prot · GM0996 · 1999-05-19 00:00:00 — Utredaren skall vidare beskrivaför- och nackdelar med separata högkostnadsskyddför läkemedel och för sjukvård sett mot bakgrund avatt landstingen fullt ut skall ta överkostnadsansvaret för läkemedelsförmånen. Regering-en kommer att fatta beslut om direktiven inom denallra , och avsikten är att utredningenskall lägga fram en första rapport senast vid årsskifteti år för att sedan återkomma med en slutgiltig rapportinom loppet av . Det innebär att vi under dekommande åren har möjlighet att vidta en rad åtgär-der för att komma till rätta med riskerna för framtidakostnadsökningar på läkemedelssidan.Så vill jag mycket kort kommentera några av deinlägg som har varit. Jag anser att inläggen från deborgerliga partierna präglas av en lättsinnig ansvars-löshet. Jag inser att det är oerhört lätt om man är iopposition att utnyttja människors oro för ökadekostnader för medicin för att försöka vinna politiskapoänger. Men också de borgerliga partierna har fak-tiskt ansvar för att i den här kammaren diskutera hurvi skall leva upp till de krav som kammaren beslutadeom när det gäller budgethanteringen. Vi kan inteacceptera en ordning där kostnaderna för läkemedelöverskrids med utan att vilägger fram förslag om vad vi skall göra åt det, ochdet handlar om innevarande år.Vi måste också se till att leva upp till de krav somställts 2000. Det är en skyldighet församtliga partier att redovisa förslag på hur man kankomma åt kostnadsutvecklingen på kort sikt. Och jagmåste säga att av det jag har fått ta del av blir jagväldigt betänksam. Jag är medveten om att är, eller i alla fall har varit, en skicklig läkare.Men jag har insett att han aldrig har förstått något omförsäkringsbranschen. Till skillnad från mig har LeifCarlson sannolikt aldrig jobbat i ett försäkringsbolag.Men jag kan upplysa om att det inteskulle kunna finnas någon seriös försäkringsagentsom skulle försöka sälja en försäkring där man skullebetala för att undvika en självrisk på 1 500kr.Jag är alldeles övertygad om att isjälva verket är ute efter någonting här. Det förstårjag utifrån den ekonomiska kalkylen. Om man tror att30 % av medborgarna upp till frivilligt skulleteckna en sådan här försäkring och att av med-borgarna skulle göra det kan man få kal-kylen att gå ihop. Men om man inte får det måste tvåalternativa åtgärder vidtas. Den ena är att införa ettmycket högre högkostnadsskydd. Förmodligen rör detsig om . Den andra är att dra ned an-slagen till sjukvårdshuvudmännen.Leif , vad är alltså alternativet? kan säga: Detta är en hypotetisk fråga därför attjag tror på mitt förslag.Nej, det är fråga om en riskkalkyl. Om dennakammare skulle besluta att följa ert förslag tas en risk.Kan vi, oss försäkringsagenter emellan så att säga, ettögonblick fundera över hur den riskkalkylen ser ut?Vad är det vi riskerar - 10 000 färre anställda i sjuk-vården eller ett högkostnadsskydd på ?Chatrine , jag vill upprepa frågan ifallmänniskovärdet är tillspillogivet i där manhar bestämt sig för en väsentligt högre nivå.Kenneth måste jag allvarligt fråga: HarCentern lämnat alla ambitioner i glesbygdspolitiken?Under har Farmacifacket kritiserat diskus-sionen om en utförsäljning av med i huvud-sak ett argument, nämligen att man vill slå vakt omen fungerande läkemedelsdistribution i glesbygden.Glatt säger man nu i att det lämnar man ochatt man försöker lösa det genom en särskild receptav-gift och subventioner till dem som vill öppna alterna-tiva apotek. Varför inte lyssna på de anställda och slåvakt om just för att rädda glesbygden?Anf. 39 () replik:Herr talman! Just är inte ett särskilt ly-sande exempel att ta fram. Danskarna införde 1992ett system, ungefär som vårt, med ett högkostnads-skydd på . Konstruktionen väckteett sådant uppror att systemet förlorade sin legitimitet.Sedan har man haft problem. hamnar man i densituation som mycket riktigt skissats här, och det ärdär vi kommer att hamna. Vi har ju ett system som nuvisat sig så att säga gå i väggen. Det