prot · GN0945 · 1999-12-13 00:00:00 — Vi måste bli bättre på att mötas.Vi står nu inför 2000-talet. Då kan man fråga sigvad det är som är viktigt. Vilka frågor kommer attvara väsentliga för de barn och ungdomar som nubörjar i en förskola och som har framför siginnan de kommer ut i yrkeslivet?Nu har vi en globalisering framför oss. Tidigarevar det ett som levde inom . har vifått en utvidgning till EU. Vid toppmötet i helgenkunde vi konstatera att ytterligare länder står somkandidater att ingå i EU. Det betyder att kretsen utan-för utökas, och det gäller även ut mot övrigavärlden. Vad kommer att hända i ? Vad kommeratt hända i ? Vad får detta för konsekvenser förvåra barn och ungdomar?I den här globaliseringen kan jag se några frågorsom är viktiga för mig. En av de frågorna är språk-kunskaperna. Jag tror att de är oerhört väsentliga föratt vi ska kunna ha en kommunikation mellan allaländer som våra barn och ungdomar i framtidenkommer att verka i. Skolan måste kanske vara tydli-gare i sitt politiska, sitt kulturella och sitt etiska tän-kande. Det är frågor som måste lyftas upp beroendepå ungdomarnas ålder och förmåga att hantera dem.Hur har det sett ut i alla de länder som de kommeratt möta i sin framtid? Hur har den demokratiskaprocessen varit? Har alla haft samma möjligheter?Hur ser samhällsstrukturen ut, och hur ska vi ha dessamöten?Vi kommer att ha ett informationssamhälle somkommer att vara oändligt. Det är en oerhört viktiguppgift för skolan att lära ungdomar att kunna sorteraoch ta emot den typ av kunskap som man behöver föratt kunna ha en god relation till andra människor.Nästa område som jag ser som viktigt är de glo-bala miljöfrågorna. Vad är det som väntar oss? Vidiskuterar mycket om basnäringarna med läs- ochskrivkunskaper här. Men de stora frågorna är: Hurska vår värld överleva? Hur ska vi i skolan utformade ämnen som ska kunna svara och möta de krav somvi måste ha för att kunna hantera miljöfrågorna iframtiden?Vi har många spännande uppgifter framför oss häri . Det handlar om att ta ställning till hurbåde grundskola och gymnasieskola ska se ut i fram-tiden. Vad ska vi ha för ämnesstrukturer? Vilkenuppläggning av timplaner ska vi ha osv. ?Jag hoppas att vi ska få många diskussioner där viförutsättningslöst ska kunna ta ställning till vad somkommer att vara de stora framtida frågorna. Jag hop-pas också att vi tillsammans ska hitta en lösning påhur vi vill utforma detta.Basen för mig är förskolan. Jag ser framför migett 0-19-årsperspektiv där förskolan och grundskolanverkligen är basen i barnens och ungdomarnas ut-veckling. Sedan ska de komma in i gymnasieskolanoch vidare ut i eventuella högskoleutbildningar ellerandra utbildningar.Vi måste ha en hög kvalitet i förskolan och enmycket hög kompetens hos de personer som ska mötade små barnen. Här kommer vi att ha behov av olikayrkeskategorier för att kunna stimulera hela männi-skan. Vi kommer att ha ökade behov av talpedagogeroch specialpedagoger i den framtida förskolan. Vi veti dag att ju tidigare vi kan möta barnen i derasspråkutveckling, desto bättre chans har de senare ilivet.En annan fråga som jag ser som oerhört viktiggäller de elever som behöver mer stöd än andra. Vimåste ha en skola där alla får plats. Det är väldigt lättatt säga att vi inte alltid har de snabba politiska lös-ningarna, och så är det ju. Det handlar ju om männi-skor. Vår uppgift som politiker är att ge stöd för attkunna möta just de här eleverna. Lärare har, precissom elever, olika förutsättningar. Alla lärare är intebra på att möta alla elever. Här är kompetensutveck-lingen oerhört viktig.Vi måste rikta in oss på just kunskaperna för attkunna möta elever med olika former av funktionshin-der. Lärarna måste bli bättre på att möta barn i olikaläs- och skrivmiljöer. Vi måste se till att utveckla detmatematiska tänkandet. Här kan vi ha god hjälp avdet matematikcentrum som vi nu har i . Därär man nu i gång med att ta fram bra idéer för hur vividare kan ge stöd till lärarkåren.Det viktiga