prot · GM0999 · 1999-05-25 00:00:00 — Jagtog upp dem i min interpellation.I utredningen i myndighetsställe, som jag nämnde inledningsvis, diskuterar utre-daren att den demokratiska uppbygg-naden är en förutsättning för legitimiteten i besluten.Rådets högsta beslutande organ, rådets styrelse,kan inte konsekvent utesluta ledamöter från vissapolitiska partier. Medvetet eller omedvetet ges andrapartier en kraftig överrepresentation. Då måste manrent formellt ifrågasätta demokratin och legitimiteteni att utse en sådan styrelse, även om det inte är vi iriksdag och regering som gör det.Jag ser det som ett stort fattigdomsbevis att närjag som är intresserad och följer med i dessa frågorendast kan tala med tjänstemännen, som i och för sigär duktiga och objektiva, men inte kan tala med nå-gon partivän i styrelsen. Skolministern har säkert enhandfull partivänner som hon kan tala med. Man talarlite mer otvunget med partivänner. Om heltidspoliti-ker skall utses i styrelsen - det är en fråga som kandiskuteras - går det inte att utesluta ledamöter frånriksdagens näst största parti.Anf. 31 Statsrådet ():Fru talman! Jag tar tillfället i akt att svara på frå-gorna gällande människor med funktionshinder.I det delbetänkande som Kunskapslyftskommitténlämnat ifrån sig framgår det att folkbildningen hartagit ett mycket stort ansvar för den gruppen männi-skor. Många av dem som har funktionshinder tar delav inom folkhögskolorna. Vi måsteäven i fortsättningen se till att resurser och möjlighe-ter ges för den gruppen av människor. Vi har också ivår utvecklingsplan aviserat att när det gäller t.ex.läromedel och material skall en utredning tillsättas föratt möta behoven från barn, ungdom och vuxna.Det är glädjande att just mängden människor medfunktionshinder har ökat inom . Det ärmånga som har sett en möjlighet att delta där.Sedan kommer vi till frågan om sammansättning-en av . Det är rådet självt sombestämmer vilka partier som skall representeras irådet. Jag känner till stora engagemangi frågorna. Jag kan också förstå hans frustration närhan inte har någon partivän som sitter med i rådet.Han skall då föra sin talan mot andra grupper.Vi har inte för avsikt att föreslå några för-ändringar. Vi har också varit i kontakt med rådet föratt se om rådet hade synpunkter eller förslag till för-ändringar rörande delar av interpellation. Vi har intefått några sådana.Jag följde noga debatten och diskussionen i fråganom musiken på folkhögskolorna. Jag var i kontakt med en del företrädare. Någon sökteupp mig, och någon sökte jag själv upp. Även omdetta inte var min fråga, ville jag informera mig omvarför man hade gjort detta ställningstagande. Därförkommer jag att följa vad som händer med dessa folk-högskolor med denna inriktning.Anf. 32 ():Fru talman! Jag tackar gärna för de positiva syn-punkterna som jag kunde utläsa av det senaste inläg-get från skolministern.Problemet med är att en nystyrelse har utsetts, och den skall sitta . Dess-förinnan finns det inte någon möjlighet för mig att viade organ som utser ledamöter i styrelsen få med nå-gon med en annan politisk inriktning. Frågan är omdet nu skall vara heltidspolitiker. Det kan diskuteras.Det är inte alls självklart. Men om man nu har valtdenna linje, bör man se till att det finns en hyggligrepresentation. De partier som finns representerade iriksdagen bör finnas med där.Lena har i utredningen tittat på fråganom kriterier för statsbidrag till folkhögskolor. 85 %av statsbidragen till folkhögskolor - jag nämner folk-högskolorna eftersom jag kan dem bäst - grundar sigenbart på kvantitet. De resterande bygger påt.ex. om man kan engagera fler elever med funktions-hinder. Jag är positiv till vad skolministern sade omatt hon slår vakt om rörelsehindrade, funktionshind-rade och handikappade inom folkbildningen.Den här siffran, , tycker jag är för låg. Det ärmånga inom folkbildningen som också tycker det.Man bör inte så kraftigt betona kvantiteten på kvali-tetens bekostnad. När man skär ned bidragen tillmusikutbildning innebär det att det blir neddragningartill förmån för mer kvantitet och mindre kvalitet iutbildningen, vilket jag tycker är olyckligt. Det trorjag att man bör se över. Det är Folkbildningsrådetsuppgift. Jag hoppas att man tar till sig en del av denhär debatten.