prot · GN0940 · 1999-12-06 00:00:00 — borde kunna haen ledande roll i att agera och sända ut duktiga kon-fliktlösare i internationella konflikter för att försökalösa konflikter innan det blir regelrätta krig.Det är lite intressant att lyssna till moderaternassyn på NGO:er och deras roll. Man är orolig för attom de får pengar kommer de att bli mer följsammaoch kommer inte att kritisera på samma sätt. Mångaav dessa organisationer behöver pengar för att kunnavara med och kritisera och agera.Samtidigt tyckte jag att det var intressant att höraGöran Lennmarkers version av händelserna vidWTO-mötet och NGO:erna. De var tydligen heltförkastliga när de hade varit med och agerat och kriti-serat. Det tycker jag är lite intressant.Vid förra WTO-rundan hade rege-ringsställningen i . De många NGO:er framförsom kritik var den totala låsningen och att deinte hade någon som helst insyn och möjligheter attvara med och se vad som skedde under den förhand-lingsrundan.Det är viktigt att man har en ökad öppenhet ochstörre möjligheter för våra frivilligorganisationer. Dejobbar mycket på det internationella planet medfredsfrågor, biståndsfrågor och solidaritetsfrågor. Deska också kunna vara med och påverka viktiga regel-system eftersom de annars kan komma att förhindraderas möjligheter att arbeta.Anf. 10 () replik:Fru talman! säger alldelesriktigt att FN-frågorna bör lyftas fram och få ett störreutrymme i en sådan här debatt. Jag delar helt denuppfattningen. Det är många olika delar i utgiftsom-rådet och många olika frågor som kan belysas.Jag delar gärna med av vad jag känner till om denutveckling inom FN-området som bidrar tillutifrån det viktiga reformarbete som ,vår FN-ambassadör, deltar i som vice ordförande iden grupp som har att titta på möjliga reformer försäkerhetsrådet.De reformfrågor som man just nu i huvudsaksysslar med är vetofrågorna, rådets utvidgning, vilkaländer som ska ingå och vilken status de ska få. Detär inget lätt arbete. Det går naturligtvis väldigt lång-samt, som det alltid gör när några länder måste släppaifrån sig eller dela med sig av den makt de har.Andra viktiga frågor som vår FN-delegationsysslar med är att främja effektiviseringen av FN:skärnverksamheter. Det är också en prioritet för detkommande budgetåret. Här händer det en del saker.Man effektiviserar på marken, ute på fältet, en hel delav de utvecklingsarbeten och andra verksamheter somman sysslar med på fältet inom FN-familjen.Ett tredje viktigt område är att försöka förbättraFN:s betalningsdisciplin. Där håller man på med enjustering av bidragsskalorna. Inom parentes kan jagsäga att det svenska bidraget till FN:s ordinarie bud-get är . Det är inte så rysligtmycket. Sedan tillkommer 170 miljoner för freds-främjande insatser.Som så riktigt poängteradeär frågan om det konfliktförebyggande arbetet enviktig prioritet för . Vi kommer attfå en skrivelse till om detta.Anf. 11 ()replik:Fru talman! Jag tackar för den redogörelsen. Jagser fram emot skrivelsen. Det är ett tillfälle då vi harmöjlighet att i denna kammare ordentligt debatteraFN:s framtida roll. Jag tror inte att FN i sig självtförändrar sig om inte vi som parlamentariker är medoch puttar på och tar upp frågorna. Står vi still ochinte säger någonting riskerar nog också FN att ståstill. Därför är det oerhört angeläget att vi driver påför att det ska hända någonting.Anf. 12 () replik:Fru talman! Jag delar den uppfattning som ger uttryck för. FN är inte mer ändess medlemsländer. Det är den folkliga opinionen imedlemsländerna som kan driva fram förändringarvia sina regeringar.Anf. 13 () re-plik:Fru talman! sade en intres-sant sak, nämligen att man måste finna vägar för att tahand om konflikter inne i länder. Detta är ju enmycket central fråga för FN - frågan om hur man skakodifiera folkrätten. Jag menar att detta att kunnabekämpa folkmord, folkfördrivning och andra grovabrott mot folkrätten redan finns i folkrätten. Det gäl-ler alltså inte enbart angreppskrig. Jag hoppas attMiljöpartiet också ställer upp på att