prot · GM0953 · 1999-02-10 00:00:00 — Skall ambassadörer som sitter härpå läktaren när de rapporterar hem till andra med-lemsländer i EU rapportera det som är minst sanno-likt, det som rimligtvis inte kommer att inträffa?Det vore väl inte för mycket begärt att regeringenefter alla dessa år som EU-medlem och sedan detkalla krigets slut hade haft förmågan att mer tydligtformulera vari säkerhetspolitik består. Vad kommer det sannolika att bliför framtiden? Detta borde man göra i stället för atttitta bakåt och upprepa det som ingen tror på och detsom döms ut t.o.m. av dem som under det kalla kri-gets tid var med om att formulera just den här politi-ken.Det utmärkande för den här regeringsdeklaratio-nen är det som saknas, det som inte står. Dettalas om att säkerhetsmönstret i närområdet nu om-formas. Ja, det kan man säga. Det omformas mycketsnabbt. , kommer t.ex. ,och att bli medlemmar i . Detär en stor sak i det europeiska säkerhetspolitiskamönstret. Vad tycker regeringen om detta? Har mannågon åsikt över huvud taget?Estland, och strävar efter att blimedlemmar i . Det är en stor sak i Östersjöområ-det. Statsministern sade att Sverigeskulle stödja dessa strävanden. är det tyst. Rege-ringen har ingen uppfattning vare sig om det är braeller ej eller om skall ha någon roll i detta.Det sägs att säkerheten i vår del av kontinenten ären angelägenhet för hela och för Nordameri-kas länder. Skall vi stå neutrala omdet blir bekymmer med säkerheten i vår del av konti-nenten? Skall delta i den europeiska säker-hetsordningen eller skall stå utanför deneuropeiska säkerhetsordningen? Det framgår inte. Detframgår att bör ingå i den europeiska säker-hetsordningen. Men det framgår inte att skallingå.Det står också att det förs en intensiv diskussionom EU:s krishantering. Det gör det minsann. och har lagt fram förslag, dets.k. Det vore intressant att hörahur regeringen ställer sig till detta, inte bara att manvälkomnar en diskussion. Det är väl bra att man lyss-nar och har öronen öppna. Men det vore kanske in-tressant att höra om hade en stånd-punkt i denna för EU mycket centrala fråga.Det sägs att regeringen vill att euron skall bliframgångsrik och att skall ta ställning. Jaha,vad intressant. Men har regeringen en uppfattning omSverige skall gå med i eller ej? Det är den mestcentrala frågan som måste besvaras. Och det finns detingen uppfattning om. Utrikesdeklarationen är tyst pådenna punkt. Ambassadörerna får väl rapportera hematt det finns ett stort frågetecken också i denna cent-rala del.På punkt efter punkt efter punkt beskriver mannågonting som sker, men man har själv ingen upp-fattning.Vad bordet det ha stått? Jo, det borde ha stått un-gefär så här:Sverige välkomnar Natos öppenhet. Vi tycker attdet är bra att , och nu går medi Nato. Det är bra för hela säkerhet.Det borde ha stått att stöder ,och ansträngningar att gå med iNato, det som statsministern sade sedan.Det borde ha stått att Natoutvidgningen är särskiltviktig för , därför att är beroendeav trygga grannar, särskilt små länder som inte kanförsvara sig på egen hand och som har en historiskthård erfarenhet av ockupation och förtryck. Det ärviktigt för att särskilt nordvästra grannom-rådet är stabilt och tryggt.Natoutvidgningen är också viktig för Rysslandsinre utveckling, för att avskärma de röd-bruna kraftersom förespråkar revanschism, något slags återtagandeav närområdet, den typ av debatt som vi inte får ha iEuropa. Det är ett eko av 30-talets debatt. Därför ärNatoutvidgningen så viktig för internautveckling. Det säger inte minst demokraterna iRyssland.Nato är viktigt också för utveckling idet avseendet att skall bli en demokrati ochfå ett någorlunda gott välstånd, ett välstånd på euro-peisk nivå, kan det bara ske genom samverkan medväst. Att isolerat skulle kunna få en godvälståndsutveckling eller skulle kunna få det tillsam-mans med länderna söder om eller medKina är bara en dagdröm som en del röd-bruna krafteri duma har. Det måste naturligtvis