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1998/99:277 om id-rott och hälsaAnf. 33 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser att vidta för att läroplanens mål skalluppnås för momentet kost/mat i ämnet idrott ochhälsa.Goda matvanor och en sund inställning till mathar stor betydelse för folkhälsan. Dessa kunskaper ärett av målen som eleverna skall ha uppnått enligtkursplanen för idrott och hälsa. Enligt dock eleverna i gymnasieskolan inte dessamål.Rent generellt vill jag först nämna att kommuner-na har ett ansvar för att ge förutsättningar för att ele-verna skall kunna nå uppsatta mål och att genomkvalitetsgranskningar bevaka att skolan håller en högnivå. På nationell nivå har kontrollerandeuppgifter kompletterats med nationella kvalitets-granskningar genom att det vid verket har inrättatsdels statliga utbildningsinspektörer, dels en kvalitets-granskningsnämnd.När det gäller det aktuella ämnet vill jag säga attutbildningen i gymnasieskolan bygger på kunskaperfrån . I har eleverna bl.a.ämnena idrott och hälsa samt hemkunskap. Uppnå-endemålen för årskurs 9 i ämnet idrott och hälsa ärbl.a. att förstå sambandet mellan mat, motion ochvälbefinnande. Ämnet hemkunskap är både ett prak-tiskt och ett teoretiskt ämne. Kunskaper som erhållsgenom de båda ämnena kompletterar varandra så atteleverna kan se sambandet mellan kost och idrott ochmellan kost och hälsa. I gymnasieskolan skall dessakunskaper utvecklas och fördjupas för att se samban-den mellan hälsa, livsstil och miljö. Det är dock igymnasieskolan inte fråga om "praktiska" färdigheterom kost utan mer att ha kunskap om och förståelseför kostens sammansättning och behov av allsidigkost.Människor behöver olika kunskaper relaterade tillkost och livsstil och är också motiverade för olikatyper av sådana kunskaper beroende på var i livetman befinner sig. De kunskaper skolan kan ge utgören bas för att kunna gå ut i vuxenlivet. Det betydersamtidigt att nya och uppgraderade kunskaper kanbehöva inhämtas i andra sammanhang.Enligt en undersökning av ansåg till-frågade elever om vad man lärt sig i ämnet att dehade kunskaper för att se sambanden mellan hälsa,livsstil och miljö. Eleverna uppfyller alltså enligtundersökningen målen i skolans kursplan. Samman-fattningsvis kan jag konstatera att några ytterligareåtgärder i denna fråga inte behöver vidtas.Anf. 34 ():Fru talman! Tack, skolministern, för svaret. Jagkan inte påstå att jag är alldeles nöjd, men kanskekommer jag att få ett fördjupat svar under den härdebatten.Folkhälsogruppen och expertgruppen för kost-och hälsofrågor har uttryckt oroöver bristfälliga kostvanor i vårt land. De menar attdetta får konsekvenser för folkhälsan i form avt.ex. Redan nu har manbland ungdomar sett konsekvenser i form av järnbrist,övervikt och kostrelaterade sjukdomar som anorexioch bulimi. Självklart behöver här många goda kraf-ter hjälpas åt inte minst inom skolhälsovården.Jag är medveten om att det sitter en utredare somskall komma med förslag till åtgärder i decembernågon gång. Men icke förty hävdar många att detockså är nödvändigt att skolan erbjuder utökad un-dervisning i praktisk och teoretisk matkunskap för attvi skall äta mer näringsriktigt, använda hushållskas-san klokare och uppnå en bättre folkhälsa. Gymnasie-elever är en målgrupp som är angelägen att nå medrelevant kostundervisning. I den åldern är ungdomar-na på väg in i ett eget boende med bl.a. ansvar föregen mathållning och egen ekonomi.Utmärkt är det, menar jag, att det i läroplanen förämnet idrott och hälsa under syftet står att ämnet harett brett hälsoperspektiv. Det talas om att man genomgoda