prot · GM0956 · 1999-02-16 00:00:00 — Vi måste fortsätta att utveckla de småoch medelstora högskolorna mot mer forskningsan-knytning och fler forskarutbildade lärare. Det får inteske genom att man tar från de starka forskningsmiljö-erna, utan det får ske i den takt som budgeten tillåter.Då är det sedvanlig budgetprövning och prioriteringsom gäller.Den första och viktigaste prioriteringen framövergäller de tre nya universiteten som vi nu har ett åta-gande att bygga upp till starka forskningsmiljöer.Anf. 43 ():Fru talman! Jag vill inte säga emot utbildningsmi-nistern när det gäller nödvändigheten av att ha starkaforskningsinstitutioner vid våra traditionella univer-sitet. Om man inte vill omfördela resurser utifrån detfaktum som vi tycks vara överens om, nämligen att40 % av studenterna finns vid de små och medelstorahögskolorna medan av de fasta forsknings-resurserna finns i den miljön, återstår bara att se tillatt det kommer nya resurser. Den relationen kan juändå inte var rimlig i ett långsiktigt perspektiv.Sedan är jag lite förvånad över att utbildningsmi-nistern inte anser det möjligt att hitta kvalitetskriterierför högskolorna. Det är ju dessutom, om jag har för-stått det rätt, en del av de tilläggsdirektiv som fanns iden forskningspolitiska utredningen.Låt mig bara peka på några tänkbara kvalitetskri-terier som skulle vara användbara. Volymen av publi-cerade avhandlingar och självfallet också kvalitetenpå dem, hur mycket man deltar i internationella pro-jekt och kvaliteten på dessa samt andelen magisterex-aminerade personer från de små och medelstora hög-skolorna skulle kunna vara några ingångsvärden föratt hitta kvalitetskriterier. Jag vill gärna ha någonkommentar ytterligare till just dessa exempel.Sedan vill jag avslutningsvis konstatera att vi iCentern har aktualiserat en s.k. kvalificeringstrappasom skulle kunna betyda att i första nivån får allabasresurser för forskning och utvecklingsarbete. Detskulle tillfalla alla, både stora universitet och små ochmedelstora högskolor.Som en andra nivå skulle man utgå från de ma-gisterexamina som utfärdas och den kvalitet somfinns på dem.En tredje nivå skulle utifrån dessa magisterexami-na kunna bli att högskolan tilldelas rätten till doktors-examen, måhända då på specifikt tilldelade veten-skapsområden.Från sida vill vi gärna se den här kvali-tetstrappan som ett sätt att långsiktigt och ändå inomramen för en kontrollerad budget kunna bygga upp enkvalitetsaspekt på högskolorna.Anf. 44 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag delar många av de grundläggandeutgångspunkter som Egervärn har. Jag tror att detfinns goda möjligheter att ha ett bra resonemangmellan regeringen och i utbildningspo-litiken även framöver.Jag ser inte att vi bör sträva mot ett system där vihar en bestämd relation mellan grundutbildning ochforskningsresurser, en procentsats som vi alla skallsträva mot. Det är inte möjligt ur ekonomisk synvin-kel. Med den utgångspunkt jag har, att det inte ärönskvärt att omfördela resurser från universiteten tillde små och medelstora högskolorna, kan vi inte hellerse en sådan relation uppfyllas.Det viktiga är utbildningens kvalitet och hur visäkerställer forskningsanknytningen. Då menar jag attdet för de små och medelstora högskolorna nu ärväldigt viktigt att få tillgång till fler forskarutbildadelärare. Det är en viktig kvalitetsaspekt, och det ärnödvändigt för att kunna få forskningsanknytning iundervisningen. Det bör vara en viktig huvuduppgiftframöver.Nu har man fasta forskningsresurser på alla vårahögskolor. Det har varit en bra utveckling. Det inne-bär att man också har blivit en attraktiv partner förandra finansiärer. Vi ser det i form av att näringslivetintresserar sig och att stiftelserna finns med kraftfullt.Det är bra, för stiftelserna ingår i den offentligaforskningsfamiljen, enligt mitt sätt att se det. Vi harockså andra intressenter som är villiga att finansieraforskningen vid de små och medelstora