är inte bara att de barn som är innei systemet ska kunna få det här stödet. Det handlar ihögsta grad om en klasskampsfråga. När jag var ungvar det som gick vidare och tog sin studentexa-men, som det hette . är det 75 %som just nu är klara med sitt gymnasium och går utdärifrån. Det betyder att de som har kunskap är be-tydligt fler än de som inte har det. Men skillnadenmellan dem som inte har kunskap och dem som hardet kommer att vara ännu större. De kommer att kän-na ett ännu större utanförskap. Därför måste det varajust dessa elever som står i centrum.Via många rapporter har vi kunnat konstatera attvi inte har nått målen . tillsatte vi engrupp som kommer att titta på ytterligare ett steg,nämligen varför dessa elever inte når målen. Den härgruppen kommer att studera kopplingen mellan dekommunala skolplanerna och resurserna. I generellaundersökningar har vi sett att kopplingen mellanekonomiska resurser och resultat är betydande. Menstämmer då kommunernas planer?Kritiken mot att kommunerna inte kan hantera åt-gärdsprogrammen måste vi titta på. Hur arbetar mankonkret i en skola med varje elev från det man möterden i förskolan och hela vägen upp?Vi måste också titta på hur man arbetar med ele-ver och föräldrar för att kunna utöka delaktigheten.Jag anser att det är de vägar vi kan gå som politiker.Det gäller att ta reda på mer fakta, att sti-mulera, att ge medel och kompetensutveckling och attförändra lärarutbildningarna. Det är det sätt som vikan utveckla skolan vidare på. Ute i den praktiskaverkligheten är det givetvis den enskilda skolan somhar ansvaret.Värdegrunden är det projekt som har genomsyratårets arbete.Till sist vill jag överlämna en bok till fru talman.Den heter Lika som bär. Den är skriven av PernillaStalfelt. lämnas den ut till alla första-,andra- och tredjeklassare och till förskolorna. Unge-fär 140 000 exemplar av den här boken delas ut. Denhär boken handlar om hur vi är mot varandra sommänniskor. Den är tecknad och den är rolig men denhar ett djupt allvar.Så småningom kommer också våra mellanbarnoch våra äldsta tonåringar att få böcker som passarderas ålder. De här böckerna är tänkta som ett under-lag i diskussionerna om vår värdegrund i skolan.Nu hoppas jag att fru talman kommer att få nöjeav den här boken tillsammans med barn och barn-barn.Eftersom det är den sista debatten vill jagönska alla ledamöter en god jul och ett härligt gottnytt år. Jag ser fram emot alla nya debatter.Anf. 31 () replik:Fru talman! Jag håller med skolministern om attlikformigheten har minskat när det gäller arbetssättet.Vi har fått en massa nya roliga sätt att arbeta på iskolan både genom mångfald i den kommunala sko-lan och genom positiva inslag från de nya friskolorna.Men däremot har vi fortfarande en kraftig likformig-het när det gäller studieinriktning och studieval. Vihar också en likformighet när det gäller att utnyttjatiden. Varför utnyttjas inte tiden olika i skolan så attde elever som behöver det kanske läser en kurs i ettämne betydligt längre än andra som nästan kan hoppaöver den? Där finns det mycket kvar att fundera över.Det är en del frågor som jag saknar i skolminis-terns anförande, en del problem som jag vill ha svarpå. Hur många elever ska misslyckas och hur längeska vi vänta innan man på allvar börjar fundera överatt pröva flera olika studieinriktningar i skolan? Var-för är inte skolministern intresserad av att diskuteraen flexibel tioårig grundskola? Och vad ska vi göra åtden helt uppenbara lärarkrisen, dvs. bristen på lärare?Anf. 32 Statsrådet ():Fru talman! Möjligheten att ha en tioårig skolafinns . Vi vet också att många kommunergenom fullmäktigebeslut har skrivit in hur man villhantera den tioåriga skolan. De modeller jag har settdär man utgår just från den enskilde elevens behov ärpositiva. Man bestämmer alltså inte t.ex. att elevenska ha klarat ett visst antal prov vid en viss ålder, utanman ser till att eleven när behovet uppstår har möjlig-het till den tioåriga grundskolan.Egentligen har vi detta