matvanor kan förbättra sitt fysiska och psykiskavälbefinnande. Undervisningen syftar bl.a. till atteleverna skall bli mer hälso- och miljömedvetna. Närdet gäller karaktär och struktur står det att de skall fåfördjupade kunskaper i kost. Efter genomgången kursskall eleverna ha kunskaper om matens betydelse förhälsan i ett socialt och näringsfysiologiskt perspektiv.Det är ett av de tio målen för ämnet idrott och hälsa.Vad får då eleverna lära sig i gymnasieskolan närdet gäller kost inom ämnet hälsa? I vilken grad upp-når man alltså syftet? för näringslärahar genomfört en bred undersökning i den nya gym-nasieskolan under två läsår. Resultatet är inte upp-muntrande. Undersökningen skulle ge svar på hurmånga undervisningstimmar i teoretisk och praktiskekonomikunskap och kostkunskap som eleverna fåttunder de olika årskurserna. I grova tal uppger hälftenav skolorna noll timmar. Den andra hälften säger sigha gett eleverna kostundervisning en till två timmar.Det gäller årskurs 1. I årskurs 2 är det somredovisar att de har en till två timmars teoretisk kos-tundervisning under hela läsåret.Den undersökning som genomfördes senarevisar nästan ett lika uselt resultat. En tredjedel aveleverna har ingen kostundervisning alls, alltså nolltimmar på gymnasieskolan, och en tredjedel har mel-lan två och totalt . Somskäl till att läroplanens syften inte återfinns i denenskilda skolans undervisning uppges tidsskäl, lokal-brist, att annat är prioriterat, att lärare saknas osv.Min fråga gäller egentligen inte att det bör varamer undervisning i kost i gymnasieskolan - det tyckerjag i och för sig - men jag tycker att det är ännu värreom läroplanen utgår från att eleverna faktiskt fårundervisning i ett ämne som det sedan visar sig att deinte får.Jag överlämnar gärna den här undersökningen tillskolministern för begrundan. Det är ingen rolig läs-ning, men jag kommer med roligare sedan.Anf. 35 INGA ():Fru talman! Jag tycker att det finns anledning attkommentera åtminstone två av skolminister påståenden. Det första är det mest uppseende-väckande, tycker jag, nämligen att det i gymnasie-skolan inte är "fråga om 'praktiska' färdigheter omkost utan mer att ha kunskap och förståelse för kos-tens sammansättning och behov av allsidig kost".Det andra påståendet är enligt min mening alltförtvärsäkert i förhållande till att , utifrån engjord undersökning av vad elever lär sig i ämnetidrott och hälsa, drar slutsatsen att eleverna nått måleti skolans kursplan. Statsrådet ställer sig bakom detgenom att konstatera att ingenting behöver göras. Jaghar en helt annan uppfattning.Det är inte första gången som och jagsjälv vill diskutera ämnena hemkunskap, idrott ochhälsa med företrädare för regeringar av skilda kulörer.Det gör vi därför att vi är övertygade om att de härämnena är mycket viktiga för unga människors fort-satta liv och leverne och som angelägna grundstenarockså för utbildningar och yrken där folkhälsan står ifokus, inte minst därför att maten och livsmedlen föross alla spelar så stor roll.Återkommande utvärdering och granskning avkvaliteten av skolans alla ämnen, oavsett om detgäller grund-, gymnasie- eller vuxenutbildning, är ennödvändighet för att utbildningens innehåll skallkunna utvecklas, det tror jag att statsrådet kan hållamed mig om. Det är utomordentligt angeläget, inteminst mot bakgrund av att detaljstyrningen skallminska.Det räcker alltså inte med en undersökning och ettkonstaterande att det är bra som det är. Jag skullegärna vilja veta mera om den enda undersökning somstatsrådet hänvisar till. Hur har urvalet skett? Hurmånga har deltagit? Vilka var frågeställningarna?Det behövs mer av matkunskaper, dvs. mer avpraktisk kunskap och tillämpning. Jag är beredd atthålla med då hon säger att det behövshushållslära i snabbmatens tid. IngerRené har i sin interpellation angett några orsaker:Tonårsflickor lider av järnbrist. Det finns risk för insjuknar i diabetes eller hjärt- och kärlsjukdo-mar.Fler