fungerar inte.Hela tiden måste vi höja högkostnadsgränsen för attfå in pengar och för att komma åt de problem somfinns. Därför måste man tänka nytt i stället för att,som socialministern så gärna gör, gå i gamla hjulspår.Vi har föreslagit ett system som är välkänt. Allahar haft kontakt med det och vet att man oftast intebehöver nyttja försäkringen. Vi tror alltså på trygg-heten i systemet - att man vet att man inte plötsligt,dagen när man inte fått barnbidraget,står där och skall hämta ut medicin men inte harpengar. Då skall man alltså så att säga be om anstånd.Vi tror att det är bättre att ha en planerad ekonomi därman kan lösa ut det hela. Det ger trygghet.Vad säger till folk som inte har rådatt ta ut sin medicin? Om Astma- och Allergiförbun-det har rätt i att inte kommer att ta ut sina läke-medel därför att man inte har råd med det i det nyasystemet, vilka blir kostnaderna för ökad sjukvård isådana fall? Har, "oss försäkringsagenter emellan",beräknat hur det kan tänkas bli om maninte hämtar ut sin medicin, alltså beräknat hur kost-naderna faller på på annat sätt? Det är enfråga som jag tror att alla de som har skrivit på de3 263 listor som vi fått in - det är långt över 10 000namn - skulle vilja ha ett svar på.Jag lämnar den här försäkringsdelen och frågar:Varför stöder ochhåller dem under armarna och därmed medverkar tillökade kostnader och en orimlig prissättning? Så ärdet ju. Det framgår om man jämför inköpspris ochförsäljningspris.Anf. 40 Socialminister ():Herr talman! Jag nämnde bara som ettexempel på att den här diskussionen faktiskt förs istort sett i alla länder, alltså på att vi har ett gemen-samt problem. Men av den offentliga debatten kanman få intrycket att detta med att man diskuterar enlösning är en fråga bara för . har valtsamma metod som vi men på en helt annan nivå; detär ganska intressant.Sedan har vi frågan om människor inte har råd attlösa ut sin medicin. Det är naturligtvis väldigt svårtatt säga exakt hur det här kommer att fungera. Närförslaget först väcktes hade jag en föreställning omatt vi egentligen inte behövde kompensera någongrupp. Jag var övertygad om att en kostnadsökning på42 kr skulle och blev ganska övertygad om attdet fanns skäl att också lägga ett förslag om att kom-pensera pensionärer med bara folkpension eller medlåg ATP.Jag är inte alldeles övertygad om att man inte kanlösa finansieringsproblemen för övriga grupper menman får naturligtvis följa detta. Det finns dock enaspekt här som är lite bekymmersam, nämligen att vidiskuterar högkostnadsskyddet som ett fördelnings-politiskt instrument. När det infördes var det inteavsikten. Jag tycker att det är en lite egendomlighållning att diskutera högkostnadsskyddet när detgäller läkemedel som ett sätt att fördela resurser mel-lan fattiga och rika. Vi har ju effektiva instrument fördet. Vi borde kunna diskutera förändringar i skatte-systemet som innebär en rättvis fördelning. Vi bordeockså kunna diskutera andra socialpolitiska insatser;detta för att se till att vi hjälper människor i ekono-miskt trångmål.Att använda högkostnadsskyddet för att fördelapengar mellan rika och fattiga är, milt uttryckt, etttrubbigt instrument. Högkostnadsskyddets motiv äratt människor, oavsett inkomst, som behöver en om-fattande medicinering skall kunna få det utan att be-tala stora summor. Det skall vara begränsade utgifter.Enligt vårt förslag kommer det att handla om imånaden. Jag hoppas att det här innebär att männi-skor inte skall behöva gå till och sökasocialbidrag för sina kostnader.Anf. 41 () replik:Herr talman! Jag vill säga till socialministern attnär vi arbetade med det här förslaget i HSU gälldefaktiskt en av diskussionerna hur man får de 40 %som inte alls bidrar att på något sätt komma in i sys-temet. Vi hittade då ingen direkt bra lösning, utan detär något som vi har utvecklat senare i vårt parti justför att försöka få med även nämnda grupp. Här finnsalltså solidaritetstanken. Det är kanske något främ-mande för statsrådet men vi har haft med att