i praktiken genom vår för-skoleklass och den gemensamma läroplanen. Jagtycker att de flesta barn verkligen har dennamöjlighet till den tioåriga . Får vi också,vilket jag hoppas att ska besluta om tillvåren, den allmänna förskolan från fyra och fem århar vi för barnen.När det gäller likformigheten på gymnasieskolanfinns det ju olika former när man går ut gymnasiet.Först har vi ett slutbetyg, som vi sällan pratar om,nämligen det som alla elever har rätt att få oavsett omman är godkänd eller icke godkänd i de olika ämnena.Sedan har vi en högskolebehörighet, som omfattar ska vara godkänd i av ämnena, dock ej isvenska, engelska och matte. Då kan man diskutera:Räcker detta för att komma vidare in på högskolan?Nej, det gör det inte. Som regel måste man också haen särskild behörighet för att komma in på vissa ut-bildningar.Det generella krav som vi har i den allmänna hög-skolebehörigheten kan jag därför inte på något vis sesom ett krav som gör det likformigt, eftersom de olikanivåerna och den särskilda behörigheten finns.Anf. 33 () replik:Fru talman! utnyttjar ju inte alla elever för-skolan, även om det är väldigt många som gör det. Engaranti för att alla elever - skolministern talar ju oftaom att ingen ska glömmas bort - skulle få glädje aven flexibel grundskola som möter var och en på hanseller hennes egen nivå vore att vi helt enkelt sänkteskolplikten till . Sedan kunde vi ha enflexibel tioårig grundskola där det var möjligt att gåut tidigt om man har uppnått målen. Dåskulle man verkligen kunna arbeta på ett sätt där manmöter eleven på hennes egen nivå.När det gäller likformigheten vill jag återigenupprepa, fru talman, att det finns behov av en meryrkesinriktad lärlingsutbildning. De försök som detibland har talats om från regeringens sida har inte letttill någonting. Jag frågar återigen skolministern omhon är intresserad av att göra en allvarlig satsning påen riktig lärlingsutbildning i det svenska skolsystem-et.Anf. 34 Statsrådet ():Fru talman! Vi kommer att återkomma, som jaghar sagt tidigare i kammaren, till vårennär det gäller den s.k. lärlingsutbildningen. Men somjag också har sagt har detta visat sig vara en inte heltlätt uppgift. Det är väldigt lätt för oss som politikeratt säga att så här och så här vill vi ha det. Men här ärdet ju inte bara vi som ska bestämma, utan det skafaktiskt ske tillsammans med arbetslivet där manockså har många krav på hur man vill se den framtidalärlingsutbildningen.Det jag kan konstatera, efter att ha lyssnat på vadsom sagts i den här gruppen, är att det definitivt intehandlar om några sänkta krav. Tvärtom är hela tidennivån på den kunskap man får oerhört viktig. Annars,säger man i gruppen, kommer de här ungdomarnainte att klara sig . Det krävs en kvalificeradkunskap. Det krävs de krav som vi har satt upp pådagens gymnasieskola för att genomgå även en mo-dern lärlingsutbildning.Vi måste också få ett arbetsliv där man kan ga-rantera bra platser med bra handledare. Ersättningar-na när man går utbildningen kommer fortsatt att dis-kuteras.Men vi kommer tillbaka, , som vi harsagt. Förhoppningsvis kan vi göra det i den proposi-tion som vi lägger fram månad.Anf. 35 () replik:Fru talman! började sitt an-förande med att säga att det är väldigt spännande attstå och blicka in i nästa årtusende och se vad somväntar på oss där. Och det är det. Det är också intres-sant att fundera över vad det är för saker runtomkringi världen som kommer att ha konsekvenser för vårutbildning - vad vi behöver i skolan, vad elevernabehöver lära sig osv. Skolministern pratade om språk,om informationssamhället, om läs- och skrivutveck-ling och om att stötta eleverna i skolan.Detta är jätteviktigt. Men det är en sak att stå ochdiskutera och prata om hur viktigt detta är för elever-na, hur viktig kunskapen är hur viktigt det är med enbra skola. En annan sak är att komma med de kon-kreta förslagen, att ha en klar och tydlig plan så attskolan blir individuell och så att eleven sätts i cent-rum - konkreta förslag där