prot · GM09103 · 1999-05-31 00:00:00 — Detär viktigt att i sammanhanget påminna om, vilket RoyHansson också gjorde, sambandet mellan denna pri-märproduktion på jordbrukspolitikens område ochlivsmedelsindustrin respektive förädlingsindustrin.Den ena näringen kan nämligen inte fungera utan attden andra fungerar väl.Under de senaste åren har det i olika sammanhanggjorts ett flertal uttalanden från regeringens sida -genom regeringsförklaringar, genom ministeruttalan-den och i interpellationsdebatter o.d. här i kammaren- men ingenting har hänt. Det är förklaringen ochmotivet till att frågan ständigt kommer upp i olikasammanhang.Dagens interpellationssvar är inte annorlunda. Detär ett svar som är till intet förpliktande. Här talas detom att regeringen överväger att jämställa jordbruketmed industrin avseende energibeskattningen. Minis-tern säger i svaret: "Jordbrukets energibeskattningkan aktualiseras i samband med de pågående över-läggningarna - - -." Det är signaler till Sverigesbönder, vilka lever med en svag lönsamhet, somjust är till intet förpliktande. Men det är ju där somdet behövs åtgärder. Även från sysselsättningssyn-punkt totalt sett i är frågan viktig. Det sam-band mellan industrin och primärproduktionen somjag talat om rör nästan 300 000 människor.Sedan finns det ett par saker i svaret som enligtmin uppfattning är direkt felaktiga. Detta med mark-priserna kan man möjligen säga är både fel och rätt.När det gäller markpriserna i pendlar detoerhört mycket mellan de lägsta och de högsta priser-na, mellan ett fåtal per hektar och bort-emot per hektar; detta som detfinns länder i som har betydligt lägre mark-priser än de priser som förekommer t.ex. i . Denhär beskrivningen är alltså enligt min uppfattningfelaktig.På samma sätt är det med de totala elkostnaderna.I de flesta länderna i är det nu en totalt av-reglerad elmarknad. Det har gjort, och det är bra, attvi har fått fallande elpriser totalt sett. Men prisernahar fallit över hela linjen. Genom öppenheten, deöppna gränserna, och en fri marknad är det ungefärlika över hela linjen. Så fungerar nämligen prissätt-ningen på detta område.Anf. 195 Finansminister ():Fru talman! Jag kan försäkra attjordbruksministern och jag har samma uppfattningom jordbrukspolitiken. Jag har svarat på de frågorsom har ställts i interpellationen. Om svaren inte ärnya kan det bero på att inte heller frågorna är nya. Jaghar velat markera på ett par punkter och vill gärnainvända mot påståendet att inte har särskiltlåga markpriser. Man kan alltid hitta minimum ochmaximum men faktum är att jämfört med likvärdigamarkområden i har mycket lågamarkpriser.Vi har också ett oerhört stort miljöstöd. Vårt mil-jöstöd är jämfört med t.ex. sju gångerstörre. Vi har också oerhört låga elpriser, bland deallra lägsta inom Europeiska unionen. Det är natur-ligtvis en stor konkurrensfördel också för vårt svens-ka jordbruk.Det talas om den s.k. ryggsäcken och om energi-och miljöskatter. Det handlar om avjordbrukets totala kostnader. Då får man naturligtvisen annan relief till diskussionen.Till sist kan jag bara konstatera att enligt den lant-bruksbarometer som gjordes är det faktisktfler bönder som ser positivt på sin lönsamhetsutveck-ling jämfört med hur det var året innan.Anf. 196 ():Fru talman! Jag skall först be att få instämma iCarl G synpunkter på jordbruket. Särskilt föross på är det väsentligt att ha ett lönsamt ochframtidsinriktat jordbruk eftersom av befolk-ningen där finns direkt inom jordbruksnäringen. Läg-ger man till förädlingsindustrin är vi uppe i omkring30 %. Inget annat län har en så stor jordbruksandel.Det är detta som föranlett mitt intresse och min inter-pellation i det här sammanhanget.En punkt som inte tagits upp i debatten ärrekryteringen till näringen. Vi har en lantbruksskolasom inte har så stor rekrytering som skulle behövas.Möjligen beror det på att ungdomarna inte delar rege-ringens uppfattning att jordbruket ären framtidsnäring. Det krävs nog andra tag från rege-ringen