prot · GM09100 · 1999-05-26 00:00:00 — Det är också nödvändigt att insatserna grundaspå FN-mandat eller beslut inom Organisation försäkerhet och samarbete i , , och att alli-ansfria länder som kan delta på samma vill-kor som andra. Mer av gemensam utrikespolitik stri-der inte mot militära alliansfrihet.Jag konstaterar, fru talman, när jag läser betän-kandet och reservationerna att just när det gäller alli-ansfriheten ser vi en total splittring i oppositionen.Man skall komma ihåg att det är uppenbart att Sveri-ge efterfrågas i Kosovo just för att vi är militärt alli-ansfria. Vi och andra alliansfria stater bidrar medfredsmäklare, och vi kommer att ha en viktig roll ifredsstyrkorna efter en överenskommelse och ettbeslut i FN:s säkerhetsråd.Det är också en parallell till den roll som är upp-enbar i närområdet. Vår säkerhetspolitiska positionbidrar till säkerhet, stabilitet och integration. Deninnebär inget hinder för ett aktivt agerande och ge-mensamt ansvarstagande på något annat område änutbyte av ömsesidiga försvarsförpliktelser.Den militära alliansfriheten har inget egenvärde.Den är ett medel, inget självändamål. Men den är ettviktigt medel. Vi skall inte överdriva dess betydelse,men vi skall inte heller bortse från dess möjligheter. Istället skall vi använda oss av dem. Det gäller i nä-rområdet, där alla aktörer tydligt ser värdet av vårhållning. Det gäller i byggandet av europeisk säker-het, vilket Kosovo visar. Det gäller i arbetet med attvärna och utveckla folkrätten eftersom vi har ettstarkt eget intresse av en väl fungerande folkrätt. Detgäller också i kampen mot massförstörelsevapen.Åttanationersinitiativet för nedrustning och motspridning av kärnvapen är ett bra exempel på hur vikan använda vår position.Men även för oss som alliansfria är samarbetetmed Nato viktigt. Nato spelar ju i sitt samarbete medpartnerländerna, bl.a. i Partnerskap för fred, en cen-tral roll för krishanteringen i . Betänkandetpekar mycket riktigt på att det svenska samarbetetmed Nato är till nytta för den samlade säkerheten.Natotoppmötet konfirmerade också att Ko-sovo är ett undantag, inte en ny regel, vad gäller attagera utan FN-mandat.Låt mig också peka på särskilda fördelar isamarbetet och rollfördelningen mellan de olika in-ternationella organisationerna. är en alleuro-peisk, öppen organisation som arbetar utifrån ett brettoch modernt säkerhetsbegrepp. kommer därföratt ha en central roll i förverkligandet av ett fredsavtalför Kosovo när det gäller demokratisering, mänskligarättigheter och samlevnad mellan olika grupper.Den tredje viktiga lärdomen vi kan dra av Kosovoär vikten av att stärka och reformera FN, en frågasom vi påmindes om när generalsekreterarenstod här. Jag vill verkligen betona den svenska rege-ringens fulla stöd för generalsekreteraren i hans re-formprocess i FN.FN har i kraft av sitt stadgeenliga ansvar en cen-tral roll i det internationella samfundets fredsfrämjan-de verksamhet. FN måste få möjlighet att fullt ut tadet ansvaret. Därför syftar den svenska politiken tillatt vi skall undvika både en ensidig våldsanvändningoch blockerande veton. Vi måste få en vetofri kultur iFN.För att stärka FN och för att lösa Kosovo måsteockså Kosovofrågan återföras till FN:s säkerhetsråd.Vårt huvudkrav för Kosovo är och förblir flyktingar-nas rätt att i trygghet återvända till sina byar ochstäder. Vi vill se en kraftfull resolution i säkerhetsrå-det som kan leda till att bombningarna upphör.Våldsanvändning är ju ett sista medel som bara harsitt berättigande när alla andra vägar uttömts. Förvåldsanvändning utöver självförsvar krävs det beslut iFN:s säkerhetsråd. Vi har därför beklagat att det intehar varit möjligt för världssamfundet att ställa sigbakom ett mandat i . Därmed haraktionen inte ett entydigt stöd i folkrätten.Samtidigt har vi pekat på det genuina dilemmasom Kosovo visar på. Vi kan inte acceptera attvärldssamfundet står stillatigande inför etnisk rens-ning och hotande folkmord. För en varaktig lösningkrävs det andra och