prot · GM0942 · 1999-01-20 00:00:00 — Det är ett falskspel somvi hamnar i om vi inte klart och entydigt vill ochvågar deklarera för svenska folket att lika lite som vikan tygla vindar och vattenströmmar kan vi i dagtygla kapitalströmmar eller skydda oss från påverkanutifrån. Därför borde vi också åtminstone kunna bliöverens om att skaffa fram konkurrensneutralitet sålångt vi nu bara mäktar, för bönder, fiskare, redare,åkare osv. Konkurrenskraften är oerhört viktig för ettså exportberoende land som . När andra euro-peiska länder lockar till sig investeringar kan inte vi iavlägsna nöja oss med ordkaskader och tro påatt allting ordnar sig av sig självt.Fru talman! Rädslan för strukturförändringar blirförödande i en alltmer internationaliserad värld. Ochdet är, om uttrycket tillåts, den vanliga hederligamedborgaren som till slut drabbas.Vi måste ta hänsyn till vad som händer och be-slutas eller försiggår i vår omvärld, vare sig vi villeller inte, när vi själva skall fatta beslut.Vi politiker måste antingen bestämma oss för attvara med och påverka internationellt eller nöja ossmed att enbart påverkas utifrån.Fru talman! Det är verkligen inte min önskan attfrämja dysterhet. Det finnsvilja och kunskap och kreativitet. Men den här viljanatt likrikta, häckklipparivern, förmynderiet, misstronoch kollektivismen måste vi börja trappa av.Strax före jul var vi riksdagsledamöter inbjudnatill IVA, . Jag villpåstå att när vi gick därifrån hade vi begå-vats med stora portioner framtidstro, om vi tagit tilloss informationen. Unga forskare berättade om fasci-nerande medicinska framsteg, om hur koldioxid kantvätta rent, om hur superkritiskt vatten kan befria ossfrån de farligaste föroreningar, osv. Var skall de nyaforskningsresultaten omsättas i produktion? Vi politi-ker har ett tungt ansvar för att se till att detta kan ske iSverige.Fru talman! Vi har velat lyfta fram som det verk-ligt akuta att regeringen tinar upp dentraditionalismens tjäle som ligger tung över svenskekonomi och i synnerhet över näringspolitiken. Vimåste komma därhän som politiker att vi vågar rensaut föreställningar som är ur tiden, föreställning-ar som har överlevt sig själva. Vi måste koncentreraoss vida mer på hur resurser skapas och inte enbartträta som om resurser vore en gång för alla naturgiv-na och fanns till hands bara för fördelning.Sedan är vi kristdemokrater de första att strykaunder vad vi alla vet, men sällan resonerar om, attingen av oss lever enbart av bröd.Jag undrar om inte många människor tycker attdet vi politiker sysslar med är skalet, fast vi gärna villframställa det som kärnan i våra medmänniskorsvardag. När vi talar om ekonomisk tillväxt gör vi detofta som om den ekonomiska tillväxten vore mål ochinte medel, som om politiken skapade mycket mer änkonstruktioner, förutsättningar och möjligheter.Medier har rapporterat - och jag studsadeinför den rapporteringen i Ekot- att hundratusentals kvinnor i utsättsför våld, plågas och torteras. Detta sker medan destora dagstidningarna träter om vilka politiker somtänker mest rationellt, och medan vi här i riksdagenberömmer oss av att ha världens mest jämställdaparlament.Massor av människors vardag passar inte in i demönster som vi teoretiserar fram, och många fallergenom de sociala skyddsnäten hur vi än konstruerarmaskorna. Och de upplever oss nog emellanåt somom vi talade om en helt annan verklighet än deras.Fru talman! , vid enpresskontakt, talade jag mig varm för att den lillamänniskan måste lyftas fram i fokus, att vården, om-sorgen och respekten för människovärdet är viktigareän penningvärdet. Genast började det komma e-mail.Vad menade jag med talet om den "lilla människan"?Begåvade medborgare undrade vad jag avsåg medden typen av uttryck. Jag tror att vi alla nu och då,förr eller senare, upplever oss vara i den situationenatt vi känner oss små, känner oss vid sidan om och ibehov av omsorg, i behov av något mer än det somkan mätas i kronor och ören.Under den gångna helgen läste jag en bok med ti-teln Den