för studenterna och i förlängningen ävenför de döva.Den bristande handlingskraften är då bara att be-klaga.Scenario två: Regeringen har möjlighet att agera,men väljer att avstå under olika förevändningar.Både studenter och de döva är då att beklaga. Allttal om vikten av ökad tillgänglighet för funktions-hindrade är då mest fagert tal.Scenario tre: Regeringen visar handlingskraft ochlöser problemet till glädje för alla parter.Kanske finns det ett fjärde scenario som bara ut-bildningsministern känner till och som inrymmer enlycklig lösning för både studenter och döva. Låt hörai så fall. Jag är idel öra.Anf. 29 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag delar syn påbehovet av många människor som har en god tecken-språksutbildning. Jag hoppas att antyder att så inte skulle vara fallet.Vad vi diskuterar nu är studiemedelsreglerna ochvarför det normalt inte är tillåtet att ta ut studiemedelinnan man har fyllt . Det är en lagstiftning somhar goda grunder. Det innebär att studenter som ännuinte har fyllt får en annan typ av studiestöd,nämligen studiehjälpen. Vi vill naturligtvis inte ha ettsystem som uppmuntrar till skuldsättning vid mycketunga år och på gymnasial utbildningsnivå. Det är detsom är huvudorsaken bakom den lagstiftning som vihar på området.Sedan finns det skäl att se över, och det har rege-ringen redan meddelat att man arbetar med,gränsdragningen när det gäller den typ av utbildningdär det först och främst är ett grundläggande krav har gått igenom en treårig gymnasieutbildning,och att den kan betraktas som en utbildning somkvalitetsmässigt också är en vidareutbildning eftergymnasienivån. Detta gör vi brett. Det finns enmängd utbildningar som vi behöver gå igenom ochbedöma.Glöm inte att det finns en möjlighet att få studie-hjälp för flertalet studenter som är och vill gå engymnasieutbildning utöver den gymnasieutbildningsom de redan har. Studiehjälpen ligger på 750 kr.Inackorderingstillägg kan bli aktuellt i de fall stu-denterna inte har sin hemort på den ort där studiernabedrivs. Det finns dessutom möjligheter att få etthögre inackorderingstillägg för dem som har långtavstånd mellan hemmet och skolan. Men att generelltsäga att vi ska öppna för dem som är attta studielån och därmed bidra till en hög skuldsätt-ning tycker jag inte är rimligt.Vi gör en översyn av när det är rimligt att bevilja19-åringar studiemedel. Då ska det inte handla omgymnasieutbildning utan om en utbildning som äreftergymnasial i den meningen att den bygger påtreårig gymnasieutbildning och har en annan kvalitetän gymnasieutbildningen.Jag skulle vilja be att funderalite kring de möjligheter som finns för studenterna attfå andra typer av studiestöd enligt lagstiftningen omstudiehjälpen.Anf. 30 ():Fru talman! Jag inser att alla partier i har förståelse för de här behoven. Givetvis ärdet så.Jag blir något förvånad när utbildningsministerntalar om dessa 19-åringar som inte ska skuldsätta sigosv. Vi får ändå tänka på att de dock är myndigapersoner.Som jag nämnde i interpellationen startades denhär utbildningen i . Det var Sverigesenda program med teckenspråk som lokal gren förhörande elever. När den första kullen studenter gickut och ville fortsätta utbildningen i teckenspråkstötte de på problem, eftersom utbildningarna endastfanns på folkhögskola. Som har nämntsmåste de vara , och det var de inte.Första läsåret efter det att kullen hade gått ut kun-de dessa problem lösas genom att AMS gick in ochköpte en utbildning på iKungälv, så att teckenspråksstudierna kunde fortsätta.Men det var en engångslösning, varför problemetkvarstod inför /2000. Då löste regeringenemellertid ej problemet, varför planerad utbildningfick läggas på is till men för studenterna och i för-längningen även för de döva och hörselskadade.Fru talman! Jag har tagit del