sketillsammans med väst. Det kan enbart ske tillsam-mans med väst. Då måste relationerna vara klara. Detmåste vara stabila spelregler mellan ochdess västliga grannar. Det är därför som Natoutvidg-ningen är så alldeles central och vital.Det borde ha stått att är berett att fullt utdelta i det euro-atlantiska samarbetet. Det vore enalldeles orimlig hållning att skulle stå vidsidan av den europeiska säkerhetsordningen. Kannågon tänka sig att vi skulle stå vid sidan av deneuropeiska säkerhetsordningen i centrala delar? Detär klart att måste vara med. Skulle Sverigekunna isolera sig från sina nordiska och baltiskagrannländer? Det skulle kunna bli en sådan utveck-ling om den nyckelformulering som regeringen harskulle fullföljas . Då kunde ensamti hela och stå för sig självt, isoleradfrån våra grannländer. Det vore en alldeles orimligutveckling.Vi kan nu se att den gamla nordiska tanken, att vihar ett gemensamt ansvar, kan komma att förverkli-gas inom den euro-atlantiska säkerhetsordningensram. Det vore ett stort steg i historia om såskulle bli fallet, att vi inte står likgiltiga för grannlän-ders öde, utan att vi faktiskt engagerar oss.Det borde ha stått att skall välkomna för-slagen från och att stärkaEU:s krishantering. Det är en viktig sak.Sverige var mycket aktivt i säkerhets-politiken. Många menar att då var en ledandeaktör i säkerhetspolitiken i , i alla fall i dennorra delen. har det tystnat. En tysk tid-ning säger att nu har blivit en dvärg i utrikes-politiken. Man måste om man bedriver utrikespolitikha en uppfattning och man måste driva sina uppfatt-ningar. Man kan inte bara inregistrera vad som sker iomvärlden och nöja sig med det.Fru talman! Också i försvarspolitiken råder oreda.I stället för en bred och stark försvarsuppgörelsevalde regeringen en smal och svag bas för sin politik.Därmed har försvarsplaneringen för de närmaste årenkollapsat och fortsatta försvarskriser är att vänta.Det är en gåta att regeringen kan välja att bedrivaen ansvarsfull försvars- och säkerhetspolitik tillsam-mans med och , som bådavill att skall lämna EU, som är starka mot-ståndare till Nato och som är motståndare till försvar.Det går inte att bygga ett varaktigt säkert Europa ochÖstersjöområde utan både Nato och EU. Det är intemöjligt. Regeringen har valt att liera sig med kraftersom är emot dessa båda centrala europeiska institu-tioner.Fru talman! Vår generations historiska uppgift äratt ena hela . Utvidgningen av EU måste där-för stå i centrum. och måste få på-börja sina medlemsförhandlingar - därför att deär kvalificerade för detta, inte därför att de skulle hanågot slags gemensam förhandlingsstart.Toppmötet i blev tyvärr ett misslyckande ijust det avseendet. Nya majoriteter vid toppmötetkunde inte fokusera på det viktigaste, nämligen ut-vidgningen. får vi hoppas att toppmötet i Helsing-fors lyckas att få och attpåbörja förhandlingarna. Det bör vara möjligt att deförsta nya medlemmarna från Central- och Östeuropakan komma med i EU år 2003.Sverige har varit med i EU . Det har givitoss stora fördelar. har inte förmåttutnyttja mycket av de möjligheter som EU har gett.Det ser vi tydligt om vi jämför hur och Sveri-ge har utvecklats de fyra gångna åren. harhaft en period av stark tillväxt, drastisk minskning avarbetslösheten, stabiliserat sina finanser, kommit medi den gemensamma valutan, tagit ned skattetrycket. ISverige har tillväxten varit låg, arbetslösheten ochskatterna har fastnat på en hög nivå. har blivitNordens fattigaste land. Det är det som har skett.Detta beror naturligtvis inte på EU, utan tvärtompå den nationella politik som har förts i . Mendet allvarliga är att man inte har förmått att bättreutnyttja de chanser som EU skulle kunna ge. Vi kanse på hur det borde ha kunnat gå.Under 1970-talet, när förra gångenhade ett flertal socialdemokratiska regeringar, stagne-rade utvecklingen. Man talade om euroskleros. Regle-ring av skatter försvårade utvecklingen och gjorde attekonomierna stagnerade med en kraftigt