prot · GN0938 · 1999-12-02 00:00:00 — Som en konsekvens avdetta måste också deras språk skiljas åt till gagn förde båda minoriteterna. Det får inte bli en falsk mot-sättning mellan dessa minoriter. Båda minoriteternamåste ges utrymme att utveckla sitt språk, sin kulturoch sin historia.För tornedalingarnas del pågår det en livlig verk-samhet. En grammatikbok gavs ut sedan.Språkkurser ges både i lokalradioregi och i studiecir-kelform. Här vill jag lyfta fram kommun somen föregångskommun. Den har redan beslutat attförbereda personalen inom förskola och grundskolaför att möta behoven av kunskaper i meänkieli.Det finns en mångfald av olika kulturella aktivi-teter som t.ex. har lett till att böcker skrivs och mu-sikteater spelas på meänkieli. såg jag ett avde senaste exemplen - Iloinen lohi eller Den lyckligalaxen. Allt detta är exempel på vad den nya synen påtornedalingarna betytt för att erövra tillbaka densjälvkänsla som staten och samhället genom språk-förtrycket tog ifrån dem.Fru talman! Jag anser att det är viktigt att lyftafram att denna proposition handlar om rättigheter ochinte om tvång för den enskilde. Däremot är båderatificeringen av de två nämnda konventionerna ochatt det finns en regional lagstiftning något som stärkerdem som vill ta i anspråk de rättigheter som följer avatt tillhöra en nationell minoritet.Det är viktigt att fortsätta arbetet med att utveckladen samlade minoritetspolitiken. En bra grund ärlagd, men erkännandet av de nationella minoriteternaoch deras språk innebär ett stort ansvar för att också bevaka och fortsatt skapa goda för-utsättningar för en medveten minoritetspolitik.I detta sammanhang vill jag särskilt lyfta framvikten av att bevaka de nationella minoriteter sominte har ett eget förvaltningsområde, vilket många avtalarna har varit inne på. Då tänker jag speciellt påsydsamerna, som företrädesvis finns i , och kommuner. Jag tänker ocksåpå sverigefinnarna, som företrädesvis finns i och i . Jag tänker vidare påjudar och romer och kanske framför allt på de mino-riteter som är små och som relativt sett saknar maktoch inflytande. Där har vi i en mycketviktig funktion att fylla.Jag anser att det är viktigt att de strävanden somfinns i propositionen följs upp och utvärderas på ettaktivt sätt. Erkännandet av de nationella minoriteter-na är ett historiskt genombrott, och vi har ett särskiltansvar för att åtgärderna får avsedd effekt även fördem som saknar ett särskilt uttalat förvaltningsområ-de.Fru talman! och jag har framfört enrad förslag i vår motion, bl.a. att varje erkänd natio-nell minoritet bör få utrymme på ett av universiteteneller en av högskolorna i landet i syfte att stärka den-na minoritets kultur, historia, språk och traditioner. Vihar vidare föreslagit att en folkhögskola skulle kunnabli kulturcentrum för respektive nationell minoritet.Vi månar särskilt om de nationella minoriteter somsaknar ett eget förvaltningsområde, och för dem fyllerförskoleverksamheten och viktiga funk-tioner för barnen. Här bör det finnas ett mer aktivtstöd från statens sida.Det här är ett nationellt ansvar, och det ansvaretska inte överlämnas till privata intressen. Det skaparsegregation i stället för integration.För de minoriteter som hamnar utanför förvalt-ningsområde är det viktigt att de äldre får äldreom-sorg på sitt eget språk. Det får inte fastna i byråkra-tiska hinder, i resursbrist eller i argumentet att detkostar för mycket.Jag har noterat att vårt förslag att presstödsregler-na för tidningar som ger ut en eller flerasidor på ett av minoritetsspråken ska förändras så attdessa tidningar får ett bättre stöd kan bli tillgodosett ien utredning som håller på att se över presstödsreg-lerna.Vi har vidare uttryckt önskemål om textremsor påminoritetsspråk i TV. Också detta förslag kan på siktvinna gehör, speciellt med hjälp av ny teknik.Vi har också skrivit om statligt stöd till litteraturoch kulturtidskrifter och övrig kulturverksamhet tillde nationella minoriteterna. Jag vill tolka skrivning-arna