mer sofistikerade metoder. Dendiplomatiska offensiv som sker är nödvändig ochhoppfull. Det är bråttom. Flyktingarna måste kunnaåtervända i säkerhet . måste alla kraftersamlas för att vi skall få en lösning på Kosovokrisenoch för att vi skall stärka FN.Anf. 5 ():Fru talman! Vi har hört FN:s generalsekreteraresäga att säkerhet och stabilitet är det brist på också iEuropa. Det är intressant när vi just denna dag skall tabeslut som innebär att kanske får minskademöjligheter att bidra till just säkerhet och stabilitet iEuropa. Det är något av ett ödets ironi att generalsek-reteraren just denna dag skall poängtera det som bor-de vara uppenbart för alla och som borde vara vägle-dande när vi skall diskutera både säkerhetspolitikenoch försvarets framtida dimension och uppgifter.Säkerhetspolitiken skall både ange det önskvärda,hur vi vill se att utvecklingen skall formas, och kunnagardera mot risker för det oönskade. Därför är detbetänkande och den proposition som betänkandetbygger på en besvikelse. Det finns nämligen väldigtlite angivet om den riktning som vill se närdet gäller säkerhetspolitiken. Däremot refereras detmycket om det som har skett och sker och som oftasthar initierats från annat håll. Men i grunden är detväldigt lite som talar om hur önskar se säker-hetsordningen i formas, hur säkerheten i Ös-tersjöområdet skall formas. Vilken är roll idet här och hur skall vi, om det går illa, hantera dethela? Vilken kapacitet skall vi ha för att kunna säkrasäkerheten och stabiliteten i ?Kosovo är ett misslyckande. Det måste vi klartoch tydligt poängtera. Det faktum att det har skett iKosovo som vi kunde förutse skulle kunna ske ochsom vi har debatterat i denna riksdag och på mångaandra håll - likväl har det alltså skett - är ett miss-lyckande som också är misslyckande. Vi bärvår del av detta misslyckande därför att vi inte harmekanismer som kraftfullt nog kan förebygga.Den alldeles centrala slutsatsen av Kosovo är välatt vi inte kan nöja oss med det säkerhetsarbete somvi har bedrivit, utan vi måste se till att detytterligare intensifieras.Vad är då bidrag till detta? Ja, det förstasom man blir förvånad över är diskussionen om neut-ralitet. Om man nu skall bygga en säkerhetsordning iEuropa, kan den då bygga på idén om neutralitet?Skall länderna stå neutrala i förhållande till varandra?Är det så man bygger en stark och fin säkerhetsord-ning i , dvs. att neutraliteten bygger på att manstår likgiltig inför det som händer? Är det fråga omneutralitet i närområdet står man likgiltig inför vadsom händer grannarna.Om vi nu skall bygga en stark säkerhetsordning iEuropa skall bidrag till detta vara att vi skallkunna vara neutrala - att vi skall kunna stå likgiltigaoch inte behöva bry oss. Men det är en alldeles orim-lig hållning att det, om man skall bygga en europeisksäkerhetsordning, skall finnas begrepp som neutraliteti detta. Själva grundidén är ju att ha ett gemensamtansvar för de delade värderingar som generalsekrete-raren talade om. Då måste vi alla ta ett gemensamtansvar. Det är raka motsatsen till neutralitet. Detinnebär att man försvarar de gemensamma värdering-arna. Det innebär att man känner ett ansvar för folk-rätten, att man engagerar sig i brott mot folkrätten.Det gör ; det har vi gjort i och det görvi i Kosovo. Vi står ju inte likgiltiga eller neutrala närdet gäller Kosovo, utan vi har engagerat oss.Men om det sker brott mot folkrätten i närområdetskall vi då stå likgiltiga? Är det då som vi inte längreskall bry oss? Vi kan visserligen försvara folkrättennär den ligger en bit bort men bryts folkrätten i vårtnärområde skall vi kunna stå likgiltiga. Det är faktisktvad som står i betänkandet och det är faktiskt det somriksdagen, om betänkandet antas, säger.Det är den signal vi skickar till våra nära grann-länder - till våra nordiska grannländer, till medlem-marna i EU och till kandidatländerna: Ni skall veta attom det riktigt gäller har reserverat sig rättenatt stå likgiltigt. Vi kan samarbeta mer intimt. Vi kansamarbeta