prot · GM09101 · 1999-05-27 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1998/99:101Torsdagen den 27 majKl. 12.00 - 18.0019.00 - 21.54Det justerade protokollet beräknas utkomma ---------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 21 maj.2 § Hänvisning av ärenden till utskott och be-slut om förlängd motionstidFöredrogs och hänvisadesProposition1998/99:126 till lagutskottetKammaren biföll talmannens förslag att motions-tiden för ovanstående proposition skulle förlängas tillfredagen den 17 september 1999.Motioner1998/99:Kr19-Kr36 till kulturutskottet1998/99:Bo20-Bo23 till bostadsutskottet3 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKulturutskottets betänkande 1998/99:KrU11Socialutskottets betänkanden /99:SfU7, SfU8och SfU10Meddelande om voteringTredje vice talmannen meddelade att dagensärende skulle avgöras kl. 11.00.4 § Granskning av statsrådens tjänsteutövningoch regeringsärendenas handläggningFöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1998/99:KU25Granskning av statsrådens tjänsteutövning och rege-ringsärendenas handläggningInledning (allmänna synpunkter)Anf. 1 PER ():Fru talman! överlämnar till kammaren den granskning som vi enligt för-fattningen har utfört av statsrådens göranden ochlåtanden . Det vi nu överlämnartill kammaren är en del av det som brukar kallas förkontrollmakten, dvs. det system av kontroll av rege-ringen som förutom årligagranskning också omfattar justitieombudsmännen,revisorer, de frågor och interpellationersom riksdagsledamöterna kan ställa här i kammarenoch en möjlighet att väcka misstroende mot regering-en eller enskilda statsråd om kammaren skulle finnabehov av detta.Hela denna kontrollmakts syfte är att säkerställaatt den offentliga makten utövas under lagarna och ärdärmed ytterst en kontroll å medborgarnas vägnar avatt den regering som har utsett också skötersina åligganden på ett korrekt sätt.Det utskottet nu överlämnar till är engranskning över en stor bredd av ärenden. Det är engranskning som är föranledd av anmälningar frånenskilda riksdagsledamöter, där utskottet har haft attgranska huruvida de frågor eller påpekanden elleranklagelser som finns i anmälningarna har fog för sigoch bör föranleda något uttalande från utskottet.I flera fall är utskottet ense om sina bedömningar,ense om iakttagelser med varierande mått av kritikeller synpunkter gentemot det eller de statsråd som idet förevarande fallet varit föremål för granskningen.Ibland är utskottet oenigt, vilket inte innebär attgranskningen i sig saknar betydelse på dessa områ-den, men fastmer att den som vill ta del, lära och dralärdom av utskottets granskning har att begrunda detsom såväl majoritet som minoritet har haft anledningatt påpeka.Jag skall be, fru talman, i denna del av debattensom griper över hela det område som utskottet hargranskat att få med exempel hämtade från de enskildaärendena se på några företeelser som det kan finnasanledning att särskilt kasta ljus över i debattens inled-ning.Jag har valt att gruppera dessa iakttagelser i femdelar: det överskridande, det dunkla, det principiella,det förbluffande och till slut det möjligen inte fullt såomdömesgilla. Under dessa rubriker skall jag försökabelysa några av de iakttagelser som utskottet eller iförekommande fall eller andra partiersom reservanter har funnit anledning att föra fram tillkammarens beskådande.Först det överskridande. Det brukar heta att det ären styrka om utskottet kan ena sig kring gemensam-ma iakttagelser. I ett centralt fall har utskottet gjortdet, nämligen i fråga om relationer mellan lagar,stiftade av , och författningar, fastställda avregeringen. I ett fall som utskottet har granskat, näm-ligen huruvida dåvarande statsrådet gjorderätt i en ändring av den s.k. tandvårdstaxan i förhål-lande till den tandvårdsförsäkring som riksdagenfattat beslut om, har utskottet funnit att det finns enrisk för att statsråd med de möjligen bästa av avsikteranvänder regeringsmakten