för att det skall gå att locka ungdomar till dettaviktiga yrke. Jag tror att det finns anledning till det.Sedan skall jag säga några ord om markpriserna.Det som står i interpellationssvaret är faktiskt ganskaklargörande. Markpriserna i betingas av attdet är en sämre lönsamhet här. Det är ju lönsamhets-nivån, ingenting annat, som sätter priset på marken.Om det då är låga markpriser i - vilket fram-går av svaret - måste det tyda på att lönsamheten iSverige är därefter och att den i sin tur beror på över-beskattningen av det svenska jordbruket.Jag är något förundrad över att finansministerninte har samma uppfattning som den som framkom-mer i den Björkska utredningen, nämligen att man iSverige har en överbeskattning. Som nämnts har manför del beräknat att det rör sig om 53 miljo-ner kronor. Det är en ansenlig summa i ett så litet län.Ingen har inte delat uppfattningen i den Björk-ska utredningen. Men tydligen är en omprövning pågång. Därför vore det värdefullt om finansministernnu kunde fastslå om regeringen delar den uppfattningsom finns i den Björkska utredningen. Har regeringenkommit fram till någon annan uppfattning än den somvarit vid handen? I så fall är det en ganska dramatiskförändring.Vad gäller samsynen mellan jordbruksministernoch finansministern har jag en undran. , eller kanhända ,meddelade jordbruksministern att samtliga dessaskatter skulle hanteras i skatteöverläggningarna. Nutalas det om att det är elskatterna som skall diskuterasi skatteöverläggningarna. Där ser jag en skillnad. Jagtänker då på dieselskatten och gödselskatten som nogjordbruksministern tänker sig skall in i skatteöver-läggningarna. Men finansministern har tydligen enannan uppfattning om detta.Elpriset kräver en kommentar. Det må hända attelpriset är lägre i än i , men manskall naturligtvis titta på vad lantbrukaren får betala.Det är skatten som läggs till som gör att det blir etthögre pris totalt sett. Det är det som är det intressanta.Fortfarande kvarstår min fråga: Varför är elprisethögre när man producerar mjölk än när man produce-rar öl och läskedryck? Då går man alltså på industri-tariffen, men så icke är fallet för jordbruket.Så en annan konstighet. Om en lantbrukare torkarsitt spannmål hemma får han betala det höga priset.Men lämnar han bort spannmålet för torkning inomindustrin gäller den lägre taxan. Det har våra lantbru-kare svårt att inse nödvändigheten av. Vi måste sevåra jordbruksföretag som just de företag som de är.Då tycker jag att man å det snaraste borde åtgärdadetta.Min fråga kvarstår: Kommer det något från rege-ringen som lättar på ryggsäcken åt jordbruket, ellerdelar inte regeringen numera den Björkska uppfatt-ningen sådan den kom till uttryck för i utredningenför 18 månader sedan? Det tror jag är ett värdefulltbesked till landets jordbrukare som finansministernkan ge här och i kammaren.Anf. 197 ():Fru talman! Frågan om miljöstödet och miljöstöd-sersättningen kommer ofta upp i de här debatterna.Jag tycker att det är viktigt att påminna om att miljö-stödet och ersättningarna för de åtgärder som vidtasär en betalning till lantbrukare för att deutför en viss typ av miljövård. Det kan vara olikatyper - bevarandet av kulturmiljöer osv. De har ing-enting att göra med lönsamheten inom jordbruket.Det är inte meningen att de pengarna skall vara nå-gonting annat än en ersättning för det jobb som görs.Sedan tycker jag att den slutliga frågan ändåmåste bli densamma som snuddade vid.När det i detta svar sägs att regeringen överväger, attfrågan kan aktualiseras, måste det väl finnas en tids-plan när detta besked skall ges. Jag upprepar det ab-solut nödvändiga, att ge de signaler till bön-der som behövs för att de skall kämpa vidare och föratt vi skall åter få en rekrytering till svenskt jordbruk.Min sista fråga blir: Vilken är tidsplanen för dehär åtgärderna?Överläggningen var härmed avslutad.34 § Svar på interpellation 1998/99:317 omplan för inträde i euronAnf. 