av den skriftväxlingsom förekommit i ärendet mellan den tecken-språksansvarige läraren i och olika myn-digheter, och här finns en del intressant läsning.Jag har här ett brev från CSN daterat den14 . Där förklarar man att man ej kanfrångå gällande regler. Brevet avslutas dock på föl-jande intressanta sätt:"För att eventuellt påskynda en förändring kan niansöka hos regeringen om att utbildningen i tecken-språk vid folkhögskola skall berättiga till studieme-del. Som exempel kan jag nämna att regeringen den17 beslutade att utbildningarna imode och reklam samt form vid iStockholm, som tidigare endast berättigade till stu-diehjälp om man var , därefter berättigartill studiemedel oavsett den studerandes ålder. "Jag har också ett annat brev här. Det är från Ar-betsmarknadsstyrelsen och daterat den 23 februari1999. Där står det bl.a. så här: "AMS delar din upp-fattning att det är mycket angeläget att utbilda tecken-språkskunnig personal. Det problem som du tar uppkring åldersgränsen för studiemedel, måste lösasinom område. Vid kontaktmed CSN har vi informerats om det svar du fått fråndem. "Och så kommer det intressanta: "AMS instämmeri det råd som CSN har gett för att påskynda en för-ändring, nämligen att ni själva ansöker hos Regering-en om att utbildningen i teckenspråk för folkhögsko-lor berättigar till studiemedel oavsett den studerandesålder. "När utbildningsministern nu förväntas behandladen här frågan på ett positivt sätt måste det väl kännasbra att veta att han har dokumenterat stöd hos fi-nansministern. Det är nämligen finansministern ochdåvarande chefen för , , somhar skrivit under det här.Fru talman! Jag vill ha svar på följande fråga:Varför kunde regeringen fattabeslut om att studenter vid trots attde ej är med studiemedel får studera mode,reklam och form som man ej låter de eleversom genomgått enda gymnasieprogram medteckenspråk få samma ekonomiska möjligheter tillvidareutbildning i teckenspråk? Gör regeringen olikavärderingar i den här frågan?Anf. 31 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är bra att vi får chansen till denhär diskussionen, och jag. Dethandlar ju inte om att regeringen slumpmässigt be-viljar rätten till studiemedel, utan man gör det utifrånen grundsyn som har ställt sig bakom,nämligen att om en utbildning är att betrakta somhögskoleutbildning uppstår rätten till studiemedeloavsett ålder.Att vi har begränsningen grundar sig pådet resonemang som har ställt sig bakom.Att få studiemedel för gymnasiestudier, att skuldsättasig för en utbildning som inte lig-ger över gymnasienivå, är inte önskvärt. beviljat dessa medborgare studiehjälp. Detinnebär studiebidrag med möjlighet till inackorde-ringstillägg också. Det kan i vissa fall bli ett ganskageneröst stöd som man får med det arrangemanget.Detta att enskilda utbildningar kan söka och fåhögskolestatus och därmed bli berättigade till studie-medel är inte aktuellt för väldigt många eftergymna-siala utbildningar, för man når inte upp till högsko-lestatus. Men det är inte en total principlöshet somligger bakom. Det ligger en tanke bakom detta; attinte i alltför stor utsträckning uppmuntra väldigt ungamänniskor att skuldsätta sig för sin grundläggandegymnasieutbildning.Nu finns det enligt regeringen med tanke på denflora av eftergymnasiala utbildningar vi har skäl att seöver möjligheten att verkligen fastställa vilka utbild-ningar som har en kvalitet och inriktning som gör attde är att betrakta som påbyggnadsutbildning förgymnasieutbildning, dvs. som leder vidare och har enhögre kvalitet med inriktning också mot högskola.Därmed kan vi finna en ny gränslinje. Det arbetetpågår inom , och jag räknar med attockså kommer att kunna ställa sig bakomden typen av förslag.Men generella hållning närhan säger att alla gymnasieutbildningar för 19-åringarborde