på ett sådant sätt att den irealiteten undergräver det har fattat beslutom. Utskottet understryker att sådant inte får ske.I det konkreta fallet handlade det om att den s.k.tandvårdstaxan ändrades av regeringen på ett sådantsätt att tandvårdsförsäkringen, som står över förord-ningen, i realiteten kom att sakna en väsentlig del avsitt innehåll.Jag tror att det är väsentligt att regeringar ser uppmed denna typ av regeringsbeslut för att säkerställaatt respekten för upprätthålls på ett sätt somförfattningen anger som önskvärt och nödvändigt.Som jag antydde: Oavsett de goda ambitioner enregering kan ha med att använda sig av förordnings-makten är det lag som gäller och ingentingannat.Min andra huvudrubrik har jag valt att kalla fördet dunkla. Det är en av de iakttagelser som det frånmoderaternas utgångspunkt finns anledning att fästasärskilt stor vikt vid. I två fall förefaller det oklartäven efter utskottets granskning vad det egentligen ärsom har skett i de granskade ärendena.Det handlar för det första om ,som i ett av de få beslut han faktiskt har fattat sedanhan blev statsråd uppenbarligen enligt somliga ochenligt tidningsuppgifter gav besked till Samhallsstyrelseordförande om att den verkställande direktö-ren borde sparkas. anser inför utskottet atthan inte har lämnat en sådan uppgift, ej heller ordför-anden i anser att han har mottagiten sådan uppgift. Likväl vittnar styrelseledamöter iSamhalls styrelse om förfaranden som mycket starktför tanken till att det är just det besked från statsrådetsom anmälaren har ansett sig ha skäl att misstänkahar givits som faktiskt också har levererats.Frågan är vad som faktiskt hände. Utskottet kan idetta hänseende inte komma längre än att konstateraatt de båda, och endast de båda inblandade säger attdet som förefaller ha hänt inte har inträffat. Varför,frågar sig vän av ordning, blev då styrelsen så upp-rörd? Varför, frågar sig igen vän av ordning, kalladestyrelsen till ett extraordinärt sammanträde utan defackliga representanternas närvaro om, som det nu-mera brukar heta i politiken, allting bara handlade ombusiness as usual.Den andra dunkelheten härrör sig från ett helt an-nat ärende, nämligen statsrådet förhållandetill företaget eller , respektiveSvenska . Bakgrunden är i all korthet attMarieberg eller planeradeatt köpa . Man uppvaktade statsrå-det för att uppenbarligen söka någon välsig-nelse för affären.Så långt är allt entydigt att någon välsignelse intekunde levereras från statsrådet. Hon ville inte göradet. Den oklarhet som fortfarande återstår är huruvidade tidningsuppgifter talar sant som antyderatt beskedet från statsrådet skulle ha varit ett annatom man hade kunnat leverera en lösninglikartad den som erbjöd Svenska Dagbla-det för den Socialdemokraterna närstående tidningenArbetet.De som hade kunnat kasta ljus över vad som fak-tiskt skett har inte velat komma till utskottet för attlämna uppgifter om detta.Denna typ av dunkla iakttagelser eller, om jag fåruttrycka det så, dunkla slutsatser från en utskotts-granskning är av uppenbara skäl inte bra. Om ettutskott av KU:s karaktär inte har möjligheter att ska-pa klarhet om vad som faktiskt har skett i ärenden avstor principiell betydelse lämnar detta ett allvarligttomrum i kontrollmaktens konstruktion.Med detta antyder jag inget, men garanterar helleringenting. Jag konstaterar bara att i ett par ärendensom utskottet haft att granska är det med nuvarandeförfattning inte möjligt att avgöra vad som faktiskthar förevarit.Den tredje kategorin ärenden handlar om det jagvill kalla det principiella. På det området finns det tvåärenden av stor principiell betydelse för statsmaktensförhållande till de enskilda medborgarna; självanyckeln, eller kärnan i det vi brukar kalla de medbor-gerliga fri- och rättigheterna.Sverige är ett land baserat på övertygelsen om öp-penhet men också respekt för den enskildes integritetoch rättigheter. är baserat på övertygelsen omatt enskilda människor, även