högskolorna.Och det har vi tack vare de fasta forskningsresurser-na.Men att införa en kvalificeringstrappa menar jaginte är möjligt, i den meningen att den trappan kaninte vara en trappa där man själv väljer när man tarsteget eller inte eftersom det vid varje steg ocksåhandlar om ett åtagande från statsmaktens sida. Jagvill se det så när det gäller att få vetenskapsområden.Därför har regeringen också tagit till sig det beslutet.Det är inte längre , utan under vårenblir det regeringens beslut. Får man vetenskapsområ-den måste det också innebära ett åtagande från stats-maktens sida. Det innebär att man inte kan kvalificerasig till ett vetenskapsområde om det inte finns resur-ser, och därmed blir det en budgetprövning. Vi kaninte ha en spontan trappa där högskolorna kan vandra,utan det måste vara beslut, politiska beslut och prio-riteringsbeslut, som vi fattar. Och är det sedvanligbudgetprövning som måste gälla.Naturligtvis är kvalitetsaspekter och kvalitetskri-terier möjliga att använda, men inte som ett sätt attsjälvklart kvalificera sig till ytterligare resurser.Jag tror att det här är viktigt för att få ett högsko-le- och universitetssystem som på lång sikt garanterarkvaliteten och att det är viktigt att högskolan fårmycket klara signaler om hur den framtida utveck-lingen kommer att se ut.Sedan delar jag Egervärns grundläggande uppfatt-ning att starka små och medelstora högskolor spriddaöver hela landet är en oerhört viktig nationell fråga,inte minst för växtkraften i de regioner som harfått den möjligheten och där både utbildning ochforskning finns som en självklar del.Anf. 45 ():Fru talman! Det är med tillfredsställelse jag note-rar utbildningsministerns kommentar att det ännu börfinnas mycket ogjort när det gäller den högre akade-miska utbildningen och forskningspolitiken. Där harvi så pass mycket samstämmiga värderingar att sam-arbete är möjligt. Det tycker jag personligen kännsbra eftersom jag uppfattar att vi har i långa styckengemensamma värderingar när det gäller synen på denakademiska utbildningen.Jag vill ändå med viss envishet återkomma tillkvalitetskriterierna. Jag noterar att utbildningsminis-tern konstaterar att ett kvalitetskriterium skulle kunnavara andelen forskarutbildade lärare. Jag håller själv-fallet med om att det är en viktig del. Men varför hajust bara andelen forskarutbildade lärare som ett kva-litetskriterium? Det borde kunna finnas fler att adde-ra.Jag förstår också rädslan för att bygga in någonsorts automatik i det hela. Jag inser också att detskulle kunna få konsekvenser för en stram och kon-trollerad budgetpolitik. Men det är ju ingenting somsäger att högskolorna själva automatiskt skulle fågradera upp sig utifrån den kvalitetstrappa som Cen-tern har föreslagit. Det skulle naturligtvis kunna ske isamråd med staten och regeringen.Om man nu ändå inser att någon form av utbild-ningskvalitet är nödvändig, vilket ju utbildningsmi-nistern medger, är min fundering fortfarande: Varförbara nöja sig med den kvalitet som manifesteras iform av forskarutbildade lärare? Det borde kunnafinnas fler kvalitetskriterier som man kan bygga in isystemet och som därmed kan vara plattform för hurhögskolorna graderas.Anf. 46 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag delar helt Egervärns synpunkternär det gäller kvalitetsarbete och kvalitetskriterier.Jag räknar med att kommatillbaka till med förstärkningar av vårtarbete med att stimulera till allt bättre kvalitet på vårahögskolor och universitet. Det är viktigt.Här finns ju en mängd aspekter. Det gäller stu-dentinflytande, rekrytering av studenter och jäm-ställdhetsfrågor, och det gäller också forskningsan-knytningen.Jag har i den här diskussionen velat peka på vik-ten av att vi i nästa skede, med de fasta forskningsre-surser som de små och medelstora högskolorna nu haroch med det aktiva forskningsarbete som där finns,ser vad som strategiskt är allra viktigast för dem. Jagskulle vilja peka ut forskarutbildningen