berättiga till studiemedel, alltså skuldsättning,delar jag inte.Anf. 32 ():Fru talman! Såvitt jag förstår är det här en på-byggnadsutbildning efter avslutade gymnasiestudiersom ska syfta högre upp. Dessa 19-åringar vid Beck-mans skola är ju i den åldersgrupp som utbildnings-ministern månar om att man inte ska skuldsätta sig i.Det kan jag bara konstatera.Fru talman! Eftersom teckenspråket är ett språkmed egen grammatik som det tar att lära sigkan inte eleverna efter sina studier på Bir-ger Sjöberggymnasiet göra ett upphåll i sina studier iett år för att invänta rätt ålder. De skulle tappa förmycket av sina färdigheter under det uppehållet. Närvi äntligen har fått en utbildningsform i somtar fram resurser för att täcka upp den enorma bristenpå folk som kan teckenspråk får den inte hindras pågrund av regelverket på CSN, inte ens under läsåret2000-2001.Fru talman! I den här frågan har jag, de tecken-språksstuderande i samt alla döva ochhörselskadade inget annat val än att sätta vårt hopptill utbildningsministern. Det vore mycket olyckligtom en stelbent byråkrati skulle ställa upp hinder förfrämjandet av samhällets tillgänglighet för döva ochhörselskadade, en tillgänglighet som blir följden näralltfler teckenspråkskunniga kommer ut i samhället.Jag vill klamra mig fast vid den lilla öppning somjag tycker mig märka i utbildningsministerns svar,som han slutar med följande mening: "Att göra ettundantag för en viss angelägen utbildning att före den1 komma i åtnjutande av de nya bestämmel-serna kan jag emellertid inte utlova. "Läget verkar trots allt inte helt låst. Vi väntar ochhoppas på positiva besked.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1999/2000:60 om han-dikappkunskap i arkitektutbildningenAnf. 33 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att säkra handi-kappkunskapen i arkitektutbildningen och på vilketsätt jag avser att inhämta kunskap från handikappor-ganisationerna.Regeringen fastställer i högskoleförordningen vis-sa övergripande mål för en utbildning som avslutasmed en yrkesexamen, t.ex. arkitektutbildningen. Detär högskolorna som med utgångspunkt i de ramarsom anges i högskoleförordningens examensordningupprättar utbildningsplaner och kursplaner. Om enutbildning bör innehålla mer eller mindre av vissakunskapsområden ankommer i första hand på hög-skolorna att bedöma. Det är varken önskvärt ellermöjligt för regeringen att alltför detaljerat styra inne-hållet i utbildningarna.Det är enligt min mening av mycket stor betydelseatt alla som genom sina yrken medverkar till att ut-forma vår fysiska omgivning har kunskaper om män-niskors olika behov och förutsättningar så att sam-hället blir tillgängligt för alla. Att öka tillgänglighetenbl.a. i den byggda miljön, är av avgörande betydelseför att även funktionshindrade personer ska kunnavara delaktiga i samhällslivet. Ett tillgängligt sam-hälle är också viktigt med hänsyn till en åldrandebefolkning. I målbeskrivningen för arkitektexamenstår det bl.a. att studenten ska ha förvärvat kunskaperom och färdigheter i att planera och utforma bebyg-gelse och byggnader med hänsyn till människornasoch samhällets behov. Det torde vara självklart att detomfattar alla människors behov.Högskoleverket har i den rapport om arkitektut-bildningen som nämner lämnat två förslagsom det ankommer på regeringen att fatta beslut om.Det är dels arkitektutbildningens längd, där verketföreslår en förlängning från 180 till 200 poäng, delsen ny målbeskrivning för arkitektexamen i högskole-förordningens examensordning.Genom en remiss av delar av rapporten pågår förnärvarande inhämtande av kunskap från ett antalhandikapporganisationer. I remissen ges alltså handi-kapporganisationerna tillsammans med övriga re-missinstanser tillfälle att lämna synpunkter på frågorsom har betydelse