prot · GN0920 · 1999-10-27 00:00:00 — 1 (arbetslöshetsförsäkringen)1. utskottet2. 1 (c)Votering:281 för utskottet15 för res. 11 avstod52 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 112 s, 69 m, 36 v, 34 kd, 15 fp, 15 mpFör res. 1: 15 cAvstod: 1 kdFrånvarande: 19 s, 13 m, 7 v, 7 kd, 3 c, 2 fp, 1 mpDesirée () anmälde att hon avsettatt rösta ja men markerats ha avstått från att rösta.Mom. 3 (biståndsarbetare och femårsgränsen)1. utskottet2. 3 (fp, m, kd, c)Votering:162 för utskottet134 för res. 31 avstod52 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 111 s, 36 v, 15 mpFör res. 3: 69 m, 35 kd, 15 c, 15 fpAvstod: 1 sFrånvarande: 19 s, 13 m, 7 v, 7 kd, 3 c, 2 fp, 1 mpMom. 5 (gränsgångare)1. utskottet2. 4 (m)Votering:227 för utskottet68 för res. 41 avstod53 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 112 s, 1 m, 36 v, 35 kd, 15 c, 14 fp, 14mpFör res. 4: 68 mAvstod: 1 fpFrånvarande: 19 s, 13 m, 7 v, 7 kd, 3 c, 2 fp, 2 mpÖvriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.KrU5 Ny svensk filmpolitikMom. 1 (begreppet kvalitetsfilm)1. utskottet2. 1 (kd)Votering:262 för utskottet35 för res. 152 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 112 s, 69 m, 36 v, 15 c, 15 fp, 15 mpFör res. 1: 35 kdFrånvarande: 19 s, 13 m, 7 v, 7 kd, 3 c, 2 fp, 1 mpMom. 2 (etiska ansvar)1. utskottet2. 2 (kd)Votering:260 för utskottet36 för res. 253 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 112 s, 68 m, 36 v, 15 c, 14 fp, 15 mpFör res. 2: 1 m, 35 kdFrånvarande: 19 s, 13 m, 7 v, 7 kd, 3 c, 3 fp, 1 mpMom. 10 (regionala organisationer på filmområdet)1. utskottet2. 4 (c)Votering:282 för utskottet15 för res. 452 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 112 s, 69 m, 36 v, 35 kd, 15 fp, 15 mpFör res. 4: 15 cFrånvarande: 19 s, 13 m, 7 v, 7 kd, 3 c, 2 fp, 1 mpMom. 13 (möjlighet för ett regionalt resurscentrum attvara producent)1. utskottet2. 5 (c)Votering:282 för utskottet15 för res. 552 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 112 s, 69 m, 36 v, 35 kd, 15 fp, 15 mpFör res. 5: 15 cFrånvarande: 19 s, 13 m, 7 v, 7 kd, 3 c, 2 fp, 1 mpMom. 17 (en oberoende översyn av )1. utskottet2. 6 (kd, fp)Votering:247 för utskottet50 för res. 652 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 112 s, 69 m, 36 v, 15 c, 15 mpFör res. 6: 35 kd, 15 fpFrånvarande: 19 s, 13 m, 7 v, 7 kd, 3 c, 2 fp, 1 mpMom. 19 (utförsäljning av en av SVT:s kanaler)1. utskottet2. 8 (m)Votering:226 för utskottet70 för res. 81 avstod52 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 112 s, 36 v, 35 kd, 15 c, 13 fp, 15 mpFör res. 8: 69 m, 1 fpAvstod: 1 fpFrånvarande: 19 s, 13 m, 7 v, 7 kd, 3 c, 2 fp, 1 mpKarl-Göran Biörsmark (fp) anmälde att han avsett attrösta ja men markerats ha röstat nej.Mom. 20 (en fristående film- och TV-fond)1. utskottet2. 9 (mp, fp)Votering:265 för utskottet30 för res. 91 avstod53 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 112 s, 68 m, 35 v, 35 kd, 15 cFör res. 9: 15 fp, 15 mpAvstod: 1 mFrånvarande: 19 s, 13 m, 8 v, 7 kd, 3 c, 2 fp, 1 mpÖvriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.11 § (forts. från 9 §) Elever med funktionshin-der (forts. UbU4)Anf. 131 () replik:Herr talman! Jag lyssnade på anfö-rande och debattinlägg med en viss beundran för detengagemang som har i frågan. Men jagundrar ändå några saker. Jag blir lite misstänksameftersom det är så många värderingar som hänger iluften. Allting är så oerhört positivt kring Ekeskolanoch den arbetsform som man har där. Jag får nästandet intrycket att över huvud taget intehar övervägt andra alternativ. Sådana utsagor som attdet är landets mest komplicerade funktionshinder somfinns där måste ju vara alldeles meningslösa. Det kaninte ens vara eftersträvansvärt eller lämpligt. Detmåste vara betydligt mer nyanserade utsagor för attdet ska gå fatta vad är ute efter annat änatt han tycker att är bra.Jag har en