prot · GM0996 · 1999-05-19 00:00:00 — Målet är att uppnå enoptimal användning av läkemedel, att få så medvetnaaktörer som möjligt på arenan samt att ta till vara demöjligheter läkemedel ger men också vara observantpå de risker som finns på detta område. Även när detgäller läkemedel måste vi använda de ekonomiskaresurserna på bästa sätt och ha kontroll över kost-nadsutvecklingen.Fru talman! Jag vill yrka bifall till socialutskottetshemställan och avslag på de framlagda reservationer-na.Anf. 24 () replik:Fru talman! tar upp många sakersom belyser det orimliga, att man har lagt kostnads-ansvaret på landstingen som inte överblickar in-täktssidan. Han exemplifierar utmärkt när han tar upppreparat mot reumatiska sjukdomar. säger att man kanske kan räkna med enökning med 1-2 miljarder av läkemedelskostnaderna.Det är en katastrof för ett landsting. räknarman med att samhällsintäkten i allt övrigt ligger på 5miljarder. Det är den överblicken vi måste ha, i ställetför att försöka ta ut kostnaden från dem som är sjuka.Dagens system leder bara till att högkostnads-gränsen måste höjas . Man måste titta efternågot nytt. Det gäller att få in flera i systemet, sombetalar till det men inte ger upphov till utgifter. Det ärvad en försäkring gör. Den erbjuder trygghet ochöversyn över den egna ekonomin. Den försäkraderåkar inte ut för överraskningar. På detta sätt kommeräven de som har turen att inte få några medicin-kostnader att bidra till kostnaderna.Det är naturligtvis också attraktivt för företag atterbjuda sina anställda, som ju ofta är yngre och friskaoch inte har stora medicinkostnader, en löneförmåndär det ingår att man har en läkemedelsförsäkring. Dåfår man in friska pengar som kommer dem som harstora behov till del. Det gör det inte med nuvarandesystem. Det betyder att de sjuka bara kommer att fåbetala mer och mer i det hela.Sedan har vi naturligtvis andra förslag, t.ex. av-monopolisering och andra verksamhetsformer. Vi vetfrån t.ex. utländska försök med andra distributions-former att det kan ge lägre kostnader. Ochdet är ju det vi måste åt.Anf. 25 () replik:Fru talman! säger i klartext att detgäller att få in fler som betalar. Då är frågan om manskall tro på modell att fler kommer attfrivilligt betala . Jag tror inte att det är så. Jagtror inte att människor som känner sig fullt friska ochsom ser det här med sjukdomar som något som liggerganska framåt i tiden kommer att frivilligtbetala på det sätt som har förhoppningarom.Sedan kan man ju undra, , om mode-raterna tänker tillämpa politik på fler områden. Mankan undra om har förhoppningar om attde som inte omfattas av något slags system frivilligtskall betala till de systemen också. Är det frivillighe-tens väg vi skall gå när det gäller att försöka lösa deekonomiska problemen? Då tror jag att vi kommer attfå ganska många problem med kostnadsutvecklingeni samhället.När det gäller avvägningen mellan intäkter ochkostnader är det precis den möjligheten sjukvårdshu-vudmännen får. , som har varit verksaminom sjukvården, känner ju till att det var ganskavanligt för att man resonerade på detsättet att man kunde vidta ett antal åtgärder inomsjukvården som faktiskt innebar att man överfördekostnader på staten, som var ansvarig för läkemedel-snotan. får man möjlighet i vården att väga olikaåtgärder mot varandra.Jag kan säga att mitt eget landsting i Östergötlandhar lagt ut budgetar på olika produktionsområden, därman har en kostnadspost för läkemedel och har möj-lighet att väga den mot andra kostnadsposter. ,, talar allt i mitt hemlän för att detta harvarit bra och effektivt, och man har haft kontroll påkostnaderna.Anf. 26 () replik:Fru talman! Det är väl därför som partikamratenoch landstingsrådet i skriver att det ärett ovanligt dåligt förslag som man lägger fram. Hanhar sällskap också av och Miljöparti-ets företrädare, så på något sätt är tydligen Östergöt-land avvikande från den linje som förs av sammapartier här i riksdagen.Det är ju så att man i landstingen inte