prot · GM0976 · 1999-03-26 00:00:00 — Att vi nu inte reserverar oss till förmånför en likalydande motion beror inte på att vi inteinser problemet utan på att mycket har hänt, och hän-der, när det gäller det här sedan den motionen lämna-des in. redovisade Folkhälsoin-stitutet nationella och internationella erfarenheter avhälsoförebyggande åtgärder för äldre bl.a. när detgäller osteoporos. Som en följd av det har beslutat att skall bli ett särskiltaktivitetsår, då man också skall ta sikte på levnadsva-nor för att förebygga bl.a. osteoporos på nationell,regional och lokal nivå. utarbetar Socialstyrelsenett state of the art-dokument rörande kunskapslägetom osteoporos. Man tar upp diagnostik, behandlingoch uppföljning. Vi tycker att man i och med det somdär lyfts fram är på så god väg att det inte finns skälatt lyfta fram en enskild sjukdom framför alla andra.Fru talman! Låt mig också beröra en speciellpunkt i betänkandet! Varningstexter på varor är ettutomordentligt starkt styrmedel. Man noterar var-ningen just i anslutning till konsumtionsögonblicket,och påverkan blir förhoppningsvis stor. Det är därförmycket angeläget att denna påverkan stöds av atttrovärdigheten i varningen är så stor som möjligt. Omtrovärdigheten sjunker för en varning genom att denvisar sig vara felaktig berör det inte bara den aktuellavaran, utan tvivlet färgar av sig på alla andra varning-ar hur väl underbyggda de än är. Om det visar sig atten varning saknar grund är det för hela systemetstrovärdighet viktigt att den svagt underbyggda ellerfelaktiga varningen tas bort.Fru talman! Vi trodde att snus orsakade cancer.Därav följde att en varningstext var befogad. Nuframgår det av välgjorda svenska undersökningar påsvenskt snus att så inte är fallet. Varningen har ingetsäkert underlag. Det är då som följd av vad jag harsagt viktigt att snabbt få bort varningstexten för attinte äventyra systemets allmänna trovärdighet. Likasåär det viktigt att regeringen driver frågan om ändringav EG-direktivet i denna sak med största kraft medstöd av de svenska undersökningarna.Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till hem-ställan i betänkandet.Anf. 80 () replik:Fru talman! och jag är säkert överensom väldigt mycket i folkhälsoarbetet. Men det kanskefinns en del nyanser som vi behöver klara ut.Jag uppfattade inte riktigt tydligt hur de uppenbara skillnader som finns i folkhälsan.Jag valde att säga att folkhälsan måste kunna ses urett klassperspektiv. Jag menar att det finns systema-tiska skillnader i befolkningen. Detta finns det ennärmast överväldigande dokumentation kring.Jag läste en artikel i därman visade de enorma skillnader som finns kringohälsotalet och hur detta ohälsotal exakt följer andrafattigdomsvariabler, som vi kan kalla dem - arbets-lösheten, inkomstnivån, socialbidragsnivån osv. Jagsäger därför att vi kan använda ett klassperspektiv påohälsan.Jag skulle vilja ha ett klargörande från : Ser han också de här systematiska klasskillna-derna i folkhälsan?Anf. 81 () replik:Fru talman! Som jag framhöll finns det oaccepta-belt stora skillnader mellan olika grupper i samhället.Och det är precis som säger: Man kanhär finna en samvariation med den ekonomiska situa-tionen och möjligheten att påverka sin tillvaro.Vad jag sade var att man kanske inte kan sä-ga att det beror på klassamhället. I klassamhälletkunde man genom eget arbete och egna studier lyftasig själv och påverka sin familjs situation. Man hadealltså makt över sin tillvaro och makt över sitt liv -om man bjöd till.I dagens samhälle, efter den långvariga socialis-tiska politiken, sitter alla inlåsta i sina burar. Det gårinte att med studier förbättra sin levnadsinkomst. Man drar på sig skulder. Man kaninte genom extra arbete förbättra sin familjs situation.Det man tjänar tar marginalskatterna bort. Det är klartatt detta skapar frustration och maktlöshet som på-verkar hälsan. Det är inte ett klassamhälle - det är ettkastsamhälle, där man inte genom eget arbete kanlämna den situation man hamnat i. Det