och fler talar om att kunskapen att laga matalltmer försvinner. Det är inte ovanligt att familjerslutar att laga mat och äta tillsammans under veckor-na. Snabbmaten tar över mer och mer. Många barnoch ungdomar får därmed inte heller del av någonmatkultur. Bristen på matkunskap urholkar inte baramatkulturen utan också folkhälsan.Har inte tagit del av den na-tionella handlingsplanen för nutrition? Där kan manläsa bl.a. att de unga är en riskgrupp. Därför är detangeläget för gymnasieskolan att ta fasta på det an-svaret att ge unga tillräcklig utbildning inom kostom-rådet. Och det är här som kärnämnet idrott och hälsakommer in.Till sist vill jag fråga om statsrådet kommer attfölja de revideringar och utvärderingar av kursplanensom försiggår i olika ämnen på ? Jag harefterfrågat resultat, men jag har ännu inte fått någotbra svar av . Det kommer, säger man.Anf. 36 Statsrådet ():Fru talman! Det är det svaret som jag också får,att det kommer. Det är tänkt att de reviderade kurs-planerna skall presenteras inför starten av hösttermi-nen 2000. Till dess har man gått igenom kursplaner-na. Det är det svar som jag har fått.Men det som vi är helt överens om är kostens be-tydelse och hur man arbetar med den. sitt inlägg med att säga att jag har sagt attnär det gäller utvecklingsplanen är det många frågorsom bör debatteras i kommunfullmäktige. Det är vihär i som tillsammans med regeringendebatterar de nationella målen. För ögonblicket äm-nar vi inte vidta fler åtgärder. Jag skall titta på revide-ringen och också ta del av uppföljningen.Däremot skall denna diskussion föras ute i full-mäktigeförsamlingarna, om vi skall nå de mål som vivill nå med verksamheten. Detta är typiskt för enverksamhet som sällan debatteras någon annanstansän just i sådana här församlingar med engageraderiksdagsledamöter som också har en kunskap omvikten av dessa ämnen.Det finns goda exempel från . Bl.a.ses skollunchen som en pedagogisk måltid. Innan detblir dags för lunch går man igenom vilken näring sommaten innehåller och vilken sammansättning som denhar. Barnen får lära sig att sitta i lugn och ro och intespringa i väg, utan man går samlat tillbaka.I den skola som jag besökte har manhemkunskap redan från de lägre stadierna, och ämnetåterkommer regelbundet hela vägen upp genom stadi-erna med utbildade lärare. Lärarna får tid och möjlig-het att ge kunskap också med den praktiska tillämp-ningen.Detta är de exempel som jag vill lyfta fram ochsom jag tycker är positiva.Sedan finns det en brist på gymnasieskolan. Detfinns fortfarande brister på sina håll i ,men där har man ändå kommit en bit på väg. Detgäller samarbetet mellan lärarna i olika ämnen. Dettaingår i olika ämnesområden, men hur ofta har man ensamverkan kring ämnet? Hur mycket diskuterar manatt eleverna verkligen har möjlighet att nå de mål somär uppsatta i de enskilda ämnena?När det gäller flera områden som går in i varandrafinns det ofta en tendens att man kan komma i kläm,precis som här har redovisats. Då är det klart att detkänns oerhört ofullständigt. Den delen ingår i revide-ringen för att man skall se hur en samsyn kan nås.Hur kan man stärka samarbetet och uppmana lärarnapå gymnasieskolan att samarbeta?Det som vi nu är inne på handlar om hur dettaskall verkställas i praktiken. Det är egentligen intenågot fel på de nationella målen. Frågan är bara hurde hanteras.Jag vill återigen peka på det kommunala ansvaret.Innehållet i de lokala skolplanerna är ofta en upprep-ning av de nationella målen i stället för en redovis-ning av hur man skall kunna nå dem i praktiken. Härhade jag ett samtal med en av ledamöterså sent som . Vi tog då uppdetta med storleken på grupper när det gäller hem-kunskapsundervisning. Det är fullständigt omöjligt påsina håll att genomföra en undervisning, eftersomgrupperna är för stora.Jag vill inte skylla ifrån mig - jag tar verkligen påmig min del av ansvaret - men jag tycker att detta ären uppgift för de kommunala politikerna