vi från Sverigeska driva frågan om att finna formerna för att kodifie-ra detta. Det vore onekligen önskvärt att kunna göradet, och att ha ett explicit stöd i för attkunna förhindra t.ex. folkmord eller folkfördrivning.När det gäller FN tycker jag att ett intressant fak-tum som och börobservera är att möjlighet att agera inom FNhar stärkts genom EU-medlemskapet. Den debattenförde vi ju i samband med folkom-röstningskampanjen. Det fanns en oro för att infly-tandet skulle minska när gick med i EU, menden bedömning som alla svenska FN-diplomater görär att har fått ett väsentligt stärkt inflytande iFN via EU. Det kan vara värt att ta till sig den erfa-renheten nu efter inträdet.När det slutligen gäller WTO-resultatet är minkritik mot innehållet inte så mycket riktat mot varesig demonstranter eller andra NGO:er utan mer motde stora tunga aktörerna, dvs. och EU i det härfallet. Det framgick av mitt anförande. Däremot riktarjag en mycket bestämd kritik mot dem som utförvåldshandlingar. Jag hoppas att vara med och fördöma detta. Det kan aldrig varaen rimlig position att använda våld och våldsmedelför att försöka få fram sina åsikter. Man har en frimöjlighet att uttrycka sig i en demokrati, och den skaman använda sig av. Man ska inte hindra andra attföra fram sina åsikter.Anf. 14 ()replik:Fru talman! Det är glädjande om vi kan vara över-ens om att FN:s roll behöver stärkas och att manockså via FN ska kunna gå in i förebyggande av kon-flikter i ett tidigt skede - även om konflikten ansesvara inom ett land. Vi ser ju problematiken medTjetjenien nu t.ex., där det är svårt att kunna agera pågrund av att det finns de som hävdar att andra reglergäller.Tillsammans kanske vi kan lyfta fram de här frå-gorna och stärka FN:s roll så att man kan agera i tid.Jag tycker att detta är en viktig del som man inte fårglömma - att man ska kunna agera för att före-bygga konflikter. Det gäller att ta vara på den kun-skap som finns om konfliktförebyggande arbete, menockså att kunna se eventuella konflikthärdar ochdärmed också kunna agera.Det är klart att man inte kan försvara våldshand-lingar. Men den del som jag tog upp i WTO-frågan ärden viktiga delen. Varför fick inte NGO-rörelsen varamed under den förra förhandlingsrundan så att denkände att den hade insyn ? Jag är glad över att deideella organisationerna har vaknat för vikten avhandlingsavtalen och också är med och försöker på-verka hur de ska se ut . beklagarjag att man inte gjorde det här i den förra omgången,och såg till att man hade en konferens medNGO:erna. Då hade de kunnat få insynen och möjlig-heten att redan då vara med och agera. Det tror jaghade stärkt möjligheterna att få fram bra avtal sombåde ideella organisationer och länder kan acceptera.Anf. 15 () re-plik:Fru talman! När det gäller NGO:ernas möjlighetatt agera under Uruguayrundan måste jag erkänna attjag inte har någon riktig insyn i det. Det var ju enlång process som startade och kulminera-de en bit in . Jag kan inte bedöma när ochhur NGO:erna skulle ha kommit in i den processen,och om de gjorde det. Jag satt inte i den positionen dåatt jag hade insyn i de frågorna. Men jag tror inte attdet här var under den borgerliga regeringen, utan detbörjade med Uruguayrundan. Det varen lång process - jag har för mig att det tog åtta årinnan var klar. På slutet handlade detnog mer om själva slutförhandlingarna än om någon-ting annat.En annan intressant fråga som tog upp är frågan om att agera. Ser vi tillbakapå händelseförloppet i i sen tid - efter Dayto-növerenskommelsen - ser vi att vi alla då visste attKosovo kommer att bli nästa konflikthärd. Det sadevi otaliga, eller i alla fall många, gånger i dennakammare. Vi blev sannspådda - inte därför att vi varså kloka utan därför att det var mycket uppenbart.Men vi saknade mekanismer att agera. Vi saknadetillräckligt kraftfulla mekanismer, och därför håller vii nu på att bygga kraftfullare mekanismer föratt kunna förebygga och ta hand om konflikter inomEU:s ram. Det vore bra om slöt upp bak-om detta