prot · GN0940 · 1999-12-06 00:00:00 — Dethandlar om den fleråriga idrottssatsning från Göte-borg - ledar- och domarutbildning samt hjälp medseriespel inom basket, handboll och fotboll - som harpågått bland fattiga ungdomar och varitmycket framgångsrik. Denna fick avbrytas därför fick nej till mer pengar för att slutföra projektet.Jag tycker att det var ganska synd. Sedan kom lands-laget dit - just till . Jag tycker att det sänderlite konstiga signaler. Avsikten var naturligtvis inteatt ställa detta emot varandra, det inser jag mycketväl, men människorna där nere måste ändå upplevadet så. När de unga, fattiga svarta hade fått menings-full fritidssysselsättning kom inte de vita tillbaka. Detkänns inte riktigt bra.Det här, tillsammans med många andra saker -inte minst hela globaliseringen - visar på nödvändig-heten av att den aviserade biståndsutredningen till-sätts och kommer i arbete . Det finns mångafrågor som man behöver se över och titta på.Jag glömde i inledningen av mitt anförande atthälsa biståndsministern välkommen till debatten. Jagtycker att det är väldigt trevligt att biståndsministernär här och att vi kan få en diskussion om biståndsfrå-gorna, som vi alla är engagerade i.Jag ska kort beröra de reservationer och särskildayttranden som vi har i det här betänkandet. Det finnsså mycket intressanta saker i betänkandet att man intehinner med allt. Många frågor går också in i varandra.I många frågor har vi ganska lika uppfattningar. partier vill gå lite längre än andra, men det finnsen ganska stor överensstämmelse - det vill jag ändåsäga.Först handlar det om demokratifrågan i bistånds-dialogen, som reservationens rubrik lyder. Detta ärväldigt viktigt, som vi ser det. Vi menar att man helatiden måste ha en utvärdering av hur det ser ut i län-derna när det gäller mänskliga rättigheter, socialaförhållanden och arbetet med demokratin, och denbör ske kontinuerligt.Vi tycker inte att vi ska ge bistånd till länder somstartar krig med varandra. Det är också därför jag harställt frågor till biståndsministern när det gällt krigetmellan och och biståndet dit. Samti-digt som vi långsiktigt stöder fattigdomsbekämpning-en och förstår den tanken mycket väl dödas tiotusen-tals människor i detta meningslösa krig. Vi menar måste tala klarspråk så att dessa makthavareförstår. Vi måste använda de påtryckningsinstrumentsom vi har. Vi har tyvärr inte så många instrument,men det här har vi. Det kanske är det språk som deändå förstår, och då kan man undvika framtida lidan-de - även om det självklart är tufft att avbryta bi-stånd.Vi menar att inslaget av villkor behöver öka närdet gäller att bygga upp ett fungerande civilt samhäl-le. Det handlar om mänskliga rättigheter, om rättvisfördelning och om solidaritet inom det egna landet.Det handlar också mycket om kampen mot korrup-tion, som är oerhört väsentlig i sammanhanget.Sedan vill jag beröra begränsningsbeloppen, därvi har en reservation ihop med ochFolkpartiet. Denna diskussion har ju egentligen förtshela det här året, sedan 2,9 miljarder - av bi-ståndsbudgeten - hölls inne. Det är klart att sådant fårkonsekvenser, även om man har försökt att minskaeffekterna så mycket som möjligt. Det har lett till attprojekt lagts på is, till neddragning av utlovade insat-ser m.m. Detta har vi diskuterat , menjag känner ändå att det är angeläget att ställa frågan:Vilken trovärdighet får vi som samarbetspartner medden här ryckigheten, om man egentligen inte vet vadSverige kommer att ställa upp med?Vi menar att biståndet inte ska vara en sådan härbuffert i statsbudgeten. Det finns inte heller någonsäkerhet, vad vi kan se, för att inte utgiftsbegräns-ningarna även kommer och vi hamnar isamma situation igen. I så fall motsätter vi oss detta.Jag vill gärna att biståndsministern kommenterar hurhon ser på begränsningsbeloppen och hurhon kommer att hantera detta.Vi tycker också att regeringen tillsammans medVänstern och intar en alltför passiv håll-ning när det gäller att återta enprocentsmålet. Medden här takten skulle det ta . Vi har inte såenormt mycket mer, men vi har ändå försökt att fåmer pengar i vår budget.