prot · GM0962 · 1999-03-03 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1998/99:62Onsdagen den 3 marsKl. 09.00 - 18.0319.00 - 22.34Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------------1 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1998/99:52 till konstitutionsutskottetMeddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att arbetsmarknadsutskot-tets betänkande AU4, betän-kande KU19, justitieutskottets betänkanden JuU12,JuU13 och JuU14 samt skatteutskottets betänkandeSkU9 skulle avgöras i ett sammanhang efter avslutaddebatt.2 § Ny lagstiftning mot diskriminering i ar-betslivetFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1998/99:AU4Ny lagstiftning mot diskriminering i arbetslivet (prop.1997/98:177, 1997/98:179 och 1997/98:180)Anf. 1 ():Fru talman! såg jag ett Aktuellt-reportage om en invandrare som var nyutexamineradcivilingenjör från här i Stock-holm. Han hade fått jobb , men han hade ett tagvarit uppe i en jobbsökartakt på 50 jobb i månaden.Han kallades dock sällan ens till intervju. Bland kur-skamraterna hade det länge varit så att alla fått arbeteutom han och en student till, som också - händelsevis- råkade ha invandrarbakgrund.Ingenjör är ju ett bristyrke. Man kunde läsa här-omdagen i att det bara i den härregionen finns 800 ingenjörsutbildade invandrare somgår arbetslösa. Det svenska samhället är kort sagtväldigt dåligt på att hantera den etniska mångfald somhar växt fram under de gångna 10-15 åren. Denmångfald som borde vara en tillgång för det svenskasamhället, den mångfald som borde ses som en möj-lighet, blir i stället till ett problem.Det förekommer utan tvekan i det svenska sam-hället en omfattande diskriminering av människorsom i något hänseende uppfattas som annorlunda; detmå sedan gälla invandrare, funktionshindrade ellerhomosexuella. På arbetsmarknaden syns det här väl-digt tydligt.Funktionshindrade har, oavsett arbetsmarknadslä-ge, alltid haft utomordentligt svårt att komma ut påden reguljära arbetsmarknaden. Bland invandrare ärarbetslösheten förskräckande hög. Bland utomeuro-peiska invandrare är arbetslösheten i själva verketnormaltillståndet.När det gäller den etniska diskrimineringen är detklart att visst kan man ibland skylla på en felaktigutbildningsbakgrund. Visst kan man i många fallskylla på bristande språkkunskaper. Men sanningenär ju tyvärr att det inte är där huvudskälet ligger.Huvudskälet ligger i den trångsynthet, den inskränkt-het och alla de fördomar som vi har, vi som brukarkalla oss för vanliga hederliga svenskar.I allt detta ligger naturligtvis en stor tragik. Delsgår samhälle, företag, arbetsplatser och vår kultur ivid mening miste om något, men framför allt är na-turligtvis den diskriminering som förekommer i sam-hället djupt kränkande för de människor som utsättsför den.Det är givet för oss moderater att varje enskildmänniska har rätt att ses som en individ och bedömasefter sina egna erfarenheter, kvalifikationer och am-bitioner. I själva verket uppfattar vi det som engrundval för det humanistiska och demokratiska sam-hälle som vi moderater vill ha att varje enskild indi-vid bemöts med respekt för den han eller hon är. Ochdet här är inte unikt för oss moderater. Det är ju ettsynsätt som, för att ta det som exempel, också kom-mer till uttryck i våra grundlagar.Nu är det sålunda dåligt med respekten i prakti-ken. Då är frågan: Vad skall vi göra åt saken? Rege-ringen säger att vi skall stifta tre nya lagar. Det ärdärför, fru talman, vi har samlats här just nu; för attgöra detta. Då är frågan: Löser detta problemen?För oss moderater är diskriminering i alla formerett uttryck för fördomar. Och vi tror att det är väldigtsvårt att lagstifta bort fördomar. Vi tror att opinions-bildning och attitydpåverkan är oändligt mycket merangeläget än nya lagar.Därmed inte sagt att det inte också kan finnas be-hov av lagstiftning för att ge enskilda individer somär utsatta i vårt samhälle stöd. Men vi har för vår delförordat en mer generell lagstiftning, en lagstiftningom