man också visar i budge-ten att detta vill vi i regeringen satsa på.Jag tycker att de konkreta förslagen och de storasatsningar som alla verkar vara överens om att vi villgenomföra saknas, framför allt hos regeringen. Närkommer de, skolministern?Anf. 36 Statsrådet ():Fru talman! Jag redovisade alldeles det somvi sjösatte , nämligen vår grupp som skainrikta sig just på de elever som inte har klarat sinamål. Vi har avsatt 500 miljoner i vårpropositionen tillsatsning på kompetensutveckling för lärarna. Vi haravsatt 8 miljoner till satsning på forskning om elevermed olika typer av funktionshinder. Vi har avsattmedel i ITIS med inriktning just på elever med funk-tionshinder och elever som har svårare att nå målen.Så visst finns markeringarna i vårpropositionen.Jag tänker också återkomma. Min inriktning är,och kommer att vara , att de som vi i allraförsta hand ska satsa på är de elever som inte har nåttmålen.Sedan vill jag också säga, som en upplysning tillSofia som tog upp detta med idrotten, attriksdagens kammare fattade beslut om idrott igymnasieskolan. Detta gjorde man enhälligt. Detfinns ingen reservation i utbildningsutskottet. Beslutetgrundar sig på en proposition som lades fram av YlvaJohansson men som inte behandlades förrän i våras.Åtskilliga ledamöter har ställt frågor om detta medidrotten, men som sagt var: Kammaren fattade besluti våras, och man gjorde det utan reservationer. Detenda som påtalades, från sida, var attdet kanske skulle ha innefattat det individuella pro-grammet. Det var nämligen så att idrott ska vara obli-gatoriskt med 100 poäng på samtliga nationella pro-gram. har jag rett ut det.Ytterligare en satsning som jag skulle vilja ta uppär storstadssatsningen, som börjar träda i kraft.Där gör vi en satsning på de elever som har utländskbakgrund. Det är upp till varje storstad att själv be-stämma hur man vill använda medlen. Jag rekom-menderar ledamöterna att läsa de program som tasfram - det sista jag sett var från - där detfinns många goda exempel, från språkförskolor tillsatsningar på att nå bättre kamratskap, att utveckla sigsjälv som människa osv. Det är ett led i regeringenssatsningar, . 37 () replik:Fru talman! Visst, skolministern, är det jättebramed utredningar och grupper som sitter och diskute-rar vad som komma skall. Men jag tycker att skolanhar väntat nog. Lärarna är på bristningsgränsenför vad man klarar av. Det är stora klasser. Det finnsinte tillräckligt med pengar. Det finns inte tillräckligtmed gott undervisningsmaterial.Det jag skulle vilja se är att man inom regeringentittade på detta: Hur kan man uppvärdera lärarnasroll? Hur kan man se till att inrätta specialisttjänstervad gäller utbildning och utveckling? Vad kan man tafram för nya konkreta planer vad gäller läs- ochskrivutveckling, vilket skolministern också börjadediskutera nu? Vad kan man göra för att öka kvaliteteni skolan?Där har vi från och flera andra bor-gerliga partier pratat om att ha ett nationellt kvali-tetsinstitut tillsammans med kommuner och läraror-ganisationerna så att skolorna kan få det stöd som debehöver, om de vill, för att kunna stärka skolan. Vivill också decentralisera skolan: ha skolstyrelser därelever, föräldrar och lärare sitter tillsammans ochbeslutar. Då kan vi få den lokala decentraliserademakten där man har medel att kunna förfoga över fördet som är lokalt och nå de kunskapsmål som vi sätterupp här. De konkreta förslagen önskar jag att rege-ringen också hade kunnat visa i budgeten nu.Anf. 38 Statsrådet ():Fru talman! Problemet är inte att vi saknar rap-porterna, att vi saknar resultaten. Problemet är attkunna omsätta detta i praktiken. Det är ju därför somsatsningen måste vara så att vi systematiskt tar redapå varför det inte fungerar och var bristerna ligger.Då krävs det analyser. Det krävs rapporter. Ochdet måste ske på olika nivåer. Men när vi har gjortdem, utgår vi från dem för att kunna stimulera vidare.Det är då vi erbjuder projektmedel, vi erbjuder kom-petensutveckling och vidareutbildning