Även om man är medveten om vikten av kvalitetoch innehåll i biståndet - det är det mest väsentliga -kan man aldrig bortse från, med de enorma behovsom finns, att omfattningen av biståndet också harmycket stor betydelse.Sedan tänkte jag säga någonting om skuldav-skrivningen. För att de fattigaste länderna ska hamöjlighet till ekonomisk tillväxt behöver de få hjälpmed skuldavskrivning. Också länder med aldrig såbra styrelseskick och goda ambitioner - jag tänkersärskilt på , som väl är det allra tydli-gaste exemplet - har ju oerhört svårt att utvecklasmed de stora skuldbördor de har.Det är bra att regeringen säger sig stödja de initia-tiv till skuldavskrivningar som tagits, bl.a. vid G 8-mötet i . Vi vill då bara se att de här pengarnaockså betalas ut, att det här verkligen kommer i gångoch gör det så snabbt som möjligt.De enskilda organisationerna har flera talat omhär förut. De har en oerhörd betydelse för väl funge-rande biståndsinsatser. Det kan vara svårt att ha enkoordination och en sammanhållen bild av vad somegentligen händer, men det är viktigt att man försö-ker. De enskilda organisationerna åstadkommer oer-hört mycket nere på gräsrotsnivå. Vår folkrörelsetra-dition gör också att vi i har erfarenheter sompassar väl in i de behov som finns i de flesta motta-garländerna. Kombinationen egen insats och Sidame-del är en bra lösning som når de enskilda människor-na och framför allt kan hjälpa till att bygga upp lik-nande organisationer som passar i mottagarlandetutifrån den modell som vi använde i början av det härseklet. Det är ju där många befinner sig . Då kanman organisera sig, ta vara på sina rättigheter och påså vis bygga upp sitt samhälle.Vi har också påpekat det oklokai att drastiskt minska biståndet till det lilla landetGuinea-Bissau, som befinner sig i ett känsligt läge,och lägga ned ambassaden. Det ger inga brasignaler till detta land, som har stora inrikeskonfliktermen som tycks samla sig till någorlunda, om änmycket bräcklig, stabilitet. Första omgången i presi-dentvalet har hållits. Jag är inte klar över exakthur utgången blev, men man är ändå i gång med endemokratisk process. Med tanke på den långvarigaförbindelsen mellan våra länder och utom-ordentliga insats under de senare årens kris förefallerdet mycket ogenomtänkt att skicka sådana signaler.Därför har vi också skrivit i vår motion att det ärviktigt - vi har gett upp om att kunna behålla ambas-saden - med en stark diplomatisk närvaro i . Det är också viktigt att hjälpa till att stödjaåteruppbyggnad, demokratiutveckling och lands-bygdsutveckling. Detta är ett av de fattigaste ländernai världen, och ska inte backa ur i ett läge därman kanske kan komma fram till en positiv utveck-ling. Därför vill jag också fråga biståndsministern hurhon ser på just detta lilla land.Jag har en egen enskild motion som handlar ommikrostöd. Den borde egentligen ha hamnat i Östeu-ropabetänkandet, kan man tycka. Utgångspunkten ärnämligen , det samarbete och denätverk som finns mellan våra nordliga län och Mur-manskområdet i nordvästra . Många enskildaorganisationer och grupper har ett omfattande nät-verk, men arbetet försvåras naturligtvis av de långaavstånden, bristande kommunikationer, problem medvisum och kostnader för detta.Jag föreslår att man skulle kunna ha ett litet stöd -jag har skrivit , men det skulle kun-na vara mindre - som på ett mycket enkelt sätt skullekunna ges till grupper som har ett uppbyggt nätverkmed nordvästra , utan att man behöver hastor kontroll och krångligt anslutningsförfarande. Detskulle t.ex. kunna fördelas via länsstyrelserna i våranordliga län. Men det går att göra på annat sätt också.Det skulle vara enkelt och man skulle kunna få om-fattande resultat, t.ex. kvinnogrupper, som uträttaroerhört mycket med mycket små medel, och de harproblem . Hur ser biståndsministern på en sådanfråga?När det gäller globaliseringen finns det både möj-ligheter och hot i den process som pågår. För att kun-na möta hoten och ta vara på möjligheterna säger viatt vi behöver ett starkare internationellt politiskt,ekonomiskt och etiskt ramverk. Då handlar det själv-klart om hela FN-systemet, Bretton Woods-institutionerna och alla sådana institutioner, men ävenom WTO och WTO-systemet.