mänskliga rättigheter snarare än den teknik somregeringen har valt, nämligen att börja indela ochkategorisera samhället i grupper och diskriminerings-grunder.Vi ifrågasätter naturligtvis inte det goda uppsåtetbakom de lagförslag som regeringen har lagt på riks-dagens bord. Men vi tror att man har valt fel väg, ochjag skall i korthet försöka tala om varför.För det första tycker vi, fru talman, att det är entveksam ordning med lagar som är avgränsade till attbara gälla arbetsmarknaden. När det gäller en av dediskrimineringsgrunder som är föremål för be-handling, nämligen etnisk diskriminering, innebärdetta t.o.m. ett steg tillbaka i förhållande till den nu-varande lagstiftningen, som är generellt giltig, låtvara att den har kritiserats för att vara tandlös.Vi tycker för det andra att det är tveksamt att läg-ga fram tre nästan parallella lagar där man pekar uttre specifika diskrimineringsgrunder. Jag ifrågasätterinte att diskriminering av sexuella minoriteter, dis-kriminering av funktionshindrade och diskrimineringav etniska minoriteter är de viktigaste diskrimine-ringsgrunderna. Men det är klart att när man börjarindela lagar efter olika diskrimineringsgrunder såriskerar man att bidra till intrycket att diskrimineringpå andra grunder än de som avses i de här lagarnaskulle vara mer godtagbart. Och så är det inte.För det tredje är det så att om man ger begreppetdiskriminering en ganska vid uttolkning kan mansäga att ingen i det svenska samhället är merdiskriminerad än den som saknar möjligheter tillarbete och egen utkomst. Det är klart att det i detläget är väldigt viktigt att man inte utformar, skall vikalla det, specifika diskrimineringslagar på ett sådantsätt att man försvårar tillkomsten av de nya jobben.Vi befarar att man gör det med de här tre nästan pa-rallella lagarna, för de komplicerar och försvårarytterligare en redan krånglig och svåröverskådligarbetsrättslig lagstiftning.För det fjärde är det som vanligt så med de här la-garna - men där stönar man bara och är inte längreförvånad - att de återigen uteslutande är utformademed utgångspunkt från hur förhållandena är i offent-lig sektor och i storföretag. Inte en tanke ägnas åt desmå arbetsgivarna. Det här är ett problem, för det göratt lagarna riskerar att höja trösklarna för anställ-ningsbeslut i små företag. Får lagarna den konsekven-sen har man också bundit ris åt egen rygg.Det är över huvud taget så att anställningsförfa-randet i ett litet företag inte är den byråkratiska, for-maliserade och på noggrann, saklig meritvärderinggrundade process som förutsätts i hela det här lagver-ket.För det femte tror vi också att det finns en risk förintegritetskränkningar som en följd av lagstiftningensutformning. Jag tror att det var Advokatsamfundetsom i sitt remissvar frågade sig: Är det kanske t.o.m.så, om lagarna ges den här utformningen, att en ar-betsgivare bör förhöra sig om en viss anställds sexu-ella läggning för att kunna gardera sig mot att inte iefterhand bli skadeståndsskyldig för diskrimineringpå denna grund?För det sjätte menar vi att det inte framstår somrimligt när lagarna ges en utformning som innebär atten liten företagare kan ådömas stora skadestånd äveni fall av s.k. indirekt diskriminering där arbetsgivareni fråga inte har haft uppsåtet, alltså avsikten, att dis-kriminera. Jag noterar att också har tagitupp detta i en reservation.Sist men inte minst menar vi att man med den härföreslagna lagstiftningen skapar ett väldigt oöver-skådligt lapptäcke av regler. Vi får olika regler förolika typer av diskriminering i det svenska samhället.Vi får olika regler beroende på vem den diskrimine-rade är - kung, anställd eller något annat. Vissa typerav diskriminering skall regleras civilrättsligt. Andratyper av diskriminering skall regleras straffrättsligt.Ibland skall man vända sig till facket, ibland skallman vända sig till polisen, och ibland skall man vän-da sig till någon av fyra ombudsmän.Vi tror inte att den utformning som regeringen hargett den här