prot · GN0933 · 1999-11-25 00:00:00 — Jag fick intrycket att han me-nade att idrottsföreningar betalar kostnadernaför att upprätthålla ordningen på idrottsarenorna. Detanser jag inte är fallet.Det man betalar för är vanliga väktare som finnspå arenorna som ordningsvakter. Kostnaderna för depolisinsatser som ibland krävs - vilket jag kan vittnaom som tidigare ordförande i en allsvensk fotbollsfö-rening, då jag varit med om att man fått ta in polis föratt behålla ordningen - belastar inte idrottsföreningenutan skattekollektivet. Om man bolagiserar verksam-heten är det rimligt att man också tar de negativakonsekvenserna, t.ex. att man får stå för en större delav kostnaderna i samband med olika arrangemang.Fru talman! De oklarheter som tidigare fanns ipropositionen rörande finansieringen av det värde-fulla antidopningsarbetet vid dopningslaboratoriet iHuddinge och den s.k. dopningsjouren är nu löstagenom att regeringen avser att avsätta extra medel. Vifinner det positivt att det har tillkommit ett eget an-slag direkt riktat till den s.k. främjandeverksamheten.Vi vill liksom utskottet betona vikten av en själv-ständig idrottsrörelse som har en egenfinansiering ochmöjligheter att få intäkter från flera olika håll. Jagväljer här att citera från en annan proposition som viska diskutera senare, nämligen propositionen Påungdomars villkor. Där står följande: "Endast genomatt själv skapa sin ekonomiska bas kan idrottsrörel-sens självständighet och oberoende säkerställas. Id-rotten får därför inte riskera att bli beroende av in-täkter från privat näringsliv eller kommersiell verk-samhet. Det offentliga stödet har en grundläggandebetydelse, men inte heller detta får idrotten bli ensi-digt beroende av. "När det gäller idrotten och skattelagstiftningenkonstaterar vi att det pågår ett arbete i Regerings-kansliet med att utreda detta. Det finns också en sär-skild utredare som har i uppdrag att se över hur före-ningslivets ställning på den svenska spel- och lotteri-marknaden ska stärkas. Båda dessa utredningar skakomma oss till handa, om jag har uppfattat det helarätt, . Det är möjligt att definns på bordet. Jag har inte sett dem ännu, men de äråtminstone på gång.Fru talman! Det är ingen hemlighet att Vänster-partiet var mycket negativt till beslutet att tillåta in-ternationella kasinon i . Vi var också negativatill utplacering av s.k. värdeautomater. Vi fick dockinget gehör för våra synpunkter. En stor del av finan-sieringen av barn- och ungdomsverksamhet inomidrotten, vilket framgår av idrottspropositionen,kommer att härröra från överskott från de värdeauto-mater som AB har koncession på.Det är ungefär 200 miljoner som kommer tillbarn- och ungdomsverksamheten inom idrottssfären.Vänsterpartiet menar fortfarande att denna kopplingmellan spel på värdeautomater, med risk för mångamänniskor att utveckla ett spelberoende, och finansie-ring av barn- och ungdomsverksamheten är olycklig.Fru talman! Sammantaget konstaterar vi att denidrottspolitiska propositionen definierar det inbördesförhållandet mellan en självständig idrottsrörelse,som sätter upp egna mål för verksamheten, och sta-ten, som endast anger de syften som staten har medsin bidragsgivning. Det tycker vi är fullt rimligt.Propositionen lyfter fram idrottens stora möjlig-heter i integrationsarbetet, att idrottspolitiken syftartill jämställdhet och jämlikhet, vikten av rörelse iskolarbetet och vikten av en samhällsplanering sommöjliggör och stimulerar till rörelse. Det är viktigt attdet finns grönområden, fria ytor och kretsloppsanpas-sade anläggningar som gör det möjligt för människori alla åldrar att kunna motionera utan hinder såvälutomhus som inomhus. Även funktionshindrade skaförstås ha möjligheter att få tillgång till lämpligalokaler. Detta om idrottspropositionen.Fru talman! vill jag gå över till behovet av enny allsidig utredning som ser över det svenska proffs-boxningsförbudet. Boxningssporten i allmänhet ochproffsboxningen i synnerhet har debatterats relativtflitigt här