försökafå med även andra.Jag återkommer till frågan: Varför icke göra sigav med Apoteksbolaget? Det som i gårdagens DagensMedicin kunde läsas gör att man nog bör tänka sig enavveckling. Där ställs frågan: Varför lägger Apoteketpå . Där har Apoteks-bolaget ett inköpspris på men försäljningsprisetär - mer. Det är bara ett monopolsom kan bete sig på det sättet. Bara det visar att manmåste avskaffa detta monopol, just för att alla desjuka skall få det bättre.Vore jag statsråd skulle jag ta en rask hälsofräm-jande promenad hem till departementet, undvikakaffet och skriva en proposition om en avveckling avapoteksmonopolet.Anf. 42 Socialminister ():Herr talman! Det finns mycket starka skäl att be-hålla som ett monopol. Min principiellainställning till monopolverksamhet är annars att manskall undvika monopol, ifall det inte finns mycketstarka skäl. Detta är viktigt.Ett starkt skäl i det här fallet är att vi just står införden stora utmaningen att klara läkemedelskostnader-na. Det gäller att se till att vi får kontroll över för-skrivningen och får en bättre hantering av prisut-vecklingen gentemot leverantörerna, dvs. läkemedels-företagen.Apoteket erbjuder det offentliga insyn i och medatt det är ett helstatligt bolag. Det är staten som utserstyrelseledamöterna. Det innebär att vi också kanutnyttja vår ägarroll och vårt ägaransvar när det gällerförutsättningarna för betalning av läkemedel. Detskulle ha varit svårt att hitta det system med månads-betalningar som vi nu hittat om vi inte hade haftApoteket som ett samhällsägt företag.Jag menar att det finns ytterligare ett skäl, och därväntar jag mig att skall redovisa varförman går emot, nämligen att vi via faktiskthar en bättre apoteks- och läkemedelsförsörjning änvi annars skulle ha haft. Om apoteksverksamhetenprivatiserades tror jag att vi skulle få se många exem-pel på nya apotek i storstadsområdena men väldigt fåexempel på apotek i glesbygden.Anf. 43 () re-plik:Herr talman! Jag vill börja med människovär-desprincipen eftersom två gånger harfrågat om den. Min och uppfatt-ning är att om människor av ekonomiska skäl tvingasavstå från vård och behandling är människovär-desprincipen i fara. På frågan om huruvida det danskaförslaget innebär ett avsteg från den principen vill jagsäga att jag faktiskt är parlamentariker för Sverigeoch har ansvar för det. Jag kan gärna sätta mig in idanskarnas system men jag har framför allt ett ansvarför att människovärdesprincipen, inte minst medtanke på det riksdagsbeslut som vi ganska nyligentog, skall vara i fokus.Den andra frågan ställde jag till socialministerntidigare. Varför skall det vara högre kostnader för denenskilde om man får en medicinsk behandling än omman får en operativ behandling? Eller har Socialde-mokraterna även förslag om att kostnaderna skall ökanär man blir opererad?Min tredje fråga är: Är socialministern beredd attse till att man också tar ett helhetsgrepp kring ege-navgifter i vård och omsorg oavsett vilken sjukdomman har och vad den heter? Jag tycker att det skullevara ett viktigt besked att få här i dag.Anf. 44 Socialminister ():Herr talman! Låt mig först säga något om männi-skovärdesprincipen. diskuterar enförändring som innebär en höjning av högkostnads-skyddet från till och sägeratt detta är ett brott mot principen om människovär-det. Då tycker jag att det är ganska rimligt att ändåreflektera över hur det är med Folke-tinget i som införde ett högkost-nadsskydd som är dubbelt så högt, dvs. Även om är ledamot av denhär är människovärdet faktiskt globalt. Detkan finnas anledning att reflektera kring det.Man kan ha invändningar mot höjningen av olikaskäl och man kan försöka hitta andra alternativ, menjag tycker att det är en smula högtravande och egent-ligen ganska olämpligt att föra in en allvarlig diskus-sion om människovärdesprincipen i en fråga av mind-re omfattning som gäller högkostnadsskyddet.Jag skall också svara på frågan om högkostnads-skyddet för läkemedel kontra högkostnadsskyddet förövrig medicinsk