om de är små och ävenom de har starka intressen emot sig, har rätt att få detskydd som enskilda människor som individer rätteli-gen skall ha.Det första av de principiellt starka ärendenahandlar om statsrådet förhållande till utdel-ning av tillstånd att sända television digitalt. Det ärförvisso en teknisk och komplicerad fråga, men ändåen fråga med betydande principiella ingredienser.I all korthet handlar det om detta: När regeringentilldelar rätt att sända television på de nya digitalafrekvenserna, vilka rättigheter har regeringen då attföreskriva hur t.ex. programinnehållet i ett sådanttillstånd skall gestalta sig?Lagen är mycket klar på denna punkt: Det är ytt-rande- och tryckfrihetsintresset som skall stå främst. reservation till betänkandet understryker Moderatasamlingspartiets representanter att det på ett antalområden inom denna sektor med fog kan hävdas attregeringen har gått över de lagens råmärken som idetta fall måste iakttas. Man har för de programföre-tag som har erhållit tillstånd att sända uppställt villkorsom inte står i överensstämmelse med respekten förfriheten och den enskildes rätt.Man frågar sig: Är detta betydelsefullt? Det är juändå bara en försöksverksamhet som pågår. Ja, det ärbetydelsefullt, säger reservanterna, av det enkla skäletatt när en regering tar sig före att ange villkor förinnehåll för den som sänder television eller radioeller, varför inte, för en tryckt skrift, går man överden rågång som friheten och respekten för den en-skilde uppställer.Lagen är mycket tydlig på den punkten. Det ärfriheten som har företräde, inte maktens intresse avatt styra programutbudet.Jag beklagar att utskottets majoritet på dennapunkt inte haft någonting alls att säga. Den som läserutskottets betänkande kommer att upptäcka att på justdenna punkt säger majoriteten absolut ingenting merän att man inte tänker säga någonting.Man frågar sig: Kan man inte, vill man inte ellerfår man inte säga någonting om hur sitt digitala eller massmediala fögderi?Under det principiella skulle jag också vilja sägaett par ord om det som sannolikt är detta betänkandesviktigaste ärende, nämligen fallet handlar detta om? Jo, det handlar om småfö-retagaren och restaurangägaren drev restaurangen utan-för med ett antal anställda. Den förbrytelsenhade han uppenbarligen begått, åtminstone av andraförhärskande seder och traditioner, att han hade gjortupp med de anställda om villkoren alldeles på egenhand. De var nöjda med att inte vara fackligt anslut-na, och var nöjd med att inte till-höra Svenska arbetsgivareföreningen.Sedan händer något. Plötsligt krävs av facket attde anställda skall vara fackligt anslutna. Det går tillslut så långt att lilla restaurangutsätts för en facklig blockad som till slut leder till attTorgny tvingas lämna sitt företag.Hela denna långa process har gått genom de euro-peiska rättsinstanserna under 1980- och 1990-talenoch kom till ett slut för bara och till ettformellt slut . Den frågautskottet har haft att granska är följande nyckelfråga:Hur kom regeringen, i detta fall den socialdemokra-tiska regering som tillträdde efter 1994, att hanterafallet inför de europeiska rättsliga instanserna? har kunna finna har regeringen valt att till deeuropeiska institutionerna vidarebefordra en fackligversion av vad som hände på , som med tillvisshet gränsande sannolikhet är falsk.Nyckelfrågan är alltså: Vad har en regering somvår att iaktta i väsentliga frågor inför de europeiskakonventionsorganen när de för sin egen talan?Från reservanternas sida - detta är också ett ären-de där utskottet dessvärre har spruckit och inte för-mått ena sig om en gemensam hållning - är kravetkristallklart, nämligen att en regering har en skyldig-het att uppträda så sanningsenligt som det bara ärmöjligt i processer inför Europadomstolen.I ärendet har det visats med stor tydlighet hursomliga av de uppgifter som fördes vidare till Stras-bourg uppenbarligen är ren hörsägen. Det har fram-förts med sådan