prot · GN0950 · 1999-12-20 00:00:00 — Kvotreg-ler efter nationalitet - ja, man får vara glad över attdet inte är fråga om bestämmelser om norr om , om rödhåriga eller något sådant. Möjligtvis kun-de, tycker jag, en kvotering i könsfrågan ha varitacceptabel. Kanske hade det bidragit till en bättreutveckling.Att över huvud taget votera om grundläggande af-färsstrategier i en bolagsstyrelse är mindre vettigt ochbör inge pessimism. Dessutom innebar avtalet ettundergrävande av beslutskraften. iKöpenhamn skulle aldrig ha kunnat lösa tvisten kon-struktivt. Om den svenska tolkningen fått rätt fickordföranden en utslagsröst. Det var oacceptabelt förnorrmännen och bolaget strandade. Om norrmännendäremot fått rätt kunde endast säga attavtalet krävde att majoriteten innehöll representanterfrån båda staterna. Eftersom det inte gick strandadebolaget. Företaget blev således konstitutionellt para-lyserat.Kanske var avsikten att struktureringen av affär-sområdenas huvudkontor skulle ha varit klar näravtalet skulle tillämpas. Men i så fall missade man iförhandlingarna. Var strategin, näringsministern, attgår det, så går det?Kom ihåg att det som göms i snö kommer upp itö! Jag skulle mycket gärna vilja ha svar på det senarehär i debatten.De borgerliga frågar jag alltså: Varför vill ni säljaut så snabbt?Och näringsministern frågar jag: Hur kunde mankonstruera ett bolag med så mycket brist på förtroen-de och så lite beslutskraft?(Applåder)Anf. 8 ():Fru talman! Jag skulle vilja fråga Hans Anders-son, när han nu uttalar sig som han gör, om han inteförstår att han misskrediterar den operativa ledningenpå och också facken där.Han går ju ut här och säger att borgerligheten ärförblindad när borgerligheten vill privatisera ochintroducera på börsen. Men det är just vad den opera-tiva ledningen på har velat ochdet är vad facken, inklusive LO-facken, velat. Alltsåär de också förblindade. Då har vi i alla fall en ljusetsande kvar och det är Hans Andersson.Fru talman! , när kollapsen var ett fak-tum, fick vi här i kammaren åhöra en sällsam debatt.En av de absolut främsta företrädarna för ett av rege-ringens stödpartier började undervisa kammarensledamöter om den rena socialismen och dess röttertillbaka till 1830. Ni som inte var här kan se i proto-kollet att så var fallet.Jag tror inte att ha hängivit sig åt en dylik exercis; han är förklok för det. Men för den skull är fortfarande mer eller mindre tjudrat vid justdessa socialistiska doktriner.Jag kan tänka mig att är van vidatt djur och kreatur där uppe på de norrländska vid-derna får röra sig tämligen fritt och skutta lite som devill. Men , som har sin hemvist ochdväljs nere på de bördiga slätterna, vet vad det är attha någon tjudrad vid en påle i marken. Sedan fårkreaturen röra sig runt, runt och kan bara beta så långtrepet räcker - hur grönt än gräset är utanför dennacirkel.Trots att regeringen numera inte uttalar de socia-listiska doktrinerna - ja, jag måste självklart göraundantag för - kommer regeringenhelt uppenbart inte ifrån sin bundenhet till dem. Gö-ran kunde ju exempelvis inte acceptera attställa sig bakom och dokument om framtid. GöranPerssons rep var för kort. Titt som tätt verkar det hagått den Perssonska regeringen förbi att vi lever i enalltmer europiserad och globaliserad tillvaro, och degamla regleringarna tillhör historien. Den inhemskadebatten här i kammaren om sjukvård, skolväsendeoch tjänstesektor visar så tydligt någon kan önska attså är fallet.Fru talman! Den här nordiska skandalen - det ären skandal - har till del sin orsak i att regeringen somalltid varit sig själv nog. tvingas tydligen rege-ringen så sakteliga - mer får man väl inte räkna med- att bedriva vad tidigare betygssattesom en omöjlig och borgerlig politik. Den är i hansögon alltid omöjlig. måste han tydligen så sakteli-ga börja bedriva den. Regeringen kommer tydligtvisfå sätta i sjön den politik som man tidigare fnyste åt.Vi kristdemokrater har varit emotatt regeringen skulle få kasta