enklaste glädjen. Där skriver författaren ettpar meningar som sedan förföljt mig. Författaren, enpappa till två pojkar som har små eller inga utsikteratt få leva till vuxen ålder, skriver: Vårt liv ser sådantut, att vi inte kan ta till det klassiska: Bara vi får hahälsan. Vi har inte hälsan. Den har behagat leta sigandra vägar. Ett öde vi delar med många.Författaren heter , det är ett öde som delas av många, att det somvi utgår ifrån som en självklarhet inte längre finnsdär.Fru talman! Vi har en pyrande debatt om kom-munismens vanvett, om att vi måste rensa rent ochvisa på de fasor som kommunismen stått och står för.Jag håller med om att det är angeläget. Men det ärvilset om vi i det sammanhanget enbart fixerar ossvid planekonomins omöjlighet och den vedervärdigadiktatur som kommunismen medför och glömmereller bortser från den människosyn som marxismenförgiftade människor och länder med. Människan ärvad hon genom arbetet blir, och när människans be-hov tillfredsställs så frigörs hon till en fullkomligmänsklig tillvaro - det var marxismens förljugna lära.Nu skall tydligen här aviseras en sannings-kommission. Det är utmärkt. Jag hoppas att statsmi-nistern tar tillfället i akt och också aviserar att kom-munismens illdåd skall upp på bordet och belysas.Finns det månne en risk för att dagspolitiken all-deles för mycket fastnat i den människosyn sommarxismen prackat på oss, dvs. att människan är vadhon producerar och att vi enbart är materiella behov-svarelser? Kan det vara förklaringen till att äldreom-sorgen och äldresjukvården så ofta visar upp alltannat än värdighet? När vi inte längre produceraravtar samhällets intresse för oss.I måndags kunde vi - för vilken gång i ordningenvet jag inte - läsa en rapport om hur eländigt mångaäldre har det i denna region. Vi kunde läsa om 79-åringen som får sin morgondos insulin, men inte sinfrukost, varför han får kramper och skjutsas i ambu-lans till lasarettet. Den söndagen , skriver tid-ningarna, hade en enda sjuksköterska hand om 226gamla. Vi kunde läsa om hur gamla sitter halvsovan-de framför en påslagen TV dagarna i ända eftersomingen hinner med dem och om hur åldrande patienterfår lavemang och sedan får bli liggande isina sängar, osv.Nu talar om att en nolltoleransskall införas så att ingen skall behöva ha trycksår.Utmärkt! Välkomna att anamma vad vi kristdemo-krater efterlyste och ivrade för under hela valrörelsen- en värdighetsgaranti.Fru talman! Jag anklagar inget parti. Jag anklagaross alla - mig själv och alla andra - och jag tycker attvi får stämma ned vårt fagra tal om demokrati ochvälfärdssamhälle tills vi skaffat fram garanti för att desom slutat producera eller de som aldrig kunnat dettafår möta värdighet.Fru talman! Politik handlar inte bara om att satsahär och där och öka anslagen hit och dit så att vi blirkvitt vårt eget ansvar. Politik handlar i första hand omatt se människan och se till så att hennes värde i gör-ligaste mån upprätthålls oberoende av ålder. Ingen avoss skall väl ändå inbilla sig att vårt samhälle inte harråd att ge våra gamla värdigare förhållanden. Dethandlar inte enbart om resurser. Det handlar om attmanifestera respekten för människovärdet.Fru talman! Vi måste få fart på svenskt näringslivoch få slut på utflyttningskarusellen. Denna jubile-umsdag skall man kanske också nämna att VilhelmMoberg gav ut Utvandrarna . Jaghoppas att det inte skall vara möjligt att publicera flersådana epos. Det är inte enbart företag och arbetsplat-ser som försvinner ur vårt land. Det gör också, somen följd därav, våra möjligheter att skapa värdigavård- och omsorgsförhållanden.Ytterst är det respekten för individen och för fa-miljen och tilltron till den enskilda människan dethandlar om. Är den ideologiska förankringen inte klarför oss alla tror jag att vi har små möjligheter attvitalisera demokratin - en av våra viktigaste uppgif-ter.