arbete som inte minst nu ska ta ett stegframåt i Helsingfors.Anf. 16 ()replik:Fru talman! Jag känner en större oro än glädje -som tydligen känner - inför EU:skraftfulla mekanismer. Jag tror att dessa mekanismerriskerar att slå undan fötterna för FN:s möjligheter attagera. hamnar i och med detta i ettNatomedlemskap. Vi blir i alla fall så kraftfullt invol-verade att vi inte längre med någon trovärdighet kanhävda att är alliansfritt vid en konflikt. Dettalär vi väl inte bli överens om i den här debatten heller.Här står vi på helt olika sidor - ochMiljöpartiet.Vi är nog mer överens om att man ska kunna age-ra , men inte om hur man ska hitta vägarna. Mo-deraterna väljer uppenbarligen medanMiljöpartiet väljer FN-vägen.Slutligen vill jag när det gäller WTO säga att denrunda som var klar senast - 1995 slöts väl avtalet -faktiskt pågick då satt iregeringsställning. Det innebär att hademöjlighet att öppna dörren för mer insyn från NGO:eroch mer möjlighet till samverkan.Anf. 17 ():Fru talman! Jag vill börja med att be om ursäkt förtvå saker. För det första kom jag . Det beroddepå allmänna kommunikationer - tågen gick inte såfort som de brukar göra. För det andra hade jagmissat att stänga av min mobiltelefon, vilket jag självtycker är en fadäs. Därför ska jag fatta mig kort nu.Jag är den första att instämma i att utrikesförvalt-ningen har en oerhört omfattande och viktig verk-samhet. Det tycker vi självfallet. Jag vill kommenteravår reservation, som inom parentes sagt borde havarit ett särskilt yttrande, eftersom det här handlar ombudgetfrågor och ramarna redan är antagna. Jag be-handlar alltså reservationen som ett särskilt yttrande,och kommer inte att begära votering.Motivet för att vi minskar med 82 miljoner på ut-rikesförvaltningen är att den ena delen gäller en en-gångsbesparing som är återförd utan större motive-ring. När man inte motiverar återförandet kände vi:Varför ska man då återföra de här 50 miljonerna? Jagär inte riktigt säker på vad det här innehåller för nå-gonting - men det kanske vi kan få en förklaring till.De andra 32 miljonerna ingår i ett moratoriumsom har föreslagit för alla statliga myn-digheter för att göra en ordentlig översyn. Det ska blimöjlighet till och rådrum att se över alla kontroll-funktioner inom den statliga förvaltningen. Detta harvi föreslagit på alla utgiftsområden. Det är absolutinte på något sätt speciellt riktat mot utrikesförvalt-ningen och de myndigheter som finns där. Detta är ettled i förslag för att man ska kunna fåen ordentlig översyn. Det handlar bl.a. om och Statskontorets rapporter. Med ut-gångspunkt från de rapporterna har lagtfram detta förslag.Anf. 18 ():Fru talman! I mitt inledningsanförande efterlystejag en motivering till varför någon motivering i vare sig motionen, vid be-redningen i utskottet eller i reservationen ville draundan 82 miljoner från anslaget.Nu avkrävs jag en motivering till att vi från majo-ritetens sida lägger tillbaka 50 miljoner, som Marian-ne inte vill lägga tillbaka, i enlighet medregeringsförslaget. Det är sparade pengar - pengarsom sparades under förra budgetåret, men som intebehövde ianspråktas utan som kan läggas tillbaka såatt vi får den utrikesverksamhet som vi här redovisar.Det är inte pengar som går till en speciell verksamhet,utan de används för att få debet och kredit att gå ihopi nästkommande års budget.Det återstår för att berättavad ni vill göra med de 82 miljoner som ni drog in.Anf. 19 ():Fru talman! undrar vad vi skagöra med pengarna. De har vi lagt till biståndet. Detär inga problem med det. Jag har just motiverat varförvi hanterar frågan på detta sätt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )5 § Utgiftsområde 7 Internationellt biståndFöredrogsutrikesutskottets betänkande 1999/2000:UU2Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd (prop.1999/2000:1 delvis och förs. 1998/99:RR9)Anf. 20 ():Fru talman! En miljard människor somnar hung-rande . Detta är en oacceptabel situation. Detgemensamma för alla dessa människor är