tydlighet också till regeringen underprocessens gång att ingen kan ha svävat i tvivelsmålom hur tveksamma de uppgifter som regeringen fördevidare till egentligen var.Vi säger från reservanternas sida att så får en re-gering inte handskas med det finaste och värdeful-laste som vårt samhälle äger, nämligen respekten förden enskildes rätt.Vad vi i realiteten fick se var en regering som fö-reträdde makten, i detta fall RestauranganställdasFörbund, inför de europeiska konventionsorganen ochdärmed bidrog till att en ensam småföretagares rättinte kunde bevakas.Det är illa för och det är illaför i . Men det har också en bäringutanför vårt lands gränser i den meningen att omländer vänjer sig vid att inte ha höga sanningskrav pådet man säger inför de europeiska konventionsorga-nen, hur skall vi då kunna kräva att andra länder, somvi vill instämma därför att de bryter mot de mänskligafri- och rättigheterna, står upp för sanningen ochrätten om inte vi själva med våra demokratiska tradi-tioner ställer mycket höga krav på vårt eget handlan-de?Fallet är en trist och tråkig delav moderna konstitutionella historia. Hanhade varit förtjänt av ett bättre öde.Så till det fjärde och femte påpekandet i all kort-het, fru talman.Det fjärde handlar om det förbluffande. Det finnsett ärende bland de 21 vi har granskat som handlarom den dåvarande jordbruksministern sätt att hantera jakträttigheten. Det kommer attkommenteras senare i debatten, men det är och förblirförbluffande hur ett statsråd uppenbarligen kundemisslyckas med att hitta ens de mest grundläggandefakta i målet.Plötsligt upplåts dubbla rättigheter där bara enrättighet egentligen får plats. Plötsligt upptäcks attrelevanta brev över huvud taget inte finns i Rege-ringskansliets akt över ärendet. Det är förbluffandeoch bekymmersamt att någonting sådant kan ske.Till slut vill jag säga något om det inte fullt såomdömesgilla. Som har rapporterats i tidningarnaunder tidigare månader har KU haft att diskutera dennuvarande och dåvarande jämställdhetsministernsuttalande om mäns och kvinnors benägenhet att begåbrott. I en artikel i en dagstidning skrev MargaretaWinberg för sedan att män begår brott. Dåmåste man naturligtvis sätta fokus på det kön, dvs.männen, som har begått brotten och skulden. Medandra ord: Vad statsrådet säger är att en hel gruppmänniskor är mera benägna än andra att begå brott.Detta är förvisso inte konstitutionellt förgripligt,eftersom statsrådet inte har skrivit detta, som detheter, i sin tjänsteutövning. Likväl är det, säger visom har haft en annan mening än övriga i detta ären-de, väsentligt att statsråd också i sina övriga görandenoch låtanden respekterar den fundamentala principeni ett rättssamhälle som vårt att enskilda människor ärenskilda människor och inte tillhöriga kön ellergrupp.Fru talman! Detta var några iakttagelser som detfinns anledning att göra i inledningen av denna de-batt. Det är min förhoppning att detta granskningsbe-tänkande förutom det meningsutbyte som det i dagkommer att ge upphov till dessutom skall studerasoch bli inlärt och att de som granskats skall ta lärdomav det. Därmed kan det läggas till grund för ett meraavancerat och kvalitativt gott handhavande av deregeringsärenden vars grannlaga hantering vi alla,riksdagsmän och det svenska folket, är beroende av.Fru talman! Jag ber att få yrka på godkännande avutskottets anmälan i de delar där den inte motsvarasav reservationer från och godkännandeav anmälan i reservation nr 1.Anf. 2 ():Fru talman! debatterar konstitu-tionsutskottets andra granskningsbetänkande vid dethär . Betänkandet är baserat på de anmäl-ningar som riksdagsledamöter gjort enligt regerings-formens 12 kap. 1 §.Kontrollmakten är fundamental för att demokratinskall fungera väl. Utgångspunkten är att alla offentli-ga beslutsfattare, alla som utövar offentlig makt, skallkontrolleras.KU:s uppgift är att granska statsrådens tjäns-teutövning och regeringsärendenas handläggning.Andra organ granskar andra beslutsfattare. Riksda-gens revisorer granskar den statliga verksamheten iövrigt. Genom JO - ombudsmän - kanvarje enskild medborgare påkalla granskning av visstärende. Vidare får varje riksdagsledamot framställainterpellationer och frågor till statsråden i angelägen-heter som angår deras tjänsteutövning.Den uppfattningen kan finnas att poängen medden kontroll av regeringen som KU skall svara för äratt den skall resultera i prickningar av statsråden.Enligt min uppfattning är den löpande granskningen isig också en del av målet, alltså att den som har maktatt besluta också vet att besluten och tjänsteutövning-en granskas. Medvetandet om detta är en bättre ga-ranti för att fel inte begås än själva risken för kritik avmer eller mindre allvarligt slag. Granskningskritikfrån kan heller inte i sig leda tillett statsråds avgång. För detta fordras att en misstro-endeförklaring uttalas av , och det får ske ihelt annan ordning.Granskningen är alltså ett viktigt demokratiskt in-strument, och för att instrumentet skall ljuda välmåste det handhas med omsorg och noggrannhet.Missljud blir det om vi som är satta att granska inteförmår att hålla partipolitiken på armslängds avstånd.För granskningens trovärdighet är det viktigt att hållafast vid dess konstitutionella karaktär. Det politisktkloka eller mindre kloka i olika göranden och låtan-den från statsråds sida får bedömas och värderas iandra sammanhang, bl.a. i de allmänna valen.Vi är flera ledamöter som är nya i utskottet. Där-för bestämde vi att under årets granskningsarbetesamla på oss erfarenheter som kan ligga till grund fören kommande utvärdering. Syftet med den utvärde-ringen är att försöka förbättra arbetet med dennaviktiga kontrolluppgift, att öka tyngden i utskottetsuttalanden och ägna mindre uppmärksamhet åt sådantsom måste anses ovidkommande i förhållande tillKU:s granskningsuppgift.Jag ser fram mot dessa diskussioner inför nästaårs arbete.Fru talman! Antalet ärenden som behandlas i dettabetänkande är 20. I 13 av dessa är utskottet enigt isina slutsatser, medan det finns reservationer i 7ärenden. Det ligger i sakens natur att de ärenden därutskottet är delat, dvs. där det finns reservationer, fårmer uppmärksamhet än de ärenden där utskottet ut-talar sig enigt.För den som mot bakgrund av regeringsformensformulering om statsrådens tjänsteutövning och rege-ringsärendenas handläggning har studerat de olikaärendena i årets - och för all del också i tidigare års -granskningsbetänkanden framstår det som uppenbartatt alla anmälare inte alltid grundat sina anmälningarpå konstitutionella överväganden. Partipolitiskaönskningar om att pricka ett eller annat statsråd tycksockså spela roll.Jag skulle vilja formulera den saken på det sättetatt partipolitiken och möjligheten till massmedialuppmärksamhet vid anmälningstillfället ibland ärviktigare än resultatet av KU:s granskning. Närgranskningen är klar och den inteinnehåller några negativa omdömen eller inte ensryms inom granskningsuppgiften är ju också medier-nas intresse minimalt. Allmänheten lämnas faktiskt iovisshet om ifall det som anmäldes var rätt eller fel,eftersom det inte blir någon riktig förmedling avgranskningsresultatet. Kanske har de flesta rent avglömt hela saken. Den nytta man hade var den medi-ala uppmärksamheten vid anmälningstillfället.Ett par exempel på anmälningar av det här slagetär de som gjorts mot förre finansministern för hans uttalanden om vissa åtgärder av ÖB isamband med diskussioner om försvarsanslaget ochanmälan mot för hennes uttalan-den om mäns kriminalitet. Några konstitutionellaaspekter kan inte läggas på de här uttalandena. Stats-råden har rätt att delta i den allmänna debatten och attdär försvara sina synpunkter.Detta var den kategori av uttalanden som, om jagminns rätt, Per kallade de mindre omdömes-gilla. Jag förmodar att i första hand tänkte påuttalandena i sig, men enligt mitt sätt att analyseragranskningsuppgiften får man väl