ökad ar-betslöshet som följd. Sedan följde en helt annan ut-veckling. Den inre marknaden skapades. Avregle-ringar och privatiseringar kom i centrum, och vi ficken helt annan fart i . Den stora frågan nu är:Skall detta fortsätta, eller skall vi se en uppbromsningoch en återreglering? Det finns både hoppfulla ochoroande tecken. Vi kunde läsa att skulleprivatiseras. Det är fantastiskt att en kronjuvel i denfranska statsföretagsamheten skall privatiseras. Detkan ses som ett hoppfullt tecken. I förhandlingarnaom Agenda 2000 finns det inga tecken på att man villomvandla EU till en transfereringsunion. Tvärtom,det förslås snarare återhållsamhet eller t.o.m. frysningav budgeten.För att minska den höga arbetslösheten i Sverigeoch många andra EU-länder är det bra om vi får enökad institutionell konkurrens. Det innebär att län-derna skall lära sig av varandra för att finna de receptsom ger låg arbetslöshet och goda reallöner. Det kandock finnas tendenser i motsatt riktning. Det kanskeallvarligaste är om röda regeringar försöker regleraarbetsmarknaden på europeisk nivå. Det skulle kunnaleda till att arbetslöshetsnivån består och dessutomt.o.m. ökar.För del är det viktigaste att vi slutar fus-ka med arbetslöshetsbekämpningen. År ut och år inhar regeringen vägrat att följa två av de mest centralakriterierna när det gäller sysselsättningsunionen,nämligen att minska skatten på arbete och se till attarbetsmarknaderna blir så flexibla att människor intestängs ut från dem. Skall det finnas en sysselsätt-ningsunion, måste länderna naturligtvis lojalt följarekommendationerna. Vad skall man annars medsådana rekommendationer till? Här har gått ispetsen för att undergräva de gemensamma ansträng-ningarna. Bakom retoriken om sysselsättningsunionligger i själva verket viljan att inte se till att den ge-nomförs i Sverige.Vi i har fått lära oss den hårda vägen atthöga skatter och stor offentlig sektor undergrävertryggheten och skapar en kombination av hög ar-betslöshet, låga reallöner och låga reala pensioner.Amsterdamfördraget har ännu inte ratificerats.Det viktiga när det har ratificerats är att se till att manlöser de två utestående frågorna på det konstitutio-nella området inom EU. Den ena är kommissionensorganisation och sammansättning. Den andra är röst-reglerna i ministerrådet. Båda två brådskar. Frågornamåste vara avgjorda innan de första nya medlemmar-na kan komma med i EU. Därför måste en ny rege-ringskonferens med begränsat mandat snabbt kunnafullfölja detta, så att inte utvidgningen av EU brom-sas. Det vore allvarligt om man via regeringskonfe-renser skulle fördröja den process som är så nödvän-dig att den med kraft skall fullföljas i tid.Fru talman! Den gemensamma valutan har trätt ikraft. Det är ett stort steg i historia. I dennasituation vill vi se att möjligt anslutstill euron. Detta kräver dels att vi förbereder oss, delsatt vi välkomnar euron. Förberedelserna måste skesnabbt, och vi måste ha en beslutsordning som gör attvi kan komma med helst . Sverigemåste nu se till att vi får en valutastabilitet, som be-kräftas genom anslutning till 2.Anf. 3 ():Fru talman! Utrikesministerns talandades optimism, framtidstro och en stor dos diplo-mati. Jag har en viss förståelse för att utri-kesminister inte alltid kan tala samma klarspråk somen miljöminister, men jag skulle önska mig en någotmer nyanserad bild av utvecklingen inom EU, i Euro-pa som helhet och i den värld som sträcker sig långtutanför gränser.Det är inte svårt att teckna en mörk bild av till-ståndet i världen . Det går naturligtvis också attfinna ljusglimtar, men tyvärr måste vi konstatera attdemokrati och mänskliga rättigheter saknas i storadelar av världen som köns- och klassorätt-visorna är lika stora som någonsin förut.Låt mig bara göra några nedslag bland de 30 pa-ragraferna i deklaration för de mänskliga rättig-heterna. De visar hur människor drabbas avvåld och förtryck.I hur många länder i världen kan vi säga att envarsrätt till liv, frihet