in ett av vårt lands mestvälskötta företag i en sådan cirkus. Men regeringenhar, som alltid, hyllat sin egen förmåga, och införopinionen lovsjunger regeringen ständigt allt vadstatligt ägande heter och häcklar allt vad privatise-ringar heter. Den frånvarande statsministern, eller deministrar han skickar ut som sina politiska och ideo-logiska verkställare och vägröjare, har halkat påsin egen halhets halka.När fusionen skulle vevas i gång fick vi högröstatdeklarerat av statsministern att fusionsidéerna formli-gen dröp av klokskap och förnuft. Så lät det undervad som skulle kunna kallas den första akten.Så kom den andra akten i följetongen, och rollin-nehavarna gav oss anledning att ställa frå-gorna: Vem har pratat bredvid mun? Vem hartappat humöret ? Vem är på tur att bli avsatt ? Vad heter dagens syndabock? Detta utveckladesig till något som kanske nästan kunde liknas vid enRobinsonfars - det där illustra TV-spektaklet somalla tidningar skrivit om.Om man ska imponeras av något i det nu avsluta-de skådespelet, är det att regeringen lyckats få ihop såmånga som så uthålligt bröt mot allt vad fusionsför-nuft heter. De flesta i detta skådespel har väl hunnitatt ifrågasätta varandra i medierna, kräva varandrasavgång, avsättning eller tillvitat varandra att varalögnare. Till slut hade man en bestämd känsla av attnästan alla skulle upphäva sina röster offentligt. Densom inte gjorde det var inte med i spelet. "medknuff" kan man kalla det.Björn , fortsätt inte - jag vill understry-ka vad sade - med att kalla detta upp-trädande eller beteendemönster professionellt. Det ärett tappert försök att bita huvudet av skam att orda omprofessionalism i sammanhanget. Man ska väl intedra in in den här såpoperan, annars tän-ker man på "Upp flyga orden, tanken stilla står, Ordutan tanke aldrig himlen når." - och det är tur det.Fru talman! Jag är inte så säker på att norrmännenskulle komma att kräva att till varje pris få mobiltele-fonin placerad i . Men det styrelsebeslutet, ochsom det presenterades och hanterades, blev en bratuva på vilken det gick att stjälpa lasset. Många måsteväl ha frågat sig om man inte kom på att det kanskehade varit klokt att bestämma var huvudkontorenskulle ligga innan man skrev under avtalet.Så kom då akt nummer tre, fru talman. När så fu-sionen har slitits sönder och samman, inträffar detsällsamma i debatten - och en hel del spelar med idetta - att haveriets administratörer ska ha beröm föratt fusionen brakade samman. Då får vi uppleva hurden ene fusionsförespråkaren efter den andra uttalaratt det är skönt att det blev ett slut och att detta vardet bästa som skedde. Det verkar nästan som omrollinnehavarna i det tragikomiska fusionsspelet villbli korade som något slags hjältar när sprickan an-nonseras ut offentligt. Detta är faktiskt en regelrättdrift med elementär anständighet.Jag påstår inte - det gör ingen - att något märkligt under vare sig akt två eller akt tre:Han har ingenting sagt. Han har låtit sin ministerslinka än hit och slinka än dit innan projektet hamna-de i diket. har han sagt att det inte är någon bråds-ka.Fru talman! Min uppfattning är inte att ställa tillmed någon gråt över spilld mjölk. Men ge er då intetill med att dribbla med vanligt enkelt förnuft. Förstär det en lysande, perfekt och en förstås lönsam fu-sion! Sedan är det lika lysande, perfekt och lönsamtnär fusionen spricker! Detta dribblande är ett föraktför medborgarna.