i riksdag. Jag tror att första gångenvar . Efter många debatter lades det fram ettlagförslag av den socialdemokratiska rege-ringen. Det var en proposition med ett förslag att i lagförbjuda professionell boxning i . Förbudetkom att gälla alla former av tävlings-, uppvisnings-och träningsboxning eller sparringträning, som detbrukar kallas. Det senare syftade sannolikt till att göradet svårare för svenska proffsboxare att delta i utländ-ska proffsgalor. Lagen om förbud mot svensk proffs-boxning trädde i kraft . I förelig-gande betänkande redovisas den tidens argument förförbudet:Den professionella boxningen ansågs farligare änamatörboxningen. De medicinska skadeverkningarnavar enligt den dåvarande departementschefen av så-dan art att proffsboxningen från medicinsk synpunktinte längre kunde godtas i sin dåvarande form.Mycket har hänt under de som har gåttsedan förbudet trädde i kraft, något som det ansvarigastatsrådet, , åtminstone delvis bekräf-tade i en interpellationsdebatt . Jagciterar: "har stora förändringar skett i vårtsamhälle , och vissa tidigareargument för ett förbud kan ifrågasättas." betonade dock "att det utredningsun-derlag beträffande proffsboxningens medicinskaskadeverkningar som låg till grund för beslutet omförbud väger lika tungt ." StatsrådetMessing konstaterar, med hänvisning till den utred-ning som låg till grund för beslutet "att det inte alltidär farligast att få en knockout på en match. Det ärfarligt i sig, men inte bara det, utan det är antalet slagsom man får mot huvudet, där varje slag i sig innebären rubbning eller en skakning på hjärnan." Vidarekom hon med ett konstaterande som jag menar stödermotionens rimliga krav på en ny utredning: "Vilkakonsekvenserna av det är exakt vet jag inte, eftersomnågon stor ny undersökning inte har gjorts sedanförbudet infördes. "Fru talman! Jag kan konstatera att statsrådet i interpellationsdebatten säger dels att ingen storundersökning avseende de medicinska skadeverk-ningarna har gjorts , dels att vissa tidigareargument för ett förbud kan ifrågasättas. Är detdå inte rimligt att man på nytt utreder frågan settutifrån dagens verklighet och dagens kunskaper?Varför finns denna rädsla?Statsrådet höll också med undertecknadnär det gällde mitt påpekande i interpellationsdebat-ten om att vi har fler proffsboxare i änvad vi hade då förbudet infördes. Vi är alltså överensom att proffsboxningsförbudet egentligen är verk-ningslöst i och med att svenska proffsboxare i ställettränar och tävlar utomlands. Detta ökar snarare skade-risken för de svenska proffsboxarna, och de missgyn-nas på ett uppenbart sätt genom att de ständigt fårtävla på bortaplan.När förbudet trädde 1970 var det i prin-cip omöjligt att se mer än snuttar från proffsbox-ningsmatcher på TV. Ett argument för förbudet varatt boxningen hade en förråande inverkan på publikeneller tittarna. Jag kan bara konstatera att den som villtitta på proffsboxning i princip kan göra det dagligeni ett stort antal kabel- och satellitkanaler. På vilketsätt är det värre att se en proffsboxningsmatch på TVeller som åskådare live utomlands än att titta på enlikadan match på en proffsgala i ? Jag förstårinte den argumentationen.Fru talman! Ett annat argument mot proffsbox-ningen var av mer etisk natur, dvs. att det inte går attha en idrott som går ut på att man utdelar slag mot enannan människa. Just detta är inte specifikt förproffsboxningen. Man kan jämföra med både amatör-boxningen och andra tillåtna kampsporter. Även iamatörboxning utdelas slag. I praktiken är amatör-boxningen mer inriktad på slagräkning än proffsbox-ning. När det gäller skillnader mellan amatör- ochproffsboxning föreligger många missförstånd. hävdade t.ex. i interpellationsdebattenett antal saker som jag tycker visar detta, t.ex. attproffsboxare går längre ronder. Tidi-gare var det oavsett om man var proffseller amatör. Det intressanta är antalet ronder. Enamatörmatch är fyra ronder. Varje rond är tvåminuter. var det alltså tre ronder à tre minu-ter. Proffsboxare