prot · GM0946 · 1999-01-28 00:00:00 — I naturen återfinns vanligen vidvattendrag och i anslutning till sjöar eller havssträn-der. Detta har gjort att man frågat sig om den vildaoch den farmuppfödda har ett naturligt behovav tillgång till vatten förutom dricksvatten. I 1996 årsuppföljning till Veterinärmedicinska Säll-skaps pälsdjursutredning konstaterasangående behov av vatten att frågan börutredas ytterligare innan ett klart ställningstagandegörs. I bl.a. och pågår för närva-rande forskning i syfte att klargöra behov avsimvatten.Så sent som besökte mina medar-betare den danska forskningsstationen i syfte att stu-dera minkhållning och ta del av nya forskningsrön.Jag följer detta arbete med stort intresse. Resultat avvetenskapliga arbeten är av yttersta vikt när bestäm-melser om djurhållning skall formuleras.Pälsdjursbranschen i har inrättat en inter-nationell forskningskommitté av oberoende forskare.Kommitténs uppgift är bl.a. att ta initiativ till forsk-ningsprojekt som syftar till att öka kunskapen ompälsdjurens biologiska behov och bedöma möjlighe-terna till förbättringar i djurhållningen. Kommitténkommer att sammanställa årliga rapporter om ut-vecklingen till Europarådet.Även i pågår bland berörda myndigheteroch universitet diskussioner om att initiera studier omberikning av miljö under svenska klimatför-hållanden. Den svenska pälsdjursnäringen har i dessadiskussioner visat ett stort intresse för att stödja ensådan studie.Gudrun nämner även de problem som ärförknippade med att farmuppfödda minkar etablerarsig i den svenska naturen. Detta beror bl.a. på attminkar då och då lyckats rymma från farmarna. I dagstår vi dessutom inför det faktum att ett stort antalminkar avsiktligt släpps ut av personer som på dettasätt vill visa sitt missnöje mot djurhållningen. Jag kanförstå om denna djurhållning upprör människor, menjag tar avstånd från sättet att demonstrera missnöjetpå. Det är ett oacceptabelt handlande som orsakar storskada och lidande för både djur och människor. Detär av största vikt att debatten hålls på en saklig nivåsom inte inspirerar till kriminella handlingar.Enligt 4 § djurskyddslagen skall bl.a. alla produk-tionsdjur hållas på ett sådant sätt att det ger dem möj-lighet att bete sig naturligt. Bestämmelserna i djur-skyddslagstiftningen utvärderas kontinuerligt ochändras då ny kunskap om djurens behov blir tillgäng-lig. Därför följer jag noggrant utvecklingen inomforskningen om hållande av mink, och vid behov ärjag beredd att ändra djurskyddsförordningen.Anf. 20 ():Fru talman! Det här är ingen ny debatt. Den har vitill och från här i . Skälet är naturligtvis attmånga upprörs över att minkar hålls i bur. Jag hoppasatt jag kan hålla debatten "på en saklig nivå som inteinspirerar till kriminella handlingar". Jag delar jord-bruksministerns uppfattning om att det faktum att endel människor släpper ut minkar i naturen naturligtvisär totalt oacceptabelt och orsakar skada och lidandeför både mink och andra djur. Trots det anser jag attdet är oacceptabelt att hålla minkar i bur.I hålls fortfarande ett antal djur i bur.Minkarna har så mycket som 0,8x0,i yta attröra sig på. På den kan man få ha tre om det är honor.Är det handjur har man en yta på 0,8x0,förtre. Honorna anses tydligen lite mindre. Men det ärinte mycket att röra sig på.Vi är alltså många som anser att 4 § djurskyddsla-gen, som säger att djur skall ha rätt till naturliga bete-enden, tydligen inte gäller mink. Etologer och veteri-närer är helt överens om att minkarna inte kan till-fredsställa sitt behov av naturligt beteende i en bur.Minkar har faktiskt samma behov som rävar av attkunna röra sig. Man kan också se av studier somgjorts att många minkar i bur uppvisar stereotypabeteenden. De vankar oroligt av och an och visar attde inte alls mår bra.Det är dags att vidta samma åtgärder för minkarsom för rävar, dvs. att se till att även minkar ges möj-lighet att bete sig naturligt, t.ex. att röra sig. Hur se-dan vattnet