(Applåder)Anf. 17 ()replik:Fru talman! Jag beundrar för hansretoriska förmåga. Det låter alltid så trovärdigt närhan står i talarstolen och framför saker och ting, menjag måste säga att jag blev något förundrad över hansinledning av talet. Han talade om ansvarstagande ochklassade ned de partier som har tagit ansvar för poli-tiken efter valet. Vad gjorde han själv efter valet? Detgick förfärligt bra för i valet, men hanblev förfärligt tyst efter valet.Nog borde han ha tagit några initiativ och funde-rat över om den borgerliga majoriteten skulle kunnaåstadkomma något av allt det han hade talat vackertom i valrörelsen: solidaritet med svaga grupper, sats-ningar på kommun och landsting osv. Förmodligenhade han ingen sådan majoritet i den gruppen, men dåtycker jag inte att han skall klanka på oss som hartagit ett ansvar för att rätta upp landets ekonomi ochfå ordning på budgeten.Alf talar bl.a. om dubbelbeskattningenoch menar att det inte skulle kosta landet någontingatt ta bort den. Det är precis de misstagen man gjordenär satt i regeringen. Ni sänkte intäk-terna men drog inte ned på utgifterna. Nilånade av kommande generationer. Det är det vi för-söker rätta upp . Vi försöker få ordning i statensfinanser så att det går att lämna över med någorlundavärdighet till barnen och kommande generationer.Det är inte så enkelt som det låter när man sägeratt företagen inte flyttar bara man tar bort dubbelbe-skattningen. Den globalisering och den internationellamarknad som vi har innebär att alla företagsträvar efter rationaliseringar, effektiviseringar, sam-manslagningar osv. Det finns företagsledare som haruttalat att företagen skulle flytta även om dubbelbe-skattningen tas bort, eftersom man vill komma när-mare marknaden. Det var det som vi från nej-sidankritiserade när alla fagra löften i EU-folkomröstningen kom om att ett medlemskap skullegynna marknaden i . Många företag vill na-turligtvis vara så nära marknaden som möjligt. Dåmåste konkurrera på andra sätt. Det har vimöjlighet att göra om vi är ett bra land med bra om-sorg, vård och skola osv.Jag vet inte vad vill bidra med i detfallet. Det var mest kritik, och inte tal om några bi-drag, i anförandet.Anf. 18 () replik:Fru talman! Jag vet inte riktigt hur jag skall tolkaMarianne . Den rimliga och logiska tolk-ningen måste vara att hon är väldigt besviken över atthon har ihop det med socialdemokratin. Hon är litetsur på mig för att jag inte gjorde mitt yttersta för attfria till och så att honhade sluppit befinna sig i det umgänge som hon nuprisar så högtidligt.Jag hade inte den tilltron, för att vara mycket out-spoken, till den politik som . Därför trodde jag inte på det frieriet. Detär den enkla förklaringen. Då blev det ingen majori-tet. Ni utgör nu en majoritet, och den får ni faktisktstå till svars för.Jag sade inte att jag trodde att ett borttagande avdubbelbeskattningen var något universalmedel. Jagsade att det inte är ett universalmedel, men jag an-vände det som ett typexempel på den oförmåga somMarianne faktiskt är allierad med i rege-ringshänseende. Det går väl inte att springa ifrån?Sitter man i en regering och har majoritet kan maninte skälla på oppositionen för att den inte regerar.Anf. 19 ()replik:Fru talman! Först vill jag tala om för att vi inte sitter i regeringen. Vi samarbetade medregeringen för att bilda majoritet i när detbl.a. Det har vi faktiskt åstadkom-mit. Vi har under höstens arbete lyckats att läggafram en budget som gick igenom i och sominnehöll många bra och nya förslag. Framför allt varden i balans, så vi behöver inte låna ytterligare frånkommande generationer. Vi satsar också på kommu-ner och landsting, vilket var vårt vallöfte.Anf. 20 () replik:Fru talman! Jag tror mig inte om att ha den peda-gogiska talangen att jag kan förklara för MarianneSamuelsson, och kanske heller inte för andra, att vikan tala om balans tills det ryker ur öronen på oss omsvenskt näringsliv flyttar ut ur landet. Vi måste fak-tiskt ha resurser att balansera med, och de uppstår inteav sig själva.Anf. 21 ():Fru talman! Först får jag tacka föratt han sjunger på allas vägnar. Han brukar göra det,och vi brukar alltid tycka att