har över-blick över samhällsekonomiska effekter. Man ser intesjukskrivningar, förtidspensionering, produktionsef-fekter. Därför är det olämpligt. Hur man än lägger utdet, är det ingen bra väg att göra på det sättet. Detenda man kan överblicka är alltså de direkta medi-cinska insatserna.När det gäller försäkring och frivillighet tycker viatt det är frivilligt att man erbjuder något som är bra,så att människor utnyttjar det. Människor är rädda förosäkerheten att plötsligt kanske ha att betalaut och inte ha pengar. Det kanske är precis före mid-sommar, och det året kanske socialministern ellerbiträdande socialministern inte har beslutat att dela utbarnbidraget tidigare. Då kan man inte klara det här,och det är olustigt.Däremot kan man planera om man betalar imånaden för det hela. Vi har räknat lågt. Bland demsom är unga och friska kanske inte tyck-er att det viktigt. Men de som har barn vet att det ärviktigt att känna trygghet. Vi tror att de som har hög-re kostnader och som har större chans att råka illa ut ipensionsåldern och senare ansluter sig i högre grad.Men vi skall ha klart för oss att inte harkostnader , utan nästan hela kostnadenligger på dem som ligger över det beloppet. Vi måstefå med dem som har låga kostnader.Det här är ett sätt att göra ett attraktivt försäk-ringssystem. Alla känner till försäkringar - hemför-säkringar, brandförsäkringar osv. - och vet hur detfungerar. Det ligger en solidaritet i att man själv kan-ske har tur och klarar sig, men att man med sin pre-mie bidrar till att de som råkar illa ut faktiskt får enmöjlighet att klara sig.Anf. 27 () replik:Fru talman! När det gäller förhållandena i Öster-götland blandar nu äpplen och päron.Det finns en viss kritik mot en höjning av de500 kronorna, det är sant. Men sägerockså att det finns en kritik mot att sjukvårdshuvud-mannen får möjlighet att faktiskt ta hand om läkeme-delsbudgeten och göra avvägningar mellan läkemedeloch andra vårdinsatser. Där finns det ingen kritik, såpå den punkten, , hugger du nog i sten.Sedan var det ju roligt att höra en moderat tala såmed emfas för att endast den som har total överblickhar möjlighet att göra någonting i det här landet.Sällan har jag hört en moderat tala ett så centralistisktspråk som gjorde . Slutsatsen av detLeif sade är väl att allt måste skötas av aktie-bolaget högsta nivå. Jag tror inte att detär en lycklig utveckling, . 28 () re-plik:Fru talman! Jag blev orolig i början av ConnyÖhmans anförande med tanke på hur han talade omnya läkemedel och om det man forskar fram om nyaläkemedel. Det kändes nästan som om det var enhotbild. Jag tycker att det är fantastiskt att man ge-nom forskning och utveckling kan bota alltfler sjuk-domar och lindra alltmer lidande. Jag tycker att man istället skall se det här som en vinst och inte som enbelastning. Jag vill att lite tydligt talarom sin och socialdemokraternas åsikter i den härfrågan. Jag är övertygad om att hittar man bättre me-diciner blir det en vinst inte bara för människan självutan även för hela samhället.Den andra saken jag måste fråga om är den storaöversyn av läkemedel som skall göras . Det är junödvändigt och bra. Men det har blivit alltför mångasådana olika sätt som socialdemokraterna begraverproblem på. Varför var det inte viktigt att göra enöversyn och en konsekvensanalys av den stora ök-ningen av högkostnadsskyddet? I stället har man inteens med en konsekvensbeskrivning i propositionen avvad det skulle kosta samhället om människor inte tarsin medicin. Då måste jag fråga: Är det så att manfrån socialdemokratiskt håll helt ogenerat lägger framförslag om stora ökningar utan att se vad konsekven-serna blir för dem som är sjuka?Till slut, när det gäller våra karensdagar: Vårt för-slag om karensdagar med högkostnadsskydd på tiodagar drabbar inte dem som är kroniskt sjuka ochsom är sjuka ofta. Det drabbar ochmig, och vi har råd att betala två dagar.Anf. 29 () replik:Fru talman! När det gäller nya läkemedel, Chatri-ne , sade jag ordagrannt: Den stora forsk-ningsaktiviteten är självfallet positiv. Självfallet väl-komnar jag alla nya läkemedel som är bättre än degamla. Det man kan vara lite orolig för är att densvenska läkarkåren är väldigt snabb med att introdu-cera nya läkemedel i snabb takt, innan man kanskehar en full utvärdering av vad de faktiskt står för iolika sammanhang och av hur kostnadseffektiva deär. Det är faktiskt något som jag inte är ensam om attpåstå. Man kan få ganska många i läkarkåren att vi-dimera att det är på det sättet i Sverige.Sedan tycker jag att det viktiga är att utvärderaoch titta över läkemedelsförmånen och regelverketomkring det. Det är ju det som är styrande i olikaavseenden för vad som skall vara subventionerat ochvad som inte skall vara subventionerat och för hurförskrivningsmönster skall se ut . Det är juändå det som genererar större delen av den kostnads-utveckling vi har på det här området.Konsekvensanalyser är väl bra. Men i alla sam-manhang hinner man inte med att göra kon-sekvensanalyser. Det hann inte heller kd med när manhade del i regeringsmakten. Hade man gjort kon-sekvensanalyser hade man väl kommitfram till att man skulle ha fört en helt annorlundapolitik, såvitt jag förstår.Det viktiga tycker jag är att man ändå har klart försig att det finns ett samband mellan vad man görinom politikens olika områden. Jag tycker inte att kdhar det när man kan ta till sådana brösttoner i frågaom det här förslaget, som man ogenerat villskära ned 6½ miljarder kronor när det gäller ekono-misikt stöd vid sjukdom och handikapp under utgift-spost 10 i budgeten.Anf. 30 () re-plik:Fru talman! säger att Folkpartietsmotförslag och de åtgärder vi har handlar om att manskall handla helt optimalt fr.o.m. . Då missarConny en sak. Vi har i vårt vårbudgetförslaglagt med pengar. Vi tror nämligen inte att det gårfr.o.m. Vi lägger in pengar för att klara av dethär.Dessutom: De åtgärder som vi föreslår är juegentligen inga stora nyheter. Det är sådana åtgärdersom har varit kända länge och som t.ex. regeringenborde ha kunnat vidta långt tidigare.Anf. 31 () replik:Fru talman! , jag riktar ingenkritik mot förslagen i er reservation. Jag tycker attidéerna är bra, och som du själv säger har de varitkända . Det är bara det att det gäller att få ge-nomslag för den här typen av saker bland 35 000förskrivare. Man skulle kunna ta till en ännu högresiffra om man räknar med de sjuksköterskor som harrätt att förskriva vissa preparat. Detta är faktiskt enprocess som tar tid. Det tar tid att få genomslag förvad som är optimalt när det gäller att förskriva läke-medel i olika skeden.Men självfallet, precis som jag sade i mitt anfö-rande, är detta en minst lika viktig uppgift för olikaaktörer att jobba med. Alla aktörer måste ta sig anuppgiften att komma närmare det som är optimalt.Men problemet med reservation är tror att man kan basera en ekonomisk politik närdet gäller utgiftstak och annat på att alla fr.o.m. i dagskall rätta sig efter denna.Anf. 32 () re-plik:Fru talman! har tydligen inte ensen gång nu tagit åt sig att vi inte räknar med att detskulle vara optimalt från . Men vi är i alla fallöverens om, antar jag, att kostnaden för läkemedelinte uppstår förrän en läkare eller en sjuksköterskahar skrivit sitt namn på receptet och patienten harhämtat ut receptet. Det är där kostnaden uppstår. Detmåste ju vara där som problemet skall angripas ochinte genom en höjning av högkostnadsskyddet.I mitt anförande ställde jag en fråga som jag gärnaskulle vilja ha svar på. När ni ställde er bakom dettaförslag, som vi antagligen kommer att fatta beslut omi dag, tänkte ni då inte alls på de kroniskt sjuka ochde handikappade som har flera tusenkronor i extra kostnader för sin sjukdomoch för sitt handikapp?Anf. 33 () replik:Fru talman! är ju gruppen kroniskt sjuka ochhandikappade en ganska heterogen grupp. Det finnsmänniskor med mycket goda inkomster i denna gruppoch det finns människor som har det bekymmersamt.Men den grupp som ändå har bedömts ha det