att se överhur man ekonomiskt hanterar detta ämne.Anf. 37 ():Fru talman! Skolministern kan vara övertygad omatt åtminstone där vi två finns förekommer det ocksådebatter i de kommunala församlingarna.Det är regering och riksdag som har utgivit enkursplan. Regering och riksdag har sagt att i kurspla-nen för ämnet idrott och hälsa finns olika syften. Dåmåste det vara min uppgift som riksdagsledamot attkräva av skolministern att dessa mål faktiskt uppnås.Till detta får man använda de undersökningar som finns. Tydligen har än så länge intemäktat med att göra erforderliga undersökningar såatt man i verkligheten ser vad de olika ämnena - dethandlar kanske om fler ämnen än idrott och hälsa - irealiteten innehåller.Naturligtvis är inte antalet undervisningstimmarhela sanningen, utan det handlar också om kvaliteteni den undervisning som ges. Då blir det också intres-sant vilken utbildning som de som meddelar under-visningen har. Enligt den rapport som skolministernfick nu finns det praktiskt taget inga utbildade perso-ner alls som undervisar i detta ämne på gymnasie-skolan, utan det är idrottslärarna. I idrottslärarnasutbildning ingår det inte - och det kan jag säga omjag vill vara snäll - mycket. Praktiskt taget ingår detingenting alls om detta ämnesområde.Skolorna själva säger att vi inte har tagit meddetta ämnesinnehåll i ämnet idrott och hälsa. Då bor-de man som skolminister bli lite överraskad och litepå dåligt humör om skolorna på detta sätt obstruerar.Nu skall också ämnet idrott och hälsa förefinnas inomvuxenutbildningen. Jag har inte sett kursplanen förvuxenutbildningen, men om den ser likadan ut vill detju till att man verkligen kräver av utbildningen att denverkligen följer den kursplan som vi har formulerat.Annars får man antingen öka kraven eller ta bortdessa moment. Annars blir det ju en förhoppning sominte uppfylls, och det är nästan än värre.Resultatet av denna undersökning visar tydligt -skolministern har ju inte redovisat någon annan un-dersökning med någon bärighet - att matkunskap fåringen eller obetydlig del av den totala undervisningeni ämnet idrott och hälsa. Däremot talar kursplanen omatt det här ämnesinnehållet skall finnas med. Det haralltså i stort sett tappats bort.Min fråga kvarstår: Vad avser skolministern attgöra för att kursplanen skall få genomslag i verklig-heten?Sedan kommenterar jag gärna också en annan delsom skolministern tog upp, och det var att genomsamarbete med andra ämnen kan ett och ett bli tre istället för bara två, dvs. att man kan vinna ytterligarefördelar. Jag har händelsevis tagit med en idékatalogsom visar många goda exempel på hur man genomsamverkan i olika ämnen kan stärka båda ämnena såatt man vinner ytterligare en fördel.Anf. 38 INGA ():Fru talman! Vi riksdagsledamöter måste naturligt-vis följa de nationella målen, så att de verkligen bliruppföljda och det verkligen stämmer när man kom-mer fram till målen eller konstaterar att målen inte äruppfyllda.Det finns många engagerade lärare, inte minst imin egen kommun . också fått brev från dessa lärare, som uttryckermycket av det som har beskrivit. Då sägerIngegerd att det inom gymnasieskolanfinns väldigt många olika möjligheter att undervisa ivardagskunskap, t.ex. matlagning och ekonomi, i deämnen som finns, bl.a. idrott och hälsa. Hon uppma-nar lärarna att förmedla sina synpunkter till Skolver-ket. Och visst tycker jag att det är oerhört angelägetatt skolministern ser till att följa den här utvärdering-en väldigt väl. Jag önskar att fler lärare ute i landetskulle framföra sina synpunkter, så att man på detsättet kan ha en fruktbar dialog.Till sist vill jag uttrycka några tankar kring dethär. Det är naturligtvis rätt och riktigt att vi självabestämmer över våra liv, men det är mycketangeläget, som jag ser det, att ta del av kunskapersom ökar vår medvetenhet om hur vi skall göra för atthålla oss friska och ha hälsan. Jag anser att de ungaskall ges en sådan kunskap, som