lagstiftningen gagnar det goda uppsåtsom ligger bakom den. Vi vill se en samordnad lag-stiftning, och vi vill också se en samordnad tillsynöver diskrimineringslagstiftningen. Det betyder att vitycker att man skall samordna det ständigt ökandeantalet ombudsmannaämbeten.Mot denna bakgrund är vi inte beredda att tillstyr-ka de tre propositioner som ligger på bord.Och jag ber att få yrka bifall till reservation 1 som vimoderater har avgivit vid arbetsmarknadsutskottetsbehandling av ärendet. När den reservationen harfallit i voteringen, vilket jag misstänker att den gör,kommer vi inte att delta i besluten om den närmareutformningen av lagstiftningen. Jag yrkar alltså bifalltill reservation 1.Tack för ordet fru talman.Anf. 2 ():Fru talman! Det har uppskattats att 500-600 mil-joner människor, av världens befolkning,lider av någon form av fysiskt, sensoriskt eller men-talt handikapp. I världens rika industriländer är han-dikapp lika utbrett som i världens betydligt fattigaredelar. Men problemen är annorlunda. Här i den rikadelen finns inga trakom och ingen svår undernäringsom orsakar funktionshinder. Men alkoholism,drogberoende, trafikolyckor och arbetsolyckor stårför en växande andel av offren. Det vanligaste funk-tionshindret i är rörelsehinder följt av syn-skada och hörselskada. Den gruppen som lider avomfattande funktionshinder uppskattades av handi-kapputredningen till något över1 % av totalbefolkningen.Många handikappade konstaterar att människormed funktionshinder och även deras anhöriga kännerav ett allt bistrare samhällsklimat, ekonomiskt såvälsom värderingsmässigt. Och många som arbetar medhandikapproblem tycks vara överens om att attitydentill personer med funktionshinder har sin grund i denvärdering som de får på arbetsmarknaden. Sådanavärderingar är sanktionerade av samhället och ärgiltiga långt utanför arbetsmarknaden.Att ha ett funktionshinder innebär att man är sär-skilt beroende av andra människors hjälp i olika situ-ationer. Det innebär också att man är mycket utsattoch sårbar när man blir dåligt bemött. Beroendet ochutsattheten leder ofta till kränkningar. Dessa kränk-ningar kan förorsakas av obestämdhet och brist påinlevelse, men det förekommer också medvetnakränkningar av personer som utnyttjar människorsutsatthet och beroende. Och om man tänker efter litekan man fråga: Hur ofta pratas det om våld och sexu-ella övergrepp mot personer med funktionshinder? Ifråga om detta rådet det nästan en total tystnad ochtabu, och det finns därför i stort sett ingen kunskapom ämnet. Våldet mot flickor och kvinnor är i regelsexualiserat. Ingen vet hur stor omfattningen är, mensäkert är att det finns många kvinnor med funktions-hinder i mörkertalet över våld mot kvinnor.Kvinnor med funktionshinder som är invandrareeller flyktingar har ofta en slitsam tillvaro. Det ärflera som är sjuka och har funktionshinder blandpersoner som är födda utomlands än bland inföddasvenskar, och det är större skillnad mellan kvinnorsom invandrat och svenskfödda kvinnor än mellanmännen. Invandrarkvinnor har ofta okvalificeradearbeten i service och industri som ger arbetsskadoroch funktionshinder.I många bemärkelser kan man säga att kvinnorbemöts sämre än män. Det handlar säkert inte omnågon medveten aktiv diskriminering annat än i un-dantagsfall. Det har i stället med könsroller att görahos oss beslutsfattare, personal och de kvinnor ochmän som behöver hjälp. Men på måstekunskapen om hur diskrimineringen uppstår leda tillatt regler konstrueras och tillämpas så att de bidrar tillstörre jämställdhet i stället för att befästa underord-ningen av kvinnor.Att bekämpa etnisk diskriminering innebär att fö-ra en kamp för alla människors lika rättigheter ochmöjligheter och för människors lika värde. Beträffan-de dessa demokratiska och humanistiska ideal finnsdet inget utrymme för kompromisser. I mitt partianser vi att det är glädjande att äntligen får enlagstiftning värd namnet mot etnisk diskriminering påarbetsmarknaden. har vi i Vänsterpartietkrävt en effektivare