och personlig säkerhet garanteras -som det står i artikel 3?Människors frihet är beskuren av politiskt för-tryck. I hälften av världens länder sitter människorfängslade på grund av sina åsikter. I en tredjedel avdessa länder förekommer regelmässigt tortyr av fång-ar. Dödsstraffet är fortfarande vanligt. Avrättningarskedde i 40 länder. I minst 70 länder finnsdödsdömda fångar.I avrättas människor för obetydliga brott,som t.ex. stöld. Minst 2 495 människor dömdes tilldöden och 1 644 avrättades . Bland de av-rättade fanns sådana som dömts för brott mot staten,dvs. politisk opposition mot enpartistaten.I avrättades 74 fångar i 16 stater ,och mer än 3 300 sitter alltjämt i dödscell. Den 4februari avrättades för brott som hanbegick när han var . Internationell rättförbjuder dödsstraff mot dem som var elleryngre när de begick brott. I har man avrättat tiominderåriga kriminella , vilket är fler änresten av världen tillsammans.I artikel 5 i deklarationen står det följande: "Ingenmå utsättas för tortyr eller grym, omänsklig ellerförnedrande behandling eller bestraffning. "I är omfattande och systematisk tortyr oftaförekommande. Kurdiska aktivister har dött i häkteeller har uppgivits vara försvunna sedan de gripits.Minst 20 dödades under omständighetersom tyder på att de lagstridigt avrättades.Den 16-årige torterades på en polis-station i då han kvarhölls där . Hanuppgav att poliserna hade bundit för hans ögon, klättav honom naken, dränkt in honom med kallt vatten,slagit honom på fotsulorna, givit honom elchockermot penis och velat tvinga honom att underteckna enbekännelse om en rad brott.Leyla och ytterligare tre f.d. parlamentsle-damöter för Demokratiska partiet sitter fortfarandefängslade i , dömda 1994 till fängelseför påstått medlemskap i . Under en upprörandebristfällig rättegång lades inga bindande bevis frammot dem, och de tycks ha fängslats framför allt försin kritik av den statliga turkiska politiken i de kurd-dominerade sydöstra provinserna.Artikel 14 föreskriver att "envar har rätt att i andraländer söka och åtnjuta från förföljelse". Flyk-tingströmmarna i världen går till största delen frånfattiga länder till lika fattiga länder i närområdet. Imånga länder förvägras flyktingar rätten att söka asyl.Men i vår världsdel avvisar vi regelmässigt och dag-ligen flyktingar till , , , ,, , och många andra län-der där de mänskliga rättigheterna kränks på ett sys-tematiskt sätt. egen flyktingpolitik utgöringet undantag. Endast ca 2 000 av 300 000 flyktingarfrån krigets Kosova har kommit till . Vi ärnumera en lydig medlem i det "Fort " somhåller på att byggas upp inom den europeiska unio-nen. "har rätt till åsiktsfrihet och yttrandefrihet",står det i artikel 19. Och i artikel 23 står stadgat en-vars rätt att bilda och ansluta sig till fackföreningartill skydd för sina intressen.Zafarayab är journalist och aktivist förmänskliga rättigheter i . Efter att ha skrivitom en tioårig pojke som sålts till slavarbete i en matt-fabrik har arresterats och åtalats.Ett tusental arbetare som hör till tvåstörsta fackföreningar har hotats med massarreste-ringar av myndigheterna om de fullföljer sin strejk.Polis och militär kan komma att användas mot destrejkande, som protesterar mot privatiseringar ochuppsägningar och för ett utbyggt socialförsäkrings-system.I "försvann" minst 140 människor förraåret sedan de tagits av säkerhetsstyrkor eller halvmi-litära grupper. Ledaren för jordbruksarbetarnas fack-förening , som också är med-lem i det colombianska , greps ijanuari 1998 tillsammans med fyra andra personermen frigavs . "försvann" i Medellín när han tillsammansmed sin yngste son greps av tungt beväpnade män.Fru talman! Denna korta genomgång av förbrytel-ser mot de mänskliga rättigheterna är inga undantag ien god värld. Det handlar om ett mönster av förtrycksom existerar i många fler länder än de här uppräkna-de. Till detta skall läggas att miljarder människorlever i fattigdom, hemlöshet, arbetslöshet och köns-diskriminering