går treminutersronder. Antalet ron-der varierar från fyra upp till tolv. Nybörjarna gårfyra ronder. Sedan går de uppåt beroende på hur duk-tiga de är och hur många matcher de har gått. Tolvronder gäller enbart mästerskapsmatcher om t.ex.världsmästar- eller Europamästartiteln.Proffsboxare kan alltså med tiden gå längre mat-cher än amatörboxare, men det är inte säkert att desett till hela karriären boxar fler ronder eller får flerslag än amatörboxaren. Sannolikt kan det vara precistvärtom. Amatörboxarens tyngre handskar gör detdessutom svårare att vinna på knockout, men somstatsrådet sade är det inte säkert att enknockout är farligast; det kan också vara antalet slagsom en boxare träffas av. Detta bör givetvis den öns-kade utredningen analysera noga.Vidare, på tal om missuppfattningar, hävdadestatsrådet i interpellationsdebatten att det ärskillnad när det gäller "vilka skydd som krävs ochenligt vilka regler som man vinner en match." När detgäller skydd avses sannolik huvudskyddet, som ärobligatoriskt i amatörboxningen men bara används iträning för proffsboxare. Jag vill då hävda att huvud-skyddet i huvudsak är till för att skydda mot skadorpå näsa och förhindra att ögonbryn spricker eller får andra sår i ansiktet, men det hjälper föga mott.ex. hjärnskakning.När det gäller att vinna och förlora är det ingenskillnad mellan amatörer och proffs. Man kan vinnaoch förlora på knockout, diskvalifikation och poäng.Man kan ge upp matchen på eget initiativ, eller se-konden domaren eller matchläkaren kan bryta mat-chen. Det är exakt samma sporter i det avseendet.Vi redde ut en sak i interpellationsdebatten. sade att svenska proffsboxare fårträna på samma sätt som amatörboxare. De får intesparringträna under tävlingsliknande former. Det fåramatörboxare.Fru talman! Efter denna långa utläggning är detinte så svårt att räkna ut att jag är en sann boxning-svän. Jag är just därför mån om de många faktisktexisterande, trots det förbud som finns, och fram-gångsrika svenska proffsboxarna. Ett antal har blivitvärldsmästare och Europamästare efter förbudet.Andra har varit uppe i stora mästerskapsmatcher. Jagvill i det sammanhanget rikta ett tack till statsrådetUlrica , som jag tycker på ett seriöst ochöppet sätt har deltagit i debatten om den svenskaproffsboxningen och uttryckt sig på ett förhållandevispositivt sätt om sporten och boxarna. Det vanliga harannars varit svepande formuleringar och moralistiskaoch nedlåtande kommentarer.I motion Kr511 föredras en rad olika åtgärder isyfte att minska boxningssportens skaderisker. sade i den nu så citerade interpella-tionsdebatten följande:"Det är kanske möjligt att också införa nationellaregler för proffsboxning i vårt land". Om vi kan för-bjuda proffsboxningen i lag kan vi, som jag ser det,givetvis vidta åtgärder som syftar till att minska ska-deriskerna utan att för den skull ta bort boxningenssjäl. Det handlar t.ex. om maximalt antal matcher förvarje boxare och en maximal ålder för att man skakunna få licens i . Det finns en rad exempel imotionen.Det har redan i daggenom sitt medlemskap i , , och genom en särskilt inrättad ensamuppdraget i när detgäller att lämna licens för såväl boxare som arrangö-rer av proffsboxningsmatcher i den dag för-budet eventuellt hävs.Fru talman! Oavsett om vi gillar proffsboxningeller inte bör vi kunna vara överens om att mycket harhänt under , att vi har ett stort antal svenskaproffsboxare trots förbudet och att ingen ny stor un-dersökning har genomförts avseende de medicinskaskaderiskerna. Vi borde också fråga oss varför justboxningssporten ska diskrimineras när det gäller denprofessionella idrotten till skillnad från alla andraidrotter. Detta är skäl nog för att man återigen på ettobjektivt och allsidigt sätt ska utreda om förbudet skakvarstå eller upphävas.Jag har tillåtelse att säga att ,en moderat som sitter i kulturutskottet och som intekunde delta i omröstningen, är för en utredning. Detär hon inte för att hon tycker om boxning, utan hon ärövertygad