det är lika trevligt medden sångstunden. I det här fallet var det en berättigadgratulation till statsministern. Han har ju på dessa 50år vuxit fram just till statsminister i . Jag gra-tulerar på födelsedagen och till dessa 50 år.Vingåker, dvs. födelsekommun,har inte vuxit på samma sätt. För har detfaktiskt gått annorlunda. tappar i befolkningoch tappar i möjlighet till utveckling. På samma sätt,fru talman, kan jag apropå säga att allakommuner runt tappar i befolkning. , fru talman, tappar i befolkning . Nästan hälften av kommunerna i ,, tappar i befolkning i dag.Detta illustrerar att det vi kallar en tudelning iSverige - för det finns en sådan - inte bara är entudelning mellan de som har jobb och de som inte harjobb; det är den viktigaste tudelningen . Detfinns en annan tudelning, nämligen den som hängersamman med den bristande balansen mellan regioneri . Den tudelningen är inte ett Norr-landsproblem. Det var det jag ville säga, fru talman.Detta gäller alltså många kommuner i hela landet.I själva verket tappar 200 av landets 289 kommuner ibefolkning. Den här omvandlingen har vi inte varitmed om . Det är ett problem att helaSverige inte kan leva och utvecklas på ett rimligt sätt.Min vision är naturligtvis att hela måsteha dessa möjligheter. Det här kan vi vara med om attåstadkomma. Vi kan t.ex. stimulera alla de utveck-lingsgrupper som finns runt om i landet som vill ta ettansvar för sin egen utveckling. Närmare 4 000 sådanagrupper kämpar för att vara med om att skapa en fördem möjlig balanserad utveckling.Man kan säga att det finns en livskraft i som vi måste ta till vara. Den livskraften harnaturligtvis en spegling i levande städer, som intekvävs av bilism, stegrade bostadspriser och en tillta-gande segregation. Vi måste, fru talman, värna ut-vecklingen och den här balansen på båda dessa stäl-len. Det kan vi göra inte bara genom att stimuleradessa utvecklingsgrupper på olika sätt. Det kan ocksåske genom att vi medverkar till en fortsatt snabbutbyggnad av mindre och medelstora högskolor runtom i landet och naturligtvis genom ökade resurser förforskning på de orterna. Det blir en drivkraft i enutveckling, liksom IT-uvecklingen kan vara, som vihann beröra något tidigare.Lokal företagsutveckling är avgörande för att manskall kunna undanröja obalansen. Det har ocksåsnuddats vid tidigare att det behövs åtminstone rättvi-sa - man skulle kunna säga gynnsamma - konkur-rensvillkor för landsbygdens olika basnäringar. Detgäller inte minst livsmedelsproduktionen, där jord-bruket självfallet ingår. Med en sådan stimulans ochen sådan rättvis behandling kan vi konkurrera bättrefrån svensk sida på en EU-marknad.Kampen för att hela skall kunna leva äralltså inte en kamp där stad ställs mot land. Stad ochland är i själva verket varandras stöd. Vi måste tänkapå att olika bygder har olika kvaliteter och att vi för-lorar mycket i välfärd om vi inte tar till vara de olik-heterna. Jag tror nämligen att mångfalden är en avSveriges största tillgångar. Vi har allting från storsta-dens myller till fjällviddernas storslagenhet. Att dessaskillnader finns i landet är en tillgång. Dessa fantas-tiska miljöer, som är en del av olikheterna, finns intebara för oss svenskar. Den finns naturligtvis för alladem som har möjlighet att besöka vårt land på olikasätt.Fru talman! Det är aningslöst att inte se samban-den mellan småorternas problem och storstädernasöverhettning. Det är sambandet som är det intressan-ta. Vad kan göras för att man skall kunna lösa desamlade problemen i småorterna och i de överhettadestorstäderna? Prognoser pekar ju entydigt på att fram kommer att växa mednärmare 300 000 invånare. Det är alltså lika mycketsom hela , och man kan lägga till Landskrona.Samtidigt vet vi att hela i dagvisar välkända tecken på överhettning.Bostadspriserna ligger på fantasinivåer. En etta påÖstermalm kan kosta . Det är mer ändubbelt så mycket som en normalvilla i i . En villa i eller kankosta fem gånger mer än liknande villor i en småort iJämtland. Detta är tecken