oerhört nära. Men om det riktigt gäller -om ni blir utsatta för ett övergrepp, ett gravt brott motfolkrätten, kan säga att vi struntar i er.Det är det centrala budskapet vad gäller just neut-ralitetspolitiken.Statsministern fick i en tidning en fråga om hanssyn om en EU-medlem skulle angripas. Statsminis-tern svarade att han inte ens hade reflekterat överfrågan. Då ställer man sig lite undrande. Är det dettaatt statsministern och kanske regeringen i övrigt inteens har reflekterat över frågan som ligger bakomformuleringen? Man vill ju inte tro att det är sant. Detskulle vara intressant att höra om någon annan i rege-ringen har reflekterat över frågan om , om ettnordiskt grannland eller en EU-medlem angrips, dåskall stå likgiltigt.Neutralitetspolitiken är väl inte den rimliga slut-satsen av politik, utan den minstsannolika eller rentav den osannolika.När det gäller att bygga säkerheten i var mycket starkt och pådrivande framtill . Det var ju då som uttåget av deryska trupperna skedde från och Lettland.Sedan har en hel del hänt. Det stora som hänt är fram-för allt att gick med iNato. Vi har en politik inom Nato som är denöppna dörrens politik som innebär att Nato står öppetför de länder i som önskar gå med och somkan uppfylla villkoren för medlemskap.Detta innebär att sydkust helt ochhållet är inom Nato. , och Litauensöker medlemskap.Dessa fundamentala förändringar i förändrings-processen vore det också intressant om hadeen synpunkt på men det finns ingen synpunkt. Detfinns ett iakttagande av vad som sker. Men om Sveri-ge tycker att det är bra eller dåligt framgår inte avmajoritetens betänkande.Vi kan från sida inte ens säga att det ärbra att har blivit medlem i Nato. Vi kan inte enssäga att vi tycker att det är bra att , Lettlandoch ansöker om medlemskap och att vi hop-pas att de möjligt skall komma med.Vi säger egentligen inte heller någonting om denmilitära samverkan i . Vi har en nära samver-kan i Bosnien och vi kommer kanske att få det också iKosovo. Skall vi bygga upp den militära samverkan iNorden krävs det mer än bara samverkan. Det krävsatt vi också, om det här skall utvecklas, faktiskt ham-nar i beroendeförhållande till varandra. Det finnsingenting om detta, utan bara ett iakttagande av vadsom sker och vad som redan har blivit beslutat.Det måste ju rimligtvis ändå vara så att Sverigeshållning i närområdet är att vi skall vara tillsammansmed våra nordiska grannländer, med våra grannländerpå andra sidan . Vi skall inte stå vid sidanav utan fullt ut delta i den säkerhetsordning sombyggs upp. Vi vet inte riktigt hur det kommer attsluta. Vi sitter inte med facit i hand. Men Sverigesbidrag måste ju vara att säga att vi skall delta, drivapå och fullt ut vara med tillsammans med våra nor-diska och våra baltiska grannar. Vi skall inte stå vidsidan av.En avgörande del i att bygga en säkerhetsordningär relationerna till . Det är väldigt viktigt attden politiken är tydlig och klar. Det är viktigt attRyssland är välkommet in i samarbetet. Det är denalldeles avgörande attityden i Rysslandspolitiken.Ryssland är välkommet in och skall icke stötas bort.Ryssland är inte något annat, ett icke-Europa ellernågot sådant. är välkommet in på sammavillkor som alla andra deltagare i samarbetet, dvs.man skall fullt ut respektera de spelregler som vi harsatt upp i . Det är viktigt att vi är tydliga påden punkten. är också välkommet tillsam-mans med sina trygga grannländer. grann-länder skall känna sig trygga i en situation där ocksåRyssland finns med i samarbetet. Det är här, natur-ligtvis, som Nato är så avgörande. Natos kanske vik-tigaste roll i är att se till att vi säkert ochtryggt kan integrera i samarbetet.Det är oerhört viktigt att inse att de här mekanis-merna måste finnas. Vad skedde efter andra världs-kriget? Jo, man förmådde integrera , ett landsom då naturligtvis var föraktat av sina grannländer.Det hade funnits koncentrationsläger, hadegått på gatorna. Men man förmådde integrera Tysk-land i samarbetet därför att man byggde