198 Finansminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen är beredd att utarbeta en nationell över-gångsplan för att förkorta förberedelsetiden för ettmöjligt framtida införande av euron.I regeringens EMU-proposition (prop.1997/98:25) som antog i december 1997framhålls vikten av handlingsfrihet och handlingsbe-redskap. Ett viktigt sätt att upprätthålla denna hand-lingsfrihet är att vidta nationella praktiska förberedel-ser. En del av de praktiska förberedelserna avseranalys och inventering av de omställningsproblemsom ett eventuellt inträde i valutaunionen kan medfö-ra. En annan del av arbetet avser olika anpassningsåt-gärder i den nuvarande situationen där intedeltar.Denna typ av praktiska förberedelser behövs föratt skall ha en reell valfrihet i EMU-frågan.De behövs för att säkerställa att, som det anges iriksdagsbeslutet, "en eventuell framtida övergång tilleuron kan genomföras på ett bra sätt". Låt mig förstöversiktligt beskriva det förberedelsearbete som harbedrivits för att sedan beröra frågan om enövergångsplan.Arbetet med praktiska euroförberedelser startade1996. Inriktningen har varit att kartlägga problem ochåtgärder vid såväl deltagande som icke deltagande.Analysen har omfattat fem områden: lagstiftningsfrå-gor, finansiella sektorn, näringslivet, offentliga sek-torn och konsumentfrågor. Resultatet av det inledan-de arbetet har redovisats i två departementspromemo-rior (Ds 1997:9 och 1997:59).I december 1996 gav regeringen i uppdrag åtStatskontoret att analysera IT-frågor inom den of-fentliga sektorn vid ett eventuellt införande av euron.Arbetet har bedrivits inom ramen för en samverkans-grupp där ett tiotal centrala myndigheter har deltagit.Statskontorets uppdrag är avslutat och har redovisats ien rapport i år.I december 1997 inrättade regeringen referens-gruppen för de svenska euroförberedelserna. Refe-rensgruppens uppgifter är att identifiera behovet avolika anpassningsåtgärder när inte deltar ivalutaunionen, att analysera behov och problem isamband med ett eventuellt senare deltagande samtatt utveckla dialogen mellan olika aktörer som berörsav euron. I gruppen, som jag leder, deltar represen-tanter för organisationer från ett brett tvärsnitt avsamhället.Det arbete som har bedrivits i dessa olika forumleder till flera preliminära slutsatser:· Vi vet relativt väl inom vilka sektorer som om-ställningsarbetet vid ett eventuellt införande aveuron skulle vara mest omfattande. Det är inomden offentliga sektorn som problemen skulle varastörst, men de skulle också vara betydande inomden finansiella sektorn.· Vi vet även vilka sakfrågor som skulle krävastörst arbete. Här är omställning av IT-system denstörsta komponenten, men även ändringar i lag-och regelverk samt informationsfrågor skulle krä-va stora insatser.· Dessutom vet vi vilka som skulle vara de vikti-gaste parterna eller aktörerna i ett omställningsar-bete, och vi har med dem etablerat en fungerandedialog.Arbetet pekar därmed på olika områden dären fördjupad analys är nödvändig för att hålla en höghandlingsberedskap. Det enskilt viktigaste områdetavser bedömningar av vilken tid och vilka kostnader,framför allt inom offentliga sektorn, som skulle bliaktuella vid ett eventuellt införande av euron i Sveri-ge.Det är mot denna bakgrund som det eventuellabehovet av en övergångsplan skall ses. Jag menar attde som kräver en övergångsplan enligt brittisk före-bild mer ser till formen än till innehållet i arbetet. Detviktiga är att säkerställa att den nödvändiga hand-lingsberedskapen finns.Men för dem som vill dra paralleller mellan vårteget förberedelsearbete och det brittiska bör en annanoch viktigare skillnad framhållas. Enligt uppgifterfrån den brittiska regeringen förbereder man där för-slag om tilldelning av extra budgetmedel till vissadelar av statsförvaltningen för att aktivt förbereda ettinförande av euron. Att använda budgetmedel pådetta sätt är inte aktuellt i . Det får inte blifråga om att föregripa ett beslut från svenska folketom inträde i valutaunionen. För mig är detta denavgörande