i betänkandet positivt. Om förhoppningarna inteinfrias kommer jag naturligtvis att uppmärksammadet för att få en ändring till stånd.Avslutningsvis hoppas jag, fru talman, att statsrå-det kan ta till sig de invändningar jaghar som viktiga synpunkter att arbeta vidare på för attfå en ännu bättre samlad minoritetspolitik.Anf. 32 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillhemställan i betänkandet Nationella minoriteter iSverige.Det känns overkligt att stå här i riksdagefter att ha begärt ordet i detta ärende. Jag började för40 år sedan gå i skolan inom det språk- och kulturom-råde som här speciellt har nämnts. Språket var meän-kieli, och det faktum att det språket var förbjudet iskolan medförde i många fall - också i mitt fall - under det första skolåret var hemfallen åt tyst-nad.Språket var alltså belagt med skam. Kvarsittningoch hot om sänkning av betyg i uppförande och ord-ning var metoder som tillämpades.Jag hoppas, och jag tror, att den tidens pedagogikvar ett utslag av bristande förståelse för och kunskapom barn och deras behov. Onekligen kan jag konsta-tera att det har hänt mycket på detta område när jagtroligtvis senare här kan vara med och beslutaatt detta är ett eget språk.Fru talman! När vi nu här ska besluta om er-kännandet av fem nationella minoriteters språk ochkultur så har det återverkningar på en rad områden.Självkänslan och identiteten som har att göra medursprunget får en helt annan utgångspunkt. Skammenoch förnekelsen som på många håll förekommit för-passas till historien.Exempelvis kommer kulturlivet att utvecklas medutgivning av böcker, radio- och TV-tid, teaterverk-samhet m.m. Naturligtvis är det i detta sammanhangviktigt att de åtgärder som betänkandet framhållerutan dröjsmål börjar realiseras.Jag vill också nämna en annan sak. Åtminstonetvå av de minoriteter som kommer att erkännas, tor-nedalingar och samer, är i huvudsak belägna inom detområde som i regionalpolitiska sammanhang kallasför stödområde 1. Jag är övertygad om att dagensbeslut kommer att ha positiva effekter på bl.a. nä-ringslivsutvecklingen. Människor som känner stolthetöver sin bakgrund, sitt språk och sin kultur och ävenfår ett erkännande för detta, utvecklar delaktighet,och alldeles säkert växer det upp företag och entre-prenörskap av detta.Jag är alltså mycket glad, fru talman, att jag fårvara med och fatta detta beslut. Än en gång yrkar jagbifall till hemställan i betänkandet om nationellaminoriteter i Sverige.Anf. 33 ():Fru talman! Jag tänker säga ett par ord om vårhistoriska kunskap om vår ursprungsbefolkning, där-för att frågan om hur man kan undvika att konfliktertrappas upp och vilka mönster spänningar mellangrupper tar kan ge insikt om hur rätt ingripande i ensituation kan avvärja upptrappning. Den här principenom konfliktlösning borde vara vägledande för statenoch för berörda parter liksom för partier, tycker vi iMiljöpartiet.Ytterst handlar det om att välja samhällsklimat.Människor med trygg identitet och självrespekt kansamsas, ha utbyte av varandra och erkänna varandrasbehov.Samernas historia i är tyvärr mer en histo-ria av förtryck och förnekelse av identitet. Det svens-ka samhället behöver därför, tycker vi i ,en folkbildning om samer och den samiska kulturen,kolonisering av Sápmi och vad ratificering-en av innebär egentligen. Vi villalltså ha en nationell informationskampanj, och vi serden som en viktig del i en konfliktlösningsstrategi.Bildningsinnehållet ska styras från samernas egnareferensramar, men här får vi inte glömma en viktigoch naturlig samarbetspartner: våra länsmuseer. Dehar också kunskap om nybyggarnas historia . Det är den samlade kunskapen som behövs, dvs.en gemensam kunskapsuppbyggnad och bildning.