är något annatän att hänvisa till ett klassamhälle, där arbete lönadesig och där beskattningen var rimlig.Anf. 82 () replik:Fru talman! Jag är enveten nog attkalla det för klassamhälle ändå. Det har alltid funnitsarbetslöshet, och de människor som funnits längst nedi systemet har alltid varit de som haft den sämstafolkhälsan. Så är det än . Klassamhället ser liteannorlunda ut än vad det gjorde , menden dåliga folkhälsan består. Det måste till ett solida-riskt samhälle för att effektivt kunna bekämpa folk-hälsan, och då duger inte enkla skatte-sänkningsmodeller.Anf. 83 () replik:Fru talman! Vi skall väl inte bekämpa folkhälsan.Jag trodde möjligen att vi skulle kämpa för den.Sedan är det precis som säger: De som ståttlängst ned har haft det svårast. Men de kunde, i detklassamhälle som tror fortfarande finns,arbeta sig upp. De kunde påverka sin situation. I detsamhälle vi har , med ett bidragssystem där ensmidsommarfirande beror på om en minister beslutaratt bidraget skall komma före eller ,är frustrationen stor i de grupper där man inte kanpåverka sin egen situation. Det är mer likt ett kast-samhälle än något annat, dvs. att man inte kan påver-ka sin situation.Det är som säger: Vi har haft ett klassam-hälle. Men det har förändrat sig. Det har under socia-listisk ledning förändrat sig till ett kastsamhälle därman är utlämnad åt politikers godtycke.Anf. 84 () replik:Fru talman! Jag var först osäker på om sade "kastsamhälle" eller "kasst samhälle". Mendet syftade väl i alla fall på ett samhälle som på någotsätt inte stämmer överens med hans moderata världs-bild.Kan förklara sin syn på den offentli-ga sektorns roll när det gäller att påverka folkhälsout-vecklingen i landet? Detta är ju väldigt mycket upp-byggt kring att vi genom offentliga, solidariska sats-ningar skall försöka hjälpa upp de grupper som hardet svårt i vårt samhälle och som lider av ohälsa.Dessutom vet jag inte riktigt vilken tid han hänvi-sar till när han pratar om att de som bara ville kundekämpa sig upp i samhället. Syftar han då enfemtedel av den svenska befolkningen tvingadesutvandra på grund av sin dåliga situation i landet,eller vilken tid syftar han på?Anf. 85 () replik:Fru talman! Låt mig börja med det första. Det ärsjälvklart att en offentlig sektor har ansvar. Varjemänniska måste kunna få hjälp när hon inte kan klarasig själv. Men det är också en självklarhet att den somkan klara sig själv och sin familj skall få möjlighet attgöra det och inte hindras av att man har en offentligsektor som bestyr allt. Den skall ta hand om dem sombehöver vår hjälp. Det är en självklarhet i ett civilise-rat samhälle. Där måste vi göra insatser. Men detfinns inte anledning att förkväva hela samhällsappa-raten med ett skattetryck och ett bidragssystem somär sådant att man inte kan ta sig ur det och själv bidratill vad man vill lyckas med utan är utlämnad tillpolitiska insatser.Om vi sedan tar tidsperspektivet är ju det långt.Det har funnits möjligheter att ta sig fram ,kan man säga, till då bidragssys-temen gjort att det inte har varit idé att arbeta. Margi-naleffekterna har blivit för stora. Man har påverkatsmer om bostadsbidraget fallit bort än om man ökatsin arbetstid och på det sättet kunnat göra insatser.Det är alltså de sista 20-30 årens uttalat socialde-mokratiska samhälle som har bidragit till detta kast-system - med ett s.Anf. 86 () replik:Fru talman! Det var intressant att höra belysa som ett kastsamhälle. Då tror jaginte att han har varit i .Anf. 87 TALMANNEN:Får jag uppmana att stå upp i bän-ken.Anf. 88 () replik:Förlåt, fru talman! Det är intressant att höra från moderat håll kallar för ett kastsam-hälle. Jag tror inte att man har varit i om mankallar för ett kastsamhälle. Det är väl Indiensom är utgångspunkten för den definitionen, antarjag.När vi pratar om dem som har kunnat kämpa sigupp i samhället är det kanske inte de grupper vi me-nar när vi pratar om dem som har folkhälsoproblem.Vi pratar om de människor som fortfarande, än ,har det sämst i vårt samhälle - de