(Applåder)Anf. 9 ():Fru talman! Situationen när den tänkta fusionenmellan och spruckit gör det möjligt föross och visar också att det är viktigt för attpå nytt behandla frågan om Telias och den svenskatelekommarknadens framtida utveckling. Genomuppbrottet har förutsättningarna som rådde när vibehandlade frågan om IT och telekom senast drastisktförändrats. Det motiverar en skyndsamt förnyad be-handling av frågor som har att göra med, och som del ligger lite utanför, det nu inaktuella aktieäga-ravtalet.Vi från sida beklagar den uppkom-na situationen. Vi beklagar de ekonomiska skador ochprestigeförluster som har uppstått. Men vi tycker attdet är viktigt att vi medverkar till något konstruktivtför telekommarknadens och Telias framtid.Vi varnade vid riksdagsbehandlingen av fusionenför konstruktionen av aktieägaravtalet. Sedan har detvisat sig att vi har fått rätt i flera av de farhågor somvi då reste, bl.a. den långa tid som staterna förbandsig att hålla en majoritet av aktierna.I samband med att avtalet undertecknades krävdevi från sida att medel skulle avsättasför en modern digital infrastruktur. Det är ett behovsom alltmer har diskuterats i den svenskadebatten kring IT.Vi menar att det är angeläget att man tar till varade erfarenheter som vi vunnit under resans gång förden fortsatta politiken som gäller telemarknaden iSverige. Rimligen bör erfarenheterna leda till attrågångarna mellan det som ska vara statens ansvaroch det som bör hanteras inom ramen för en öppenmarknad görs tydligare.Vi menar att staten har ett ansvar såväl för att ga-rantera en likvärdig tillgång till IT i hela landet somatt säkra en fungerande konkurrens mellan operatöreroch tjänsteproducenter. Det väger tungt inte minst iregionalpolitiskt ansvarstagande.Nu finns det en uppenbar risk att de obalansersom uppstår i ett ojämlikt IT-samhälle får den kant-ring av som vi har sett när-mast att framstå som en lätt krängning.För att möta detta är frågan om tillgången till in-frastruktur ojämförligt mycket viktigare än att statentar ett ansvar för att vara operatör och tjänsteprodu-cent. Principerna bör vara vägledande för de beslutsom nu måste fattas med anledning av den avbrutnafusionsprocessen.Vi har i länge varit ledande när det gälleravreglering av telemarknaden. Det har gått mot attstaten mer och mer styr med generellt tillämpligaregler - lika för alla operatörer. Det har inneburit attTelia mer har konkurrerat på samma villkor somandra, men med en del begränsningar. det statliga ägandet av att har svårtatt göra stora förvärv eftersom man inte kan betalamed egna aktier.Det är klart att det ligger i vårt intresse att Sverigei även framgent har ett starkt bolag som kan taansvar för avancerade telkomtjänster. Det måste i sintur kombineras med att trygga likvärdigheten och enfungerande konkurrens i hela landet, bl.a. med statli-ga åtgärder framför allt vad gäller infrastrukturen.Vi behöver också en lagstiftning. Vi behöver enkonkurrens, som säkras med en lagstiftning, och såäven tillgängligheten. Det här är krav som vi kanställa på alla grupper, inte bara på Telia.Det här leder till iakttagelsen att det är viktigt förTelias framtida utveckling att det finns en beredskapför nya möjligheter till såväl samarbete i nätverk somfusioner med andra företag. Men ett sådant arbete ochett sådant samarbete kan uppenbarligen inte gessamma utformning som det som har havererat.Mot den här bakgrunden, fru talman, menar att nu bör privatiseras. Det bör an-komma på regeringen att avgöra den lämpliga tid-punkten för själva avyttrandet, så att man kan få hög-sta möjliga utdelning av försäljningen. Värderings-frågan är också avgörande för vår inställning att sta-ten inte bör vara majoritetsägare i , bl.a.mot bakgrund av de erfarenheter som vi nu gjort i denspruckna fusionen. Ett eventuellt fortsatt statligt an-svar för delar av Telias verksamhet måste vara bero-ende av de beslut som fattas när det gäller framtidainfrastrukturinvesteringar.En börsintroduktion, försäljning av , bör ut-formas så att Teliaaktien kan bli en folkaktie medmånga små aktieägare. Det kan t.ex. göras genomutformningen av erbjudandet så att privatpersonererbjuds aktien före institutionella placerare. Posternakan göras så små att många tycker sig kunna ta del avett erbjudande.Riksdagen bör därför, fru talman, bemyndiga re-geringen att avveckla statens aktieinnehav i AB.Ett beslut i den riktningen bör nu fattas under förut-sättning att riksdag och regering förmårformulera en strategi för den framtida infrastrukturen.En sådan