fattigdo-men, och det är därför fattigdomen ska utrotas. Jag är övertygad om att detta går. Vi kan iStilla havs-Asien se att land efter land har gått frånabsolut fattigdom till relativt välstånd inom loppet av20-30 år. Det är också fråga om länder som inte hartillgång till rika naturresurser. Orsaken till fattigdo-men är i många av tillfällena direkt vanstyre.Om vi ser på världen ser vi att Stilla havs-Asienmed få undantag har haft en snabb utveckling i posi-tiv riktning. När vi ser på ser vi också att detfinns en positiv utveckling, om än inte lika snabb ochinte lika stabil. och arabstaterna stårrelativt stilla. De har världens största bistånd ochdessutom stora naturresurser, men utvecklingen stårdessvärre relativt stilla.Latinamerika hade en positiv utveckling. De hardrabbats av , och vi har alla ett ansvar för atthjälpa till att röja upp och lösa de problem som Mitchförorsakade och se till att man bygger uppett bättre samhälle när man går in och restaurerarCentralamerika.Men det är som är det stora problemområ-det. Det är här fattigdomen fortfarande ökar på mångahåll. Det är här vi har den kraftiga befolkningsök-ningen, även om den har mattats något. Det är här vihar de stora aidsproblemen.Bistånd ska vara effektivt. Det ska vara kraftfullt,och det ska vara riktigt. Det ska avvecklas i takt medatt fattigdomen utrotas. Det är därför man ska haavtalsbundna projekt och inte bygga upp fasta organi-sationer med folk som hela livet ska jobba med sam-ma uppgift inom biståndet. Det är därför vi inte skalåsa det med landramar som förlamar och låser bi-ståndet . Det gäller att inte byggaupp ett biståndsberoende vare sig i partnerländernaeller i biståndsorganisationer som Sida. Det handlarinte om att skapa utbetalningsmål som är nådda såfort pengarna har levererats. Det konserverar återigenbiståndet. Det konserverar formerna för biståndet, ochdet ger i slutändan en låg effekt.Länder som har mycket bistånd - över 250 dollar- har inte lyckats bättre än andra länder. Vi börjar fåökade kunskaper om hur bistånd ska bedrivas.Världsbanken har visat att bistånd till länder medgood management är mycket effektivt. Ett biståndsom ökas av BNP ger en ökning av tillväx-ten med ½ %. Till länder med bad management är detprecis tvärtom. En biståndsökning av BNPger en minskning av tillväxten . Självfalletska vi inte ge ett bistånd som direkt skadar det landsom vi försöker bistå.Vi vet rätt mycket om hur man ger bra bistånd nu-förtiden. Vi vet t.ex. att bra bistånd ger snabba resul-tat. Får man inga resultat av biståndet blir det intebättre för att man håller på med det i långliga tider.Det blir precis lika dåligt som det var från början.Därför ska man i sådana fall sluta.Jag tror att allt bistånd ska ha ett slutdatum. Manska komma ihåg att avvecklingen av bistånd gör ontbåde för givaren och för mottagaren, och därför är detextra viktigt att slutdatum är fastställt från början.Biståndet utvecklas successivt. Från början var dethelt och hållet behovsstyrt. Sedan har det successivtblivit alltmer performance-beroende. har vi kom-mit i den situationen att vi faktiskt kan ha ett kun-skapsbaserat bistånd där vi relativt väl vet vilka insat-ser som är effektiva och vilka som är att kasta pengari sjön. Vi har en helt annan möjlighet att styra vårtbistånd så att vi får det effektivt.En viktig insats är att låta projekt tävla med var-andra på sina egna meriter och vad gäller perfor-mance.Problemen med biståndet är att ett stort biståndförsvagar landets ledning. Det skapar svaga institu-tioner i landet och därmed dålig tillväxt. Det sänkerockså behovet av att ta ut skatt i landet. Då ställerman mindre krav på regeringen när det gäller attsköta landet på ett effektivt sätt. Däremot skapar manstrategier både hos regeringen och hos lokala NGO:erför att öka biståndet.Man får mindre behov i ett land med högt biståndav att prioritera exporten, vilket ändå är landets allraviktigaste uppgift. Givarna spelas ut mot varandra. Enannan viktig aspekt är att ett stort bistånd