för arkitektutbildningarnas inne-håll. Efter remisstiden, som sträcker sig fram , avser regeringen att återkomma i frågan ommålen för arkitektexamen.Anf. 34 ():Fru talman! Jag vill tacka utbildningsministerThomas för svaret på min interpellation. Denandra frågan jag ställde, om vilket sätt utbildningsmi-nistern kommer att inhämta kunskap från handikap-porganisationerna på, har jag egentligen fått ett direktsvar på. om arkitektutbild-ningen är ute på remiss hos handikapporganisationer-na.Däremot återstår svaret om vilka åtgärder statsrå-det avser att vidta för att säkra handikappkunskapen iarkitektutbildningen. Det kan inte vara arkitektutbild-ningens längd som är avgörande i denna fråga, efter-som arkitektexamen ju ska innehålla kunskaper omatt planera och utforma bebyggelse med hänsyn tillmänniskornas och samhällets behov. Här måste det dåfinnas tydligare riktlinjer.Det är inte så länge sedan som vi i denna kamma-re diskuterade studentlägenheter. Det har visat sig attt.ex. inte har en enda handikappanpassadstudentlägenhet att visa upp. Den enda kommun somkunde berömma sig i detta sammanhang var Ronne-by. Det är givetvis nödvändigt att arkitekter, byggher-rar, byggingenjörer och beslutsfattare har utbildning ihandikappkunskap. De båda förändringar som utbild-ningsministern pekar på i rapportom arkitektutbildningens längd och en ny målbe-skrivning för arkitektexamen i högskoleförordningensexamensordning, löser inte problemet om det i förstahand ankommer på högskolorna att tillgodose mereller mindre av vissa kunskapsområden. I handkapp-frågan måste en större tydlighet redovisas.Fru talman! Om utbildningsministern bekräftar attdet är viktigt att arkitekter har kunskap om funktions-hindrades livsnödvändigheter är också jag beredd attvänta in handikapporganisationernas remissvar. Mendå måste en större tydlighet bekräftas.Handikappombudsmannen påvisade också att un-dervisningen i handikappkunskap vid KTH:s arki-tekturskola var mindre omfattande än denvarit . hänvisadei 1998/99:UbU7 till regeringens uppdrag om en ut-värdering genom . Handikappom-budsmannen har i en skrivelse till Högskoleverketpåtalat behovet av att handkappkunskap blir ett obli-gatoriskt inslag i undervisningen.Min fråga till utbildningsministern nu är hurhandkapporganisationernas svar kommer att påverkaexamensordningen.Anf. 35 Utbildningsminister ():Fru talman! Den sista frågan som Ulla-BrittHagström ställde, hur handikapporganisationernassvar kommer att påverka examensordningen, vill jaginte lämna förrän jag har fått svaren. Men låt migförsäkra att jag tycker att det är en mycket viktigfrågeställning som tar upp. Där-för är det viktigt att lyssna på remissinstanserna. Detär också viktigt att ta sig en ordentlig funderare påhur målformuleringarna i examensordningen kanpåverka den verklighet som utbildningarna befinnersig i.Parallellt med det arbete som pågår, där bl.a.handikapporganisationerna ger sina remissvar, skullejag vilja börja med att ge i uppdragatt titta närmare på hur det ser ut med handi-kappkunskapen i dessa utbildningar. Det kan ge ossytterligare ett underlag inför den reaktion som rege-ringen kommer att ge på den sammantagna remis-somgången och på den typen av kunskap. Låt migåterkomma i ett senare skede när denna process harhaft sin gång. Så särskilt kommer det inte atthandla om. Men visst är det en angelägen fråga.Anf. 36 ():Fru talman! Jag förstår på svaret att utbildnings-ministern inser att handikapporganisationerna i sinasvar kommer att ge information som gör att utbild-ningsministern kommer att vilja ändra examensord-ningen. Därigenom är jag tacksam för det uppdragsom ges till att närmare studera detta.Det är nämligen mycket viktigt att alla goda kraftersamverkar. Det återstår mycket att göra.Jag kan berätta att jag själv var med när