allrasvårast att klara kostnaderna är de pensionärer somhar den allra lägsta pensionen, och de får helt klart enfull kompensation för detta.Självfallet går ju inte en höjning obemärkt förbiför någon, och det är jag fullt medveten om. Om deninte märktes på något sätt vore den ju meningslös.Anledningen till den är ju att vi har ett problem meden kostnadsutveckling på läkemedel som är oerhörtsnabb - en kostnadsutveckling som innebär att det härkontot ökar en . Om vi inte hade denverkligheten, skulle säkerligen inte detta förslag halagts fram. Men det är ju den verkligheten vi lever i,och vi socialdemokrater lever i verkligheten.Anf. 34 () re-plik:Fru talman! bekräftar att utskotts-majoritetens linje är att utreda, avvakta och vänta. Iväntan på detta får enskilda, redan utsatta människorstå för de kortsiktiga lösningarna.Centerpartiet har en helt annan linje. Jag har redo-visat och vi redovisar i vår motion de åtgärdersom vi föreslår. Vi bedömer att vi med dessa åtgärderredan innevarande år skulle klara av de besparingarsom krävs.Jag skulle vilja ställa en fråga till vad NEPI, Nätverk för läkemedelsepidemio-logi, har pekat på. Man säger att det krävs mycketmer och djupare förhandlingar gentemot läkemedels-företagen för att på det sättet få ned kostnaderna. Detskulle ge stora pengar.Vi har från redovisat att vi tycker attlandstingen själva borde få sköta förhandlingarna ompriserna. Min fråga är: Vad anser ochsocialdemokraterna om vårt förslag i den delen?Till sist vill jag mycket kort ta upp frågan omVästerbotten och de mycket intressanta försöken medparallellimport. Vad ger för kommen-tarer till sättet att arbeta där?Anf. 35 () replik:Fru talman! Prissättning av läkemedel tycker jagför min del är en av de frågor som tål att tänka pånågra varv till. Det är ju grundläggande för hur kost-nadsutvecklingen kommer att bli framöver. Det finnsanledning att fundera över om den prissättning som vihar i är den bästa på sikt.När det sedan gäller parallellimport och Väster-botten är det klart att de i agerar på detsätt som man skall agera i det sammanhanget, och flerborde agera likadant. I och för sig är det konstifika attdet över huvud taget finns någonting som heter pa-rallellimport, därför att vad parallellimport innebär ärju att man åker till andra länder för att hämta läkeme-del, packa om och sälja dem billigare än vad ordinarieleverantör gör i . Detta är självfallet någontingsom man skall utnyttja så länge det pressar prisernapå läkemedel. Jag har absolut ingenting emot det.Det som jag ifrågasatte i motion ärde . Även om man räknar bådebak- och framlänges på de förslag som ni har i reser-vationen, så går det inte, när vi är i slutet av majmånad, att säga att de innebär besparingar på 800miljoner kronor under innevarande år, . Det är en matematik som inte innebär adderar på ett riktigt sätt.Anf. 36 () re-plik:Fru talman! Jag tror att om räknarbåde framlänges och baklänges så kommer resultatetatt bli detsamma.Det som i denna del är våra förslag är alltså en re-ceptavgift, som går ganska snabbt att genomföra ochsom ger mycket pengar som alla får vara med ochbetala, även de som inte omfattas av högkostnads-skyddet. Det handlar vidare om att påbörja arbetet fören ökad konkurrens som ger pengar , inte ome-delbart. Det handlar om att snabbt få att intensifiera sitt arbete. Parallellim-porten är ett exempel. Dessutom handlar det om att fåsnabb effekt av förtydliggörandet av förskrivnings-reglerna. Det borde ha genomförts för länge sedan,för här står det och tickar och pengarna rinner i väg.Detta är några exempel på åtgärder som vi har re-dovisat.Anf. 37 () replik:Fru talman! medgav i sittinlägg att det är som den här typen av åtgärderger effekt, och det är precis min inställning också.Men vad försöker få oss att tro i sin reserva-tion är ju att de ger effekt fullt ut under innevarandeår, och det vill jag mycket kraftigt ifrågasätta. Det blirinte sådana effekter när man skall jobba mot så passmånga aktörer som faktiskt