också anse att ävenanmälarna har handlat mindre omdömesgillt, efter-som det här inte är en KU-fråga.Fru talman! Utan tvivel är det mest omfångsrikaoch mest debatterade ärendet i årets granskning måletvid domstolen för mänskliga rättigheter i Strasbourgmellan och svenska staten. Tvis-ten gällde påstådd föreningsrättskränkning, men an-mälan avsåg det sakliga innehållet i vissa dokumentingivna av regeringen. Granskningen kom ocksåefterhand att gälla handläggningen av det här målet iden borgerliga regeringen . Detföranledde mig att tro att sakdebatten om TorgnyGustafsson-ärendet kanske skulle hamna under detavsnitt som är avsatt i den här debattordningen. I ochmed den utvidgade granskningen blev också utskot-tets ordförande jävig i den här frågan. Icke destomindre fick vi en genomgång av reservanternas syn-punkt på den utvidgade granskningen kom det ocksåfram att den borgerliga regeringen inte skulle ha haftnågonting emot att förlora det här målet vid i . Därmed skulle man få ettverktyg för att rasera den svenska arbetsrätten, vilketman politiskt egentligen var ute efter från regeringen.Regeringen bestred visserligen , men det bestridandet var ganska svagt,eftersom skälet till bestridandet var att man ville fåprövat huruvida detta var en föreningsrättskränkning.Dessutom sade regeringen att om domstolen komfram till att det här var en föreningsrättskränkning,var också de fackliga stridsåtgärderna obefogade.Fru talman! Jag vill gärna göra tillägget till ord-förandens beskrivning av detta ärende att rätten attframställa krav på avtal - krav på hängavtal ellerkollektivavtal, som fackföreningen framställde i dethär fallet - finns i den svenska lagstiftningen. Det ärinte någonting som fackföreningen utifrån sina allde-les egna värderingar anser att man har rätt att göra,utan den möjligheten finns ju enligt svensk lagstift-ning.Avtalskravet i sig, ordföranden i utskottet, lederinte till att man tvingar in anställda som medlemmar ifackförening. Jag tycker att den här frågan skullevinna på att man kunde föra debatten i betydligt mernyanserade former.Tyvärr tvingas jag konstatera att partipolitikeninte gått att hålla utanför just . Stora delar av de fyra forna regeringspartier-nas reservation innehåller dessutom formuleringarsom verkar vara hämtade ur arbetsgivarorganisatio-nernas pamfletter mot den svenska arbetsrättslagstift-ningen.Fru talman! Den viktigaste slutsatsen, enligt minuppfattning, av den omfattande granskningen avTorgny Gustafsson-målet återfinns egentligen inte idetta betänkande. Den är nämligen att KU har anled-ning att på eget initiativ granska regeringens upp-läggning av arbetet med de mål som är ellerblir engagerat i i i eller iEU:s domstol.Utskottet har haft svårigheter att finna vilka stats-råd, egentligen oberoende av regeringskulör, som vidolika tillfällen varit ansvariga. Jag anser att KU börägna den frågan uppmärksamhet i höstens gransk-ning.Vilken betydelse har då utskottets uttalanden iolika ärenden? Dessvärre är det väl så att om utskot-tets bedömning sönderfaller i olika delar efter par-tilinjerna blir betydelsen mindre, för att inte säga noll.I ärenden som har en ordentlig bäring på statsrådenstjänsteutövning och regeringsärendenas handläggningpåverkar eniga uttalanden den fortsatta handlägg-ningen i regeringen av liknande ärenden.Från årets granskning är anskaffningen av Leo-pardstridsvagnarna enligt min mening ett bra exempelpå detta. Stridsvagnarna anskaffades dåAnders var försvarsminister. Efter valet 1994var försvarsminister, men anskaff-ningen var avklarad före hans tillträde.Två anmälningar hade vi. Båda handlade egentli-gen om att inte informerats om den reellainnebörden av avtalet mellan svenska staten och dentyska myndigheten om inköp respektive för-hyrning av stridsvagnar, typ Leopard.Ett enigt utskott konstaterar att det inte finns nå-gon generell föreskriven skyldighet för regeringen attinformera i frågor om verkställandet avriksdagens beslut.