som har det socialtknapert och kanske bor i de sämsta områdena. Detkan i mycket stor utsträckning handla om de nyblivnasvenskarna i vårt samhälle, som lider av stor folko-hälsa.Jag vet inte riktigt vilket alternativ från moderat håll till en stark offentlig sektor- för det är ju just genom det instrumentet vi i dagförsöker hjälpa och sätta in insatser för dem som hardet svårt i vårt samhälle. Jag ser inte att moderatpolitik på något sätt kan erbjuda något alternativ åtdem som har det sämst och mår sämst i vårt samhällei dag.Anf. 89 () replik:Fru talman! Jag tog bilden med ett kastsamhällejust därför att man, som i det indiska kastsamhället,inte genom egna åtgärder kan påverka sin situation.Sedan finns det självklart andra stora skillnader, mendet är detta som är det centrala. Människor kan intesjälva växa och göra något åt sin situation. Det gerfrustration och maktlöshet, och visst påverkar det enshälsa. Det är alldeles klart.Sedan gällde det vad man skall erbjuda i stället förden offentliga verksamheten. Så inskränkt kan det välinte vara: att vi skall erbjuda de nya medborgarnabara offentligt omhändertagande, att vi skall erbjudadem som inte har råd att gå till tandläkaren baraoffentlig verksamhet. Skall vi inte erbjuda dem möj-ligheter att få ett jobb med en lön som de kan leva på?Skall inte beskattningen, när de väl får ett jobb, varasådan att de inte behöver vara beroende av bidragutan faktiskt kan påverka sin egen situation? Är detinte det vi skall erbjuda människorna i de områdensom är depraverade , att de skall få chans attarbeta, chans att jobba för sin lön och inte i förstahand chans att få bidrag?Anf. 90 () replik:Fru talman! Jag har en liten fråga till gjorde en definition, att vi skall överlämna meråt professionen att välja vad som skall studeras ochvad som skall göras. nämnde det är viktigt med forskning för att veta vad manskall göra. Om det kan vi ha en samsyn. Men fråganär: Finns det någon övre gräns för , därpolitiker bör tala om att man kanske bör inrikta sig åtnågot visst håll, oavsett vilken politisk nivå vi pratarom?Anf. 91 () replik:Fru talman! Det jag sade handlade just om att gåin i enskilda sjukdomar, enskilda åtgärder och enskil-da preventiva åtgärder. Det måste vi lämna bort.Däremot är det alldeles självklart att vi driver pånär man, som så klart framgick , inte hargripit tag i problemet, precis som jag också sade isamband med att jag diskuterade motionen om osteo-poros. Men när det väl är gjort tycker jag att man fårförsöka hålla sig till principen att inte gå in i enskildasjukdomar och säga att den ena är viktigare än denandra och att därför skall ägna sig åt den.Det har vi inte underlag för.Som jag sade är vi skyldiga att hålla debatten ochse till att frågan står i fokus för intresset.Anf. 92 () replik:Fru talman! Det innebär, om jag tolkar rätt, att stora samhällsproblem som exempelvismissbruk av droger, alkoholmissbruk i väldig omfatt-ning och annan misär finns det anledning för dennaförsamling att bearbeta och ta ställning till. Det ärenbart de enstaka sjukdomssymtomen som menar att vi inte kan reagera på.Anf. 93 () replik:Fru talman! Självklart är det vår uppgift att ta uppen sådan stor fråga. Däremot är det kanske inte våruppgift att tala om vilken preventiv åtgärd som är denbästa i missbruksfall, vilken behandlingsåtgärd somär den bästa och om man skall inrätta den eller denformen av behandlingsinstitution. Det kanske liggerutanför. Men problemet är vårt.Anf. 94 ():Fru talman! Populär blir man väl inte när man ef-teranmäler sig en sådan här eftermiddag. Men det ärfaktiskt inte det jag är ute efter. Jag känner en plikt attsäga någonting om motion So220, som är en sjupar-timotion och som gäller osteoporos.Jag är mycket tacksam över att i sittanförande tog upp så mycket om den tidigare be-handlingen av osteoporos, som är en växande sjuk-dom. Ordförande i riksförbundet är ,ledamot av den här kammaren . Hon harstor kunskap om sjukdomen och arbetar mycket ak-tivt. Genom de aktioner som kommer härifrån