År 1673, fru talman, kom det första plakatet somgav stora förmåner till nybyggare. Den grundläggan-de kristna etiken var att hade gett dekristna rätten att bosätta sig var som helst där detfanns plats. Den befolkning som fanns där nybyggar-na slog sig ned förlorade sin rätt till marken eftersomde inte odlade den och därför inte förbättrade mar-kens tillstånd. hittar vi också be-skrivningar av samer där de jämfördes med tattareoch zigenare, grupper som var starkt hatade av bon-debefolkningen. Den här bilden hade skapats av attfattiga samer, som hade förlorat sina marker, tving-ades driva omkring på landsbygden där de försökteförsörja sig med tiggeri och diverse handel.När det är möjligt för en kammaråklagare 1999 attavstyrka en förundersökning om hets mot folkgruppnär det gäller en bildekal där det stod Rädda en varg -skjut en same, ja, då är botten nådd. kommerärendet att överprövas, men för att riktigt förstå vid-den av det förtryck, ibland med starka rasistiska in-slag, som växt fram , måste vi tillbaka tilltiden före svenskt kristnande.Och, fru talman, det är dags för statsminister att ta sig an frågan. Vi måste ödmjukt fördjupavår egen kunskap och städa upp i vårt eget land. Detkommer att ta tid, men vi måste börja , fru talman,för att det är vi, samhället, staten, som har ställt tilldet!Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 9 §. )6 § Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bo-stadsförsörjning och byggandeFöredrogsbostadsutskottets betänkande 1999/2000:BoU1Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörj-ning och byggande (prop. 1999/2000:1 delvis)Anf. 34 INGA ():Fru talman! Utgångspunkten för en fungerandeboendepolitik ska vara människors egna önskemål,behov och prioriteringar, olika i olika skeden av livet.Det är därför viktigt att boendepolitiken utformas såatt människor ges möjligheter att påverka det egnaboendet, inte hindras att välja den bostad de önskar:hyres- eller bostadsrätt, ägarlägenhet eller eget hus.De som vill äga och ta eget ansvar för sin bostad skages rimliga möjligheter. I det egna ägandet liggersåväl trygghet som inflytande.Efterfrågan måste ges möjlighet att styra - intepolitiska beslut över huvudet på folk eller byråkratis-ka regler och detaljreglering. I ett särskilt yttrandeanger vi moderater dels den inriktning av den ekono-miska politiken, budgetpolitiken och de budgetramarför 2000 som vi förespråkar men som redan fallit,dels våra förslag inom utgiftsområde 18, som skabedömas utifrån vad jag just nu sagt i min inledning.Moderaterna deltar därför inte i beslutet undermom. 1.Jag har dock några kommentarer. Trots att detfinns problem på bostadsmarknaden, är regeringensdefensiva förhållningssätt svårförståeligt. Några för-slag till lösningar presenteras inte alls i budgetförsla-get. Är det skilda uppfattningar inom regeringen omfastighetsskatten, hyressättningssystemet eller all-männyttan som gör att regeringen har lagt locket påför bostadspolitiken? Eller är det rent av passivitetoch oförmåga hos regeringen att fatta beslut som göratt de boende lämnas i sticket?Regeringen och utskottsmajoriteten hänvisar tillutredningar av skilda slag, Fastighetsbeskattnings-och fastighetstaxeringsutredningen och utvärderingav bruksvärdessystemet och allmännyttan är någraexempel. Att införa ett straffsystem för kommunersom söker lösa sina ekonomiska svårigheter genomomstrukturering av sina kommunala bostadsbolagklarar man av.Det är absolut inte rimligt att i genomsnitt mer än30 %, för en del nästan hälften, av den disponiblainkomsten går till boendet. Fastighetsskatten är såhög att den ställer till med problem för många hus-håll. Den drabbar hyresgäster och bostadsrättshavare,inte bara småhusägare i attraktiva områden. Det ärdärför bra att utskottet i enighet har beslutat om enhearing om fastighetsskatten och boendekostnaderna.Den blir visserligen något sent genomförd, nämligenförst i början av nästa år.Nu vill jag passa på att uttrycka min glädje överatt statsrådet är här när vi diskuterar bostads-politiken. Då kan vi ha en ordentlig runda senare.Jag har en påminnelse. beställde i vå-ras av regeringen förslag om ägarlägenheter. Närkommer detta, ? Nog borde rege-ringen ha kunnat åstadkomma något sådant på sju åttamånader. Regeringens