fasta struktu-rer som höll i samarbetet, ett fast förpliktande samar-bete.Det är naturligtvis i grunden samma sak sommåste ske med . Vi måste ha starka samar-betsstrukturer som gör det möjligt att integrera Ryss-land i samarbetet, och vi måste vara tydliga gentemotRyssland. fick vi mycket kritikför att vi inte hade varit tydliga nog när det gälldeRysslands beteende i , eller rege-rings beteende kanske vi skall säga. är jufaktiskt en del av . Vi hade en tendens attvara för svaga, att inte tydligt nog markera de värde-ringar som vi står för. Därför måste Rysslandspoliti-ken vara tydlig. Vi skall tydligt ange det vi kräver.Det är också viktigt därför att den interna utveckling-en i påverkas av hållning i övrigt.Fru talman! betonar för våregen del att vi har ett ansvar. Vi bär ett medansvar.Det är inte så att andra har ett ansvar och att vi kantitta på. Misslyckandet är, som jag sade tidigare,också vårt misslyckande. Det är regeringsmisslyckande, och i viss mån naturligtvis också Sve-riges riksdags misslyckande, att det som sker i Ko-sovo kan ske.För att vi skall ha möjlighet att återställa någonform av fred i Kosovo så att man kan flytta tillbakakommer det att krävas resurser. Det kommer att krä-vas resurser på många olika håll. Men här och ärdet viktigaste att fokusera på de militära resurser somkommer att behövas. Förmodligen kommer det attbehövas trupp inte bara i Kosovo utan kanske även iMakedonien, och . Vi kommerkanske sammantaget att på eller västra ha 100 000-150 000 personer i olika formerav fredsbevarande - förhoppningsvis finns det en fredatt bevara - eller fredsframtvingande insatser.Klarar vi då detta? Här har vi ett stort bekymmer.Vi i talar mycket om mekanismer och omvikten av att göra det här. har , ochför övrigt också andra länder, dragit ned på sina re-surser. Man har svårt att klara det här. är i dagmer beroende av kapacitetsmässigt än vad manvar . Parallellt med retoriken omvilket ansvar vi har, om hur viktigt det är att vi taransvar, urgröper vi vår möjlighet att fullt ut göradetta. Vi har inte den förmågan. Oavsett hur mångamekanismer vi bygger upp och vad det står i vårafördrag måste det finnas både kapacitet och en för-måga att komma samman och fylla fördragen medinnehåll. Kan vi inte enas blir det i alla fall ingentingav, hur eleganta fördragen än är formulerade.Här har vi tyvärr en klyfta mellan ord och hand-ling som vi nästan är på väg att se vidgas. Beslutenom försvarets kapacitet i kommer att bidra tillatt klyftan mellan ord och handling vidgas. Risken ärstor att vi får ett försvar som inte har kapacitet attfullfölja det vi behöver på hemmaplan, de insatser vibehöver göra för den europeiska säkerheten och deförpliktelser som vi fortfarande har mot FN-systemeti övrigt. De har ju inte försvunnit utan finns kvar. Detär, tycker jag, viktigt när generalsekreterarenhar varit här att betona detta.Vi vet att det finns kritik inom FN för att Sverigehar dragit ned på ambitionerna vad gäller våra styrkori FN-sammanhang. Det fick man minsann höra närman var i FN och FN:s generalförsamling.Nu är vi i en situation där jag tror att vi får svårtatt klara de kanske över 2 000 personer som vi behö-ver ha - män och kvinnor som kan behövas för freds-bevarande insatser på . Risken är alltså att vihär tar ett beslut som gör att vi de facto går emot devackra formuleringarna. Vi ökar klyftan mellan ordoch handling.Slutligen fru talman, bara ett ord om en annan saksom är viktig och som står i det här betänkandet. Detgäller frågan om vapenexport. Skall vi ha en egenindustri i som i allt väsentligt skall kunnatillgodose våra egna behov, som skall kunna överlevasom egen industri och inte bli beroende av importutifrån och framför allt kanske import från , ärdet nu tid att vi inom utformar gemensammaregler för vapenexporten. Och det är bråttom. Riskenär annars att vi inte har så mycket av egen vapenin-dustri att slå vakt om.