om att en utredning kommer fram till att viska fortsätta att ha ett förbud.30 år har gått. Varför kan vi inte få en allsidig ut-redning med dagens kunskaper där vi lägger upp allakort på bordet?Fru talman! Med anledning av det som har anförtsoch med anledning av motion 1998/99:Kr511 medkrav på en allsidig utredning om proffsboxning iSverige yrkar jag bifall till reservation 16 under mom.41.I detta anförande instämde ().Anf. 140 ():Fru talman! Det är viktigt att idrottens roll och id-rottspolitiken blir föremål för en genomgripandebelysning och debatt. Stora förändringar har skett isamhället . Även idrottens plats ochbetydelse i samhället har förändrats.I debatten förs många positiva sidor av idrottenfram, t.ex. bredden och mångfalden, den sociala di-mensionen och självfallet också en fysisk och kultu-rell dimension. Det går inte heller att blunda för denegativa sidorna. Dit hör kommersialiseringen, dop-ningsproblemen, publikvåldet och tävlingshetsen. Idebatten förekommer också röster från dem som äroroliga för att idrottsrörelsen har tappat sina folkrö-relserötter.Inledningsvis vill jag betona att vi kristdemokraterhar en positiv syn på idrottsrörelsen och anser att denska ha samhällets stöd även i fortsättningen. För attinte glömma bort det vill jag också redan nu yrkabifall till reservation 12 under mom. 34. Självklartstår jag bakom de andra reservationerna, men för tidsvinnande yrkar jag bifall bara till den nämnda.Varje vecka året om samlas flera hundra tusenmänniskor, inte minst barn och ungdomar, i id-rottsaktiviteter i hela landet. arrangerastusentals friluftsaktiviteter från norr till söder. Varjekväll sätter sig över en miljon svenskar framför TV-apparaten för att följa en spännande match eller fåreda på de senaste sportresultaten.Vad jag här försöker beskriva är idrottsrörelsensoch andra organisationer som bedriver friluftsverk-samhets viktiga uppgifter i det svenska samhället.Idrott i alla dess olika former spelar en viktig roll imånga människors liv. Många utövar idrott aktivt;ännu fler får en rikare fritid genom att som åskådareintressera sig för idrottens värld. Jag själv tillhör nogden senare gruppen, även om jag med jämna mellan-rum försöker röra på mig.I det betänkande vi nu behandlar, som handlar omen idrottspolitik för 2000-talet, är utgångspunktenprecis den som jag har beskrivit i min inledning. Dennationella synen på motion och idrott, eller den natio-nella idrottspolitiken, bygger på tre grundstenar: Fördet första bör den uppmuntra och ge möjligheter tillbarns, ungdomars och vuxnas motion och idrott isyfte att främja en god folkhälsa. För det andra bör ettaktivt stöd ges till en fri och självständig idrottsrörel-se byggd på ett ideellt engagemang och som bedriveren bred verksamhet som värnar om god etik, jäm-ställdhet och demokrati. För det tredje bör det beaktasatt det finns en kommersiell och underhållande delsom ger många människor förströelse och glädje.Vad jag kan förstå finns det inga meningsskiljak-tigheter om detta synsätt, utan det är utskottets me-ning att den nationella idrottspolitiken bör bygga pådessa tre grundstenar.Låt mig i det här sammanhanget göra en reflexionsom kanske inte kommer fram i detta betänkande,nämligen att jag anser att idrott och motion har ettvärde i sig. Hur många timmar har vi inte personligenspontant ägnat åt bordtennis, innebandy, fotboll ellerannan aktivitet och tyckt att det har varit roligt, utantanke på att det är hälsosamt eller att vi måste anslutaoss till en idrottsklubb?Fru talman! En mycket viktig uppgift för idrotts-rörelsen är arbetet med de etiska frågorna, vilketockså uttrycks i den andra grundstenen för en natio-nell idrottspolitik. Jag har därför med stort intresseföljt den speciella satsning som Riksidrottsförbundetoch dess studieförbund nu gjort undersamlingsnamnet Starta vågen. Syftet med denna etik-satsning är att starta förändringsprocesser och aktuali-sera en värdediskussion inom förbund, distrikt ochföreningar. Det handlar om att