kam-maren hoppas jag att både och ännu mer kommer att uppmärksammadenna sjukdom, som betyder lidande för dem somdrabbas av den och även är en mycket svår och dyr-bar fråga för samhället.Fru talman! Dessutom vill jag säga några få ordom rökning. Jag har i ett tjugotal år arbetat i den frå-gan. Jag har suttit i undermånga år. Det här gäller också en sjupartimotion. Jaganser att sjupartimotioner, där alla våra partier kanena sig, visar vilket genomslag frågan har fått.Man skriver från utskottets sida att stöd till gravi-da kvinnor bör prioriteras. Jag vill bara tala om förutskottet, om det inte är känt, att redan för flera årsedan fick just detta yrkande bifall från kammaren,och det har gått vidare. Det sorgliga är bara - det ärdärför vi har kommit tillbaka efter de erfarenheter vihar rönt - att detta inte har fått tillräckligt genomslag.Gravida kvinnor röker ännu i alltför stor utsträckning,till men framför allt för deras barn, men även för demsjälva.Jag ber att få tacka för ordet, fru talman.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )7 § betänkande 1998/99:SoU9SocialtjänstfrågorAnf. 95 ():Fru talman! Vi fick en lite hetsig debatt i slutet avbehandlingen av förra ärendet. Det berörde kanskemer synen på än på folkhälsofrågorna,dvs. det ämne som jag skall prata om nu.Det är i de små starka gemenskaperna som socialaproblem tidigast kan upptäckas och därmed ocksålättast kan lösas. För de flesta människor är familjenden viktigaste av dessa små gemenskaper, som myn-digheter aldrig fullt ut kan ersätta.Vi moderater ser socialtjänstlagen i första handsom ett komplement till enskilda individers självklaraansvar och som ett stöd till de naturliga nätverk somskapas av familj, vänner, arbetskolleger och grannar.Människor som av olika orsaker inte kan försörja sigsjälva eller av annan anledning behöver samhälletsstöd och hjälp skall ovillkorligen garanteras detta.Men enligt vår uppfattning skall statens grundläggan-de ansvar i första hand utformas så att enskilda män-niskor med sociala och andra problem skall ges stödatt utnyttja sina naturliga nätverk. Sociala insatserskall framför allt syfta till att aktivera, inte passiviseramänniskors egna resurser.Vi anser att en rimlig social trygghet för de flestamåste ha sin utgångspunkt i möjligheterna för männi-skor att påverka sin situation och ta ansvar för sitteget liv och sina närmastes välfärd. Att vara bidrags-beroende innebär att inte ha kontroll över den egnaekonomiska situationen. Tvärtom ökar det risken förutanförskap och sociala problem. Den första ochviktigaste sociala försvarslinjen måste därför vara attså många enskilda och familjer som möjligt skallkunna klara sig på sin egen inkomst.Många barnfamiljer med normala inkomster ham-nar , när skatten är betald, under Socialstyrelsensnormer för socialbidrag. En stor del förvärvsarbetan-de ensamstående föräldrar är beroende av socialbi-drag för att kunna uppnå en rimlig ekonomisk stan-dard. För arbetslösa ensamförsörjare med barn är detofta helt omöjligt att förbättra sin ekonomiska situa-tion genom att börja förvärvsarbeta, ens om det finnsjobb. Den som både kan och vill försörja sig självmåste enligt vår uppfattning ges bättre förutsättningaratt stå på egna ben, bl.a. genom en flexibel arbets-marknadspolitik som bidrar till att skapa fler jobb ochmed en skattepolitik som gör det möjligt att leva påen normal familjeinkomst.Det måste enligt vår uppfattning skapas radikaltbättre förutsättningar för arbete och ansvarstagande iSverige. Socialbidraget skall vara ett yttersta skydds-nät, som ingående prövas från fall till fall, och intejämföras med en generell socialförsäkring.I dagens läge, med hög arbetslöshet och föränd-ringar i de generella försäkringssystemen, är riskenöverhängande för en generalisering av det ekonomis-ka biståndet. Inte minst vissa invandrargrupper ochungdomar som aldrig kommit in på arbetsmarknadenriskerar att fastna i ett långvarigt socialbidragsbero-ende.Vi är kritiska mot att en del av det ekonomiska bi-ståndet