fråga, och jag tror att det är många somundrar över det. Vilken inställning har alla de träningsskolor som finns - det finns alltsåöver 300 sådana - när det gäller kompetens och kva-litet och deras möjligheter att ta hand om elever? Detär ju relativt få som går på Ekeskolan.Jag har alltså funderat över vilken inställning StenTolgfors har i frågan som helhet. Det är alldeles klartatt han tycker att är jättebra, men det ärinte riktigt klart varför för mig. Hur ser den övriga delen av verksamheten, träningskolor-nas kompetens och deras möjligheter att klara den typav uppgifter som har med de relativt fåbarn som går där? Det handlar ju om en väldigt storgrupp, över 300 träningskolor med olika specialiteter.Anf. 132 () replik:Herr talman! Det är rätt att jag är positiv till spe-cialskolan . Orsaken till att jag är det är attjag tror att det behövs en skala av åtgärder. Barn harmånga olika typer av funktionshinder och ocksåkombinationer av funktionshinder. Det gör att derassituation är väldigt individuell och väldigt olika. Där-för kan man inte skapa ett enda enhetligt system somman försöker tvinga in alla barn i. Det behövs mångaolika former.Många barn kan gå i hemkommunernas olikaformer av skolor. Alla barn som är i hemkommunernagår ju inte integrerat i den mening som många männi-skor kanske tror när de hör ordet.Det finns t.ex. regionala specialskolor, Rh-klasserosv. upp till de mycket få specialskolorna för barnmed komplexa handikapp. Det är precis så som jagvill att det ska kunna vara. Det ska finnas en vid skalaav olika skolformer, så att varje barn kan få den miljösom det barnet passar bäst i.Grunden för det är inte riksdagsbeslut utan attbarn och föräldrar tillsammans med skolornas exper-ter själva finner och bestämmer den form som passarjust det speciella barnets situation allra bäst.Jag tycker att svarar mot detta. Barnendär har, som skolministern faktiskt nämnde i sittanförande, prövat en rad olika typer av skolformermen misslyckats över hela skalan och sedan kommittill . Om man stänger det enda alternativsom återstår efter det att eleverna har misslyckats ialla de olika skolformerna på hemmaplan, blir följdenbara den att vi får drygt 30 barn till i landet som intekommer till sin rätt.Det är verkligen fråga om att låta många blommorblomma och att lägga mer av ansvar och inflytandepå barnen, föräldrarna och skolorna själva och mindrepå riksdagen.Anf. 133 () replik:Herr talman! Jag tycker inte att den analysen varsärskilt övertygande. Jag undrar fortfarande om detinte bland all den kompetens som finns i landet finnskompetens som alldeles utmärkt klarar just den härtypen av handikapp. Rättare sagt vet jag att det är så.Jag undrar också vilka utvärderingar StenTolgfors tänker på när han talar om en ledande kom-petens i en unik specialitet. De utredningar som jaghar sett har inte alls på samma sätt varit positiva.Skolverkets sista utvärdering sade helt enkelt attkvalitetskriterier och kvalitetsuppföljning inte före-kommer på skolan. Jag kan inte bedöma det här, menSten Tolgfors måste ha ett helt annat material än detsom jag har.Jag reagerar också mot sättet att argumentera t.ex.i motionen. Jag tror att lite grann harbidragit till missuppfattningen att skastängas och att de barn som går där ska gå i vanligakommunala skolor. Det finns en glidning i uttrycks-sättet som gör att det lätt kan uppfattas så.Sten Tolgfors hänvisar också till massmediernasreaktioner. Han måste därför ha varit uppmärksam-mad på att det missförståndet redan fanns. I motionennämns och . Jagslog upp Svenska Dagbladets ledare och breven tillledarsidan. Det är sant att det där finns sex artiklar, avvilka har skrivit tre själv.Anf. 134 () replik:Herr talman! För att börja med det sista vill jagsäga att det inte är en hemlighet för någon som harföljt frågan att , ochDagens Nyheter har haft flera förstaledare i sakfrå-gan. Det är inte