förhandlasmed regeringarna, och det stärker regeringarna påparlamentens bekostnad. Det gör att man får en sämreutvecklingsstrategi i landet, och det är en viktig de-mokratiaspekt att man stärker presidentmakten påparlamentens bekostnad.Jag tror inte att man ska vänta sig mycket tillväxtav det bistånd vi ger. Det ges inte för att skapa till-växt. Det ges som socialt stöd och för att förbättrahälsa och utbildning. Det är i och för sig positivt pålandet, och det ger tillväxt på lång sikt, men det ärinte direkt tillväxtorienterat. Därför ska man intevänta sig för mycket i tillväxt av svenskt bistånd.Hur ska man utrota fattigdomen? Den allra vikti-gaste uppgiften är naturligtvis frihandel. Att skapa enfrihandel och att ta bort våra egna jordbrukssubven-tioner - det egna jordbruksskyddet - är naturligtvisden allra viktigaste uppgiften. Protektionismen måstetas bort. Handeln i utvecklingsländerna är tio gångerstörre än biståndet.Man måste ta bort dolda handelshinder. Dethandlar om alla dessa miljöklausuler och arbetsmil-jöklausuler som flitiga människor i hotade branschersom har svårt att klara sig i i-länderna försöker hittapå för att bromsa och skapa hinder för handeln. Dessafår man inte falla undan för.Det har talats mycket om Tobinskatten. Om viskulle införa Tobinskatten skulle hela det svenskabiståndet till få betalas i Tobinskatt. Det ärockså någonting som man måste vara uppmärksam pånär man debatterar internationella frågor.Hur vill vi utrota fattigdomen? Jo, vi vill utrotafattigdomen genom att skapa tillväxt i våra partner-länder, våra samarbetsländer. Vi vill skapa ett endaövergripande mål, nämligen att utrota fattigdomengenom tillväxt. Under det vill vi ha effektivitetsmålför varje projekt. Man ska kunna mäta vad man göroch dra lärdom av lyckade och misslyckade projekt.Vi vill sätta upp villkor för biståndet. Ett sådantvillkor är att man utvecklar en respekt för mänskligarättigheter. Det kan aldrig vara perfekt från början,men det måste finnas en klar inriktning. Det måsteockså finnas en utveckling mot ett rättssamhälle, enutveckling mot demokrati och flerpartisystem. Detska finnas en korruptionsbekämpning och en utveck-ling mot en marknadsekonomi. Jämställdhet ochmiljöaspekter ska bevakas. Man får absolut inte,enligt vår uppfattning, bedriva anfallskrig. Även ombiståndet, från vår sida, till ett land som för anfall-skrig inte direkt går till att köpa kanoner skapar detutrymme för att köpa kanoner. Detta är enligt våruppfattning inte acceptabelt. Man ska försöka undvi-ka att skapa biståndsberoende. av BNPbör inte gå till bistånd; vi tror att det är en lagominställning.Skuldavskrivning är ett lysande sätt att ge en nyregim möjlighet att slippa belastningen av vad engammal korrupt regim har ställt till med. Därför varvi först i med att införa särskilda anslag förskuldavskrivningar, särskilt i . Men man skanaturligtvis inte använda skuldavskrivningar för attskriva av skulderna för korrupta utvecklingsfientligaregimer som därigenom bara får ett nytt låneutrymmeoch slipper att råka ut för en statsbankrutt och avgå.Då har man riktigt ställt till det för ett illa skött land.Det viktiga när det gäller biståndet är utveckling-en i mottagarlandet, i samarbetslandet, inte självagivandet. Kunskapsförmedling är viktigt. Vi ska in-rikta oss på att hjälpa till att bygga upp rättssamhället,demokratin och marknadsekonomins institutioner. Viska utveckla grundläggande utbildning, inte minst förflickor. Vi ska utveckla basal hälsovård. Basal utbild-ning för flickorna och basal hälsovård kostar aldrigmer än av BNP i ett mottagarland. Det är därföregentligen oanständigt att det finns länder som harmer än av BNP i bistånd som inte tillgodoserdessa grundläggande krav, men så är det dessvärre.Det gäller att slå vakt om familjejordbruken, atthjälpa till att skapa jordreformer och att stötta upp-växten av småföretag, inte minst drivna av kvinnor.Men det gäller att inte satsa på sådan lönsam in-frastruktur som t.ex. kraftverk och hamnar. När detgäller