är inblandade när detgäller förskrivning av läkemedel.Anf. 38 Socialminister ():Fru talman! Den svenska sjukvården skall utgåfrån allemansrättens principer. Det innebär för detförsta att den skall vara tillgänglig för alla på likavillkor. Det innebär för det andra att den skall varasolidariskt finansierad med skatter. Det innebär fördet tredje att den skall vara offentligt styrd underdemokratisk kontroll. Så ser en sjukvård och en häl-sovård på allemansrättens principer ut.Läkemedel utgör en mycket betydelsefull del avden moderna svenska hälso- och sjukvården. Utan enaktiv läkemedelsanvändning skulle inte de goda be-handlingsresultat som uppnås inom den moder-na sjukvården vara möjliga. Läkemedlen har dess-utom genomgått en kraftig utveckling under senareår, vilket naturligtvis ökat användningen.Vi har fått effektivare och mer kraftfulla läkeme-del. Vi har fått läkemedel som ersätter omfattandeoperativa ingrepp och som därmed bidrar till en om-fördelning av kostnaderna inom sjuk- och hälsovår-den. Vi har fått läkemedel som bättre kan lindrasmärta och som ger mindre biverkningar.Läkemedel som behandlingsform är således viktigoch skall självfallet också vara en del av allemans-rätten. Därför är det viktigt att slå vakt om att allaskall kunna hämta ut sina läkemedel. Därför är detviktigt att det finns ett skydd mot orimligt höga kost-nader. Därför skall det finnas ett högkostnadstak förhur mycket en persons samlade läkemedel får kostaunder en tolvmånadersperiod.Det är viktigt att konstatera att enbart Moderater-na såvitt jag har förstått i den här diskussionen harbörjat ifrågasätta principen att vi skall ha ett högkost-nadstak. Vi vill slå vakt om högkostnadsskyddet ochbestämma oss för att över en viss nivå skall de sombehöver medicin inte tvingas betala. Jag skall åter-komma till förslag om ett tag.Under senare år har läkemedelskostnaderna ökat imycket snabb takt. Det har påpekats av flera debattö-rer. Men detta är vi inte ensamma om i Sverige.Samma problem brottas man med i hela den industri-ella världen. Samtliga parlament diskuterar just nuden ena eller andra åtgärden för att komma till rättamed problemet. Jag skall ta ett exempel. I Danmarkbeslutade om en ny principför läkemedelssubventionerna. Den innebar att maninförde ett slags högkostnadsskydd på omåret, dvs. i månaden.Men som jag sade är detta ett slags högkostnads-skydd, för även efter skall alla betala 15 %av de faktiska läkemedelskostnaderna. Då säger na-turligtvis någon: Kan danskarna verkligen vara såorimliga? Nej, det är de inte riktigt. Om man är kro-niker har man möjlighet att tillsammans med sinläkare ansöka om att bli befriad från kostnaderna.Dock skall man alltid betala de grundläggande 3 600kronorna. Så har man alltså diskuterat i föratt möta ett av våra gemensamma problem. Man införnu ett högkostnadsskydd, men på en nivå som jagutgår ifrån att ingen i den här kammaren kan tänka sigatt vi skulle införa i , ett högkostnadsskyddsom är dubbelt så högt som vårt.Nu vill jag ställa en fråga till ,som påstår att om man höjer högkostnadsskyddetmed till har man lämnat män-niskovärdesprincipen. Har lämnat principenom människovärdet för att de har bestämt sig för ennivå på ? Det är rätt viktigt att vi har klart föross vilka proportioner vi talar om och vilka problemvi faktiskt står inför.I har , vilkethar påpekats av många, statens kostnader fördubblatsfrån till 13,9 miljarder. Läke-medlen svarar alltså för en större andel av de totalasjukvårdskostnaderna. Det innebär att vi nu står införtvå stora utmaningar . Den ena ärsjukvårdspolitisk. Läkemedelskostnaderna riskerar atttränga undan resurser till annan vård och behandling.För att uttrycka det alldeles begripligt: Ökade läke-medelskostnader förhindrar oss att anställa den per-sonal som vi behöver i vården. Det finns en faktisktmotsättning mellan möjligheterna att anställa perso-nal för att ge en god vård och att satsa pengar påökade läkemedelskostnader.Genom den höjning som vi föreslår ges