stimulera positivabeteenden och motverka de negativa. Idrottsrörelsenska tydligt ta ställning för rent spel och mot fusk,våld, mobbning, rasism och droger. Idrotten spelar enviktig fostrande roll för många barn och ungdomar,och vi kristdemokrater anser att detta är ett bra exem-pel på ett landsomfattande initiativ som fler folkrörel-ser borde ta efter.Det är dock viktigt att etiken också får praktiskakonsekvenser. För mig handlar det om mer än attordna ett antal framtidsseminarier, även om sådana ärbra.En viktig effekt av god etik är hur barn- och ung-domsidrotten utformas. Det måste vara självklart attinte medverka till utslagning och elittänkande när detgäller barn- och ungdomsidrott. Det är av största viktatt föreningar och enskilda idrottsledare beaktar ris-kerna med en specialiserad träning i alltför tidiga år.Spontana idrottsaktiviteter måste få gott om utrymmei barns liv.En stor och viktig fråga när vi nu diskuterar id-rottspolitiken är förmågan att komma till rätta meddopningsproblemen. Den svenska idrottsrörelsen görredan i dag omfattande insatser för att bekämpa dop-ningen inom idrotten. Svensk idrottsrörelse är ocksåmycket aktiv i kampen mot dopning på det interna-tionella planet. Även idrottsministern har tagit flerabra initiativ internationellt. Jag är också medveten omatt detta problem finns utanför den organiserade id-rottsrörelsen.Men internationellt agerande förpliktar också påhemmaplan. Det är därför märkligt, precis som någontidigare här sade, att bara drygt en halv sida i propo-sitionen ägnas åt dopningsproblematiken, och dåbegränsat till frågan om Dopinglaboratoriet i Hud-dinge samt en mycket kort generell beskrivning avövrigt antidopningsarbete. I betänkandet har utskottetutvecklat frågan, men då i anslutning till motionerfrån bl.a. kristdemokraterna.Varför finns inte ett enda ord i propositionen omDopingjourens mycket viktiga verksamhet? Jouren ärgenom sitt unika kontaktnät ett viktigt centrum somhar en välgrundad och detaljerad bild av dopnings-missbruket i landet. Den märker snabbt svängningar imissbruksbilden och kan genom sitt goda samarbetemed olika berörda myndigheter både centralt, regio-nalt och lokalt initiera motåtgärder. Inte minst utsattakvinnor får stöd och hjälp genom jouren.I dag när vi debatterar frågan verkar det som omDopinglaboratoriet och Dopingjouren fått en positivlösning, och självklart är jag glad över det. Men ompropositionen är så framåtsyftande och offensiv somregeringen påstår borde denna fråga redan ha varitlöst när propositionen lämnades till . Till-skotten till verksamheten kommer efter lång debattoch efter påtryckningar från verksamheten, och oppositionen.Fru talman! Ett annat område som är mycket vik-tigt när det gäller idrottspolitiken är de ideella idrotts-föreningarnas skatteförhållande. Allmännyttiga före-ningar är i stort befriade från såväl att redovisamoms som att erlägga inkomstskatt. I propositionensäger sig regeringen vara medveten om att"betydande gränsdragningsproblem kan uppstå då delokala skattemyndigheterna bedömer om beskattningskall ske av verksamhet, med inslag av mer renodladkommersiell företagsamhet, som ideella föreningarbedriver".Regeringen lämnar dock inga konkreta förslag påhur dessa gränsdragningsproblem bör kunna lösasutan säger sig noggrant följa utvecklingen. Denna otydlighet gör föreningarnasekonomiska planering svår och kan i sämsta fall göraatt en förening drabbas av krav på skatt i efterhandför någon aktivitet som man har genom-fört. Inkomsterna kan då, när skattekraven kommer,vara förbrukade i verksamheten. Det räcker såledesinte med att följa utvecklingen, utan regeringen börsnarast återkomma hit till med tydligaförslag om vad som bör gälla.Kristdemokraterna delar regeringens uppfattningatt ungdomar som gör en specialsatsning på elitidrottbör ges reella möjligheter att kombinera idrott ochstudier. På gymnasienivå får ett relativt stort antalunga idrottstalanger möjlighet att pröva om talangoch ork räcker för att satsa