behandling. Jag redovisade medvilka utgångspunkter vi skall göra en översyn ochvilka direktiv som skall gälla för utredaren. Jag påpe-kade att utredaren skall beskriva för- och nackdelarmed separata högkostnadsskydd för läkemedel ochför sjukvård sett mot bakgrund av att landstingen fulltut skall ta över kostnadsansvaret för läkemedelsför-månen. Jag menar, förmodligen i likhet med ChatrinePålsson, att det finns ett problem här. Det är viktigtatt utredaren ser över vad det betyder att vi har sepa-rata högkostnadsskydd. Det är möjligt att vi i framti-den skall återföra skydden till att vara ett gemensamt.Men det är detta utredaren skall se över.Anf. 45 () re-plik:Herr talman! Jag förstår att socialministern har litesvårt när jag påstår att en väldigt stor och viktig delav vår negativa hållning till detta handlar om männi-skovärdesprincipen. Jag tror att man måste gå ned pådet djupet när man lägger fram sådana här förslag såatt man kan ge vård och behandling till alla, oavsettekonomisk inkomst. Detta blir ju en stor förändringeftersom trappan också har höjts. Det kan ju bli gans-ka mycket pengar i ett fall.Men socialministern har inte svarat på frågan var-för det skall vara dyrare att få en läkemedelsbehand-ling för en sjukdom än en operativ behandling. Detvill jag fortfarande ha svar på.I socialutskottet hade vi besök av . När det gäller frågan om pensionstill-skottet sade de ungefär så här: Som en åtgärd för attkompensera pensionärer med pensionstillskott höjsdetta till av prisbasbeloppet. höjsdet särskilda grundavdraget med samma procentsats.Eftersom det särskilda grundavdraget påverkar pen-sionsinkomster upp till ca i årsinkomstföreslår regeringen att avtrappningen av SGA i fort-sättningen skall ske av inkomster överhögsta SGA. Den ekonomiska situationen för pensio-närer med upp till 2 ½ ATP-poäng innebär emellertidredan i dag att dessa knappast har någon nytta av sinaATP-poäng.Jag vill fråga socialministern: Vad säger social-ministern med anledning av deras analys i frågan?Anf. 46 Socialminister ():Herr talman! Grundprincipen är naturligtvis attalla människor som behöver vård skall ha rätt till det,oavsett om det är sjukhusvård, sjukhusbehandlingeller läkemedelsbehandling. Det är alldeles självklart.När införde hela systemetmed en sjukförsäkring som också inkluderade läke-medelsersättning, införde man en princip om att manskulle betala ungefär motsvarande en timlön för sinegen del. Den var inte högre än 1955 för en me-tallarbetare. Därefter skulle man själv alltid betala50 %. Det betraktades som en mycket radikal reformoch som en garanti för att alla skulle kunna få vård. diskuterar vi på en helt annan nivå. Jag menar attvi, med det system som vi föreslår, fortfarande skallkunna hävda att alla som behöver vård också skallkunna få det.När det gäller avgifterna har jag redan svarat attutredaren skall se över möjligheten att sammanförahögkostnadsskydden, eller i alla fall analysera nack-delarna med att det är skilda högkostnadsskydd, dvs.att man faktiskt betalar olika för olika medicinskabehandlingar.Det är klart att pensionärsorganisationerna gärnaskulle se en ytterligare ökad kompensation. Men detvi har valt innebär faktiskt att de som har enbart folk-pension eller pension med låg ATP får full kompen-sation. Den effekten följer av förslaget.Anf. 47 () re-plik:Herr talman! Socialministern sade någonting somgjorde mig lite fundersam. Jag skulle gärna vilja haett klarläggande. Han sade att höjningen av högkost-nadsskyddet ger utrymme för att nyanställa 3 500-4 000 personer inom vården.Man vet ju vilka det är som kommer att få betalaför höjningen av högkostnadsskyddet, vilka somdrabbas. Det är de som har höga kostnader för läke-medel, som är beroende av läkemedel. skall hög-kostnadsskyddet inte vara någon fördelningspolitiskpost har ministern sagt. Men det är väl ändå inte desom inte har dessa stora extra kostnader för läkeme-del och annat som skall stå för de nya tjänsterna ivården, ministern?Anf. 48 Socialminister ():Herr