skall utformas kan diskuteras. När detgäller rävar är det också mycket diskussion om hurmycket de måste kunna gräva osv. Men det grundläg-gande måste ändå vara att djuren måste kunna rörasig någorlunda fritt. Det kan inte minkar i en litenståltrådsbur.Jag tycker att det som har skett när det rävar harvarit bra. Man har haft en liten övergångstid. Man harhaft klart definierade regler för vad som skall gälla,och det har funnits en anpassningstid för rävpälspro-ducenterna. Det borde vara möjligt att göra någotliknande för mink och se till att vi i som villvara föregångare när det gäller djurskyddet ocksåhåller på ett sätt som är acceptabelt utifrån4 §, nämligen att ge möjlighet till naturligt beteende.Det är lite beklämmande att höra i princip sammasvar som förra gången när denna debatt var aktuell,nämligen att departementet har varit på besök i Dan-mark . Det finns vissa frågor där det kansägas att man kan forska ihjäl sig. Det här kanske ären sådan fråga där forskningen blir ett självändamål.Jag hoppas att det inte kommer att vara så utan att detkommer en förändring, som i alla fall antyder vilkenutveckling vi vill ha - gärna ett sådant beslut som detom rävar. Ge en övergångstid till ett annat sätt atthålla mink på. Men låt oss för skull kommaifrån dessa små ståltrådsburar. Det är definitivt intevärdigt en nation som som säger sig viljavärna djur att ha sådana över huvud taget. Djur i småståltrådsburar skulle jag önska att vi kom ifrån i dethär landet. Det är alldeles uppenbart att om djur intehar möjlighet att röra sig är inte ens de mest grund-läggande behoven tillgodosedda.Jag skulle vilja höra: Kan jordbruksministern tän-ka sig att införa regler motsvarande dem som vi harhaft för räv även för mink? Jag förutsätter att detfaktum att en vild mink tillbringar avsin tid i vatten, för att söka föda och klara temperatur-regleringen, får relevans i sammanhanget.Anf. 21 ():Fru talman! För mindre än , i maj1998, besvarades en i stort likalydande interpellationfrån av dåvarande jordbruksminis-tern. Då som uttalade sig tvärsä-kert utan att ha vetenskapliga belägg för sina påståen-den. Ett av argumenten för att hennes uppfattning ärrätt och riktig uttrycker , då som ,att det "är utom allt tvivel att minkar inte kan få sinamest grundläggande naturliga beteenden tillfreds-ställda i en liten ståltrådsbur. Därom är etologer ochveterinärer ense." Inte de veterinärer jag har pratatmed.Ett annat påstående som upprepas i dagens inter-pellation är: är som alla mårddjur ett mycketaktivt djur med stort behov av rörelse. Den är så välanpassad till ett liv i vatten att den t.o.m. har simhudmellan tårna.Några korta påpekanden från en som är född ochuppvuxen i tätaste minkdistrikt, som harjobbat på en minkfarm, som har en far och en svärfarsom haft minkar och som har många goda vännersom har mink. Det är viktigt att skilja på farmademinkar och vilda minkar. Detsamma gäller naturligt-vis alla våra andra husdjur. Vilda djur och deras tam-former har inte samma biologiska grund för sitt bete-ende. Dagens svenska mink är farmad i minst 50generationer. Den svenska härstammar frånNordamerika, där man har haft den farmad i 150generationer. Experter beräknar att farmade pälsdjurär domesticerade, dvs. anpassade till ett liv som hus-djur, efter 10-15 generationer.Minkens rörelsebehov är i första hand förknippatmed jakt på föda. Det har experiment och undersök-ningar, inte minst i , visat. I farmen tillgodo-ses detta behov av en regelbunden och väl avvägdutfodring, varför detta rörelsebehov inte kan påvisashos farmad mink. I vilt tillstånd lämnar dessutomminken sin lya oftast inte om da-gen för att jaga. Att den skulle vistas till i vattenstämmer inte. Jag har fullt med vilda minkar på mintomt. Jag kan iaktta dem . Jag bor så näravatten att jag kan se dem.Gudrun påstår att har simhud.Det kan finnas rester kvar, med det går knappt att sedenna simhud med blotta ögat. Jag har faktiskt inteunder hela mitt liv tänkt på