och tillgångentill forskarutbildade lärare som en viktig del.Där menar jag att universiteten har en viktig roll.De har en stor kapacitet att också producera forskar-utbildare - som näringslivet behöver, som den ge-mensamma sektorn behöver och som behövs i hög-skolevärlden som lärare.Jag ser ingen möjlighet att införa någon typ avautomatik i den utveckling som högskolorna gårigenom. Det måste vara politisk prövning och bud-getprövning när det gäller frågan om det skall till-skjutas mera resurser. Det kommer vi säkert att haanledning att diskutera fram-över.Det är ingen tvekan om att den politik vi gemen-samt har bedrivit med en förstärkning av de små ochmedelstora höskolorna betyder väldigt mycket förlandets och för regionernas tillväxtmöjligheter.Jag vill också säga att vi skall vara väldigt räddaom våra starka forskningsinstitutioner, de traditio-nella universiteten. De är också av riksintresse ochbetyder väldigt mycket för landets möjligheter fram-över.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1998/99:134 omutbildningsnivån i glesbygdenAnf. 47 TALMANNEN:Vi har för bara fått medde-landet att interpellanten till interpellation 134 pågrund av sjukdom är förhindrad att ta emot interpel-lationen och att det inte heller varit möjligt att få tagpå någon annan från samma parti som kan ta emotinterpellationen.Anders har emellertid också begärt ordet idenna fråga.Anf. 48 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser vidta för att stimulera högutbildadeatt flytta ut till/stanna kvar i landets regioner.I interpellationen framhåller denbetydelse som landets högskolor har för den regionalatillväxten. Det är också därför som regeringen satsatpå en utbyggnad av de mindre och medelstora hög-skolorna, och statistiken visar att deras andel av deregistrerade studenterna har ökat kraftigt. Mellanläsåren 1987/88 och 1996/97 ökade andelen registre-rade studenter vid de mindre och medelstora hög-skolorna från till . För de följande åren1997-2000 har beslutat om 68 000 nyapermanenta platser för högskolan. Expansionen harför avsett hela högskolan, men enklar tyngdpunkt har legat på de mindre och medelsto-ra högskolorna. har regeringen i budget-propositionen lämnat förslag till fördelningav 20 000 av de nämnda platserna. Förslaget rymmersåväl en fortsatt satsning på mindre och medelstorahögskolor som en storstadssatsning med anledning avden storstadspolitiska propositionen (prop.1997/98:165).Distansutbildning och decentraliserad utbildningär båda viktiga för att öka tillgängligheten till högreutbildning. /97 läste nästan var tiondestudent på distans och i några län, Västernorrlandsoch , läste ungefär var tredje studentpå distans. Även om man tar i beaktande att många avdessa distansstudenter läser kortare kurser under endel av året eller i långsammare studietakt är antaletimponerande. Inom ramen för den redovisade expan-sionen av den högre utbildningen ryms 1 500särskilda platser för distansutbildning och decentrali-serad utbildning.Utvecklingen inom informationstekniken har haftstor betydelse för att underlätta kommunikationernamellan glesbygd och större orter med ett rikare utbudav information och tjänster. UniversitetsdatornätetSunet har blivit ett nät somanvänds av alltfler. Anslutningen av länsmuseer ochde statliga museerna och framför allt av kommunalahuvudbibliotek har lett till att många personer har fåtttillgång till snabba och kraftfulla förbindelser. I en-lighet med förslag ekonomiska vårproposi-tion (prop. 1997/98:150, bet. 1997/98:FiU27, rskr.1997/98:317) finns det utrymme för förstärkning avSunet åren 2000 och 2001.Genom beslut har intebara den grundläggande högskoleutbildningen vid demindre och medelstora högskolorna förstärkts utanäven deras möjligheter till forskning. Mellan år 1997och har tilldelade medel för forskning vid demindre och medelstora högskolorna ökats med 67 %.Härvid har för inkluderats medel för forsk-ning och forskarutbildning vid de tre nya