talman! inlägg överras-kar mig faktiskt. I den sjukvårdspolitiska debatten harvi att göra avvägningar mellan vård och läkemedels-behandling. Det är det vi diskuterar när det gäller attlandstingen skall ta över ansvaret. Landstingen skallkunna göra bedömningar om man skall satsa på annanmedicinsk behandling eller på läkemedelsterapi.Jag påpekade att genom det förslag som vi nu läg-ger fram undviker vi att ta pengar från andra områdenför att klara kostnadsökningen. Kostnaden hade varit1,4 miljarder högre och ungefär 600-700miljoner högre . Genom att lägga fram det härförslaget behöver vi inte ta från andra områden. Detöppnar för möjligheten att skjuta till 1,3 miljarderkronor mer till kommuner och landsting . Detinnebär att de kan öka sina insatser när det gäller vårdoch omsorg. Om räknar om dessa pengar till antalanställda rör det sig om 3 500-4 000 anställda. De-batten handlar ju om den här typen av prioriteringarav olika delar i vården. Om skallställa grupper mot varandra varje gång man diskute-rar detta blir den sjukvårdspolitiska debatten me-ningslös.Anf. 49 () re-plik:Herr talman! Jag får nog fortsätta att överraskasocialministern eftersom jag ändå inte kan förstå dethär resonemanget. Det handlar ju om att man ökarkostnaderna för enskilda personer. På det viset german utrymme för att anställa nya människor på någotannat ställe. Jag tycker inte att det här resonemangetär bra.Det finns en annan fråga som jag skulle vilja ställatill socialministern. Socialministern talade om pro-blemet med överförskrivningen av läkemedel och attdet skall ses över. Men det finns också ett stort pro-blem med underförskrivning i dagens sjukvård.Kommer det problemet också att undersökas?Anf. 50 Socialminister ():Herr talman! På den sista frågan kan jag svara attdet kommer det naturligtvis att göra. Det handlar omförskrivning av läkemedel över huvud taget, ävenproblemet med det som kallas för underförskrivning.Låt mig gå tillbaka till frågan om man tar pengarfrån dem som behöver medicin för att finansiera ettantal nyanställda. Jag försökte redovisa hur budget-diskussionen har förts. Vi kunde konstatera att detsom bestämde när det gällerkostnaderna för läkemedelssubventionen inte höll.Kostnadsökningen är större än beräknat. Det innebäratt vi, för att hålla det utgiftstak som harbeslutat om , skulle behöva gå till riksdagenmed förslag om besparingar på ett antal områden.För nästa år handlar överskridandet om, som detär bedömt, 1,4 miljarder. För att hålla det tak somriksdagen har beslutat skulle vi då behöva gå tillriksdagen med förslag om att minska utgifter på andraområden med 1,4 miljarder. Det är så det har sett ut.De pengarna skulle i så fall få tas från andra områden.Hade vi gjort det hade det varit sannolikt att vi hadetagit pengarna från det som berör kommuner ochlandsting.Nu behöver vi inte göra detta. Vi kan faktiskt föratill nya resurser till kommuner och landsting sominnebär att de kan satsa på vård och omsorg och ettantal fler anställda. handlar det ändå om attgöra just detta val. En del av överförskrivningen avläkemedel beror på brist på personal, vilket Socialsty-relsens undersökning av sjukhemmen visade. Läkarehar inte den tid som behövs. Det finns inte tillräckligtmycket personal för att samtala med patienterna. Dåanvänder man läkemedel för att i akuta situationerlösa problemen. Visst är en del av överförskrivningenresultatet av personalproblem. Vi kommer säkert tillrätta med en del av problemen ifall vi ger landstingenoch sjukvårdshuvudmännen en möjlighet att expande-ra antalet anställda. Så ser situationen ut. Den typenav prioriteringar måste vi som politiker vara bereddaatt göra.Anf. 51 () re-plik:Herr talman! Socialministern och ärhelt överens om att det måste vidtas åtgärder för att fåned läkemedelskostnaderna. Var vi skiljer oss åt är påvilket sätt som det skall gå till. Vi två har varken mereller mindre pengar till vården i den delen.Det som också jag i mitt anförande tog upp varbristen på en samhällsekonomisk