försäljning i större skala än den som harvarit vägledande i fusionen mellan också att större resurser skulle kunna frigöras,vilket skulle innebära såväl större amorteringar påstatsskulden som att erforderliga resurser för en mo-dern digital infrastruktur frigjordes.Därför, fru talman, vore det befriande om nä-ringsministern kunde ge lite konkret innehåll och litekraft bakom det nu årsgamla allmänna instämmandesom näringsministern och regeringen har gjort i Cen-terpartiets krav på en digital allemansrätt, och kundeställa sig bakom åtgärden att nu sälja ut genomatt skapa en folkaktie och med de pengarna i handenbetala av på statsskulden och se till att denmoderna informationstekniken når ut till alla männi-skor på lika villkor i det här landet.Anf. 10 ():Fru talman! citerade Shakespeare.Jag kom att tänka på ett annat Shakespearecitat, ochdet är det här: "Så går beslutsamhetens friska hy ieftertankens kranka blekhet över." Det är väl ändåinte riktigt den kranka blekhet som jag hade förväntatmig. linje är att det var oerhörtprofessionellt att gå in för den här fusionen och oer-hört professionellt att lösa upp den. Kort sagt är detoerhört professionellt vad än gör.Men hur rosig fortfarande än ärom kinderna går det inte upp mot den rosighet vi såg ijanuari . anklagas ibland för attvara lite pösig, men det vi fick uppleva när den häraffären presenterades var någonting alldeles extraockså för honom. Som jag sade i mitt första inlägg,inte minst mot bakgrund av den väldiga poäng GöranPersson gjorde av att affären hade kommit till, tyckerjag att han borde ha kommit till och infor-merat om varför affären havererade.Låt mig sätta in det här lite mer i ett större sam-manhang. Vad är det som har hänt med ? Ja,först var det . var chef, ochhan arbetade för att det skulle göras om till ett statsägtbolag. Sedan blev chef och styrelseordförande, och de kom fram till att föratt fullt ut utnyttja fördelarna borde bolaget vara pri-vatägt. Det sägs att som kommunika-tionsminister var positiv till detta, men andra stoppa-de det.Då sägs det att ju går bra. Det är klart att ettgammalt monopolföretag går bra, så länge man kannjuta frukterna av sitt monopol. Avregleringen harinneburit många fördelar för branschen som helhet.Den genomfördes - vilket inte ver-kade veta i en radiointervju - i allt vä-sentligt av den borgerliga regeringen. Men det är närde fördelarna klingar av som den stora risken för ettsådant här företag uppstår. Då är det många analyti-ker - och vi delar deras bedömning - som menar attdet bästa för företaget i den situationen är att varaprivatägt.Nackdelarna med den nuvarande situationen harvi ju sett. Man har diskuterat vad det är för fel medTormod . Det är inte det att han är norr-man eller att han har oputsade skor. Jag höll på attsäga att det är att han är socialdemokrat, men det ärinte det att han tillhör just det partiet utan att han harsin bakgrund som statssekreterare. är ingen affärsman. Han har gjort sin karriär del-vis i det politiska systemet, och det är bara ett avmånga exempel på att det här nya företaget som ska-pades var fyllt av nationella och politiska motsätt-ningar.Björn säger att det vart värt att göra ettförsök. Men ni gjorde ju inte ett försök, utan två treförsök. kom fram till att det integick därför att det var för mycket nationell politikinvesterad i de här företagen. Men ändå ett nytt försök, och han kom fram till attmotparten påminde om gamla . Men han full-följde affären trots att han, senare än de flesta andra,tydligen såg riskerna.Jag tycker att anförande var påett sätt bra men på ett annat sätt mycket egendomligt.Det var bra i det avsnitt där svagheterna i aktieäga-ravtalet belystes. Men har väl mer ände flesta andra i kammaren ansvar för detta; han ingårju i regeringsunderlaget, och han har röstat för fusio-nen i denna kammare.Jag skulle ändå, mot bakgrund inte minst av detHans Andersson sade, vilja ställa frågan till BjörnRosengren: Om nu också politiker i regeringsunder-laget