lagstiftning på detta område. Vianser också att mycket tid har förspillts genom dennäst intill meningslösa lag som trots vårt partis in-vändningar om bristande effektivitet infördes 1994.Fru talman! Mitt parti har i motioner framhållitvikten av att alla bestämmelser om diskriminering påarbetsmarknaden bör samlas i en lag. trorvi att de olika ombudsmännen bör placeras underriksdagen i stället för under regeringen för att stärkaderas oberoende. Men vi vet att arbetet med att sam-ordna lagstiftningen kan bli relativt omfattande. Isammanfattningen till utskottsbetänkandet står det attutskottet också föreslår ett tillkännagivande sominnebär att det bör genomföras ett utredningsarbete. Idetta arbete bör man överväga möjligheternaatt samordna diskrimineringslagarna. Detta tycker vi iVänsterpartiet är en bit på väg mot förhoppningsvisförbättrade diskrimineringslagar.Jag vill fråga i första hand socialdemokraterna vadde menar med orden . Innebär det ett eller tioår?Till detta ganska komplicerade betänkande har vifogat fem reservationer, och det är framför allt två avdem som jag vill lyfta fram. Det gäller reservation 12om arbetsorganisationernas talerätt och reservation 17om antidiskrimineringsklausuler.Vår uppfattning, i likhet med , är attförutom diskrimineringsombudsmannen bör ävenkollektivavtalsbundna organisationer ha möjlighet attgöra framställningar till skyldighet för arbetsgivare att vidta åt-gärder. Detta har också den utredning som föregickpropositionen föreslagit. Därför anser vi att det intefinns något skäl av avvakta ytterligare utredning ifrågan. Jag vill därför yrka bifall till reservation 12under mom. 25.Jag vill också yrka bifall till reservation 17 omantidiskrimineringsklausuler. I många länder har devisat sig vara ett verksamt medel för att motverkaetnisk diskriminering. Vid offentlig upphandling hardessa klausuler använts i stor omfattning i länder somUSA, och . Här i börstatliga, kommunala och landstingskommunala myn-digheter åläggas att i största möjliga utsträckning ta inantidiskrimineringsklausuler i avtal med leverantörerav varor och tjänster när det inte finns några rättsligahinder mot detta. Jag vill därför yrka bifall till reser-vation 17 under mom. 38.Den tredje lagen är lagen om förbud mot diskri-minering i arbetslivet på grund av sexuell läggning.Trots att fördomarna mot homosexuella och bisexu-ella har minskat i den allmänna debatten utgör dessamänniskor fortfarande en mycket utsatt grupp. Utred-ningen mot diskriminering i arbetslivet på grund avsexuell läggning konstaterade att sådan diskrimine-ring förekommer och att flera döljer sin homosexuellaläggning.Vi i stöder starkt den föreslagna la-gen, som kan bidra till både upprättelse och ekono-misk kompensation för den som utsatts för diskrimi-nering. Men viktigare är kanske, och det gäller alla detre lagar som vi diskuterar här i kammaren, att lagar-na förhoppningsvis långsiktigt kan påverka attityderoch normbildning.Det finns en svaghet i diskrimineringslagen vadgäller sexuell läggning, nämligen 3 § i lagförslaget.Denna paragraf behandlar förbudet mot diskrimine-ring. I 3 § andra stycket står det:"Förbudet gäller inte om behandlingen är berätti-gad av hänsyn till ett sådant ideellt eller annat särskiltintresse som uppenbarligen är viktigare än intressetav att förhindra diskriminering i arbetslivet på grundav sexuell läggning. "Personer som själva har varit utsatta för sexuelldiskriminering anser att detta stycke gör lagen uddlös.Här ges nämligen en öppning för diskriminering avhomosexuella för just den del av samhället där dennaform av diskriminering är mest vanlig, nämligenkyrkorna.Själv kan jag ärligt säga att jag har missat dennasvaghet i lagstiftningen men jag tycker att det är vik-tigt att synliggöra den. Det är ju också svårt att här förändra skrivningen men ett eventuellt utskottsi-nitiativ bör vara möjligt.Det som är mycket konstigt med denna paragrafär att regeringen i propositionen skriver att syftet medden föreslagna lagen är att