analys. Jag skullevilja upprepa den synpunkten och fråga: Vet social-ministern att förslaget verkligen ger de besparingsef-fekterna när man nu försämrar för de utsatta, som judet här förslaget innebär? Det finns så många osäker-hetsfaktorer och även faktorer på minussidan.Sedan tar socialministern upp frågan om Apo-teksbolaget och glesbygdsfrågor. Jag vill där konsta-tera att lämnar aldrig, aldrig socialmi-nistern, till skillnad från andra partier, glesbygds- ochdecentraliseringspolitiken. Vad vi vill är att förbättraden, öka tillgängligheten, öka servicen. Vi vill tillåta,inte förbjuda Apoteksbolaget, en konkurrens, en av-reglering så att även andra skall kunna komma in påmarknaden. Var är det som kooperativa lösningar,flexibla lösningar, postorderapotek - vilket vi föror-dar - kan ha väldiga framgångar? Jo, det är just iglesbygd där det är långa avstånd och där man kanförbättra servicen.Med tanke på den bakgrund som socialministernhar i den kooperativa rörelsen är jag mycket förvånadöver att han så tar avstånd från att tillåta kooperativaprivata lösningar som ett alternativ.Anf. 52 Socialminister ():Herr talman! När det gäller effekterna av det för-slag som vi har lagt fram är vår bedömning att viuppnår de spareffekter i statens budget som är redovi-sade. Man bör inte fullt ut jämföra den här föränd-ringen med den som gjordes förra gången, då maninförde högkostnadsskyddet, helt enkelt av det skäletatt den gången var ett antal läkemedel fria och somfördes över till högkostnadsskyddet och som man ifortsättningen skulle betala för. Det var till stor deldetta som ledde till den hamstring som sedan blev ettproblem. Vi är övertygade om att vi, med de förslagsom lagts fram, både kan hantera risken för hamstringoch därmed få den kostnadsbesparing som vi har talatom.När det gäller Apoteksbolaget överraskar det migatt har bestämt sig för att föreslå att manbryter upp Apoteksbolagets monopol. Det är problemi den här typen av verksamhet. Man får t.ex. bestäm-ma sig för att företaget har en skyldighet i ett sam-hällsperspektiv att bedriva en verksamhet över helalandet så att alla får tillgång till läkemedel. Om manbestämmer sig för att konkurrensutsätta apoteken kanman inte bestämma sig för att det samhällsägda apo-teket om man nu skall behålla detta skall bedrivaverksamhet över hela landet mot att man blir utsattför konkurrens på andra områden. Vi får samma ef-fekt som skett på andra områden där samhället tidiga-re hade monopol, dvs. att effekten blir att vi får enökad mångfald i de tätbebyggda områdena, där detfinns en stor marknad, och att man drar ned verksam-heten på andra områden därför att man inte klararsina kostnader. Jag är rädd för, och delar därmedFarmacifackets uppfattning, att om man skulle ge-nomföra en sådan förändring skulle det främst drabbaglesbygden. Vi skulle endera tvingas till omfattandesubventionering av glesbygdsverksamheten ellertvingas inse att verksamheten upphör.Anf. 53 () re-plik:Herr talman! Jag vidhåller att bristen på den sam-hällsekonomiska analysen gör att förslaget blir myck-et osäkert. Socialministern talar också om bedöm-ningar och tro. erfarenhet av hamstring ochannat säger att många inte har råd eller tar sig råd attta ut sina läkemedel, vilket man får tillbaka i andraänden. Där har vi olika uppfattningar. Här bristerunderlaget.När det sedan gäller Apoteksbolaget är jag över-tygad om att om socialministern gick t.ex. den samla-de konsumentkooperationen till mötes och lyssnadepå synpunkter från tidigare utredningar, som pekar påmöjligheterna att göra stora besparingar och förbättraservicen, skulle vi kunna öppna möjligheter för alter-nativ. Min uppmaning är: Släpp fram alternativen,socialministern!Anf. 54 Socialminister ():Herr talman! Just på den punkten ifrågasätter jagutredningen. Det är väldigt svårt att se att man skullefå de kostnadsminskningar som utredningen hävdar.Om man inte får det är det pris som vi betalar för attkonkurrensutsätta apoteken att vi förlorar service iglesbygden.