det, och jag har aldrig sådan själv.Viltlevande mink tillbringar en del tid i vatten,och det hävdas därför att också den farmade minkenbör ha tillgång till vatten att simma i. Detta har tes-tats. Då en farmad mink får tillgång till så mycketvatten att den kan simma visar den ett kortvarigt ochövergående intresse för vattnet.Eva , agronom vid , har erfarenhet av pälsdjursupp-födning. Hon behandlar i en artikel i pälsdjur nr1 1998 den farmade behov av vatten. Honstöder sina antaganden på lång erfarenhet och deresultat som bl.a. professor i Köpenhamnkommit fram till. skriver: "äremellertid inte anatomiskt särskilt väl utrustad försimning och dykning. - - - Det finns de som anser attminken snarare är anpassad för rörelse på land än ivatten. Fötternas yta är bara i begränsad utsträckningförsedd med simhud. - - - Om användningav vatten vid jakt skulle ha lett fram till ett behov avatt simma borde djur utan möjlighet till detta visatecken på stress." Så är inte fallet på dagens mink-farmar.Anf. 22 Jordbruksminister ():Fru talman! Man kan ha personliga uppfattningarom sättet att hålla mink, precis som man kan ha detom räv och andra djur i bur. Men om man är politikeroch vill förändra reglerna måste man stå på en väldigtstadig vetenskaplig grund. Det är bara då som mankan vara säker på att det hela leder till en ökad väl-färd för djuren. Denna säkra vetenskapliga grund harvi inte i dag.Alla forskare är inte överens om att djuren lidereller att de behöver vissa saker. Det kan handla omutrymme för att röra sig, vatten att simma i osv. Manär inte överens. Det är därför som det är så viktigt attanalysera detta vidare och att den forskning sompågår både i och i övriga får det stödsom den förtjänar.Vad man t.ex. har kommit fram till är att minkenvistas i en stimulifattig miljö. Men det är inte likty-digt med att minkarna lider. De har tråkigt helt enkelt,och det kan man ju beklaga. Men det är en vissgradskillnad mellan att ha tråkigt och att lida. Det ärju lidandet som vi skall förändra, om vi verkligen vetoch förstår att djuren lider.Svaret på fråga om jag är be-redd att genomföra motsvarande regler för mink somgäller för räv är nej. Inte just nu i alla fall, därför attvi har inte den vetenskapliga grund att stå på som viskulle behöva. Får vi det, blir svaret ett annat. Mendär är vi inte i dag.Anf. 23 ():Fru talman! kan ju inte jag debattera med Jep-pe . Han får väl vänta till dess att jag blirminister, om jag nu skulle bli det.Låt mig slå fast att det finns samma skäl att ändraförhållandena för mink som det fanns för räv. Man äröverens om att farmade djur är farmade men intedomesticerade. Djurskyddslagen 4 § skall inte baratillämpas när djur lider. Den säger att djur skall gesmöjlighet att utöva naturliga beteenden. Det står inte"om djuret lider" i lagen, utan det står att djuret skallha möjlighet att tillgodose sina naturliga beteenden.Något krav på lidande har i alla fall jag inte kun-nat finna i lagstiftningen. Men det är väl möjligt attministern gör en annan tolkning. I så fall anser jagden tolkningen ganska vid. Det skulle betyda attmycket av det som har genomförts i och somvi är stolta över hade varit onödigt, om det inte hadekunnat bevisats att det fanns ett lidande. Jag har ald-rig förstått att det krävdes ett lidande för att djurskulle ha möjlighet att utöva sina naturliga beteenden.Jag tycker snarare att det är ett sätt att backa i lag-stiftningen, något som jag hoppas att jordbruksmi-nistern inte avsåg.Jag har svårt att se att det skulle finnas så storaskillnader i bedömningen när det gäller räv och mink.Naturligtvis har ett farmat djur aldrig avlats i avsiktatt domesticeras. De har funnits i hägnen bara för har varit intresserad av pälsen. De har avlatsfram enbart för att de skulle få en bra päls och för attde gick att hålla. Men de är alltså inte domesticeradesom en hund, katt, häst eller ko. I så fall skulle mankunna säga att de klarar sig alldeles utmärkt när dekommer ut. Alla