till försörjning beräknas enligt en för helalandet gällande norm som fastställs av regeringen.Det är kommunerna som enligt socialtjänstlagen hardet yttersta ansvaret när det gäller att hjälpa männi-skor i svåra situationer. Enligt vår uppfattning är detrimligt att den som finansierar en utgift också fårbestämma nivån på densamma.Sociala stödinsatser skall utgå från en helhetssyndär det ekonomiska biståndet endast utgör en del.Riksnormen medför, enligt vår uppfattning, en upp-enbar risk att kommunerna gör slentrianmässiga be-dömningar av vilket hjälpbehov som föreligger ochinte väger det ekonomiska biståndet mot andra stöd-och hjälpåtgärder som kan vara lämpliga.Om särskilda skäl föreligger kan ,enligt § 6 b i socialtjänstlagen, frångå riksnormen ochberäkna biståndet till en högre nivå. Enligt förarbete-na till bestämmelsen gäller detta t.ex. om en personav medicinska skäl har behov av dyrare kost eller omhan på grund av rörelsehinder har svårigheter attupprätthålla kontakten med andra och därför har extrabehov av ersättning för att täcka utgifter för telefonoch tidningar.Vi menar att det finns en rad situationer som intesjälvklart täcks in med vad som anförs i motiven tilllagstiftningen. Det vore t.ex. oacceptabelt om enfunktionshindrad person vägras tillfälligt bistånd medhänvisning till att han eller hon kan sälja sin handi-kappanpassade bil. Vi anser det därför angeläget attregeringen noga följer utvecklingen av de senasteändringarna i socialtjänstlagens bestämmelser omekonomiskt bistånd.Enligt vår uppfattning ger den nu gällande lagenom vård av missbrukare i vissa fall inte tillräckligamöjligheter att tidigt och effektivt gripa in för atthjälpa missbrukare, och vi anser därför att LVM börändras så att frivilliga åtgärder och tvång skall kunnakombineras.Fru talman! Jag står naturligtvis bakom alla demoderata reservationerna fogade till socialutskottetsbetänkande, men jag nöjer mig för att vinna tid medatt yrka bifall till reservation nr 1.Anf. 96 ():Fru talman! I socialtjänstlagens portalparagraf kanvi läsa:"Samhällets socialtjänst skall på demokratins ochsolidaritetens grund främja människornas ekonomiskaoch sociala trygghet, jämlikhet i levnadsvillkor ochaktiva deltagande i samhällslivet. skallunder hänsynstagande till människans ansvar för sinoch andras situation inriktas på att frigöra och ut-veckla enskildas och gruppers egna resurser. Verk-samheten skall bygga på respekt för människornassjälvbestämmanderätt och integritet. När åtgärder rörbarn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnetsbästa kräver. "Dessa formuleringar utgör första paragrafen ochträdde i kraft . Formuleringarna är intakta från-sett den sista meningen, som tillkom den 1 januari1998 för att stärka barnperspektivet.Socialtjänstlagens tillkomst markerade ett defini-tivt uppbrott från den tidigare lagstiftningen som varuttalat kontrollerande och försedd med ett ovanifrån-perspektiv. Socialtjänstlagen ställde inte som tidigarebara moraliserande krav på den enskilde, den lyftefram den enskilda människans rätt att ställa krav påsamhället, rätten att förvänta sig stöd och service,respektfullt bemötande och självbestämmande som enav de viktigaste utgångspunkterna.Vänsterpartiet menar att det är viktigt att slå vaktom de grundtankar som finns i socialtjänstlagen. Enåtergång till den tidigare inriktningen med funktions-bundna lagar präglade av överhetens symtomtänkan-de och utpekande av stora grupper är otänkbar för ossi Vänsterpartiet.Socialtjänstlagen tillkom som ett komplement tilldet mer generella socialförsäkringssystemet. Undersenare år har dock samhällsutvecklingen med mas-sarbetslöshet och ekonomisk och social marginalise-ring av stora grupper människor medfört att social-tjänstlagen har kommit att användas på ett sätt somknappast var avsikten när den trädde i kraft. Socialbi-drag har blivit en tvingande nödvändighet för hund-ratusentals människor när ersättningsnivåerna i degenerella systemen sänkts och när stora grupper män-niskor helt