på avigsidorna med över-hettningen.Det blir naturligtvis svårt för ungdomar och nyin-flyttade att hitta någonstans att bo till rimliga priser.Då tvingas många att flytta ut ur städerna, från dedyrare innerstadsområdena till förorterna som harlägre status och lägre boendekostnader. De storaförlorarna är naturligtvis invandrare med låga in-komster och hög arbetslöshet.Det är aningslöst att inte se kopplingen mellanden regionala obalansen och den tilltagande segrege-ringen. Den lokala och regionala utvecklingen måsteses också i ett ekologiskt sammanhang. Det är intesvårt att inse att vi kommer att få det besvärligt attklara av centrala och viktiga miljövärden om vi fort-sätter att centralisera och koncentrera till bara ett fåtalstäder.Fru talman! De sanna storstadsvännerna är natur-ligtvis de som arbetar för en balanserad utveckling iSverige. En storstad med mindre inflyttningstryck fårlägre boendekostnader, mindre segregation, bättreförutsättningar att lösa sociala problem, bättre miljö,mindre trängsel och mindre överhettning. Och detförutsätter att Småortssverige får möjlighet att ut-vecklas.Det är då man kommer till det verkliga problemet.Det största hotet mot en balanserad tillväxt i helalandet är ju att regeringen saknar en vision för hurSverige skall kunna leva och utvecklas. Regeringenlovar ju mycket, inte minst via sin näringsminister.Men förslagen är väldigt magra för kommuner ochlandsdelar som brottas med en snabb avfolkning. Dithör Vingåker.Det är symtomatiskt att den utredning som dagensfödelsedagsbarn lovade - förglesbygdens, landsbygdens och de små orternasframtid - inte finns. Den är inte tillsatt. Det har gåttett år sedan statsministern på stående fot lovade dettavid landsbygdsriksdagen i Linköping.Det är klart att det är regeringen som är ytterst an-svarig för att situationen är som den är. Det är då mannaturligtvis skall fråga vilka åtgärder hans regering tänker vidta för att vända den härobalansen till en balanserad och hållbar tillväxt förhela landet. Den frågan, fru talman, tycker jag att vikunde få svar på på födelsedagen.(Applåder)Anf. 22 ():Fru talman! Även jag vill gratulera . Jag tänkte också överlämna en present frånFolkpartiet. Jag har bett mina medarbetare om tips,men jag tyckte att de var för elaka. Det var sådantsom första hjälpen-låda, spelet Rappakalja eller envindflöjel. Men jag fyller ju 50 själv , såjag tycker att man skall ge snälla presenter. Jag villege något modernt som också kan haglädje av. Så jag har köpt en cd-rom om djur ochnatur. Jag har läst att statsministern gärna strövar inaturen.Det finns ett litet politiskt budskap insmugglat idetta, en hälsning från . För det finns ocksåutländska djur med. När statsministern sitter ochklickar, läser, tittar på bilderna och lyssnar på ljudil-lustrationerna kan han också klicka sig fram till ettuppslagsord som stavas e-m-u. Det finns nämligen ettdjur som heter emu. Vi vill ju på alla sätt uppmanastatsministern att komma till skott i EMU-frågan. Såäven när han sitter med den här cd-romskivan skallhan bli påmind om vikten av att tänka på EMU.Emun är ett djur med starka muskler som rör sigöver stora landområden. I , där den lever,har man noterat att den också medför en del nackde-lar. Man har försökt bygga stängsel för att hålla emu-erna ute. Men det har visat sig att stängsel är ettmycket ineffektivt medel mot emuer. Tänk på det,!Detta för mig in på mitt första ämne. Jag lämnarcd-romskivan här. Vi får hoppas att inte stjäl den, så att den ligger och väntar påGöran . Det för mig alltså in på mitt förstaämne, nämligen detta att vi måste bestämma oss föratt skall bli ett bra land för företagande ochinvesteringar. Då kommer man inte förbi frågan omvalutaunionen.Carl Bildt nämnde SNS konjunkturrapport. Jaghar också läst den, och jag hoppas verkligen att GöranPersson och många andra gör det. Den visar så tydligtdetta att vi i alltid har en tendens att skylla påandra. säger vi att nja, det går inte så bra som vihade trott för Asienkrisen kom emellan. Förra