alls så att vi har spritt missförståndet.Det är de som inte har velat diskutera somhar hävdat att allt annat än just den är viktigt.Vad det handlar om är att barnen hänvisas tillhemkommunerna. I dessa finns det flera sorters sko-lor. Det finns också regionala specialskolor för vissabarn med funktionshinder, men man vill ta bort möj-ligheterna att gå just på Ekeskolan.Det är vidare intressant att höra kompetensen. Det är just den typen avkompetens som vill sprida med hjälpav resurscentrumen. Ni säger att den är helt avgöran-de för att kommunerna ska klara det här i framtiden.Det är också intressant att majoriteten inte serskillnad på singel- och multihandikapp. Vi har i Sve-rige traditionellt haft en handikappolitik som serblinda, döva, rörelsehindrade osv. i vertikalt perspek-tiv. För barnen på är perspektivet horison-tellt - man är blind och döv och rörelsehindrad ochautistisk. Komplexiteten i den typen av funktionshin-der är en helt annan än i singelfunktionshinder. AttEkeskolan är så speciell beror kanske på att den ärinriktad just på att hjälpa barn med multifunktions-hinder.Utfallet av de olika kombinationerna av funk-tionshinder blir väldigt individuellt. Jag har sett ettantal exempel på skolan där barn som icke har varitkontaktbara i hemkommunen plötsligtkan vara med på en uppvisning och t.ex. spela pianoinför en hel aula och presentera sin musik. Att elevenkan tala och vara delaktig är en sorts kvalitetsutvärde-ring.Det är knappast någon slump att barn och föräld-rar själva säger att det först var när barnen kom tillEkeskolan som någonting började hända. Barnen ochföräldrarna slåss så mycket som de bara kan för attden här skolan ska få vara kvar.Anf. 135 () re-plik:Herr talman! Jag har två ganska konkreta frågortill . Den första rör utvecklingen avresurscentrumverksamheten: Anser attdet är omöjligt att utveckla en resurscentrumverk-samhet utan att ha tillgång till en fast skoldel? Somden minnesgode erinrar sig fördes denna debatt ocksånär man förändrade inriktning. Tomte-bodas resurscentrum fungerar i varje fall utifrån denerfarenhet som jag har väldigt bra.Också den andra frågan är konkret: Anser StenTolgfors att de mest multifunktionshindrade elevernafinns på ?Anf. 136 () replik:Herr talman! Jag börjar med frågan om resur-scentrumverksamheten. De som jobbar där sägersjälva att de är beroende av en samverkan med denfasta skoldelen. Man utvecklar tillsammans medskoldelen ny kunskap, som man sedan skickar ut ilandet, och det är gott nog för mig.Den andra frågan hann jag inte notera i hastighe-ten.Anf. 137 () re-plik:Herr talman! Jag ställer frågan en gång till. AnserSten Tolgfors att de mest multifunktionshindradeeleverna i finns på ?En kommentar till möjligheterna att utveckla re-surscentrumverksamhet: Jag tycker att det är viktigtatt dra lärdom av resurscentrumverksamheten vidTomteboda, där man faktiskt har lyckats utan att hatillgång till en fast skoldel. Även bordedra lärdom av detta.Jag hinner kanske med också en annan fråga. Denhar anknytning till en fråga som jag fick ett dåligtsvar på från och som gällde på vilketsätt vi ska utveckla den kommunala kompetensen.För att vara tydlig vill jag säga att jag inte satte denfrågan i motsatsställning till diskussionen om special-skolorna. Vi är alla överens om att vi ska utveckladen kommunala kompetensen i fråga om stöd till demest behövande eleverna.Min fråga är: Hur går detta ihop med moderat po-litik vad gäller resurser till kommunerna?Anf. 138 () replik:Herr talman! Den första frågan var om de mestmultihandikappade eleverna finns på . Jagtycker inte att det är en intressant fråga. Jag tycker attden intressanta frågan är att det på finns 33barn som kommunerna inte har kunnat hjälpa. Detsäger kanske en del av komplexiteten i deras funk-tionshinder.Jag är helt övertygad om att kommunerna aldrigkan komma nå samma specialkompetensnivå som enspecialskola. Vad