ställts utanför arbetsmarknad och försörj-ningsmöjligheter. Mängder av vittnesmål har lämnatsom människor - vars stora och i många fall endaproblem varit just behovet av försörjningsstöd - somkänt sig kränkta när de lämnat in ansökan om bistånd.Många rapporter handlar om mycket ingående utred-ningar kring personliga förhållanden där den enskildeupplever sig förnedrad.Denna utveckling och flera andra konsekvenser avförändringar är föremålför socialtjänstutredningens granskning, och Vänster-partiet emotser med stort intresse vad utredningenkommer att föreslå.Den 1 januari 1998 trädde en rad förändringar avsocialtjänstlagen i kraft. Bl.a. infördes den s.k.riksnormen, och biståndsbegreppet preciserades av-sevärt. I är vi dock kritiska till attmycket viktiga poster inte ingår i försörjningsstödetoch att avslag därmed inte kan överklagas med för-valtningsbesvär. Det handlar om mycket viktiga pos-ter som t.ex. möbler och husgeråd för den enskilde,tandvård av icke-akut karaktär, psykologisk behand-ling, psykoterapi osv. Vi är också mycket kritiska tillatt besvärsrätten inte omfattar t.ex. avlösar- och led-sagarservice när kommunerna drar in på sådan verk-samhet. Sådan verksamhet borde omfattas av rättentill bistånd. Vidare anser vi att det är en mycket all-varlig försämring att människor med missbruks-problem inte kan överklaga beslut om vård. Denenskilde missbrukarens önskemål om vård kan alltsåavslås av kommunerna utan att missbrukaren kanbesvära sig. Vi i anser att denna in-skränkning står i klar konflikt med portalparagrafensformulering att verksamheten skall bygga på respektför människors självbestämmande och integritet.Därför borde det vara självklart att preferenser hosden enskilde vid val av behandling skall väga tungt,som det gjorde innan ändringen. Det har stor betydel-se för motivationen och därmed resultatet av behand-lingsinsatserna.De inskränkningar av besvärsrätten som gjorts förden enskilde måste, enligt mening,upphävas. Den enskildes självbestämmande och in-tegritet måste vara riktningsgivande. Det finns oroan-de tendenser som pekar hän i en annan riktning, bl.a.Kommunförbundets framtagna förslag tillsamlad vårdlag där rätten till förvaltningsbesvär för-svinner helt för den enskilde och ersätts av en skyl-dighetsbaserad lagstiftning. Den kommunala självbe-stämmanderätten är viktig anser vi i ,men den får inte, som i detta förslag, vara helt över-ordnad individernas självbestämmanderätt. Den ut-vecklingen vill vi inte se.Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till re-servationerna 4 och 14 i socialutskottets betänkandekring socialtjänstfrågor. Jag står givetvis bakom deövriga motionerna från , men för tidsvinnande avstår jag från att yrka bifall till dessa.Anf. 97 ():Fru talman! Jag tycker inte alls att tar upp vår tid. Det är trevligt att hon deltar idebatten, även om jag har ännu längre hem.Vi skall tala om socialtjänstfrågor. Socialtjänst-frågor är frågor som ofta har en stark direkt beröringmed människor i utsatta positioner. Hantering ochbedömning av lagar och regler i kommunerna får enavgörande betydelse för enskilda. får beslut påriksnivå en annan tolkning i kommunerna.Utebliven hjälp eller ersättning föröverklagande i en högre instans, ibland ända upp påprejudicerande nivå, kan få stora konsekvenser förenskilda och deras närmaste. Tyvärr finns alltflerexempel på familjer med handikappade barn och småresurser som tvingats överklaga kommunala beslutom personligt stöd. Kommunala tankar på nedlägg-ning eller avgiftsbeläggning av verksamhet för per-sonligt stöd till dem som inte omfattas av LSS utgörännu ett hot. Detta är oroväckande, och vi anser attdet bör åtgärdas.Barnfamiljer är en annan grupp som har en an-strängd situation. Det gäller särskilt ensamståendemödrar och invandrarfamiljer. Kombinationen ar-betslöshet, låg utbildning, svagt socialt kontaktnät,ansträngd ekonomi och psykisk stress ger inga högaodds i samhället. Detta är en grupp som vi kristdemo-krater anser bör få en hög prioritet framöver.