tycker att det finns mycket märkliga inslag i denhär affären, är regeringen beredd att på något sättklarlägga var det har gått snett?Jag har anmält hela affären till konstitutionsut-skottet, men det vore en fördel om regeringen aktivtmedverkade till att analysera hur någonting somskulle bli så stiligt, enligt er uppfattning, kunde gå såfruktansvärt snett. Då tillhör verkligen denna fråga,som jag ställde och som turnerade påett annat sätt, det centrala: Hur kunde man träffa ettaktieägaravtal som gav det nya bolaget en så dåligstart?I detta sammanhang måste jag också komma in påfrågan om Karks anställningsvillkor, för de har up-penbarligen bidragit till ett misstroende mellan par-terna. Detta har förts fram som ett argument frånnorsk sida. Kark har själv mycket kategoriskt förne-kat, bl.a. i norsk TV, att han skulle ha en fallskärmsom gick utöver det som är kutym i Sverige.Men man måste ju säga att det när hela bilden nukommer fram förefaller finnas viss grund för kritikenpå den här punkten. Även om avtalet är förbundetmed en arbetsplikt tycker jag ändå att det står i stridmed andan i de principer för fallskärmar som sedannågra år tillbaka ska tillämpas. Jag måste be närings-ministern kommentera om näringsministern var med-veten om Karks anställningsförmåner när han med-verkade till att Kark fick den ställning som han fick idet nya bolaget. Det är väldigt många frågor här ochfå svar.Jag blir också lite förvånad när Hans Anderssontalar i nedsättande termer om en åsikt som ideologisk.Jag trodde att det var utmärkande för vänsterpartisteratt tycka att idéer och ideologier är viktiga. Fördelenmed vår ideologi jämfört med är juatt vår i praktiken har visat sig vara mycket välfunge-rande, nämligen att affärsverksamhet sköts bättre utanpolitisk inblandning i de operativa besluten. Det bästabeviset för detta har vi från de allra senaste dagarna.Ja, det är vår ideologi att affärsverksamhet bästbedrivs i privat regi. ska få ordet, ochdet ska bli mycket intressant hur talaren från Miljö-partiet ställer sig. Är för eller emot enprivatisering av ?Anf. 11 ():Fru talman! Fusionen mellan från början en god idé. Det skulle ha kunnat blimycket bra, om det hade skötts på ett kompetent sätt.Telia är ett starkt företag med många strängar på sinlyra. De anställda har också vittnat om arbetsglädjeoch gott samarbete. Misstagen har gjorts på den poli-tiska nivån. Den svenske näringsministern, den nors-ke kommunikationsministern och den högsta led-ningsnivån måste ta sitt ansvar för det.Det är förfärligt tråkigt. Ledningen har uppenbar-ligen varit inkompetent att hantera stridigheter inomsig. När ledning och politiker märkte att det blevkonflikter borde man ha tagit tag i det och kommit tillrätta med svårigheterna - kanske med hjälp av enkonfliktlösare med förtroende från båda sidor - istället för att som småpojkar springa till medierna ochskälla på varandra.Statens kostnad för det här uppgår enligt uppgifttill 100 miljoner och Telias kostnad till 150 miljoner,men förlusten för oss alla som bor i och iNorge av att samgåendet misslyckades består kansketill största delen i att personalens kraft, engagemangoch tid så länge har lagts ned på arbetet med sam-manslagningen i stället för på de egentliga arbetsupp-gifterna. Därmed har bolaget förlorat mark och tappatutveckling, möjligheter och tid i förhållande till sinakonkurrenter.Det är inte svårt att föreställa sig hur den här upp-slitande processen har drabbat personalen. Alla somhar varit med om kriser i företag vet hur förfärligtjobbigt och frustrerande det är när arbetstiden går åttill ovidkommande och rent skadliga processer, närman märker hur företaget dräneras på energi ochresurser och tappar konkurrenskraft och när manmärker hur arbetslusten, kraften, kreativiteten, sam-manhållningen och arbetsglädjen förloras eller ska-das.Vad ska nu hända med ? För det första tyckerjag att vi ska låta dammet lägga sig - inte rusa i vägoch göra något oöverlagt, så att det