är då anledningen till det? Jo, där-för att de här barnens funktionshinder är så speciellaatt en speciallärare kanske träffar ett enda barn medjust en viss typ av behov under hela sin karriär ochlivstid.Det säger sig självt att framför allt de små kom-munerna då löpande inte kan hålla lika hög kvalitet.Kanske kan knappast ens de stora kommunerna klaradet som specialskolan klarar.Den andra frågan gäller den avvecklade skolan påTomteboda. De synpunkter som jag har fått är intealls så odelat positiva som den politiska uppfattning-en om detta har varit.Hur ska man utveckla kommunernas kompetensoch framför allt kopplingen till kommunernas resur-ser? Jag vill att varje barn med funktionshinder ska haen statligt garanterad och finansierad rätt att väljaskola. Det innebär att pengarna följer med barnet ditsom det självt, föräldrarna och experterna tycker attbarnet ska gå. Det innebär att kommunerna inte harmöjlighet att styra resurserna till någonting annat menockså att man förmodligen förbättrar resurstilldel-ningen till de barnen i många kommuner, där de kan-ske i första hand betraktas som kommunala budget-problem.Det är den bilden som många föräldrar ger. De harkämpat år och slagit sig blodiga mot hem-kommunen därför att barnen inte får tillgång till detstöd som de behöver.En annan fråga är att kommunerna uppvisat bris-ter när det gäller LSS-lagen, inte minst i de tider somvi nu har haft. Öronmärk alltså pengar direkt till barnmed funktionshinder, och ge dem själva makten attvälja på vilken skola de ska gå! Då kommer situatio-nen att förbättras. Jag tror att barn och föräldrar dåkommer att avgöra om specialskolorna behövs. Underen för mig överblickbar period är jag helt övertygadom att skulle få vara kvar, om man flyttarmakten från politiker till människorna själva.Anf. 139 () re-plik:Herr talman! Först ett tillrättaläggande. StenTolgfors säger att vi har svårt att se att barnen påEkeskolan är mer än synskadade. I alla våra hand-lingar står det att det handlar om synskadade medtilläggshandikapp eller i övrigt handikappade.Det jag inte kan få att gå ihop riktigt i StenTolgfors argumentation är att han säger att segrega-tion i vissa fall kan vara något positivt, om den ärsjälvvald. beskriver han att de barn somfinns på finns där på grund av att dehar upplevt misslyckanden i sina hemkommuner. Dåär ju frågan: Hur pass självvalt är det då egentligen,om det är det som är grunden för alla de elever somfinns på ? Det är den bild fåross att se när det gäller barnen på Ekeskolan.Sten Tolgfors pratar ofta om att han har träffatbarn där som har fått en kamrat,eller att det är först när de kom till som dehar lärt sig att skratta. För mig är det beklämmande,därför att för mig innebär en handikappolitik som ärseriös att man kan erbjuda möjligheter så att barn lärsig skratta i sina hem från början och att man fårkamrater, oavsett om de är handikappade eller inte, isamhället.Sten Tolgfors! Valfriheten; för vilka är det somvalfriheten inte ska gälla? För vilka elevgrupper? Ärdet vissa kommuner - säger att de alltidär misslyckade - som låser in barnen i en garderobmed en assistent, och vilka kommuner är det i så fall?Sten Tolgfors måste klart tala om vilka som inte skafå den här valmöjligheten, för han lägger inte framnågra förslag på att öppna för att det ska finnas flerspecialskolor.Anf. 140 () replik:Herr talman! Det jag lägger fram förslag om är attge alla barn, och särskilt barn med funktionshinder,en statligt garanterad och finansierad rätt att väljaskola. Då kommer faktiskt behovet att styra omEkeskolan eller andra specialskolor blir kvar, ochfaktiskt också om det kommer att öppnas nya, anting-en i offentlig eller i enskild regi. Valfriheten skasjälvklart inte bara gälla några, utan den ska gällaalla, och inte beskäras, som socialdemokraterna villnu.Den andra frågan som tog upp är en frågaom avvägning mellan