skillnaden mellan de brittiska och desvenska planerna. Det är också en viktig generellprincip för det arbete med praktiska euroförberedelsersom bedrivs.Anf. 199 ():Fru talman! Jag vill tacka finansministern fördetta utförliga svar som jag menar leder till tre pro-blem.Det första handlar om det faktum att regerings-partiet är det enda parti av partier som intehar någon ståndpunkt i sak utan bara ett förhållnings-sätt gällande tidtabell när det gäller euron. Det dis-kuterade jag som hastigast med finansministern underden gångna torsdagens frågestund. Här blandar soci-aldemokraterna ihop två saker. Att vara lyhörd är intedetsamma som att inte själv företräda någon stånd-punkt. Vi går inte ut till våra väljare och svarar, närde frågar vilken ideologi eller vilket partiprogram viföreträder, att de själva får bestämma det. Vi gör vadni säger åt oss.När ett politiskt parti inte företräder någon upp-fattning i centrala frågor skapar det problem för de-mokratin. Problemet växer ju viktigare frågan är ochju större parti det handlar om. Socialdemokratinsfrånvaro vad gäller uppfattning i eurofrågan är därför,för att uttrycka mig försiktigt, mycket problematisk.Det i sin tur leder över till det andra problemet. Vifår en regering utan åsikt, eftersom den just är social-demokratisk, och en oklar majoritetsposition i riksda-gen. Det i sin tur leder till att bl.a. den mycket storasvenska offentliga sektorn står utan ledning i en avgö-rande framtidsfråga. Det blir naturligtvis än allvarli-gare i ett land där västvärldens vid jämförelse medandra länder största offentliga sektor finns.Jag har i min interpellation återgivit hur det kom-mer till uttryck i olika rapporter som återspeglar detmycket långsamma förberedelsearbetet i . Detär ett arbete som kommer att leda till att defacto inte har den handlingsfrihet som riksdagsbeslu-tet om euron faktiskt förutsatte.Vi vet inte vad det kommer att kosta. Vi har inteförberett regler för IT-samordningen. Det är mycketoklart hur lång den kvalificerade förberedelsetiden,dvs. tidpunkten från beslut fram till en möjlig euroin-troduktion, egentligen är.Det tredje problemet slutligen är att den privatasektorn, som inte är lika beroende av vilket politisktbeslut vi slutligen hamnar på, tröttnar på att vänta ochi stället överväger möjligheten att flytta investeringarin till euroland. Detta är bl.a. fallet vad gäller Volvo.Jag är övertygad om att fler kommer att följa efter.Vad behövs då?I har under högsta politiska ledningen övergångsplan framarbetats som skall förberedaStorbritannien på alla sätt för att ha högsta behand-lingsberedskap vid ett eventuellt beslut om inträde.Det saknar vi helt och hållet i Sverige.Därför vill jag ånyo fråga finansministern om hanutesluter varje möjlighet att snabba upp förberedel-setempot för ett möjligt svenskt eurointräde.Anf. 200 Finansminister ():Fru talman! Det pågår ett intensivt förberedelse-arbete. Jag har i interpellationssvaret redovisat deolika åtgärder som förbereds i . Jaghar också markerat att vi i motsats till t.ex. Storbri-tannien inte anser att man skall förbereda sig på ettsådant sätt att det inte blir full handlingsfrihet vid ettframtida ställningstagande för medborgarna.Jag delar inte uppfattning attom en stor del av svenska befolkningen ännu inte harbestämt sig i frågan skulle det vara fel för ett politisktparti att lyssna till opinionen för att senare ta ställningi frågan. Där har vi olika uppfattningar.Jag och andra i det socialdemokratiska partiet ett stort antal tillfällen redovisat vår inställning ivårt förhållningssätt till eurofrågan. Det finns inteskäl att upprepa den. Det tillhör den enklare politiskaagitationen att säga att den offentliga sektorn skullesakna ledning i frågan. Den offentliga sektorn deltar iallra högsta grad i förberedelsearbetet. Via både denreferensgrupp jag har hänvisat till och på andra sättfinns det alla möjligheter för både den offentligasektorn och den privata sektorn att ta del av det förbe-redelsearbete jag