kanske blir feligen. Ska vi följa råden från en del på den borgerligakanten och rusa i väg utan att tänka efter, ser jag ensådan risk. Jag är övertygad om att det starka företagsom är, med den kompetenta personal som dethar, kommer fram till nya och klokaidéer om hur företaget ska utvecklas vidare på ett brasätt, idéer som kanske innebär nya allianser medandra företag och även en breddning av ägandet iföretaget.Miljöpartiets uppfattning är att det ska finnas spe-ciella skäl för att staten ska äga och driva företag. Ettsådant skäl är om företaget är ett naturligt monopol.Tidigare var eller, som det då hette, Televerketett sådant naturligt monopol. Det behärskade så gottsom hela den svenska infrastrukturen på telesidan.Det var då inte tekniskt och ekonomiskt rimligt attbörja bygga upp parallella system, men ser detannorlunda ut.Tidigare tekniska och juridiska monopol har luck-rats upp, och det är stor konkurrens på telemarkna-den, men har fortfarande en dominerande ställ-ning, eftersom det alltjämt äger största delen av dengrundläggande infrastrukturen. Som situationen är nufinns det inte längre skäl för staten att vara ensamägare av . Tvärtom tror vi att en gradvis privati-sering är bra både för företaget och för utvecklingen istort på telemarknaden.Det är viktigt att vi nu inte bara diskuterar om ochhur snabbt ska säljas utan också funderar på hurvi skulle vilja att ett framtida mer eller mindre priva-tiserat ägande av landets ledande teleföretag ska se ut.Kanske ska det vara en kombination av ett brettägande bland svenska småsparare, en sorts folkaktie,några större inhemska och utländska, gärna nordiska,ägare som också kan ta ett aktivt ägaransvar samtallianser och fusioner med andra utländska företag.Vi tror alltså att det är klokt att nu inte rusa i väg,utan gradvis minska det statliga ägandet. En orsak tillatt trots de senaste årens ökande konkurrens äratt fortfarande har en något dominerande ställ-ning på marknaden, med en del inslag av tekniskamonopol. För en gradvis utförsäljning talar också attkapitalmarknaden skulle kunna få svårt att svälja entotal utförsäljning på en gång.Mitt förslag till oss politiker är därför att tänkaöver hur medborgarnas intresse i detta sammanhangegentligen ser ut. Låt dessutom de anställda och led-ningen besinna situationen och ge dem möjlighet attstaka ut sin vision av hur man ska gå vidare.Anf. 12 Näringsminister ():Fru talman! Låt mig börja med att ta upp någrafrågor som har väckts här i debatten. Det gäller fördet första frågan om en privatisering. Det är inte så attjag har sagt att det aldrig ska bli en privatisering. Vadjag har sagt är: Låt oss nu stanna upp och se till attkomma ut ur fusionsarbetet till företagets och deanställdas bästa. Det kan sedan finnas en mängd olikaalternativ, en mängd olika samarbetspartner och enmängd olika lösningar, som också kan innebära enprivatisering. Låt oss avvakta det.Det gällde för det andra frågan om aktieägaravta-let, som man här nu säger har skötts på ett mycketoprofessionellt sätt. Bakgrunden till vad som händevar faktiskt att det norska fattade ett beslutsom inte finns med i avtalet.Man har alltså skrivit in ett stycke i propositionendär man säger att beslut som gäller affärsområdenaska fattas på så sätt att man har minst en av vartderalands styrelseledamöter med. Detta står icke i avtalet.Detta har vi också förtydligat i de brev som fanns.Detta har också min kollega talat om, och sagt att såicke ska vara fallet.Men här står man som den allvetande - det finnsmånga sådana här i kammaren - och säger: Såhär skulle det ha gått till! Jag vet precis hur vi skulleha gjort!Tro mig - jag tror inte att någon här i kammarenhade hanterat det bättre. Sedan kan ni le ochvara lite överlägsna, men så är det faktiskt. Jag råkarkänna många av er.Vi hamnade alltså i en situation där det norskaStortinget gjorde ett tillägg - ett tillägg som jag interår över. Det var ett tillägg som det nu också förs enväldigt stark debatt om i .