utrymmeför satsningar inom sjukvården och äldreomsorgen.Detta innebär faktiskt en besparing som, omräknadtill antal anställda, motsvarar mellan 3 500 och 4 000anställda. Och det har i budgetförhandlingarna defacto öppnat för ett ökat stöd till landstingen ochkommunerna på . Det hade inte,med tanke på det budgettak vi har, varit möjligt attbereda väg för denna omfördelning av resurser. Dethar blivit det i och med att vi har bestämt oss för attföreslå en förändring av högkostnadsskyddet.Om vi inte gör något när det gäller hela kostnads-utvecklingen för högkostnadsskyddet kommer det iframtiden att leda till mycket allvarliga undanträng-ningseffekter. Det har t.o.m. av vissa i debatten -visserligen inte här i kammaren men utanför - häv-dats att vi inom loppet av skulle få en läkeme-delsnota på om vi inte nu vidtaren lång rad åtgärder för att hejda kostnadsutveckling-en.Den ena utmaningen är alltså vad vi kan kallasjukvårdspolitisk. Vi har att hitta en väg att fördelakostnader mellan olika behandlingar. Den andra ärvad jag skulle vilja kalla hälsopolitisk. harbara i föregående nämnts problemet med överför-skrivning. Men det är ingen tvekan om att vi, vidsidan av alla fördelar som läkemedelsutvecklingeninneburit, också har ett växande problem med över-förskrivning. Studier visar att både onödigt dyra ochonödigt stora mängder läkemedel skrivs ut och att vimåste komma åt problemet med överförskrivningar.Högkostnadsskyddet skall skydda mot orimligaläkemedelskostnader för den enskilde. Även efter denhöjning vi nu föreslår kommer merparten, eller nära80 %, av de totala läkemedelskostnaderna att betalasav oss gemensamt med skattemedel. Patienternakommer sammantaget att svara för . Närhögkostnadsskyddet infördes fördes i de förberedandediskussionerna ett resonemang om att ett rimligt målborde vara en fördelning där patienterna svarar för25 % av kostnaderna. Vi är långt ifrån detta, och jagtror inte att vi kommer att vara beredda att fatta ettsådant beslut. Det innebär nämligen att vi skulle läg-ga på patienterna orimligt stora kostnader.När vi har diskuterat frågan om högkostnadsskyd-det är det många som har undrat för det första omdetta verkligen är nödvändigt och för det andra omdet räcker. Ja, det är nödvändigt för att snabbt kommatill rätta med de faktiska ekonomiska problemen ochse till att det finns resurser för att låta sjukvårdshu-vudmännen expandera sin verksamhet. Men det ärinte tillräckligt. Höjningen av högkostnadsskyddetlöser inte alls alla de problem vi står inför.Det är därför vi i propositionen redovisar att vimycket snart kommer att tillsätta en utredning för attse över läkemedelsförmånen. Denna översyn skall hasin utgångspunkt i en analys av vilka faktorer inomförmånssystemet som är kostnadsdrivande, såsomintroduktionen av nya och dyrare läkemedel. Det ärnaturligtvis viktigt att utredaren anlägger ett sam-hällsekonomiskt perspektiv på läkemedelsförmånenså att det här förhållandet med dyra läkemedel somleder till minskade kostnader i andra delar av sjuk-vården beaktas.En annan viktig fråga som ingår i översynen gäl-ler huruvida läkemedel som mer syftar till att höjapatientens livskvalitet än till att lindra eller bota sjuk-dom, t.ex. det mycket omdebatterade Viagra, verkli-gen skall omfattas av läkemedelsförmånen. Dennaprövning skall göras med utgångspunkt i den rapportsom och skalllämna om förskrivning av sådanaläkemedel.En näraliggande fråga som också bör behandlas iöversynen är om, och i så fall på vilket sätt, den för-skrivande läkaren skall kunna avgöra om ett läkeme-del skall ingå i läkemedelsförmånen och därmed blisubventionerat. Men det kan ju påpekas, med anled-ning av flera inlägg i debatten, att i ettmeddelandeblad riktat till den berörda personalennärmare har beskrivit i vilka situationer ett läkemedelkan förskrivas utan att det kommer att ingå i läkeme-delsförmånen.Det finns för övrigt också skäl att i utredningen seöver läkarnas förskrivningsrätt sedd i ett mycketstörre sammanhang.