och förvägras sjukvård och undervis-ning - även i rika och högt utvecklade länder. Kvin-noförtrycket är en realitet. Två tredjedelar av allaanalfabeter är kvinnor, och två miljoner flickor köns-stympas . av alla dem som flytt undankrig och katastrofer är kvinnor.Samtidigt finns en omätbar rikedom samlad hosett fåtal människor. Den rikaste femtedelen av värl-dens befolkning delar på av världens inkomster,som den fattigaste femtedelen - varav ma-joriteten är kvinnor - delar på av världensinkomster.Så orättvis är den värld där kapitalismen somsystem sägs ha vunnit kampen om världsherraväldet.Så sent som i går rapporterade medierna att anta-let fattiga ökar. Mer än 1,3 miljarder människor leverpå . Vad gör de rikaländerna? Jo, inom - världens 29 rikaste län-der - har biståndet minskat från av BNP till0,. Även här har varit lydigt och skuritned år , oavsett om kristdemokrater, modera-ter, folkpartister, socialdemokrater eller centerpartis-ter har varit ansvariga.Vi får aldrig dölja att välståndet i vår del av värl-den till stor del bygger på fattiga länders underord-ning. Om arbetarna som syr handsydda läderfotbollarfår rimliga minimilöner ökar priserna på fotbollar iväst. Anledningen till att t.ex. kan sälja en delvaror så billigt är att barn utnyttjas i fabriker i Pakis-tan och Bangladesh.De fattiga länderna är fast i en skuldfälla. Världs-banken, Valutafonden och privatägda storbankerdikterar de politiska villkoren i tredje världen ochställer krav på en nyliberal ekonomisk politik somleder till ökad arbetslöshet och minskade offentligautgifter.Det skulle vara en välgärning om regeringen gavsitt stöd till 2000.Det skulle visa att är ett land som vågar ståupp mot de stora kapitalintressena, som vågar taställning för den globala rättvisan och för en ny eko-nomisk världsordning.I stället har vi alltmer anpassats till den rika väst-värld som ser som sin främsta uppgift att skydda sinaegna företags intressen. Ett exempel på detta är för-handlingarna om ett multilateralt investeringsavtalsom pågick . Här försöktevärldens rikaste länder slutföra förhandlingar om ettMAI-avtal som på punkt efter punkt skulle stärkastorföretagens ställning och minska utrymmet fördemokratiska beslut. Det var en välgärning av denfranska regeringen att se till att förhandlingarna inteslutfördes. Men äran för att stoppadesskall i första hand tillfalla den globala solidaritetsrö-relse som visade att det går att tvinga fram ett mått avöppenhet kring förhandlingar som vissa vill föra itysthet. Det går att stoppa beslut som så otvetydigtgår emot en stark folkopinion. Den starka oppositionsom finns i fackföreningar, miljöorganisationer,kyrkliga organisationer och solidaritetsrörelser motden orättvisa världsordningen är mycket värdefull.För att vara före detta miljöminister talade utri-kesministern anmärkningsvärt lite om vikten av attbekämpa miljöförstöringen. Man måste ändå proble-matisera lite mer än att påstå att världens ländermåste ta ansvar för att "efterfrågan och därmed till-växten hålls uppe". En stor del av den tillväxt vi ser leder till miljöproblem som kan omöjliggöramålsättningar och åtaganden för en hållbar utveck-ling. Förbrukning av ändliga resurser, klimatföränd-ringar till följd av utsläpp av växthusgaser, trafik-mönster som bygger på flyg och vägtrafik - allt dettaleder till irreparabla miljöskador. "När den sista grenen brutits och det sista vattnetförorenats och den sista vindpusten förgiftas - dåförstår ni att pengar inte går att äta. "Fru talman! Utrikesministern uppehåller sig i sitttal huvudsakligen kring och EU. Till minförvåning noterar jag att utrikesministern inte tycks senågra som helst problem med EU-medlemskapet. Detfinns ingen antydan av kritik mot bristande demokratioch folklig förankring, ingen kritik mot långa avståndtill beslutsfattarna och detaljinriktade beslut av klå-fingriga EU-tjänstemän. Bedrägerier och korruptionverkar inte finnas i det EU som utrikesministern be-skriver, ej heller