universite-ten i , och Örebro.Sofia redovisar olika förslag som Center-partiet fört fram för att få fler att bosätta sig i regio-nalpolitiskt prioriterade områden. Ett förslag är attavskrivning av studielån skall prövas. Utformningenav studiestödssystemet påverkar såväl den socialasom den regionala rekryteringen till högskolan ochbetyder mycket för den högre utbildningen. Jag villdock förorda återhållsamhet när det gäller särlösning-ar för olika studerandegrupper. Om det visar sig eko-nomiskt möjligt avser jag att presentera ettsamlat förslag om studiestödssystemet för ikraftträ-dande efter år 2000.Sammanfattningsvis vill jag framhålla att riksda-gen framför allt genom beslut om utbyggnad avgrundutbildningen och genom satsningen på fastaforskningsresurser vid de mindre och medelstorahögskolorna skapat möjligheter för högskolan attspela en central roll i den regionala utvecklingen. Idetta utvecklingsarbete har också var och en av hög-skolorna ett stort ansvar. Inom ramen för de mål ochriktlinjer som fastställts av statsmakterna har de enviktig roll att spela i anpassningen av utbudet till destuderandes efterfrågan och arbetsmarknadens behov.Enligt beslut om ändring av högskolelagen(1992:1434, ändr. 1996:1392) skall högskolornasamverka med det omgivande samhället och informe-ra om sin verksamhet. Syftet med denna s.k. tredjeuppgift vid sidan av utbildning och forskning är attöppna högskolan mot det omgivande samhället så atten kreativ miljö skapas. Härigenom skapas utveck-lingsmöjligheter för såväl den högre utbildningen ochforskningen som det omgivande samhället.Anf. 49 ():Fru talman! Jag vet inte om hadevarit nöjd med det svaret, men jag tackar likväl förmöjligheten att få ställa de här frågorna.Den frågeställning som tar upp ärnaturligtvis oerhört komplex och viktig. Jag kommersjälv från ett län där alla kommuner utom en tappar ibefolkning, nämligen och Umeåkommun. har dessutom fyra kommunermed färre invånare än 4 000. Läget är alltså bekym-mersamt. Precis som interpellanten tar upp handlardet om att ungdomar flyttar till tillväxtområden därarbetstillfällen finns. Till detta kan vi foga det natio-nella problemet med historiskt låga födelsetal, somytterligare späder på problemet.Fru talman! Det finns tyvärr inga enkla lösningarpå den befolkningsmässiga obalans som accelereratde sista åren. Jag tror inte att något parti, mitt inbe-gripet, sitter inne med hela sanningen. Här krävssannolikt en nationell samling om vi skall nå fram-gång i den här frågan. Vad vi emellertid borde varaöverens om är att de lösningar som vi sett ochprövat inte varit särskilt framgångsrika.I - återigen - räknar man med attytterligare 5 000 personer kommer att lämna länetskommuner bara . Bara kan, som jagsade, räkna med en viss tillväxt.Frågan om de högutbildade personernas betydelseför befolkningsstrukturen är relevant men innehållerinte hela lösningen på obalanserna. Människor ärnormalt rationella och väljer därför de lösningar sompassar dem själva bäst. Finns det inget arbete till-gängligt flyttar man till en annan ort. Har man intelönsamhet i företaget slutar man. Är det krångligt attstarta nytt avstår man osv. Så sker också nu.Med andra ord måste en satsning på högre utbild-ning också paras med en allmän förbättring av villko-ren för företagande och företagare. När konkurrens-villkoren för exempelvis jordbruket är väsentligtsämre i än i konkurrentländerna slås företa-gandet ut. Skatter är med andra ord utan tvekan enfaktor som hindrar ett bättre företagsklimat i Norr-land. När dessutom kommunikationerna i inlandetförsvåras blir till slut tröskeln för svår: Man flyttarhelt enkelt till annan ort.Sofia har givetvis rätt när hon menar atthögre utbildning på en ort är positiv för viljan attstanna kvar på orten efter fullgjorda studier. Dettakunde vi se när läkarutbildningen blev verklighet iUmeå för ett antal decennier sedan. Med norrländskafärdigutbildade läkare kunde vi också fylla vårdcent-ralerna runtom i . ser vi dessvärre oroande tecken i skyn vadgäller just läkarutbildningen i , som inte längreorkar med att producera tillräckligt antal läkare. Jaghar tidigare motionerat i den här frågan och fått sva-ret: Jodå, vi känner redan till detta.Fru talman! Jag är bekymrad över att ingentinghänder på den här fronten. Jag vill därför fråga ut-bildningsministern om han avser att ändra reglernaför anslagstilldelning till just klinisk forskning ochutbildning för att rätta till de obalanser som finns ochsom tenderar att växa.En annan fråga som interpellanten berör är di-stansutbildningen och den decentraliserade utbild-ningen i landet. En bild från dagens verklighet berät-tar t.ex. att en tänkt lärarutbildning i , 13 milinnanför , skulle starta men inte kan bliav därför att inte har ekonomisktutrymme för detta. Distansutbildning och decentrali-serad utbildning kostar extra mycket, varför det måstevara rimligt att anpassa anslagen till lärosäten efter deuppdrag dessa förväntas genomföra.Min sista fråga till ministern, fru talman, blir där-för om ministern vill medverka till ett regelverk somtar fasta på omständigheten att decentraliserad utbild-ning faktiskt kostar extra pengar för utbildningsan-ordnaren.Anf. 50 Utbildningsminister ():Fru talman! tar upp ett par frågorvarav den första, den som gäller läkarutbildningenoch den kliniska forskningen, naturligtvis har vikt förregionalpolitiken. Den ligger något vid sidan av in-terpellationens huvudämne, men jag kan ge det be-skedet att regeringen har ett avtal med de olika lands-tingen när det gäller den kliniska forskningen ochläkarutbildningen. Det har funnits en kritik under ettstort antal år, från och från enskilda lands-ting, mot fördelningen inom detta system. Samtidigthar resursfördelningen inom den övriga högskoleut-bildningen förändrats kraftigt. Därför är detta avtal nuuppsagt. Det finns en femårig uppsägningsperiod, ochdet pågår diskussioner om omförhandling av ett nyttavtal mellan staten och landstingen kring de här frå-gorna. Innan den diskussionen är slutförd är jag inteberedd att ge mig in i diskussioner om fördelningenav resurser mellan de olika landstingen och avväg-ningen däremellan. Det är just detta som resone-mangen med landstingen skall handla om.Distansutbildning och decentraliserad utbildningär den andra fråga som tar upp. Detär klart att båda dessa är ett viktigt verktyg för attskapa möjligheter i bygder där det inte är realistisktatt ha en egen högskola men där behovet av högreutbildning likväl finns. Det har också använts medframgång av inte minst och Luleåuniversitet, vilka står som huvudman bakom mångautbildningar av den här sorten.Vi kommer att få tillfälle att komma tillbaka tilldetta. I vårt program för utbyggnad av högskolan harvi ju, som jag nämner i interpellationssvaret, reserve-rat 1 500 platser för decentraliserad utbildning ochdistansutbildning.Det som sker i övrigt sker inom universitetensoch högskolornas egna ramar och med ett stort intres-se från universiteten och högskolorna. Det är klart attdet är viktigt för dem att vara synliga i sin bygd, attbidra med utbildning på fler ställen än just där manråkar ha sin huvudort. Det har man visat ett stortintresse för att göra. Det finns ett ganska välutbyggt engagemang, inte minst från universi-tet.Anf. 51 ():Fru talman! Jag tackar för svaret om läkarutbild-ningen. Jag tolkar det så att ministern återkommer iden här frågan och att han också har insett problemetute i landet, inte minst uppe i där den härfrågan är av största vikt.Sedan säger ministern att man inom ramarna kanutföra decentraliserad utbildning. Det är nog riktigt,men problemet är just att det kostar extra mycketpengar. Utbildningsanordnarna säger själva att omman väljer att lägga extra pengar på detta så försvin-ner andra utbildningssatsningar på högskolan. Mangör alltså det valet, och då drabbas speciellt glesbyg-den på det sättet.Jag har en sista fråga till ministern. Jag ställde enfråga här i