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 1.Anf. 6 ():Fru talman! delar i stort de övervä-ganden som görs i betänkandet säkerhetspo-litik. Men det finns nyansskillnader och i en del fallmeningsmotsättningar. Framför allt kanske de handlarom det som inte står i betänkandet och som är mestaktuellt just , nämligen agerande i sam-band med krisen och kriget i Kosovo.Svensk utrikes- och säkerhetspolitik har ju histo-riskt och traditionellt vilat på alliansfrihetens grund.Den politiken handlar inte enbart om att skallstå utanför medlemskretsen bland de militära allian-serna. Det handlar också om att vara en stark försva-rare för små nationers rättigheter och en tillskyndareav folkrätten. Det handlar inte alls om att vara neutrali konflikter, men det handlar om att ha ett annat syn-sätt än det som bygger på ömsesidig säkerhetspolitikmellan stater mot yttre fiender.Nu har en stormakt, , och en militärallians,Nato, tagit sig rätten att ställa åtsidan, att åsidosätta internationell lag, att själva be-stämma när våld får användas i mellanstatliga ellerinomstatliga konflikter.Sverige har traditionellt verkat för internationellnedrustning, kärnvapenkontroll och fredlig krishante-ring. Vi har förespråkat civila, diplomatiska och poli-tiska lösningar i stället för militära. Vi har aldrigförnekat att det ibland kan vara nödvändigt med mi-litärt våld för att möta ett värre övervåld, men fråganär: Vem skall ha rätten att bestämma när det är nöd-vändigt och när det är rimligt?Om får ta sig rätten att bestämma, om Natoskall vara den organisation som beslutar om militärtvåld i internationella kriser, kommer då någonsin vårabedömningar av förtryck, etnisk rensning och folk-fördrivning att vara de som ligger till grund för ingri-panden? Kommer t.ex. någonsin att ha någotatt frukta av militär våldsanvändning för att ingripamot det systematiska förtrycket av kurdernas rättig-heter och den folkfördrivning som förekommit inomTurkiet?I fallet , det senaste fallet av ett verkligtfolkmord, där uppskattningsvis 800 000 människormördades , ingrep inte Nato. Detvar inte heller dess hemisfär, inte dess roll att ingripai en liknande konflikt, men i ser man sig somden naturliga försvararen av sina egna legitima intres-sen, och det väger tyngre än FN-systemets roll ellerinternationell lag.Man kan ju ställa sig frågan: Skulle någon-sin ha någon ambition att ingripa, militärt eller påannat sätt, i de länder i dess närhet där förtryck är del av vardagen för många människor, t.ex. iColombia, där vänstermänniskor jagas och där fack-föreningsfolk fängslas och torteras?Utrikesministern sade att omvärlden inte har varittillräckligt tydlig i fråga om Kosovo ochframåt, och förstärkte genom attsäga att det som händer i Kosovo är vårt - Sveri-ges regerings och i viss mån riksdags -misslyckande. Jag vill då bara påpeka att Vänsterpar-tiet 1993 föreslog att alla flyktingar som hade kommitfrån Kosovo till skulle ges permanent uppe-hållstillstånd. Vi föreslog att den process av återvän-dande som då fanns skulle avbrytas, och vi gjorde detmed anledning av de grova kränkningar av mänskligarättigheter som förekom från de serbiska och jugosla-viska myndigheternas sida gentemot kosovoalbaner-na.Vad gjorde den dåvarande borgerliga regeringen?Jo, med invandrarminister i spetsenbeslutade man om visumtvång för alla invånare iFörbundsrepubliken . Detta försvårade påett mycket märkbart sätt möjligheterna för de för-tryckta och fördrivna kosovoalbanerna att söka asyl iSverige. Det här beslutet har den socialdemokratiskaregeringen inte upphävt.Det har också förekommit en mängdinitiativ från svensk sida om att komma överens medMilosevicregimen om återvändande för kosovoal-banska flyktingar. Den officiella svenska inställning-en har alltför tydligt varit att problemen i Kosovo intehar varit så allvarliga att vi inte skulle verka för attflyktingar skulle återvända. Förtrycket har tydligeninte varit så allvarligt att vi har haft anledning attoreserverat ge asyl till människor som flytt från om-rådet.Det här är en skandal. Det handlar om ansvarethos vissa partier och