Även i överenskommelser mellan företag, alltsåvad gäller code of conduct mellan företag, speciellt destora världsomspännande koncernerna, är det viktigtatt man iakttar ett regelverk för att kunna klara avig-sidorna med globaliseringen och kunna ta vara påmöjligheterna i stället.Jag ska inte tala så mycket om våra anslag. Vi villha lite mer pengar till enskilda organisationer, eko-nomiska reformer, särskilda utvecklingsprogram ochnågot mer till Afrika.Men jag ska ta upp ett av våra särskilda yttranden,som har tyngdpunkten på , på landsbygdsut-veckling och jordbrukspolitik.Afrika är i störst behov. Vi har också en stark tra-dition som gör insatser i möjliga. En av deabsolut viktigaste frågorna för utvecklingen i Afrikaär faktiskt jordbruket, fast inte så många pratar omdet. Det handlar om den egna försörjningen. Dethandlar också om export. Det handlar om handelnmellan grannländer, och det handlar om att hejdainflyttningen till storstädernas slumområden.Vi i anser att stödet till merbör inriktas på ett miljömässigt hållbart jordbruk ochatt bönderna får rimlig avsättning för sina produkter.Det är ju förutsättningen. Ett sätt är absolut att ökaländernas egen kapacitet. Det är komplicerat, detgäller många saker. Det handlar om ägarförhållanden,men det handlar också om beskattningen, eftersomjordbruket i flera länder är den dominerande skatteba-sen. Det är alltså inte något enkelt.Det handlar också om att bönderna måste få prisför sina produkter, annars slås de ut. Då klarar maninte sin egen försörjning. Dessutom håller EU på ochdumpar jordbruksprodukter i , vilket inte äracceptabelt på något sätt.Vi menar att i allt samarbete bör lyftafram nödvändigheten av en mer ändamålsenlig jord-brukspolitik i länderna. Jag har sett att Sidachefen harskrivit ganska starkt om just jordbruksutvecklingenoch den afrikanske bonden i några artiklar. Jag tyckteatt det var mycket intressant.Statsministern sade också i frågestunden i tors-dags, när jag frågade om just jordbruket i ,att han fört samtal om just det och om landsbygdsut-vecklingen, inte bara jordbruket. Han uttalade sigmycket positivt, därför vill jag gärna höra även bi-ståndsministerns syn på detta.Därmed har jag bara en fråga kvar som jag tänkteberöra. Det är också ett särskilt yttrande och handlarom biståndet till i norra ger livsmedelsbistånd, men avstår från attstödja återuppbyggnaden av det kurdiska jordbruket.Jag har fått fler signaler, och jag vet också att detgjorts internationella påtryckningar på FAO för ger detta bistånd på ett sådant sätt att man slår utdet existerande jordbruket i norra , vilket drarundan möjligheterna till långsiktig försörjning.Det är alltså ett paradexempel på hur bistånd kanbli alldeles fel fast det är väl ment. Jag är medvetenom att det har med sanktionerna mot att göra,men det ska ändå utformas på ett sätt som gör att detfungerar i verkligheten.Det finns alltså ganska mycket att se över ochmycket som kan göra för att påverka interna-tionellt. Det finns också mycket att se över när detgäller vårt eget biståndsarbete.Jag undrar till slut om biståndsministern tänkervidta några åtgärder för att få FAO att ändra sin po-licy i norra . 