har redovisat.Anf. 201 ():Fru talman! Ånyo förvånas jag över svaret att detär viktigt att lyssna. Det är bara ett sätt att dölja detfaktum att man inte själv har en ståndpunkt i frågan.Detta gäller särskilt när det kommer från en nu tillåren kommen tidigare SSU-ordförande som varmycket röd i sin ungdom. Jag har svårt att tänka migatt han då skulle ha uppfattning av karaktären: "Jaghar ingen uppfattning. Jag skall lyssna på vad folktycker. "Det är grundläggande för oss som ger oss in i po-litiken att vi själva har en ståndpunkt, vi har en ideo-logisk syn på samhället som vi för ut till väljarna. Detinnebär inte att vi inte skall vara lyhörda och ödmjukaför förändringar eller andra åsikter. Men om man intebörjar med en egen uppfattning fungerar inte demo-kratin som den är tänkt.Det är få svenskar som känner till hur avvikandevår europolitik har kommit att bli. Elva länder gickmed från start. Jag besökte för några veckorsedan, finansierat via internationella kans-li. Där är den ekonomiska politiken inriktad på attskapa förutsättningar för ett grekiskt inträde i euronredan från . Det återstår att se hurframgångsrikt det blir.I skall en folkomröstning hållasnågon gång efter nästa parlamentsval. Detta parla-mentsval måste hållas . The Natio-nal , som regeringen har tagitfram, syftar till att på ett helt annat sätt än i Sverigeskapa handlingsfrihet och korta den kvalificeradeförberedelsetiden för att inte onödigt fördröja proces-sen vid ett beslut om inträde.Den brittiska planen talar om en omställningstidom 40 månader från det första positiva regeringsbe-slutet fram tills euron är fullständigt införd som enlegal valuta. I detta inräknas då tid för en folkomröst-ning.I har den danska kronan knutits tillERM 2. Man följer utvecklingen i Storbritanniennära.Det är alltså endast i som vi är utan åsiktoch reella förberedelser. Vår svenska krona är sombekant inte knuten till 2. I det läget finns detanledning att tala om en offentlig sektor utan en poli-tisk ledning. Det är den stora skillnaden. hans ministrar har gått i spetsen för att säga att deskall göra deras yttersta för att vara väl förbereddanär det brittiska folket sedan beslutar om landet skallgå med eller inte.Statskontorets rapport - och från andra håll - sig-nalerar att det inte finns något ledarskap. De vet intevilken riktning som gäller. De har inte av tradition attägna sig åt civil olydnad. Därför sitter många ochpassivt väntar på någon sorts besked. Detta passivaväntande skadar , det skadar möjligheterna attfå hit investerare, det skadar möjligheten att få jobb iSverige och det skadar möjligheterna att på en långrad områden fördjupa det svenska deltagande i Euro-pasamarbetet.Överläggningen var härmed avslutad.35 § Svar på interpellation 1998/99:322 omräntor på skulden till statenAnf. 202 Finansminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag ämnar vidta för att minska de eko-nomiska konsekvenserna för företag med skulder tillstaten som alltför höga räntor innebär.Jag utgår från att interpellationen avser de räntorsom tas ut vid försenad inbetalning av skatter ochavgifter.Tidigare togs det ut en fast s.k. restavgift på skat-te- och avgiftsfordringar. Att avgiften var fast innebaratt den uttryckt som årlig ränta var hög vid kortaredröjsmål med betalningen och låg vid långa dröjsmål.Den fasta restavgiften ersattes med enrörlig s.k. dröjsmålsavgift. Dröjsmålsavgiften är kon-struerad på det sättet att den tas ut om ford-ringen betalas för sent men före utgången av för-fallomånaden, dvs. den månad då förfallodagen in-träffat, om den betalas före utgången avmånaden efter förfallomånaden och om denbetalas före utgången av andra månaden efter för-fallomånaden. Därefter stiger avgiften imånaden fram till dess fordringen preskriberas, såvi-da den inte blir betald.Dröjsmålsavgiften tas alltså ut på ett mjukare sättän den fasta restavgiften vid korta dröjsmål, samtidigtsom avgiften kan bli kännbar vid långa dröjsmål.Genom införandet av skattekontosystemet