högskolani byggdes. Jag hade flera samtal med , men det hjälpte inte. I denna nybyggdahögskola kommer inte en rullstolsburen elev fram tillpodiet i aulan för att redovisa inför en grupp. Inteheller en rullstolsburen lärare kan ta sig fram. Detmåste ju vara något fel på ritningen när sådant upp-står i en nybyggnation.Däremot kunde jag ha förståelse när ett bibliotek ien gymnasieskola hemma skulle byggas om. En rull-stolsburen person kan där inte komma in i det in-nersta läsrummet. Där handlade det om en ombygg-nad.Jag tycker alltså inte att rapporten från berör handikappfrågorna. Jag förstår inte hellerhur handikapporganisationerna ska kunna skrivaremissyttranden utan att framställa helt nya krav frångrunden.Jag har tagit del av en undersökning bland Sveri-ges kommuner om delaktighet och jämlikhet för per-soner med funktionsnedsättning. Den visar t.ex. än var fjärde lokal där fullmäktige håller sinasammanträden inte uppfyller minimala krav på till-gänglighet för funktionshindrade. Och endast 30kommuner har avfasade trottoarkanter vid samtligamarkerade övergångsställen. av kommunernauppfyller att minst hälften av ett bibliotek ska varahandikappanpassat, och av grundskolorna sak-nar minimal anpassning för rörelsehindrade. Ochhandikappguider är inte vanliga, men det är väldigttrevligt när det finns handikappguider som visar allabyggnader i en kommun som är offentliga och vilkamöjligheter som finns att ta sig in, osv.Fru talman! I - Ar-kitekturskolan framhålls att KTH-A får bra betyg påsjälva undervisningen. Och i utvärderingen framhållssärskilt de många intressanta projekten med lärarefrån yrkeslivet och den stora internationaliseringensom har gjort att skolan nu har utbyte med ett fem-tiotal andra arkitekturskolor. Man framhåller ocksåatt den internationella jämförelsen är ett viktigt måttpå skolans utbildningskvalitet. Jag är beredd att stry-ka under allt detta. Men jag skulle önska att ett kva-litetskriterium var just utbildningen i att forma bostä-der för alla, också för personer med funktionshinder.Jag ska inte ställa någon ny fråga till utbildnings-ministern, eftersom jag tycker att jag redan har fåttlöfte om att han kommer att tillgodose att tillgänglig-het anges som ett av målen i den nya arkitekturut-bildningen och att det inte som mera otydligt ståratt man ska ha förvärvat kunskaper om och färdighet iatt planera och utforma bebyggelse och byggnadermed hänsyn till människornas och samhällets behov.Tillgänglighetskravet måste på något sätt vara utskri-vet.Anf. 37 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag tror att kän-ner mig så väl att hon vet att jag sällan ger någralöften innan det är klart. Men jag tror att vi kommeratt se ett arbete som riktar in sig på att ta reda på hurdet står till i utbildningarna och som visar påvariationen, vilket ju också är en väldigt viktig kun-skap, eftersom det också visar att det med stort enga-gemang i arkitekt- och designutbildningar och lik-nande går att ta sig an dessa frågor. Sedan får vi ock-så fundera på vad vi i förordningsform kan göra föratt förstärka detta perspektiv. Själv tycker jag att denskrivning som finns egentligen borde vara fullttillräcklig för att detta perspektiv ska komma in. visar, vilket vi alla känner till, attdet inte alltid räcker med det allmänna perspektivet.Anf. 38 ():Fru talman! Eftersom utbildningsministern sägeratt det som står borde vara tillräckligt, måste jagändå fylla på med ytterligare några uppgifter. Handi-kappkunskapen är en stor vetenskap, eftersom olikafunktionshinder ställer olika krav. Dagens utveckladeteknik skulle göra det lättare att kunna tillgodosedessa behov. Vi har sett alltför många tecken på högtplacerade bankomater, texttelefoner som inte rull-stolsburna räcker upp till, dörrar som har vänts fel,parkeringsfickor