sådant ska man gå till banken och låna pengar,eftersom det är lönsamt direkt.Vi vill kraftsamla när det gäller . harhaft tre katastrofer. Den första var slavhandeln; vihade i en alldeles egen slavhandelskolonisom nu är . Sedan drabbades man avkolonialismen och därefter av socialismen. harverkligen varit utsatt. Det gör naturligtvis att Afrikabehöver alldeles särskild hjälp. Vi behöver naturligt-vis hjälpa att slippa de eviga krigen. Vi bordeha all anledning att sträva efter att hjälpa landet attbygga upp någon lokal variant av det Europaråd somi visade sig så framgångsrikt när det gällde attfå slut på de ständiga europeiska krigen.Jag tror att vi ska stärka parlamentens kontrollöver presidentmakten. Vi ska göra tillväxtsatsningar.Vi ska inte stödja vanstyre. Vi ska satsa på kraftfullanystarter med skuldavskrivningar och med kraftfulltbistånd i utvalda länder.Hur ska då organisationen se ut? Vi tror att UDska ha huvudansvaret på samma sätt som när detgäller främjandefrågorna, som vi talade om tidigare,där man har en ännu mer förvirrad organisation. Jagtror att strategi, uppföljning och kontroll ska skötasav UD och ambassaderna och integreras med politikoch handel. Sida bör bli ett renodlat ämbetsverk medföga av egenregi. Det ska handla mycket mer om träffar avtal om projekt och att projekten fårtävla med varandra om medlen.Jag tror att det är väldigt viktigt att man, när manska utveckla biståndet, finns i den aktuella miljön. Jagtror att det är nödvändigt att utvecklingsavdelningenpå Sida finns i . Jag tror att möjligheterna att sehur det här biståndet ska växa fram är bättre om manär på plats i än om man är på iStockholm.Jag tror att en mycket större del av biståndet skaföras över via enskilda organisationer. De har lokalkännedom och förankring, och de stärker bistånds-viljan här hemma i . Jag tror att det bara är desom ska vara verksamma i länder som för anfallskrig.Det är i huvudsak de som ska vara verksamma i län-der med korrupta regimer eller totalitära styren. Jagtror att man framför allt ska satsa på de stora ochväletablerade organisationerna, så att man inte skaparen rad små biståndsberoende NGO:er. Jag tror i huvudsak ska gå via de stora väletableradeorganisationerna.Under den senaste tiden har vi sett att regeringenhar infört stora reservationer i biståndet. Man hargjort utbetalningsstopp. Det är en styggelse. Rege-ringen ska faktiskt följa beslut och inten-tioner. Även om man, som vi, har en annan budgetför biståndet kan man aldrig acceptera att regeringeninte gör vad beslutar.Jag vill avsluta, fru talman, med att säga att brabistånd ska vara oljan i motorn, inte bensinen i tan-ken.Fru talman! Jag står bakom alla våra reservatio-ner, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast tillvår första reservation, nämligen reservation 4.Anf. 21 ():Fru talman! Det är främst två händelser som underde har satt fokus på globaliseringenoch den ojämlika relationen mellan rika och fattigaländer.Den ena händelsen är , som skulle bliinledningen till en ny WTO-runda om frihandel. Denskulle ha kunnat ge de fattiga länderna större tillträdetill världshandeln. Eftersom det här kapsejsade totaltkommer nog särskilt fattiga länder att drabbas när detgäller deras möjlighet att via handel förbättra sinsituation. Enligt , den engelska biståndsorgani-sationen, skulle inkomster kunna ökamed om i-länderna öpp-nar sina marknader för . Där ser man skill-naden. gick det här tyvärr i stå, och hur mycketman skulle ha uppnått med en vettig runda kan vi juinte veta. Men det hade ändå blivit någonting.Den andra händelsen är något helt annat, nämli-gen regeringens Sydafrikasatsning. Förutom rättmätigkritik mot en del ganska stora klantigheter i genomfö-randet har denna också framkallat en stor diskussionom gränsen mellan handelsfrämjande åtgärder ochbistånd m.m. - och också, som jag ser det, mellanlångsiktiga insatser och kortsiktiga, mer jippobetona-de insatser.Jag har ett exempel, som jag också tog upp medstatsministern i frågestunden .