förhalande måste upphöra.Medborgarna kräver svar i olika boendefrågor. Somföreträdare för folket begär jag nu att regeringenefterkommer fattade riksdagsbeslut och läggerfram förslag om ägarlägenheter på bord.Låt mig så presentera den moderata boendepoliti-ken. Syftet är att alla ska få goda förutsättningar attleva i goda bostäder till rimliga kostnader i en stimu-lerande och trygg miljö. Boendemiljön ska bidra tillvärdiga levnadsförhållanden och särskilt främja engod uppväxt för barn och ungdomar. Vi vill att män-niskorna själva ska styra vad som ska byggas och hur.Hyres- och ägarlägenheter, bostadsrätter och egna-hem bör blandas på ett efterfrågat och naturligt sätt.Variation och mångfald kommer då att finnas påbostadsmarknaden. Därmed motverkas negativ segre-gation och utanförskap. För att uppnå dessa målmåste skatterna sänkas, avregleringen fortsätta ocheget ägande möjliggöras för fler. I reservation 1 undermom. 2 anger vi bostadspolitikens inriktning, och jagyrkar härmed bifall till denna reservation.Jag vill utveckla tre punkter. De handlar omkommunernas roll i bostadspolitiken, om bostadsbyg-gandet och boendekostnaderna.I diskussionen om de kommunala bostadsföreta-gen vill jag bestämt hävda den grundlagsfästa kom-munala självstyrelsen. För att kommunerna ska kunnafullgöra sin roll så effektivt som möjligt med med-borgarnas bästa för ögonen är det de demokratisktvalda företrädarna för kommunen som ska fatta deviktiga lokala och vardagsnära besluten så att dengemensamma välfärden blir bra. Det är fullständigtorimligt att staten med hjälp av sanktioner bakbinderde kommuner som vill sälja sina bostadsföretag. Medavseende på de ekonomiska risktaganden som ägandeav bostadsföretag kan innebära är det naturligt attöverväganden och beslut också fattas på kommunalnivå. Med de skilda förutsättningar som finns i Sveri-ges kommuner innebär det att lösningarna måste bliolika. Kommunerna betackar sig för den statliga in-blandningen. Kommunerna måste återfårätten att besluta över sin egendom. Strafflagstift-ningen mot självstyrelse ska genast tasbort.Det som krävs för att få i gång ett ökat bostads-byggande där det behövs och en bostadsmarknad iallmänhet i balans är bl.a. sänkta skatter på byggandeoch boende, ändringar i skatteutjämningssystemet,ändrade regler för hyressättningen och förenklingar iplanlagstiftningen. Naturligtvis skulle en ograveradkommunal självbestämmanderätt över sina bostadsfö-retag också bidra till en bostadsmarknad i balans.Utgångspunkten för åtgärderna bör vara männi-skors önskemål. Den politiska styrningen har gångefter gång visat sig snedvrida bostadsförsörjningenoch dessutom hindra nödvändig omstrukturering.Bostadsmarknaden och byggandet har satts i väntelä-ge. Politisk klåfingringhet har lamslagit bl.a. byggan-det av hyresrätter i . En politiskt fastställdhyresnivå som kraftigt understeg produktionskostna-den har starkt bidragit till detta.Byggbranschen är initiativtagare till det som fak-tiskt byggs. Skälet är förstås möjlig lönsamhet paradmed lyhördhet för den efterfrågan som finns. Byg-gandet av det låga antalet hyresrätter är naturligtvisbekymmersamt, eftersom boendeformen efterfrågas.Framför allt fyller hyresrätter en funktion för ungamänniskor som är rörliga och för äldre som uppskat-tar den service som boendeformen erbjuder.En alltmer förändrad arbetsmarknad kan även deninnebära ökad efterfrågan på ett tidsbegränsat boendeutan större kapitalinsatser. Bristen på bostäder förstuderande vid universitet och högskolor är också ettav flera tecken på en dåligt fungerande bostadsmark-nad. Orsakerna till denna bristsituation är till stor deldesamma som de förhållanden som påverkar bo-stadsmarknaden i övrigt. De generella åtgärder för enbättre fungerande bygg- och bostadssektor som försfram av oss moderater är därför giltiga även för attåtgärda problemen med studenternas bostadssituation.