och vi erbjudermer av experter för att kunna ta tag i problemen. Detär där skolans problem ligger, att man många gångerkan se problemen, men man vet inte hur man skaåtgärda dem.Jag har förtroende för vårt skolverk, som haransvaret för en del av de rapporter som vi tar fram. Vihar dessutom inrättat en kvalitetsgranskningsnämnd,och de som sitter i nämnden är folk utifrån. Det ärMikael , som är docent, , som sitter ordförande i , , som är adjunkt i verksam-heten, , som är förvaltningschef, , som är utbildningschef, ,som är rektor, , som är professor, , som är områdeschef, och Ing-BrittWahlsten, som arbetar som länsarbetsnämndsdirektöri Blekinge.Vi har valt att ta in inspektörer - 40 stycken hadevi senast - som representerar Röda korset, RäddaBarnen, . Vi använderförutom egen personal många människorfrån vår omvärld för att kunna gå in och göra de härvärderingarna, sätta upp kriterier och även ge förslagtill riksdag, regering, kommunpolitiker och skola.Anf. 39 () re-plik:Fru talman! Jag vill först tacka för det intressantaarbete inom som har kommit och överlämnats till talmannen. Jag är mycketnyfiken på det som står i denna lilla bok och hoppasatt det finns möjlighet att göra den tillgänglig.Därefter vill jag uppmärksamma två delar i det vihar diskuterat . Det ena är en likformig skola.Jag håller med skolministern om att det är en brabit på väg om man tittar på att det inte är likformigtmellan skolor, kanske inte ens mellan klasser. Meninom en och samma klass, inom en och samma un-dervisningsgrupp har vi det stora problemet. Är det25 barn från samma område som går i samma klassmed en lärare är det svårt , med den organisationvi har i systemet, att spräcka likformigheten, att se tillvarje elevs behov.Det var det som var själva huvudkärnan i mitt an-förande, när det gällde att vi kanske skulle hitta andralösningar för de elever som kommer till skolan. Detvill jag rikta uppmärksamheten på, därför att för ossär eleven minsta enheten, inte klassen och inte skolan.Hur gör ni inom regeringen när det gäller att om-sätta olika delar i rapporter och annat i konkreta lös-ningar? Utgår ni från de värderingar och de beslutsom är fattade i och som finns som bak-grundsskrivning till läroplanen när ni omsätter deolika problemen och åtgärderna i förslag till konkretalösningar?Anf. 40 Statsrådet ():Fru talman! kommer in mer påhur man organiserar arbetet i dagens skola. Det är nogbra att vi plockar bort klassbegreppet - det är väl påväg att försvinna - och att man på olika sätt pratar omgrupper i olika storlekar.Här är vi tillbaka i det jag sade tidigare. Det finnsalltid en koppling mellan de ekonomiska resursernaoch resultatet, i synnerhet när det gäller de elever sombehöver mer stöd än andra.Det är därför vi tycker att det är så viktigt att dengrupp som jag nu tillsätter just ska ta hänsyn till vadsom står i läroplanen. Vad är läroplanens mål? Vadstår i våra kursplaner?Men från det ska vi också gå till de kommunalaskolplanerna. På många håll är det så att den kommu-nala skolplanen upprepar det som står i de nationelladokumenten. Men tanken är ju att den lokala skolpla-nen ska beskriva hur man ska göra just i den specifikakommunen.Men det måste också finnas en koppling till de re-surser som skolan får och hur man hanterar budgeten.Är det ett decentraliserat ansvar, så att skolledningenverkligen har en möjlighet att fördela på ett rimligtsätt? Hur gör man med de elever som har mycketstora funktionshinder och kostar mycket pengar?Hanterar man de eleverna centralt eller följer de ock-så den del av budgeten som lagts ut på den enskildaskolan?Det är viktigt att vi som politiker får svar på dehär frågorna, så att vi också kan se verkligheten iförhållande till de nationella mål som vi har satt upp.Anf. 41 () re-plik:Fru talman! Min fråga är: Vilka åtgärder tänkerskolministern vidta om en skola inte uppfyller de målsom man har endera i skolplan eller i denläroplan som vi har fattat beslut om i ?Finns det sanktionsåtgärder eller kommer vi