schablonuppfattningar ochfördomar mot arbetssökande och arbetstagare pågrund av deras sexuella läggning inte skall tillåtasmotivera otillbörlig diskriminering. Regeringen delardärför inte utredningens uppfattning att förhållandenai Kyrkan eller i andra religiösa sammanhang skallkunna vägas in i bedömningen men gör man detta.Jag frågar socialdemokraterna: har det blivitdenna förändring i arbetsmarknadsutskottets betän-kande? Är ni inte överens med regeringen?Anf. 3 ():Fru talman! Grunden för politik äralla människors lika rätt och värde. Den utgångs-punkten är nog lika för de flesta, åtminstone demo-kratiska, partierna i vårt land liksom i många andraländer.Jag har tagit med mig en utskrift av FN:s allmän-na förklaring om de mänskliga rättigheterna. Inled-ningen lyder:"Enär erkännandet av det inneboende värdet hosalla medlemmar av människosläktet och av deras likaoch oförytterliga rättigheter är grundvalen för frihet,rättvisa och fred i världen, - - -. "Sedan kungör generalförsamlingen i artikel 1 iden här allmänna förklaringen:"Alla människor äro födda fria och lika i värdeoch rättigheter. De äro utrustade med förnuft ochsamvete och böra handla gentemot varandra i en andaav broderskap. "I artikel 2 står det:"är berättigad till alla de fri- och rättigheter,som uttalas i denna förklaring, utan åtskillnad avnågot slag, såsom ras, hudfärg, kön, språk, religion,politisk eller annan uppfattning, nationellt eller soci-alt ursprung, egendom, börd eller ställning i övrigt.Ingen åtskillnad må vidare göras på grund av denpolitiska, juridiska eller internationella ställning, somintages av det land eller område, till vilket en personhör, vare sig detta land eller område är oberoende,står under förvaltarskap, är icke-självstyrande eller ärunderkastat någon annan begränsning av sin suverä-nitet. "Artikel 23 handlar om rätten till arbete:"1. har rätt till arbete, till fritt val av syssel-sättning, till rättvisa och tillfredsställande arbetsför-hållanden och till skydd mot arbetslöshet.2. har utan åtskillnad lika rätt till lön för li-ka arbete.3. , som arbetar, har rätt till rättvis och till-fredsställande ersättning, som tillförsäkrar honomsjälv och hans familj en människovärdig tillvaro ochsom, där så är nödvändigt, kompletteras med andramedel för socialt skydd.4. har rätt att bilda och ansluta sig till fack-föreningar till skydd för sina intressen. "Egentligen borde den diskussion som vi just nuhar här i kammaren vara ganska onödig. Vi i Sverigehar ju antagit den här resolutionen. Vi har också rati-ficerat detta. Således är det intaget i vår lagstiftning.Vår grundlag bygger på ungefär samma formulering-ar som de som finns i FN:s deklaration om mänskligarättigheter.Tyvärr räcker detta . Vi måste också haen lagstiftning som bestraffar den som bryter motlagstiftningen. Och tyvärr är inte alla människor sågoda som FN:s deklaration om mänskliga rättighetergör gällande att vi i grunden borde vara.Centerpartiet har, som sagt, den grundläggandeinställningen att alla har lika värde och rättigheter.Det skall alltså gälla alla människor och alla områdenav livet.När det gäller det lagförslag som vi fått handlardet egentligen om tre lagar som hanterar lagen motdiskriminering i arbetslivet för de tre olika kategori-erna av människor. Vi upplever detta som en halvme-syr. Lagarna är ganska lika men inte riktigt lika. De äralltså svåra att hantera. Som vi i sersaken riskerar de att motverka sina syften.Hur skall det gå för företagen när de skall diskute-ra vilken lagstiftning det är som gäller och hur de härfrågorna skall hanteras. Flera tunga remissinstanser -bl.a. DO, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering- har sagt att det här inte är ett bra lagförslag ochvelat att det skall återförvisas till regeringen för attåterigen bearbetas.Från sida vill vi ha en heltäckandelagstiftning. Vi vill ha en lagstiftning som omfattaralla människor och alla samhällsområden. Ingen skallkunna ställas vid sidan av den här lagstiftningen. Manskall heller inte