Åtgärder som sänkt skattetryck inom sektorn, bospa-rande och flexibla regler för standard och för hyres-sättning skulle bidra till att förbättra förutsättningarnaför byggande av alla typer av bostäder och till enökad rörlighet på bostadsmarknaden.Det är inte bara regeringen som är passiv. Sammatövan visar också majoriteten i utskottet. Tala åt-minstone om för regeringen och ,, att det är bråttom att göra någotkonkret.Jag vill ta upp frågan om boendekostnaderna. Förmånga låginkomsttagare går mer än hälften av dispo-nibel inkomst till boendet. Bara fastighetsskattenmotsvarar ungefär en månadshyra av tolv. Kostnadenför bostaden har ökat snabbare än konsumentprisin-dex. Vi betalar förhållandevis mycket för att bo iSverige i jämförelse med andra länder. Särskilt svårtär det för människor med knappa marginaler. Förmånga är det omöjligt att klara sig utanbostadsbidrag. Detta individuella bostadsstöd hardärför blivit ett nödvändigt instrument för att motver-ka de effekter som de höga skatterna orsakar. Samti-digt illustrerar den utformning bostadsbidragen i daghar den rundgång som präglar statens agerande gen-temot familjer och enskilda.Åtgärder måste till för att växla dagens bidrag motsänkt skatt. Målet bör naturligtvis vara att den enskil-de ska kunna leva på sin lön utan att vara beroende avbidrag. Som ett led i en sådan utveckling bör en sam-ordning av bostadsbidragen och övriga social-och/eller familjepolitiska åtgärder komma till stånd.Det helhetsgrepp som detta ger över den ekonomiskasituationen för berörda hushåll är en nödvändig förut-sättning för att den av oss förordade växlingen avbidrag mot sänkt skatt ska kunna inledas.I avvaktan på en sådan, bättre, ordning anser vi attnuvarande regler måste justeras enligt följande: Hus-hållsinkomsten ska ligga till grund för bostadsbidra-gen. Ytnormen ska helt avskaffas. Barnpension skainte ingå i den bidragsgrundande inkomsten.Till slut: Det allra främsta för en väl fungerandebostadspolitik är, och förblir, en allmän eko-nomisk politik med sänkt skattetryck. Det ger bästaförutsättningarna för människors trygghet och väl-färd. En bra politik för de boende är att fastighets-skatten sänks och tas bort i takt med att bostadssub-ventionerna avvecklas, att hyressättningssystemetreformeras, att sanktionerna mot kommuner somsäljer sina bostadsbolag tas bort, att detkommunala ägandet av bostadsföretag av-vecklas, att bostadssparandet stimuleras, att bostads-rättens ställning stärks och att ägarlägenheter införsockså i Sverige.Härmed yrkar jag, som sagt, bifall till reserva-tion 1, som jag vill framhålla att jag stårbakom övriga moderata reservationer och vårt sär-skilda yttrande.Anf. 35 ():Fru talman! Också jag vill börja med att hälsa mi-nister välkommen hit. Det är roligt att vi nuhar en minister som intresserar sig för de bostadspo-litiska frågorna.Dagens debatt behandlar utgiftsområde 18 - intedess totala ram, utan fördelningen av områdets olikaanslag. Debattordningen för budgeten medger intenågot annat. Därför är denna debatt kanske mer in-tressant som en allmän bostadspolitisk debatt än somen budgetdebatt.Vänsterpartiet står naturligtvis bakom budgetbe-tänkandet i dess helhet men det hindrar inte att vitycker att bostadspolitiken behöver förstärkningar påflera områden, både ekonomiskt och lagstiftnings-mässigt.Jag kan konstatera att oppositionen föreslår mind-re pengar, färre regler och en förenklad lagstiftningpå flera områden, alltså mer av marknadsanpassningoch en större efterfrågestyrning utifrån individensbetalningsförmåga. Den vägen tror inte vi på. Denrimmar inte heller med den portalparagraf som allautom ställt sig bakom, nämligen allasrätt till en god bostad till ett rimligt pris - bostadensom en social rättighet.Vi i är oroade över den låga nypro-duktionen av bostäder, framför allt när det gällerhyresrätten, men också över tillgången på studentbo-städer. Även ombyggnationen ligger på en alldelesför låg nivå, vilket sammantaget enligt Byggentrepre-nörerna leder till att bostadsbeståndetsvärde sjunker - en viktig fråga eftersom detta värderör sig om ca 2 000 