att kunnaläsa i rapporter att skolan fortsätter på samma sätt?Hur tänker man handskas med den frågan?Anf. 42 Statsrådet ():Fru talman! Jag anser att det är oerhört viktigt attSkolverket verkligen använder sig av sin tillsyns-funktion. Det de har i tydligt uppdrag från regeringenär just att följa upp resultaten på skolorna.Vi kunde se i inspektörsrapporten att åtgärdspro-gram finns på skolorna. Däremot har man i praktikeninte hittat metoderna att på ett bra sätt arbeta meddem. Då blir det eleven som till syvende och sist inteklarar undervisningen, för man får inte stöd när detgäller hur man ska göra.Vi tar också i skollagsöversynen med begreppetsanktion mot kommun. Man kan alltid diskutera hurlångt en sanktion ska gå, men jag anser att när upplever att det finns sådana brister att detmåste ske en tillsyn, då ska tillsynen ske. Jag sägerockså i vårt regleringsbrev att den måste ske inomkort tidsmarginal och att även åtgärder av kommu-nerna ska krävas inom kort tidsmarginal.Anf. 43 () replik:Fru talman! Det yttersta ansvaret för att skolansmål ska nås ligger alltid på skolministern. Det ärskolministerns egna ord i den debatt som fördes här islutet av november. Skolministern borde kanske dranågra slutsatser utifrån det.Det är nämligen så att vi har problem med regel-verk, villkor, ledning och resultat. Det jag hitintillshar hört i den här debatten är att vi ska ta reda på merfakta. Det räcker inte, snälla skolministern, det räckerinte. Fakta finns ju redan.Var är förslagen? Förslagen lyser så här långt, en-ligt min mening, med sin frånvaro.Men jag ska ta fasta på en sak. Skolministern sadeatt vi ska ha förutsättningslösa diskussioner och till-sammans hitta nya lösningar. Jag ställde en fråga imitt anförande: Är skolministern beredd att med bl.a.moderaterna diskutera ett nytt finansieringssystem förden svenska skolan? Det är en fråga, som söker sittsvar.Det jag också blir förvånad över är när skolmi-nistern säger: En av de viktigaste frågorna är språket.Det håller jag med om. Men har regeringenlagt fram förslag och genomdrivit förändringar sominnebär en nedgradering av språkets betydelse, bl.a.inom lärarutbildningen. Här skickas ytterligare sig-naler från skolministern som har olika innebörd.Det är också ett av problemen med den svenskautbildningspolitiska diskussionen. Just att ledanderegeringsföreträdare säger en sak på ett ställe och enannan sak på ett annat.Anf. 44 Statsrådet ():Fru talman! Det som är tydligt och som skiljer so-cialdemokrater och moderater åt är just vad vi villsatsa ekonomiskt, hur stora medel vi vill lägga påskolan.Vi socialdemokrater vill satsa på förskolan. Vi an-ser att om vi ger eleverna en bra grund redan somsmå barn har de större möjlighet att kunna klara sigvidare. Till detta säger nej.Vi tror också på det livslånga lärandet. Det är där-för vi också har valt att göra en satsning på kun-skapslyftet. Det har också visat sig ge oerhörda möj-ligheter för människor som innan har varit utanför,som inte har fått vare sig förskola eller gymnasium.Via får de chansen att få ett arbete ochdärmed också goda såväl medborgarkunskaper somteoretiska kunskaper. Det är en klar skillnad på att visatsar från början och hela vägen genom det livslångalärandet. Vi gör det för alla, inte för några få.Vi har helt olika uppfattningar om den nationellaskolpengen. Jag tror inte på en nationell skolpeng.Precis som det har sagts tidigare i debatten skulle detvara en detaljerad styrning från staten. Däremot är jagintresserad av att se hur Perssonpengarna följs uppute i kommunerna. Vi har gjort den markeringen i vårbudget. En stor del går ut till kommunerna. Härkommer jag att arbeta för att få en bättre granskning,uppföljning eller öronmärkning av dessa pengar.Anf. 45 () replik:Fru talman! Tack så mycket för det svaret, skol-ministern. Det bekräftar bara vad jag har sagt i minfrågeställning.Här ser vi ytterligare ett exempel på att ministernvid ett tillfälle säger en sak för att vid nästa tillfällesäga någonting annat.