några problem med bristande öppen-het och offentlighet. Möjligtvis oroas utrikesministernav att EU:s institutioner inte är tillräckligt "starka ocheffektiva"!Det som är än allvarligare är att utrikesministerninte heller ser hur EU-medlemskapet lett till en för-skjutning från ett tredje-världen-perspektiv till euro-centrering. Om man får tro utrikesministern finnsingenting av "Fästning ". Militariseringen avEU och Natos utvidgning tycks vara konfliktfria, ochinte heller finns någon kritik mot den gemensammaflyktingpolitik som håller på att etableras genomSchengenavtalet.EU är genom EMU på väg att omvandlas till ensuperstat, som tar över alltmer av bestämmanderättfrån medlemsländerna. Varken EU eller EMU förmårlösa de grundläggande problemen i -arbetslöshet, fattigdom, klasskillnader och försvagaddemokrati.Dock vill jag berömma utrikesministern för denuttalade målsättningen att förebygga väpnade kon-flikter och för en mer restriktiv vapenexport. På vilketsätt anser utrikesministern att denna målsättning börpåverka roll som vapenmånglare till kon-fliktområden? Kanske uppstår en svag rodnad påutrikesministerns kinder när orden om en ljusning förÖsttimor fälls. Hur många svenska vapen har använtsför att döda motståndare till den indonesiska regi-men?Utrikesministern tycks vara odelat positiv tillNatosamarbete men avfärdar medlemskap -"militära alliansfrihet består". Det beskedettackar vi naturligtvis för, särskilt som vi vet att detfinns krafter som vill inlemma under Natoskärnvapenparaply.Mot bakgrund av den positiva beskrivningen avNatos roll och militära närvaro i vår världsdelvill jag fråga utrikesministern om närvaro iEuropa är positiv för freden och utvecklingen i Euro-pa.Fru talman! kan nu lägga av med-lemskap i bakom sig. Jag vill gra-tulera regeringen och till ett välförrättat värv. Många av oss har säkert också för-stärkts i uppfattningen att en reformering och demo-kratisering av FN har blivit alltmer nödvändig. Sam-tidigt har världssamfundet under dessa år utmanats avden enda kvarvarande supermakten på ett uppseende-väckande sätt. , som häftar i skuld till FN, har ipraktiken fördröjt ingripanden och försvårat fredsbe-varande operationer i FN:s regi. har ställtvärldssamfundet åt sidan genom att avfyra missilermot och utan godkännande avFN:s säkerhetsråd.Den mest flagranta utmaningen mot säkerhetsrå-dets och därmed mot folkrättens roll i frågor om in-ternationell fred och säkerhet skedde i decembergenom och militära aktionermot . fruktansvärda brott motIraks befolkning och hans hot mot omvärlden får intemötas med godtyckliga bombningar av civila irakier.En värld där tar sig friheten att ingripa militärtutan sanktion från det internationella samfundet - ärdet en värld vi vill leva i? Vill vi överlåta åt Pentagonatt bestämma när militärt våld skall användas? Vårtsvar måste vara nej.(Applåder)Anf. 4 ():Fru talman! Helhetssyn och kon-sekvens är utan tvekan nyckelbegrepp i utrikespoliti-ken, eller borde åtminstone vara det. Säkerhetspolitik,katastrofbistånd, utvecklingssamarbete, handel, nä-ringslivsutveckling, skuldavskrivning, begränsadvapenexport, en hållbar utveckling och mänskligarättigheter är nära förknippade med varandra och ståri ett ömsesidigt beroendeförhållande. Det hjälper inteatt pumpa in nya fräscha pengar i ett land med storahjälpbehov, om mer pengar flyter ut ur landet för attbetala räntor på skulderna. Det är den situation mångaländer befinner sig i. Därför måste de rika län-derna sluta upp omkring Jubel 2000. Vad tänker utri-kesministern göra för att Jubel 2000 skall bli en suc-cé?Alltfler inser att ett av de starka skälen för ett ge-neröst utvecklingssamarbete är säkerhetspolitiskt. Vikan inte stillatigande åse hur klyftorna växer mellanrika och fattiga länder. Vi kan inte heller känna osslugna om klyftorna växer alltmer inom länderna.Instabilitet och oro - det som ytligt betraktat ser utsom etniska eller religiösa konflikter - har ofta singrund i stora sociala orättvisor.