naturliga beteenden som finns hosen mink som sitter i bur är identiska med de beteen-den som finns hos djur i naturen. Annars skulle deinte ha klarat sig så bra ute som de har, . Det visar att icke är domesticerad.Vi har faktiskt minkproblem i landet både för har varit intresserad av att få ett nytt jaktbart viltoch för att de har smitit från anläggningar. Det visaratt är en mycket god jägare. Den klarar sigutmärkt i landet, eftersom den finner en miljö här sommotsvarar den miljö där de lever vilt.Det påstås att man offrade räven för att få minken.Pälsproducenterna tyckte att det var okej att offrarävfarmarna för att de skulle få behålla . Jagundrar: Är detta ett tecken på att det var så att jord-bruksministern inte var intresserad av att ta tag iminkfrågan? Tyckte hon att det var okej att de fickoffra räven medan de fick ha kvar ?Jag har svårt att följa med i resonemanget. Rävarmår inte bra av att sitta i bur därför att de inte kanutöva sina naturliga beteenden såsom att röra sig,gräva eller ägna sig åt annan sysselsättning. Om rä-vens behov inte kan tillgodoses i en bur, varför kanbehoven hos en mink i en bur anses tillgodosedda?Har inte samma typ av beteende, att röra sig,att vara aktiv och att hitta andra sysselsättningar? Denhär typen av mårddjur är ofta väldigt lekfulla. De harmycket hyss för sig. Det är mycket aktiva djur, ochdenna aktivitet kan de naturligtvis inte få utlopp för ien bur.Det känns också mycket beklämmande att Sverigenumera har inordnat sig i ledet. Vi skall tydligen integöra någonting här - om jag får tro jordbruksminis-tern - förrän man har gjort samma sak i EU. Men vardet inte så att skulle gå före när det gälldedjurskyddet? Var det inte så att vi skulle visa vägenoch vad som är möjligt i jordbrukshänseende? Skulleinte vi vara det land som visade andra länder hur mankunde göra för att tillgodose kravet på ett högt djur-skydd?Anf. 24 ():Fru talman! Jag välkomnar jordbruksministernsoch hennes företrädares uppfattning, att det är viktigtatt grunda sina antaganden och förslag på fakta ochinte enbart på känsla. Jag kan förstå att man som ovani dessa kretsar kan tycka att det är märkligt att hålladjur på det här sättet. Men vi människor skall intesätta oss i djurens ställe. Men ibland gör man det.Själv skulle jag i så fall inte vilja vara en innekatt i enstad, som kissade i en låda. Vi måste faktiskt vararealister.Jag är också väldigt glad över att jordbruksminis-tern följer den forskning som utförs i . Därhar man kommit längre än i och man är merframstående.Sedan säger att aveln inte hargått ut på att domesticera minkarna, därför att deklarar sig så väl ute. Det gör ju faktiskt också som-markatter och katter som rymmer. I det fallet fårkommunerna ha jägare som försöker att få tag pådem. Så inte heller det argumentet håller när det gäl-ler mink.En annan aspekt på minknäringen som kanske intehar med djurskyddet att göra är att det är en oerhörtviktig näringsgren, inte minst i mina hembygder.Minknäringen tar hand om fisk och slakteriavfall.Den är ett mycket bra komplement till jordbruk ochfiske. Minkpäls är - antingen man vill det eller ej -ett bra naturmaterial, speciellt i de länder där det ärmycket kallt.Minkfarmare är inga ovanliga människor. Det ärinte några som vill djuren något ont, utan det är heltvanliga människor som ofta jobbar alla årets dagar.De är mycket måna om sina djur. Resultatet blir då-ligt om de inte tar hand om djuren på bästa sätt.Avslutningsvis vill jag ställa ett par frågor tillGudrun - jag ställde samma frågor förraåret, men fick då inget svar. Har sett simhud mellan tår? Hur mångagånger har besökt en minkfarm?Anf. 25 Jordbruksminister ():Fru talman! Vad är ett naturligt beteende? jagminns att när vi antog djurskyddslagen för tio elva årsedan var detta en stor fråga i jordbruksutskottet. Vikunde inte riktigt ena oss om detta. Vad är ett natur-ligt beteende för en katt? Och vad är ett naturligtbeteende för en räv? Är ett naturligt beteende för