gångenvar det som inte var en tillräcklig motor.Det har varit så att vi skyller på andra. Mensumman av kardemumman är att år gör Sve-rige sämre ifrån sig än andra jämförbara länder. Detmåste ju tolkas så att det är någon hemläxa som viinte har gjort själva, att det är saker och ting som vimåste ta itu med som andra har löst bättre. Valutau-nionen är en sådan sak som bidrar till den utflytt-ning av företag som vi ser, men det finns mycket,mycket annat.Det här med att "vi skall titta på det" som vi stän-digt hör från statsråd har vi nu också hört om dubbel-beskattningen. har varit inne på det; ärdet ett problem så får vi titta på det. En oinvigd TV-tittare kan ju få intrycket att dubbelbeskattningen ären lite ny fråga som behöver tekniskt belysas innanden förs upp till det politiska systemet.Men den som har varit med ett tag vet ju att dettavar en stor ideologisk huvudfråga för socialdemokra-terna när de vann valet . Borgarna hade göttkapitalägarna och skulle bl.a. dubbelbeskattningåterinföras. Vi varnade för det. Vi sade att det kom-mer att leda till att företag flyttar till länder som intetillämpar dubbelbeskattning. De varningarna viftadesundan. Då tittade man inte på dubbelbeskattningen.Man återinförde den. har vi ochandra motionerat om att den skall tas bort. Då tittarman inte på den från socialdemokraters och andrassida, utan man röstar för att den skall vara kvar. Nuser vi konsekvenserna. Företag efter företag väljer attlägga huvudkontor utomlands.Då kommer försvar från regeringen: Ja, men detär mycket stora direktinvesteringar i för när-varande. Det där har ju analyserats. Detta begreppbetyder framför allt att utländska företag köpersvenska företag. Det blir mycket få nya jobb, mycketlite nyetableringar. Man säger alltså att visst flyttarföretag ut, men det sker direktinvesteringar. Men omett amerikanskt företag köper ett svenskt för att kron-kursen är låg kan det ju bara innebära att ytterligareett huvudkontor flyttar från . Det är alltsåinget svar vad gäller den här oron.Vi i är internationalister. Vi tror på in-ternationell solidaritet, på samverkan. Det är därför viär så entusiastiska Europavänner. Låt mig i det sam-manhanget säga: Kosovo får inte bli ett nytt Bosnien!Vi måste tala klartext om det som händer i Ko-sovo. i har skadat tillräckligt.Omvärlden måste sätta mycket effektiva gränser medde medel som krävs, och skall i solidaritetensnamn vara redo att medverka. Låt oss tala mycketklart och säga att Kosovo inte får bli ett nytt Bosnien.Vi accepterar inte att fortsätter att behandlamänniskor på på det sätt som han har gjortalltför länge.Det är som sagt just den här internationalismensom leder oss till att vara så engagerade för Europaoch den europeiska unionen. Vi tycker att det som nuhänder på den europeiska kontinenten är sorgligt i ettavseende. Situationen med de här socialdemokratiskaregeringarna som vi har fått i flera länder, som GöranPersson brukar framhålla som en sådan fördel, har julett till att den europeiska visionen om att central- ochösteuropeiska länder skall infogas i detta demokrati-ernas samarbete har falnat. Det är mycket oroande.En röst på i parlamentsvalet ären röst för att denna vision skall hållas levande. Detär en röst för att skall bli en del av valuta-samarbetet, euron, och det är en röst för att EU skallbli mycket mer öppet och demokratiskt i sin internafunktion.Jag höll med helhjärtat i i den egendomliga strid som uppkom efterkommissionspresidenten brev till . Det är mycket bra att säger ifrånmot korruption. Men det där föll ju platt till markennågra dagar senare, för det var ju socialister,och de svenska socialdemokraterna i Europaparla-mentet, som hjälpte Santer att vara kvar. Därmed trorjag att vi gick miste om en mycket viktig möjlighetatt en gång för alla markera att EU måste bli öppnare,mer genomskinligt, mer demokratiskt. begravdesdet i en utredning. Vi får se vad det blir av detta. Menjag beklagar att socialdemokrater inte hadekraften att hålla den fana högt som ett tag .