22 (fp):Fru talman! Jag vill också börja med att hälsa bi-ståndsministern välkommen till det här viktiga arbe-tet. Det är min förhoppning att biståndsministern skakunna upprätthålla biståndet lite bättre än företräda-ren, som gjorde kraftiga nedskärningar i biståndet,vilket vi här hårt har kritiserat. Jag hoppas att vi skafå se en annan utveckling under den nya biståndsmi-nistern.Det betänkande vi behandlar har . Egentligen tycker jag att det hadevarit bättre om det hade stått "internationellt utveck-lingssamarbete". Bistånd leder tanken lite fel. Vi talarmer och mer om utvecklingssamarbete. Vi talar ompartnerskap. Vi talar just om samarbete. Just denbeteckningen förekommer på flera ställen i betänkan-det. Men bistånd har ju blivit ett inarbetat och etable-rat ord, så det är kanske svårt att förändra.Varför har vi utvecklingssamarbete över huvudtaget? Jo, det beror på att vi har en orättvis värld. Detär det som egentligen är fundamentet. Det är det somär utgångspunkten.Vi har alla fakta på bordet. Vi har massor av faktasom just talar om de stora globala orättvisorna.Jag var på en . Då fick jag ettlitet blad från som mycket klart beskri-ver orättvisorna. Det här lilla bladet säger att avvärldens befolkning lever på omdagen. Ungefär 1,3 miljarder människor lever alltsåpå mindre än 8-8:50 kr, eller vad nu dollarn står i.Det står också att av världens befolkning, alltsåmer än hälften, ca 3 miljarder människor, lever påmindre än om dagen.Det där är utgångspunkten för att vi diskuterarsamarbete med de här människorna, för att se om vikan hjälpa till och förändra situationen för dem. Detär själva utgångspunkten.Jag sade att vi har alla fakta på bordet. Ja, varje årkommer UNDP ut med rapporten . Den är full av sådana här fakta. Så kun-skap på det området har vi.Ett problem är dessutom att i den rika delen avvärlden blir de rika människorna allt rikare och i denfattiga delen blir man allt fattigare. Klyftorna ökar.Sverige har också varit illa ute under årens lopp.Vi fick också bistånd , se-dan. Under våra svåra år fick vi stöd av våra grann-länder, av och av USA.Vi kom ur det svåra läget på grund av vissa gynn-samma situationer och hårt arbete, utbildning, forsk-ning, uppfinningar och frihandel. Vi kunde få avsätt-ning för våra varor. Så höjde vi vår levnadsstandard.Det är precis som säger, det är handelnsom kommer att göra det. Frihandeln är otroligt viktigi det här sammanhanget. Men det gäller naturligtvisockså för länderna att producera varor som går attsälja. Och det gäller att inte den rika världen sänkerpriser genom dumpning med hjälp av insatsmedel.Sedan var det en annan sak som gjorde att Sverigefick en positiv utveckling, nämligen att vi kom attleva i fred. Krigen är förödande för många av demänniskor som lever i den fattiga delen av världen.Kriget i sig uppstår just genom orättvisorna, genomfattigdomen och klyftorna. Det finns ett sambandmellan fattigdom och krig.Vilka är då våra stora ödesfrågor framöver? Manska se frågan i ett längre perspektiv. Jag sade att Sve-rige fick bistånd . Man måste ha ettlångt perspektiv när man talar om biståndet. Här finnsinget quick fix. Det är ett långsiktigt, mödosamt åta-gande och hårt arbete om vi t.ex. ska klara av befolk-ningsfrågan. Där bidrar biståndet med mycket kun-skap och ekonomisk hjälp. Det gäller även miljöfrå-gorna. Vi har kunskapen på området. Där hjälperockså biståndet till.Vi vet att naturresurserna har sina begränsningar.Vi har vattenfrågan. Även om alltfler människor kandricka rent vatten, vet vi att vattenfrågan är ett jätte-problem på många områden. Det sägs att vatten är enav konflikthärdarna i världen och kommer att så för-bli.Skuldfrågan har berörts. Den pekar också påorättvisorna mellan den rika och den fattiga delen.Skuldavskrivningar kommer in i bilden som ett nöd-vändigt instrument för att se till att länderna kommerur denna fälla.10 % av världens befolkning konsumerar avresurserna. Jag hoppas att ni hörde vad jag sade!10 % av världens befolkning konsumerar avresurserna. Där har vi också klyftan.