enräv detsamma som ett naturligt beteende för en mink?Svaret på den frågan är nej.Räven gräver ned sin mat, det gör inte minken.Räven stressades i burarna och reproduktionen stör-des. Det fanns alltså klara belägg för att rävar inteskulle hållas i den typ av burar som då fanns och somdelvis fortfarande finns. Därför fattade vi ett sådantbeslut när det gäller räv.Vi har inte samma grund för ett beslut om motsva-rande förbud för minkhållning i bur. Jag vill återigensäga att vi inte har den kunskapen, och därförblir det inte så som vill ha det. Dendagen vi har den kunskapen, då är det klart att beslu-tet blir ett annat.Anf. 26 ():Fru talman! Jag skall alltså tolka det så, att när detkommer fram sådan dokumentation blir det en för-ändring. Då förutsätter jag också att man ser till inte måste hänvisa till andra länder, utan att mantar fram dokumentation från och att det är enfråga som kommer att prioriteras framför allt när detgäller etologer.I dag är det svårt för etologer att få arbetsuppgif-ter. Veterinärer läser t.ex. ingen etologi. Därför är detfråga om vilken expertis som vi i så fall skall användaoss av. Jag anser nog att vi skall ha etologer. Det ärde som har kunskap om djurs beteenden. Det är enyrkesgrupp som jag anser att vi använder oss alldelesför lite av.Det finns en mycket intressant dokumentationsom kom . En f.d. minkuppfö-dare har vänt sig till mot plåg-samma djurförsök för att berätta hur det egentligenvar att vara minkuppfödare. Jag hoppas att jord-bruksministern kan ta del av detta. Det är nämligeningen vacker beskrivning.Hon beskriver sig själv som en minkfarmare somgärna ville se en förändring, men hon möttes avmycket stort oförstående i den egna kretsen. Hon villeöppna minkfarmen och släppa in folk för att titta. Honmöttes av motstånd. Hon menar att detta är en näringsom har stängt dörren om sig och ogärna tar emotbesökare.Hon menar också, vilket gjorde mig mycket be-klämd, att tillsynen över verksamheten från djur-skyddsmyndigheter var i princip obefintlig. Hon haraldrig haft ett enda besök.Detta är en dokumentation som jag tycker attjordbruksministern skall ta del av och ta på allvar.Jordbruksministern borde eventuellt träffa dennakvinna som har tagit bladet från munnen och talat omhur det var. Hon har lagt av med minkfarmning justdärför att hon inte kunde försvara det hela inför sigsjälv. Hon ansåg att djuren faktiskt mådde så passdåligt att hennes känsla för djur tog över. Hon villeinte fortsätta med farmningen.Det är mycket sällan som man får en dokumenta-tion så direkt inifrån den här världen, där vi kan se inte alls är, som antyder, villigatt öppna dörren för besök.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1998/99:58 om assy-riernas situationAnf. 27 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat mig vadregeringen gör och avser att göra för att medverka tillatt assyriernas situation förbättras. att i FN och EU skall arbeta för att detassyriska folket skall ges fullständiga medborgerligarättigheter och rättsligt skydd i sina hemländer Turki-et, , , och . även att assyriernas flyktingstatus måste erkän-nas av i enlighet med internationella konven-tioner.De assyriskt kristna och de syrisk-ortodoxa, somfrämst bor i , , , och ,tillhör två var för sig olika inriktningar inom de orto-doxa kyrkorna. De assyriskt kristna, eller nestorianer-na, är en mindre grupp kristna som bröt sig ur denortodoxa kyrkan och följde biskopen på300-talet. Dessa finns främst i och . Desyrisk-ortodoxa finns främst i , men även iTurkiet.Situationen för de assyriskt kristna och de syrisk-ortodoxa i är otillfredsställande, inte minst pågrund av att de drabbats av den konflikt som råder ide sydöstra delarna av landet. Regeringen kommerfortsatt, såväl inom EU som vid bilaterala kontakteroch genom direkt stöd till organisationer som arbetarför mänskliga rättigheter, att verka för att Turkietvidtar kraftfulla åtgärder för att förbättra minoriteter-nas ställning i enlighet