fr.o.m.februari 1998 har dröjsmålsavgiften för de be-loppsmässigt viktigaste skatterna - inkomstskatt ochmervärdesskatt - samt arbetsgivaravgifterna ersattsav ränta som beräknas dag för dag precis som envanlig bankränta. Utgångspunkten för ränta i skatte-kontosystemet är den s.k. basräntan som är lika medräntan på sexmånaders statsskuldväxlar. För närva-rande är basräntan . På belopp som inte betalats irätt tid och som överstiger tas ränta utmed basräntan plus . Det gällerdock bara fram till dess fordringen överlämnas tillkronofogdemyndigheten för indrivning, vilket nor-malt sker senast efter en och en halv till två månader.Därefter tas ränta ut bara med basräntan även på storabelopp. Syftet med att ta ut en förhöjd ränta undertiden mellan förfallodagen och överlämnandet förindrivning är att ge incitament för den skattskyldigeatt betala i nära anslutning till förfallodagen.Numera tas alltså ränta för de viktigaste skatternaoch för arbetsgivaravgifterna ut efter en räntesats somär väsentligt lägre än både dröjsmålsränta enligt rän-telagen och de dröjsmålsräntor enligt avtal som tas uti många andra sammanhang. Bara under en kortaretid tas det på större fordringsbelopp ut en förhöjdränta. Jag kan därför inte dela att räntorna är för höga, och jag har inteför avsikt att vidta någon åtgärd på detta område.Anf. 203 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka finansmi-nistern för svaret. Jag är också medveten om att dettaär till vissa delar en specifik fråga. Naturligtvis anserjag att man skall betala ränta även på skulder tillstaten. Därmed skall de inte ses som en möjlighet attutnyttja en billig skattekredit.Anledningen till att jag har ställt frågan till fi-nansministern är att jag har mött många företagaresom av många olika skäl har hamnat i en sådan situa-tion. Det är ofta skäl som företagaren inte rår på.T.ex. mervärdesskatten skall betalas in före den fak-tiskt har fakturerats. Det kan hända att en kund går ikonkurs, och då kommer självklart inga pengar in. Dåär det inte rättvist att också drabbas av höga räntoroch avgifter som ytterligare försvårar situationen. Detär räntor som blir kännbara, trots att - som finansmi-nistern påpekar i svaret - räntesatsen är lägre enligträntelagen.Den första tidens kostnader är trots allt extra höga.En annan situation kan vara att man inte har fått ettavdrag godkänt som man har räknat med eller att detav andra skäl inte finns tillräckligt med medelför att betala.För många företagare, inte minst små och medel-stora, finns det inga stora överskott att ta av, varförextra utgifter - även små sådana - kan stjälpa ett heltlass. Den som startar eget måste uppskatta sin in-komst och måste betala skatt redan från första måna-den, och skatten skall betalas jämnt fördelat över åretoavsett när inkomsterna kommer in i företaget. Vårahöga skatter och avgifter är en tung börda för våraföretagare. Därtill har inte företagaren ingått någotfrivilligt avtal med staten, som fallet t.ex. är när manlånar pengar i bank.Företagaren måste i alla lägen ses som den till-gång hon eller han utgör. Att sänka skatterna skullegöra att många fler företag skulle slippa hamna iskuld till staten. Små och medelstora företag har inteheller samma möjligheter till professionell hjälp attminska skatteutgifterna som många av våra storaföretag kan.Finansministern säger att han inte har för avsiktatt vidta några åtgärder på detta område. Därför villjag fråga ministern om han ändå inte tycker att någotmåste göras för de företagare som många gångerorättvist, av perifera orsaker, faktiskt oförskyllt ham-nat i en skuldsituation.Anf. 204 Finansminister ():Fru talman! Jag har i mitt svar redovisat att detinte generellt sett finns någon anledning att vidtanågra åtgärder på det här området. Det kan möjligenfinnas olika specialfall, och det finns t.ex. en utred-ning som ser över lagen om punktskatter och pris-regleringsavgifter. Den tittar också på möjligheternaatt inordna punktskatterna i skattekontosystemet.