som arbetsgivare eller företagare inågot annat sammanhang kunna säga: Det gäller intemig. I stället skall det gälla i alla sammanhang. Vi villockså ha en samordnad lagstiftning så att även jäm-ställdhetslagen tas in.Vi befarar att vår reservation om lagstiftningen,där vi begär återförvisning till regeringen, faller.Därför kräver vi i reservation nr 4 att man i det fort-satta arbetet med den här lagstiftningen också funde-rar över om det går att ta in även jämställdhetslag-stiftningen. Diskriminering - oavsett på vilken grundden sker - är nämligen ohjälpligt hopplös i det härsamhället. Man skall se till att alla människor fårförverkliga sina idéer och drömmar och att det finnsen lagstiftning till skydd mot varje form av diskrimi-nering.Som det ser ut riskerar man att företag istället för att anställa människor med funktionshindereller någon annan form av diskrimineringsgrundandeskydd hamnar i en situation där man inte anställernågon alls. Man blir så orolig att man säger: Nej, vilåter bli och hoppas att vi klarar oss med den personalvi har.På det sättet motverkar lagstiftningen sina egnasyften. Därför tycker jag att det här är felaktigt. Detskall vara en tydlig och enkel lagstiftning med reglersom är sådana att de kan tillämpas på ett bra sätt föralla människor.Eftersom vi i inte ställer upp på dethär förslaget kommer vi inte heller att lägga framsynpunkter på det materiella innehållet i denna lag-stiftning. Det finns en hel del övrigt att önska. Vi villalltså att hela paketet omarbetas och att vi får ett nyttförslag där såväl de här tre lagarna som jämställd-hetslagen inarbetas, så att vi får en diskriminering-slagstiftning som tar hänsyn till alla människor ochsom skyddar alla människor mot diskriminering.Därför, fru talman, yrkar jag bifall till Centerpar-tiets reservationer nr 2 med avslag på propositionerna177, 179 och 180 samt reservation nr 4 under mom. 2i betänkandet.Anf. 4 ():Fru talman! är positivt inställt till attlagstiftning om diskriminering i arbetslivet skärps,inte minst mot bakgrunden av att det i mänsklighetenshistoria finns en mörk underström, en tendens attbedöma och fördöma människor inte på grund avderas egna förtjänster och brister utan på grund avt.ex. deras kön etniska tillhörighet eller handikapp.Därför känns den föreslagna lagstiftningen i sakmycket angelägen.Diskriminering förekommer dessvärre på arbets-marknaden. De grupper som kommer att omfattasav lagstiftningen är förmodligen de som är mest ut-satta. Men man kan tänka sig andra grupper som inteblir rättvist behandlade och inte bedömda efter sinaegna förutsättningar och kvalifikationer. Det före-kommer åldersdiskriminering. Det förekommer dis-kriminering mot personer som av ett eller annat skälinte passar in i "".Att utforma lagstiftning mot diskriminering är intealldeles lätt. Problemet kanske underskattas ibland.Man måste precisera vad som är diskriminering, ochman måste bestämma vilka beviskrav som skall gälla.Man måste väga in å ena sidan risken att personersom inte har diskriminerat ändå döms och blir skyldi-ga att betala skadestånd och å andra sidan risken attpersoner som faktiskt blivit diskriminerade inte lyck-as övertyga domstolen om den saken. Därför är det en svår uppgift för lagstiftningen attdomstolarna skall landa rätt.Tyvärr är bevisen överväldigande för att etniskdiskriminering i arbetslivet vid anställning och ävensenare är vanligt förekommande, t.ex. av de långtids-arbetslösa invandrare som stängdes ute redan underhögkonjunkturen , de vars yrkes- ochutbildningskompetens inte ledde till ett motsvarandekvalificerat jobb. Den diskriminering som ständigtpågår då personalchefer, anställare mer eller mindreautomatiskt sållar bort ansökningshandlingar på per-soner med annorlunda namn. Man väljer det mankänner igen, man väljer bort det okända. Så pågårdenna process närmast automatiskt.Genom åren har lagstiftaren valt olika modeller.Jämställdhetslagen har en utbyggnad och den lag motetnisk diskriminering som skall upphävas en an-nan.