Är detta vårt ansvar? För mig är svaret uppenbart.Visst har vi här ett globalt ansvar. Vi talar om deglobala perspektiven. Vi talar egentligen inte omsvensk inrikespolitik, utan vi talar om de globalaperspektiven. Har då ett ansvar? Det är heltklart bara genom det faktum att vi har resurser, lever ifred och är rika i det globala perspektivet.Jag får ibland en motfråga när jag talar om dessaämnen. Ska vi ge till andra när det inte räcker till osssjälva? Så upplever många människor även i Sverigesituationen. De har inte tillräckligt med pengar, de harinte jobb eller inkomst. Ska vi då hjälpa till och gepengar till andra?Jag förstår frågan - i den enskilde personens situ-ation. måste man höja blicken och se i ettglobalt perspektiv. Alla vi som lever i meddet sociala skyddsnät vi ändå har, har jämfört med detglobala perspektivet ett starkt ansvar att konstruktivtoch generöst vara med i biståndet.Nu kommer jag in på det som diskussionenegentligen handlar om. Det här är egentligen en bud-getdebatt. Det gäller pengarna som finansutskottet harbeslutat om och där de olika partierna har haft olikaförslag i finansmotionerna. Därför ska jag komma inpå budgetfrågorna och pengarna.Hittills i dag har enprocentsmålet inte nämnts. Jagmåste ändå komma in på det målet. Det beror väl påatt inte har varit uppe i talarstolen ,annars hade hon talat om enprocentsmålet.År 1968 beslutade man i kammaren - inte i justdetta rum, men i - enigt om att av BNIskulle gå till bistånd. Det var just på grund av detförhållande jag tidigare nämnt, nämligen att vi har ettansvar därför att vi lever i en rikare del av världen.Man tyckte att det var rimligt att vi skulle avstå 1 %av BNI och behålla själva. Det var rimligt. Manjobbade sig fram mot målet, och senarevar man där. Det är intressant att gå tillbaka till degamla protokollen och läsa hur det ena partiet efterdet andra jublade i och tyckte att målet varjättebra.Jag har tidigare citerat högermannen . När beslutet fattades uttryckte han sin glädjeoch sade att detta inte ska sluta därmed utan vi ska gåvidare. Så sade högern 1968. Den ena partiföreträda-ren efter den andra gav sin support till detta.Tanken var just att man skulle ge bidrag därför attvi tillhör en annan del av världen. Det var inget utbe-talningsmål i sig - som talar om. Detberor på att resurserna saknades, de saknas fortfaran-de och kommer att saknas. Även om vi ger ochandra länder skulle följa med - vilket de inte gör -saknas resurser därför att behoven är så stora.Det är ingen som har tanken att tala om ett utbe-talningsmål där allt är fixat och färdigt när biståndethar betalts ut. Behoven är ändå större. Målet sattes föratt säkra ett åtagande. Därför var det olyckligt att i årinte bara gå ned till 0,7 utan att det också har skuritsned ytterligare . När utgiftstaket skulleklaras och 8 miljarder skulle sparas, tog man nästan40 % från biståndet. Jo, för att det varenklast.Här finns inga hårda påtryckargrupper. Det finnspartier och riksdagsledamöter som talar för biståndet,men de som är berörda är inte här. Det är mycketenklare, och protesterna blir mindre.Då stod biståndsminister här ochbedyrade under frågestunder och i biståndsdebatter attalla pengar ska gå tillbaka. Det är bara temporärt. Dekommer i januari år 2000.Nu har vi facit i hand. Vi vet att det inte blir så.Biståndet ökar. Javisst, procenttalet ökar till 0,72.Men de pengar som hölls inne har inte lagts tillbaka,och kommer tydligen inte att läggas tillbaka.Jag vill ställa några frågor till biståndsministern.Kommer de som fortfarandefattas av det som har utlovats att läggas tillbaka? Omde nedskärningar som har gjorts resulterar i att mankommer under skammens gräns under inneva-rande år, kommer de att fixas i slutändan? Det varockså ett löfte som gavs här, nämligen att aldrig gåunder 0,7. är risken stor att man gör det. Vi vetvilka följdverkningar och bekymmer det har lett tillför enskilda organisationer som har haft det svettigtunder året med att skriva om avtal, att gå ur programosv. Det är klart att besvikelsen är stor när man intelägger tillbaka pengar som hölls inne.Folkpartiet har ett program för detta. Vi lägger påen och en halv miljard , som motsvarar 0,8.Vi kan inte lova här. Det gör vi inte. Vi klararinte det i vår budget. Men vi lägger på en och en halvmiljard och kommer upp till 0,8 i stället för 0,72.Sedan har vi ett program . Vilägger på 2,2 och 2,6 miljarder - motsvarande 0,84och - för att , precis som1968, komma tillbaka till enprocentsmålet. Det finnsett program. Det är vårt åtagande mot den bakgrundsom jag har försökt att beskriva. Det är inget annatparti som har den ambitionsnivån, men jag hoppas attvi ska kunna förena oss i det här. Vi kan gå tillbaka30 år i tiden och se vad man sade då och utlova det.Vi vet att sänker biståndet med endryg miljard.Vänsterpartiet och har ställt upp påbudgeten. Om vi går ser vi attMiljöpartiet och hade en annan profil. Ioch för sig säger i ett särskilt yttrande egentligen vill gå till . Med den takt man harnu tar det att nå , och det skulle ta attnå . Är det en bra ambitionsnivå? vari och för sig inte med 1968 när detta beslut togs, menman har sedan följt upp det i en reservation.Regeringen säger att det här ska göras när destatsfinansiella förutsättningarna för detta föreligger.Det innebär att regeringen menar att vi i intehar tillräckligt med pengar för att klara det här meddet globala perspektivet.Hur vill vi då använda pengarna? Vi vill satsa dehär pengarna bl.a. på demokratiutveckling. Jag stödermycket av det som har sagt när detgäller demokratiutvecklingen och frihandeln. Det jagär motståndare till är det som jag har varit inne på.Sedan vill också ha ett slutdatum förbiståndet, och jag tror att det är ett långt åtagande. Jagvet inte var slutdatum ska ligga; det kanske ligger påolika ställen i olika program.Vi vill också ha villkorat bistånd i den här demo-kratiutvecklingen. Därför gör vi vissa markeringar försådana stater som är enpartistater. Även om de intekallar sig enpartistater finns det de som i praktiken ärdet.Vi vill satsa ytterligare på enskilda organisationer,med 215 miljoner, liksom särskilda utvecklingspro-gram och skuldlättnader.Nu har det på sätt och vis varit en ganska dysterbild som jag har målat upp, och därför vill jag slutamed några positiva saker i fråga om utvecklingen ivärlden.Barnadödligheten har halverats under de senaste30 åren. Tillgången till rent vatten har ökat från 10 %till . Medellivslängdenhar ökat från till under de senaste 30 åren.Det finns alltså mycket av positiv utveckling också idet här globala perspektivet.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1och 9, men jag står naturligtvis bakom övriga reser-vationer där är med.Anf. 23 () replik:Fru talman! Jag ska inte ta upp någon stor debattmed . Jag vill erinra kammarenom att både och ingick i denenda regering som någonsin har uppfyllt enprocents-målet i , nämligen regering. Sedanhar det rasat vad gäller nivåerna.Vi har lärt oss av de erfarenheter vi fick. Vi harsett hur biståndet har gått från behovsinriktat till per-formance-inriktat, och tror vi att det ska vara kun-skapsbaserat. Man ska bygga på de erfarenheter ochkunskaper man har fått när man har hållit på med dethär arbetet.Utbetalningsmålen ledde till reservationer, därföratt man kunde inte hitta något att betala ut pengarnatill. Det ledde till importstöd, där man skänkte bortpengar. I ett afrikanskt land köpte alla parlamentari-ker för importstödet. Det är inte särskilteffektivt med utbetalningsmål. Det har vi lärt oss. Detviktiga med biståndet är resultatet, själva utveckling-en, inte själva givandet.Jag är optimist när det gäller biståndet. Land efter land har visat att man kan avvecklafattigdomen och utrota den. Dessutom tror alla partiernu att det övergripande målet för biståndsverksam-heten i inte är enprocentsmålet, utan fattig-domsbekämpning. Vi har drivit frågan om fattig-domsutrotning länge, och på något vis har fattig-domsbekämpning glidit in. Jag tror att det är väldigtviktigt att man bifaller den moderata och folkpartis-tiska uppfattningen att vi nu måste se över de bi-ståndspolitiska målen ordentligt.Anf. 24 ()replik:Fru talman! Bistånd är svårt - jag håller med omdet. Vi har gjort många misstag , ochvi har lärt oss och kommer att lära oss nya hårdaläxor i biståndet. Men en sak är helt klar: det saknaspengar.