miljarder och är en stor del avden svenska förmögenheten.Vänsterpartiet har tidigare i motioner föreslagitinvesteringsstöd för både nyproduktion och ombygg-nation dels för att få ned produktionskostnaderna,dels för att hyresnivåerna inte ska öka. Det gällerfrämst hyresrätten som vi anser missgynnas mest med90-talets bostadspolitik och där bor de mest utsattabefolkningsgrupperna.Utskottets majoritet delar oro infören begynnande bostadsbrist och ett bristande under-håll i det befintliga beståndet och förväntar sig attregeringen återkommer med förslag som sätter fart påbostadsproduktionen.Man hänvisar till en rad utredningar, som allahåller på med sin del av bostadspolitiken, och tillBoverkets rapport och uppdrag för ettökat bostadsbyggande i . Detmesta i utredningsväg riktar sig mot kommunernasroll och ansvar och till väldigt liten del mot statensansvar, förutom när det gäller fastighetsskattefrågan.Kärnan i problematiken är dock själva boende-kostnaden. Det är den som man bör utgå från när manfokuserar problematiken runt allas rätt till en godbostad till ett rimligt pris. Då måste alla intressenterinom bostadspolitikens område ta sitt ansvar, inteminst staten.Vänsterpartiet håller fast vid sitt krav på en boen-dekostnadsdelegation som har som främsta uppgift attkomma med förslag som håller nere hyresnivåerna.Staten ska ta sitt ansvar. Det kan gälla fastighetsskatt,räntebidragsregler, investeringsbidrag m.m. Kommu-nerna kan bidra med en annan markpolitik och sänktaavgifter. Byggherrarna får se till att följa byggproces-sen på ett effektivare sätt och ställa högre krav påentreprenörerna. De boendes organisationer och sam-hällsintressena måste tidigt komma in i byggproces-sen för att förhindra fusk och felaktigheter som det iett senare skede kostar stora pengar att rätta till.Ett samhällskontrakt runt dessa frågor, med siktepå lägre boendekostnader, skulle vara delegationensslutmål. Utskottet påtalar behovet av en större sam-ordning där synpunkter från de olika aktörerna inombostadssektorn tas till vara. Varför inte låta dem träf-fas inom ramen för det uppdrag jag beskrivit i etttillkännagivande till regeringen i stället för att jag ,fru talman, måste yrka bifall till reservation nr 8?När det gäller studentbostäder är det ännu tydliga-re att staten bör ta ett större ansvar. Regering ochriksdag sätter höga mål för att de högskolestuderandeska bli betydligt fler, och en utbyggnad av högskolansker i snabb takt. Tyvärr hänger inte bostadsproduk-tionen med i de svängarna eftersom det inte går attproducera bostäder med rimliga hyror som de stude-rande har råd att efterfråga. Inte heller det studie-bidragssystem som ska gälla framöver ger de stude-rande en bättre ekonomi - med undantag av att destuderande tillåts tjäna mer pengar.I våra grannländer och ger statenbetydligt bättre villkor för produktionen av student-bostäder. I står staten för av den totalaproduktionskostnaden, och i står staten för80 % och kommunen för av räntekostnaden.Att studera på högskola är fortfarande i högstagrad en klassfråga. Vi får inte förstärka den genom attboendet också utgör ett hinder för de betalningssvaga.Lösningen är inte heller att försämra boendestandar-den för dessa grupper eller att dra ned på tillgänglig-heten. Även de handikappade måste ha rätt att stude-ra. Riksdag och regering måste komma med förslagsom leder till lägre produktionskostnader för den härtypen av boende.Sten kommer i sitt anförande här att taupp en rad boendesociala frågor. Därför ska jag en-dast beröra bostadsbidragsfrågan.En majoritet av bostadsbidragstagarna är arbetslö-sa, socialbidragstagare eller studerande. Därför är detviktigt att uppmärksamma deras situation med osäkrainkomster som kan variera stort och somgör att många har fått stora återbetalningskrav närbidragen stämts av mot den deklarerade inkomsten.Den förändring som genomfördes riktar sigtill ett litet fåtal bidragstagare som i praktiken be-dömts vara beroende av socialbidrag för en lång tidframöver.