kammaren för sedan om akade-mikerflykten från landet och fick då svaret att det välvar helt okej att man flyttar utomlands. Jag kan delauppfattningen att det är trivsamt för individen somsådan att åka utomlands. Nationellt blir det dock ettproblem om av de nyutbildade akademiker-na flyttar utomlands och vi inte får någon valuta na-tionellt för de insatser som vi har gjort.Det här visar ju på att det är någonting som ärsnett i landet om man inte riktigt trivs där. Eller hurskall vi tolka det hela?Anf. 52 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är trevligt att på att diskutera fler breda ämnesområden somligger något vid sidan av interpellationen. Men denmöjligheten tar jag gärna.Jag måste säga att det var en lätt bisarr tolkning avdet svar som jag gav i frågestunden.Det som vi ser är effekten av allt öppnare na-tionsgränser - att våra ungdomar har uppmuntrats avföräldrar och skola att lära sig språk, att söka sig ut ivärlden och att skaffa sig erfarenheter. Jag tycker attdet i grund och botten är väldigt positivt om vi somland blir alltmer internationaliserat också i den me-ningen att människor av lust och intresse under perio-der söker sig utomlands. Det mår som landväldigt väl av.Vi har inte en stor flykt av människor från Sveri-ge. Det är klart att internationaliseringen betyder attvi efter hand kommer att få press på löner och föränd-ring av lönestrukturer och kanske också förändring avskattestrukturer. Det är självklart att verklighetenmåste avgöra vilken typ av struktur som vi kan ha iSverige. Men den beskrivning som ibland ges av attvi har en stor flykt från är ju inte förenligtmed verkligheten. Vi har människor som har en at-traktiv utbildning som söker sig utomlands. Men vivet också att väldigt många av dem kommer tillbaka.Efter hand kommer det säkert att vara så att männi-skor söker sig utomlands i än större utsträckning ochkanske också stannar kvar. Det kan påverka skatteroch utbildningssystem, men det är inget skäl för attompröva välfärdspolitiken i stort.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.11 § Svar på interpellation 1998/99:124 ombarntandvårdenAnf. 53 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig vadregeringen avser att vidta för åtgärder för att säker-ställa konkurrensneutraliteten mellan offentlig ochprivat tandvård och öka valfriheten i valet av tandlä-kare för barn och ungdomar i åldrarna upp till 20 år.Landstingen har enligt tandvårdslagen ansvaretför den avgiftsfria barn- och ungdomstandvården.Landstingen har möjlighet att anlita annan vårdgi-vare än folktandvården för att utföra den tandvårdsom landstingen har ansvaret för. Detta tillägg gjor-des för att öka inslagen av konkurrens i den kommu-nala verksamheten.I förarbetena till tandvårdslagen anges att sam-hällets ansvar är särskilt stort för att barnen skall få sågoda startmöjligheter som möjligt i livet. Det är sär-skilt viktigt att på olika sätt söka nå de barn som leverunder besvärliga sociala betingelser och därför riske-rar att gå miste om vård. Ansvaret för barnens ochungdomarnas tandhälsa kräver därför särskilt aktivainsatser från samhällets sida. Den vuxnes förutsätt-ningar att uppnå och bibehålla en god tandhälsa be-stäms i mycket stor utsträckning av hur tandvårdenutformas under barndomsåren.Möjligheten att anlita annan vårdgivare innebärinte att landstingens ansvar för att alla barn och ung-domar tillförsäkras en god munhälsa förändras.Landstingen har fortfarande ett ansvar för att se till attalla barn nås av regelbundna hälsokontroller och attutvecklingen av barnens munhälsa följs upp, i syn-nerhet för de barn som har ogynnsamma sociala för-utsättningar.Socialutskottet anförde i sitt betänkande1997/98:SoU25 Reformerat tandvårdsstöd att ut-skottet såg positivt på en utveckling där landstingeninförde möjligheten till s.k. fritt tandläkarval inombarn- och ungdomstandvården som ett led i förbättra-de konkurrensvillkor mellan privat och offentligtbedriven tandvård.