ambition och verklighet. Det ärklart att vår vision och vårt mål måste vara att allabarn accepteras. Jag har jobbat , och jag vet att det inte är så. Jag har pratatmed tillräckligt många föräldrar och barn som ärfunktionshindrade för att veta att många av barneninte är accepterade. De är inte delaktiga. De är utan-för och har hamnat i en skrubb, och de upplever detväldigt tydligt, inte minst när de kommer till de tidigatonåren.Då är frågan: När visionen kolliderar med verk-ligheten, , ska det då finnas en utväg eller skadet inte göra det? vill ta bort ut-vägen. Han vill säga till de barn som faller igenomdärhemma - eller man kan se det så, och det kanskeär riktigare, att kommunerna faller igenom - att detinte finns någon dörr som kan öppnas. Situationen ärsom den är. Möjligheterna är uttömda. Man har prö-vat två, fyra, sex, åtta eller tio skolor, men det har intelyckats. Okej, det var det. Vad gör man då? Det ärden fråga som måste svara barnenmed multifunktionshinder på, och som de är väldigtoroliga för att han inte kan svara på.Det är därför segregationen kan vara positiv närden är självvald. Om man har upp-levt att man tittas på, man pekas åt, man sitter utanföroch man är inte med; att då komma till specialskolanEkeskolan med barn i samma situation där man kantitta på funktionshindren totalt avdramatiserat, däralla är en i gänget, där man är del av ett kompisgängmed kamratskap och helhet och kanske t.o.m. kan fåkille-tjej-relationer, då är segregationen någontingpositivt, och då är den självvald. Alternativet är ju attdet blir en negativ segregation som man känner ochupplever på hemmaplan.Anf. 141 () re-plik:Herr talman! Både och jag har kol-leger och kamrater i våra respektive partier som äransvariga för verksamhet över hela landet.Det gäller både borgerligt styrda kommuner, social-demokratiskt styrda kommuner osv. Vad säger då till dem när han åker ut? Säger han då: Nihar inte och kommer inte heller att kunna skapa deresurser som behövs för att kunna erbjuda de barnsom har funktionshinder av olika slag möjligheten attfå sin skolgång i närheten av sina hem.Sten Tolgfors! Ni moderater pratar ofta om mång-fald. Är det den statliga specialskolan som kan skapadet mesta av mångfalden, eller kan man skapa denbäst ute i kommunerna? Jag menar då mångfald somger möjlighet att skapa verklig valfrihet, dvs. ett stortantal möjliga lösningar och olika individanpassadeåtgärdsprogram.Anf. 142 () replik:Herr talman! frågar mig vadjag säger till mina kommunpolitiker. Det intressantaär väl att fråga vad de säger till mig? Och vad sägerTorgny kommunpolitiker till mig? Desäger nämligen samma sak.Jag kommer t.ex. från lilla från början. Jaghör från många små kommuner att man inte tror påmöjligheten att man ska kunna erbjuda en tillräckligtgod undervisning på hemmaplan, därför att man harproblem . Man har stora problem . Lärarnatror i många fall inte på det heller. Framför allt trorinte föräldrar på det, och inte barn heller, som harupplevt att fernissan på välfärdsstaten vad gäller barnmed funktionshinder är synnerligen tunn. Det finnsoerhört mycket att göra här, och den delen är vi över-ens om: Kommunerna måste bli bättre.Torgny frågar också vem som skaskapa mångfald, men det ligger i sakens natur att jaginte kan fatta beslut om det. Mångfalden kommersom ett resultat av de mångas valfrihet. Då kommerdet att vara så att statliga specialskolor kommer attbehövas och finnas, statligt kompetensstöd till kom-munerna kommer att behövas och finnas, kommunalaskolor som är duktiga på detta kommer att behövasoch finnas, och jag tror också att vi kommer att få seenskilt drivna skolor som kommer att behövas ochfinnas. T.ex. tror jag att föräldraföreningen påEkeskolan i ett långsiktigt perspektiv säkert skullegöra ett jättebra och engagerat arbete med att drivaden skolan.Men är fast i ett systemperspektiv. Hantror att vi här och ska