som är mycket otillgängliga, osv.Om handikapporganisationerna tillsammans skulleupprätta en sorts kravlista, då skulle t.ex. utbildningoch byggverksamhet kunna dra stor nytta av dessaupplysningar. Det finns ju inte på det sättet ochinte enligt den nya , där kommu-nerna inte tar detta ansvar på det sättet, utan detöverlämnas till byggherren.Jag håller med utbildningsministern om att detbehövs en bättre kommunikation mellan handikap-porganisationerna och byggsektorn och givetvis ar-kitektutbildningen.Det borde kunna framgå av t.ex. arkitektprov ochbeskrivning av Arkitekturskolan, basutbildningeneller utbildningens valfria del, att studier om tillgäng-lighet är en viktig del. Och jag vill nu utmana utbild-ningsministern att vi ska kunna lösa den här fråganunder den återstående delen av 1999, eftersom re-missvaren ska vara inne års slut, eller direktefter.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1999/2000:61 omofficerare som gymnasielärareAnf. 39 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att genom utbildningsin-satser tillgodose rekryteringsbehovet av lärare inomgymnasieskolan.Ulla-Britt har också frågat på vilket sättjag ämnar skapa kortare utbildningsinsatser till gym-nasieskolan för att locka den personal som kommeratt söka förändrade arbetsuppgifter på grund av för-svarets ominriktning.Låt mig först kommentera om stor brist på gymnasielärare år 2005.Utifrån bl.a. de prognoser som SCB och publicerat har regeringen i de tre senaste bud-getpropositionerna föreslagit väsentligt utökade exa-mensmål för gymnasielärare för perioden 2000-2002.I planeringsförutsättningarna för åren 2003-2005föreslås en ytterligare ökning. Detta har gjorts motbakgrund av den förväntade toppen av antalet gymna-sieelever, 16-åringar, , beräknade pensionsav-gångar bland lärare m.m. Denna kraftiga expansionav gymnasielärarutbildningen genomförs för att för-hindra den brist som befarar.Under våren planerar regeringen att lägga fram enproposition om en förnyad lärarutbildning. I denpågående beredningen av Lärarutbildningskommit-téns betänkande Att lära och leda (SOU 1999:63)kommer dimensioneringsfrågorna också att behand-las.Som svar på fråga om ut-bildning för officerare som önskar yrkesväxla tilllärare vill jag framhålla att det pågår ettsamarbete mellan högskolan och Försvarsmakten omen sådan utbildning. serdetta som mycket positivt.Redan vid tidigare förbandsindragningar och somett led i Försvarsmaktens reguljära program för yr-kesväxling för sina anställda har officerare utbildatstill lärare vid ett flertal universitet och högskolor.Högskolans erfarenheter av studenterna i dessa ut-bildningar är överlag positiva. I allmänhet har office-rarna klarat sin utbildning av 2,,beroende på vilka förkunskaper de haft. De har blivitsåväl grund- som gymnasielärare och i något fallslöjdlärare.Våren 1999 undertecknade Utbildningsdeparte-mentet, , ,samt Skolledarna ett åt-gärdsprogram för att främja utvecklingen av ochrekryteringen till läraryrket och för att göra skolanmer attraktiv som arbetsplats för lärarna. Som ett led idetta program ingår att utbilda officerare till lärare.För ändamålet har avsatts. För-svarsmakten och ett antal högskolor förhandlar omgenomförandet av denna del av åtgärdsprogrammet,som går utöver ramen för högskolans ordinarie resur-ser. Utbildningarna ska leda till lärarexamina enligtmålen i högskoleförordningens examensbeskrivning-ar.Vissa högskolor menar att många officerare har enbakgrund som gör dem intressanta att rekrytera tillgymnasielärarutbildning med inriktning mot yrke-sämnen. Det är högskolan som bedömer varje sökan-des förkunskaper och vad som kan tillgodoräknas fören lärarexamen. Oavsett vilken examen officerarnakommer att få bedömer vi att de som lärare kommeratt tillföra skolan värdefull kompetens.