också är bra förderas ekonomi. Matkunskap är inte bara en fråga omsjälvständighet, utan det handlar också om skapar-glädje och om kultur.Anf. 39 Statsrådet ():Fru talman! frågade om jag kände ils-ka och frustration. Ja, det gör jag dessvärre väldigtofta. Men jag kanske inte alltid uttalar det lika tydligt.Jag vill givetvis att de mål som vi har satt upp skallnås. Jag ställer mig givetvis också många gångerfrågan varför de inte nås. Jag ser olika skäl till det.Ett skäl, som vi kanske inte pratar om så ofta,handlar om engagemanget hos de vuxna som mötervåra barn och ungdomar. Om vi nu tar ett exempel påatt man inte har kunskaper, med de flickor som bliranorektiker, måste man ställa sig frågan: När börjadedet här, och vem var dem behjälplig? Om då läraren iämnet idrott känner att det är ett område som han intesjälv kan hantera, måste man fråga sig vilka kontakterhan tar, vilket stöd och vilken hjälp han har, hur manmotverkar detta tidigt, vilken betydelse just kostenhar, vad man äter, synsätt osv.Det vi har att göra nu är att titta på våra kurspla-ner. Jag håller också på att titta på hurmånga mål som vi har i våra kursplaner över huvudtaget. Det har vi inte gjort. Vi har inte haft den härläroplanen så länge, och vi har haft kursplanerna. Nuär det första gången som vi går in i en ordentlig revi-dering. Jag tror att det är nödvändigt att göra de härstora revideringarna, men också fundera över vilka derealistiska målen är, dvs. hur många mål vi kan ha.Jag menar då inte att vi skall göra en försämring avkvaliteten, men vi skall se hur många mål vi har ochhur tydliga de är, så att vi verkligen når dem. Är detsom nu är skrivet i de kursplaner som finns även idetta ämne tillfredsställande, eller skulle vi kunna hadem på något annat sätt?Det gäller nu för mig att titta på såväl grundskolansom gymnasieskolan, och det gäller samtliga ämnen.Även om det inte hör till detta, har jag kommit framtill att det i vissa ämnen finns oerhört många mål. Omjag skulle se på alla dessa mål kanske jag egentligenhelt enkelt kunde säga att vi kanske inte kan nå dem.Vi får då erkänna - det är inte någon skam - att vimåste göra ordentliga revideringar eller justeringar.Svaret till lärarna att man skall uppmana till enga-gemang kanske också betyder att man skall bli med-veten om att man verkligen kan vara med och påver-ka, när nu detta revideringsarbete går i gång. tar viden här debatten, och uppmärksammas jag igen,som har ansvaret för alla, på att jag skall se hur detser ut i detta enskilda ämne.Jag tror - nu är vi där igen - att det som sker igrundskolan, om ungdomar ges ordentligt intresseoch engagemang, är att de kommer att kräva att fåmer kunskap när de kommer upp på gymnasieskolan.På det viset är det så oerhört viktigt hur arbetet ärupplagt på grundskolan.Vi tittar på revideringen av kursplanerna och ock-så på den allmänna kontroll och tillsyn som Skolver-ket har. Det gäller alltså flera av de prov där man intehar s.k. nationella prov utan som man får följa påannat sätt.Anf. 40 ():Fru talman! Ungdomar kräver, säger skolminis-tern. Det gör de, och det märks på deras individuellaval i gymnasieskolan och det märks på hur de väljer igrundskolan. Men vi tycker att om det finns ett ämnesom heter idrott och hälsa som ges till alla, skall detsom står i kursplanen också uppfyllas i verkligheten.Inga Berggren talade om att matkunskap var bl.a.kultur, och det är sant. För mig är matkunskap ocksåmiljö, geografi, matte, svenska, samhällskunskap,historia och u-landskunskap - ja, ungefär det mesta. Imina gladaste stunder tycker jag att det egentligeninte behövde finnas något annat ämne än hemkunskappå . Allting kan appliceras på detta fan-tastiska ämne, som det dessutom är ganska underbartatt undervisa i.Till syvende och sist handlar det för den enskildaeleven och för den enskilda människan om att fåkunskaper så att man känner att man har makt översin vardag, att man känner att man behärskar sittvardagsliv.