fatta beslut om var funk-tionshindrade barn ska gå och var de har det bäst.Men besluten ligger inte hos oss. De ligger hos barnoch föräldrar. Mångfalden kommer inte ovanifrån -den kommer underifrån.Anf. 143 HANS ():Herr talman! Jag vill börja med att säga att jagväldigt väl känner igen debatten. Det är en debatt somstår mellan oss som tror att vi kan åstadkomma för-ändringar och förbättringar och dem som inte villåstadkomma dessa förbättringar.I mars månad 1999 debatterade vi iden här kammaren en antidiskrimineringslag för ar-betslivet, en lag som ska stötta de funktionshindradepå arbetsmarknaden. När frågan om den lagen skulleavgöras här i kammaren visade det sig att moderateroch centerpartister var emot att funktionshindradeskulle ha rätt att slippa bli diskriminerade i arbetsli-vet. Jag kommer tillbaka till detta senare.Det är bra, herr talman, att vi nu kan gå vidare iutvecklingen och bygga ett samhälle för alla, ett jäm-likt samhälle där alla har möjlighet till full delaktig-het. Men det här är ingen lätt process i många olikaavseenden. Inte minst när det gäller opinionen har detvisat sig under tid, dvs. den tiddå har diskuterats och beretts,att det här är komplicerat.Och det är lätt att skapa oro. Det är lätt attskrämma upp människor - som sadehär tidigare - om man väljer ord som man sedanglider på och ger intryck av att det är någonting annatsom ska åstadkommas än det vi egentligen vill göra.Jag tycker vidare, som fler har sagt här, att det ärbeklagligt att vi inte har haft möjlighet att diskuterabredden i det här stödet till funktionshindrade elever,utan att debatten har fokuserats på en liten del. Ochdet är klart att det är så som jag tror tidigare: Det är naturligt att man diskuterar detman är oense om. Men det är inte riktigt på det sättetatt vi kan göra det så lätt för oss. Vi har också enskyldighet att diskutera på bred front.I propositionen Elever med funktionshinder - an-svar för utbildning och stöd tas flera avgörande stegframåt i arbetet med att göra samhället mera jämliktoch öka förutsättningarna för delaktighet. Men när vitar dessa steg framåt i utvecklingen är det viktigt påvilket sätt det sker. När pre-senterades var jag kritisk på ett antal punkter. Jag vardet därför att jag vet hur den här typen av förändring-ar påverkar, kan skapa oro osv.Jag vet det därför att jag själv är förälder till ettbarn som är utvecklingsstört. Jag vet det därför att jagnu har arbetat med handikappolitik i socialutskottet . Jag vet att tiden är viktig, tiden att lära kännanya förutsättningar och nya ambitioner så att föränd-ringar inte ska upplevas som hot.Jag har därför varit djupt engagerad i att påverkadet förslag som vi nu har att ta ställning till så att detfångar upp de erfarenheter som jag och andra har avatt ha vistats i miljöer där vi umgåsmed funktionshindrade både i organisationer och ifamiljesituationer.Mycket av det arbete som jag och andra har enga-gerat oss i har också skett tillsammans med föräldra-föreningen vid och med stöd av den. Jag ärdärför väldigt nöjd att de synpunkter som jag ochandra har redovisat i stor utsträckning har tillmötes-gåtts.En av de synpunkterna har varit föremål för väl-digt mycket diskussioner här . Ska skolan stäng-as, som och andra säger, eller ska ele-verna få fortsätta att gå i skolan? Jag har försökt attläsa betänkandet. Jag har inte hittat att det någonstansstår om stängning.Det är det som var inne på tidiga-re. Genom att glida på formuleringarna försöker manatt få det till någonting annat än vad det egentligenhandlar om. Eleverna kommer att få gå kvar påEkeskolan. I den debattartikel som till står det just det som jagnu säger.De elever som går på får fortsättaatt gå på sin skoltid ut om de vill. Elever iframtiden i den här situationen som behöver det stödsom en skoltid på utgör kommer också attfå den skoltiden. Det kommer att finnas i riksdags-protokollet.