regeringar i riksdag.Utrikesministern sade också att våldsanvändningär en sista utväg, som bara får användas när alla andrautvägar är prövade. Jag vill instämma i det som gene-ralsekreteraren sade här: Det är Förenta nationernasom har den legitima beslutsrätten. Precis som IngvarCarlsson sade i TV finns det all anledning attreagera starkt mot den som vill ställa FN-systemet åtsidan eller som inte är beredd att fullt ut använda sigav i internationell krishantering.Jag delar inte helt den uppfattningen att vårt sä-kerhetspolitiska läge inte har påverkats av konfliktenoch kriget i Kosovo och . Natos aktionhar lett till att har förödmjukats och till attFN har ställts åt sidan. Vi har en osäkrare världän vi hade innan kriget bröt ut. Den etniskt grundadefolkfördrivningen har accelererat, den jugoslaviskaoppositionen har närmast utraderats, och det finnsspridningsrisker i regionen. T.ex. menar flera bedö-mare att situationen i Bosnien nu blir allt allvarligare.Naturligtvis finns det ett samband med Sverigessäkerhetspolitiska läge om vi accepterar eller uttryck-er förståelse för en världsordning där en militärallianseller en supermakt ges bestämmanderätten om inter-nationell användning av militärt våld. Då har ocksåSveriges säkerhetspolitik i grunden förändrats.Det finns också en oroväckande tendens i Sveri-ges säkerhetspolitik som handlar om en sorts anpass-ning till en gemensam politik, där VEU och Natospelar en stor roll. Å ena sidan finns det här i , vilket vi har hört, förtal avalliansfriheten, deras nidbild av neutraliteten. Å andrasidan finns vårt och andras starka försvar av allians-friheten och neutraliteten. Men lite mittemellan finnsregeringens vackra tal om alliansfrihet, som parasmed ett starkt närmande till det västliga och euroat-lantiska militära samarbetet.Argumenten för alliansfriheten försvagas natur-ligtvis när knyter sig allt närmare till Nato,till den västeuropeiska unionen och till den gemen-samma utrikes- och säkerhetspolitiken inom EU.Argumenten för alliansfriheten försvagas när manuttrycker förståelse för Natos och krigföring iJugoslavien.Vi menar att det är viktigt att hävda den svenskaneutralitetspolitiken och att det är oerhört viktigt attSverige hålls utanför Nato. Ett framtida medlemskap iNato skulle knyta vårt land fastare till en militäralli-ans som innehåller kärnvapen, och vi skulle sommedlemmar bli tvingade att bistå andra Natostater,om deras intressen hotades. Vårt alternativ är i ställetdet traditionella svenska, att fredsskapande, fredsbe-varande och fredsframtvingande åtgärder skall ge-nomföras på eller FN:s uppdrag och underdessa organisationers ledning och att de åtgärder somnu vidtas för att öka genomskinligheten och förtroen-det mellan stater skall ske i ett alleuropeiskt eller ettvärldsvitt samarbete.OSSE:s mandat bör utökas, och vi bör arbeta föratt mer resurser överförs dit på bekostnad av t.ex.satsningar på svenskt deltagande i Partnerskap förfred.Det är också så att EU är på väg att utvecklas i enriktning som leder till ett direkt militärt samarbetesom i värsta fall kan leda till en gemensam försvars-politik. Den nye ordföranden för ,, har helt klart en vision av ett Europasförenta stater med ett gemensamt försvar. Det är avavgörande betydelse för den svenska alliansfrihetensupprätthållande att försvars- och säkerhetspolitikensgrunddrag bestäms på nationell nivå.Fru talman! I det europeiska försvarssamarbetetingår också ett försvarsindustrisamarbete. I det härsamarbetet ser vi stora risker. En av riskerna är natur-ligtvis att med sin relativt restriktiva hållningtill vapenexport och krigsmaterielexport därvidlagkommer att tvingas till en harmonisering med ländersom har väsentligt mer liberala regler.Därför är det viktigt för oss att yrka bifall till re-servation nr 13, som just handlar om att svensk vape-nexport måste ha minst samma restriktiva regler ifortsättningen som och att det är ett villkorför ett svenskt deltagande i ett utvidgat europeisktförsvarsindustrisamarbete.