vidare. När det gällerkombinationen elitidrottssatsning och akademiskastudier blir det ofta mycket tufft. Undersökningarvisar att det inte är ovanligt att idrottssatsningen av-bryts för att studierna ska klaras.För att en verklig elitsatsning på landslagsnivå skalyckas fordras en bra och lättåtkomlig träningsmiljö.Om jag har förstått saken rätt handlar det i praktikenom att ge kanske 10-20 elitidrottare denna möjlighet.Regeringen konstaterar också att det för att blietablerad i världseliten krävs en mångårig, hängivensatsning och personliga uppoffringar. Det är därför ettnationellt intresse att unga elitidrottssatsande ungdo-mar ges möjlighet att kombinera utbildning och id-rott. Men varför ska det bara vara på gymnasienivå?Kombinationen elitidrottssatsning och akademiskastudier underlättas helt klart om möjligheten till byteav studieort på grund av tillgången till en bra trä-ningsmiljö finns. Det är därför viktigt att, vilket ocksåIdrottsutredningen föreslår, det s.k. ortsföreträdet förelitidrottare genomförs.Fru talman! Avslutningsvis: Rätten till goda ochlikvärdiga möjligheter till idrottsutövande är grund-läggande för idrottssyn. Breddid-rotten, som mer betonar kamratskap och vikten av attvårda sin hälsa än de faktiska idrottsprestationerna, ärfortfarande grundläggande och måste få stort utrym-me även in på 2000-talet.Anf. 141 ():Fru talman! 12-åringar saknar muskler. Den ru-briken stod att läsa i flera tidningar i landet . Det är en sjukgymnast som slagit larm om attungdomar som inte rör på sig går en fysisk katastroftill mötes. Barn ända ned till går alltså påsjukgymnastik , eftersom de fått belastningsbe-svär. Musklerna är för svaga, knäna värker. Och 17-åringar har diskbråck.Det här är faror som vi i har upp-märksammat tidigare också och därför har vi i vårkommittémotion En idrottspolitik för 2000-talet lyftfram frågan, och vi har framhållit att idrottsämnet avjust folkhälsoskäl måste ges mer utrymme i skolan.Dels pekar vi på vikten av att bygga upp musklernaredan i unga år för att undvika förslitningsskador iförtid, dels underlättar en god kondition inlärandet avalla de kunskaper man behöver skaffa sig.Regeringen säger att eleverna själva önskar hamöjlighet att välja idrott som tillval. Självklart skaden möjligheten finnas. Men av erfarenhet vet jag attde som väljer idrott som tillval är de som redan ärfrälsta och som redan håller på med idrott på fritiden.De elever som vi i tänker på är de sominte är intresserade av idrottsämnet, utan hellre sitterframför datorn eller idkar någon annan stillasittandeaktivitet.Målsättningen för oss är alltså att en timplan inteska finnas, utan man ska avsätta ett stort antal id-rottstimmar utan att vara låst av ett visst minimiantal.Det skapar möjligheter för respektive skola att satsafler lektioner på idrott, dans och rörelse av olika slag.Vi tror nämligen på att varje skola känner ett ansvarför att eleverna ska erbjudas en god grund att stå påför framtiden och att det gäller inom alla ansvarsom-råden som vilar på dem. Elevernas försämrade kondi-tion uppmärksammas av varje ansvarskännande lära-re, inte minst idrottslärare, och även av rektorer.Självklart värnar de om elevernas hälsa. Det kommeratt leda till att de flesta skolorna kommer att sätta infler lektioner med idrott, rörelse och dans bara vi fårbort timplanen. Men det får vi kämpa för i ett annatutskott och i en annan debatt.Fru talman! God hälsa handlar också om att avståfrån dopningspreparat. Det arbete som idrottsrörelsenbedriver för att motverka dopning är värt allt stöd.Kampen mot dopning är i vårt tycke den enskilt vik-tigaste frågan för svensk idrott . Det tyckerockså regeringen, kan man läsa i propositionen.Dopningen är i och för sig ett utbrett samhälls-problem som inte enbart berör idrotten och givetvismåste den bekämpas från många olika håll. I Sverigefinns Dopinglaboratoriet och Dopingjouren,som har mycket goda kunskaper om arbetet mot dop-ning. De har dessutom godkända kunskaper enligtinternationella krav.