med internationella åtaganden.Situationen för kristna i är bekymmersam.Oavsett etnisk eller religiös bakgrund förtrycker re-gimen de grupper som kan förväntas vara regimkri-tiska. I norra tvingas vi konstatera att läget ärlabilt och att stridigheterna mellan de kurdiska frak-tionerna skapar ett osäkert läge för samtliga grupper.I vårt bistånd till , som uppgick till ca69 , avsätts medel för insatser vilkafrämjar ökad respekt för de mänskliga rättigheterna.Bristen på respekt för de mänskliga rättigheternaär ett problem i , vilket drabbar inte minst olik-tänkande och religiösa minoriteter. Detta påpekaskontinuerligt i de samtal som vi på bilateral basis ochinom EU för med iranska företrädare.Assyriskt kristna och syrisk-ortodoxa beviljas inte asyl generellt. Givetvis sker dock en indivi-duell prövning enligt gällande svensk lagstiftning ochinternationella konventioner, där myndigheterna fat-tar beslut utifrån den enskilde individens bakgrundoch situation. Någon ändring av gällande asylpolitikär inte aktuell i dagsläget.Avslutningsvis vill jag betona att de assyrisktkristna och de syrisk-ortodoxa, liksom andra religiösaminoriteter, givetvis skall ha möjlighet att utöva sinreligion och få kunskap om sin historia och sina tra-ditioner i de länder där de bor. Dessa grundläggandeprinciper slås fast i en rad internationella instrumentsom behandlar nationella eller etniska, religiösa ochspråkliga minoriteter, bl.a. FN:s konvention om med-borgerliga och politiska rättigheter (artikel 27). Sve-rige stöder samarbete och dialog mellan olika grup-per, bl.a. genom biståndet och genom multilateralainsatser inom EU och FN för att främja lika möjlig-heter för personer som tillhör nationella eller etniska,religiösa och språkliga minoriteter att åtnjuta demänskliga rättigheterna.Anf. 28 ():Fru talman! Först ber jag att få tacka för svaret,som jag inte är helt nöjd med. Jag tycker inte att detriktigt framgår av svaret vad regeringen gör och di-rekt avser att göra för att medverka till att just assyri-ernas situation förbättras. Det är ett mycket generelltsvar, som jag uppfattar det.Jag anser att det är dags att direkt sätta strålkas-tarljuset på det assyriska folket och i den utrikespoli-tiska aktiviteten mer precist få in detta folk i det utri-kespolitiska handlandet och tänkandet.Vid sekelskiftet bodde mer än 2 miljoner assyrieri . Särskilt i sydöstra håller ett mycketgammalt kulturarv på att försvinna tillsammans medassyrierna. bor bara några tusen assyrier kvar isydöstra , om det ens är så många. Ca 20 000håller sig gömda i , men detta antal är osä-kert. fanns det alltså ca 2 miljonerassyrier i , och det är fruktansvärt att så mångahar försvunnit.Det assyriska folket erkänns inte som en minoriteti och saknar därmed den etniska rättighetenatt fritt utöva sin religion, sitt språk och sin kultur.Den taktik som används mot assyrierna i Turkietanvänds nu också i norra . De turkiska attackernain på irakisk mark för att, som man säger, få tag påPKK-gerillan har ofta gått ut över assyrierna. PKKflyr till assyriska byar där de gömmer sig. På så sättskyddar de sina egna byar och låter assyrierna funge-ra som levande sköldar.FN:s skydd av norra har inte lett till fred ochsäkerhet för assyrierna. De är kanske mer hota-de till liv och lem där . Situationen är förnärvarande mycket laddad och överkänslig. Assyrier-na är hotade från många håll.Att leva i är för assyrierna ungefär som attleva på en krutdurk; man vet inte riktigt när den ex-ploderar. Diskriminering och trakasserier förekom-mer. Människor sätts i fängelse utan dom eller rann-sakan, anklagade för brott som de aldrig begått.Också i och i lever assyrierna undersvåra förhållanden. har detkommit rapporter om att assyrier förföljs, trakasserasoch tvingas att fly för att rädda sina liv.På olika vägar har jag blivit engagerad i assyrier-nas situation. Genom mitt engagemang har jag kom-mit i kontakt med många assyrier, syrianer, och fåttmånga vänner bland dem.