prot · GM0975 · 1999-03-25 00:00:00 — detta säger är inte till-räckligt, därför att det är under fel huvudman - detskall inte vara under utan tvärtom inomkriminalvården, så att det blir en tydlig markering avatt det verkligen är ett straff. Inte nog med det, utanman vill gå ännu längre och införa någonting somman kallar weekendfängelse.Vi i tror inte på att det är just dennaväg som är den klara färdriktning som kan förändrasamhället. Det är inte det som kan förändra den ökadeungdomsbrottsligheten. Det är insatser på andra om-råden i samhället som kan förändra. Det är insatserinom skolan och inom en mängd olika områden, inteett ökat strafftänkande, som behövs i dag.Fru talman! Jag vill lyfta upp de två reservationersom har till betänkandet. Den ena harjag berört, och det är reservation 6, som jag yrkarbifall till. Den rör påföljdsfrågorna, där vi fortfarandehävdar, i linje med det jag sade tidigare, att även denförändring som genomfördes var felaktig. Dethade behövts en helt annan inriktning, med störrebetoning på att det skall vara vård, att det är vår-daspekten som skall vara övergripande och inte straf-faspekten.Vi har också en reservation nr 9, som handlar omhäktade ungdomar. har vi mycket klara regle-ringar av hur vi kan döma våra unga, i vilket fall dekan dömas till fängelse och i vilket fall de kan dömastill vistelse på § 12-hem. Vi har oerhört starka regle-ringar för att man i mesta möjliga mån skall undvikaatt döma unga människor till fängelse. Vi har en spe-ciell lagstiftning.Men det finns ett område där denna fråga inte allsfinns med. Det gäller häktena. De unga brottslingarsom begår brott och blir häktade blir häktade på exaktsamma villkor som vuxna. Vi vet att häktestiden är enav de svåraste tiderna under hela straffet. Vi vet ocksåatt vi har fått kritik från mot tortyr. Vi har fått kritik från FN föratt våra häkten är alldeles för restriktiva och för att dehäktade har för lite umgänge. Det är för mycket isole-ring. Denna miljö placerar vi även unga brottslingar i.Där kan vi placera en 16-åring utan att reglera ochutan att se till de speciella behov som dessa barn - detär barn det handlar om - har.Därför har vi i lyft upp denna fråga.Vi har tyvärr inte lyckats få med oss utskottet, menutskottet har också sagt att det är en speciell proble-matik. förslag har varit att vi skalltitta på de § 12-hem vi har och kanske där inrättanågon häktesavdelning, så att vi kan ha ungdomarna ien annan miljö än häktena.Vi inser också de problem som utskotten lyfterupp. Det finns risk för att de hamnar långt hemifrånoch för att de får svårt att träffa sina anhöriga ochsina advokater, eftersom man inte kommer att kunnaha sådana häktesavdelningar på så många ställen.Men trots att vi ser dessa problem vill vi lyftafram reservationen. Vi hoppas att vi kan fortsättadiskussionen om hur vi skall kunna reglera detta ochskydda de allra yngsta lagöverträdarna även underhäktestiden.Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till re-servation 6 och till hemställan i betänkandet i övrigt.Anf. 126 () replik:Herr talman! lyssnade dåligt på mittanförande. Jag poängterade där att vi är överens ifrågan om familjen som brottsförebyggare. Vad gällerskadestånd vet jag av erfarenhet att föräldrar har dåligkunskap. Polisstödet är en stor möjlighet för de för-äldrar som behöver extra stöd att få hjälp. Det gällerinte minst den ensamma mamman som kan behövahjälp att få hem sitt barn och markera gränser, ochsom har andra barn att se till i familjen.Anf. 127 () replik:Herr talman! Jag lyssnade inte dåligt. Det är gans-ka underligt att säger att vi är överens ifrågan om familjens roll i det brottsförebyggandearbetet. Ändå har valt att reservera sig,tillsammans med , i en reservationdär man skriver om familjens och skolans brottsföre-byggande betydelse. Det har inte spelat någon rollvad vi i utskottsmajoriteten än har velat skriva i vårtbetänkande och att vi är överens om det grundläggan-de. och vill fortfaran-de hävda att det bara är dessa två partier som lyfterfram den frågan.Jag kan inte låta bli att säga följande: Om manskall gå ytterligare ett steg längre än vad utskottsma-joriteten gör i sina skrivningar måste man fullständigtbortse ifrån att det finns familjer där detta inte funge-rar. Det är den enda punkt där skrivningarna tydligtskiljer sig åt. Det är som själva väljer attställa sig på denna linje. Det är inte jag som lyssnardåligt.Sedan vill jag ta upp polishämtning. Det är, tyckerjag, ganska anmärkningsvärt att man anser att detskall vara polisens uppgift att åka runt i centrum i deolika städerna och hämta hem barn som inte harkommit hem när klockan är tillräckligt mycket - attdet skall vara polisens uppgift att ge det stödet. Mo-deraterna brukar i vanliga fall hävda att polisen haralldeles för många arbetsuppgifter. De har inte till-räckligt med resurser. De klarar inte sitt arbete. Jagfinner det ganska anmärkningsvärt att moderaternaanser att polisen uppenbarligen skulle kunna ta ensådan uppgift. har heller inte sagt hurmycket resurser vi skulle behöva tillföra polisen föratt den skall klara detta. Det är något som de annarsbrukar kritisera.Anf. 128 () replik:Herr talman! Det är viktigt att vi stöder alla fa-miljer. Det upprepar jag om igen. Det är viktigt attden ensamma mamman får denna möjlighet. Tankenär inte alls att polisen skall göra sina insatser på detsätt som nu talar om. Poliserna skallnaturligtvis själva kunna gå fram, ta med sig barnetoch köra det hem, men framför allt är det en förebyg-gande åtgärd. Det är viktigt att vi har poliser och attvi har den resursen, så att denna möjlighet kan få varaett stöd för de föräldrar som behöver det. Detta är enav de bästa brottsförebyggande insatser som vi skullekunna sätta i verket.Anf. 129 () replik:Herr talman! Polisen har faktiskt en möjlig-het att omhänderta minderåriga som befinner sig iolämpliga miljöer eller i olämpliga sällskap. Polisengör den avvägningen. Skall man ingripaeller inte?Jag kan inte se förslag och reserva-tion som någonting annat än ett försök att skapa enservicetjänst. Man skall kunna ringa till polisen ochfå denna hjälp. skriver i förslaget attpolisen skall kunna ta minderåriga från olämpligamiljöer. Den möjligheten har polisen , ochden använder man sig också av . Det är iprincip ingen skillnad mellan det som moderaternaföreslår och hur det fungerar i dag.Anf. 130 ():Herr talman! Jag vill inledningsvis yrka bifall tillreservation 1 under mom. 1 i betänkandet om ungalagöverträdare.Alice har än en gång lyckats krångla tilldiskussionen om familjebegreppet. Jag tror att vi allahar den debatt som vi hade i utskottet i novemberförra året i färskt minne. Jag tror att det är viktigt attvi tittar på vad varje svensk medborgare menar närhan i svenska ordlag säger "familj". Det är alltså denlilla krets runt ett barn som fostrar barnet. Det behö-ver inte alltid vara någon sörgårdsidyll, , ävenom vi skulle önska att det kunde vara lite mer avsörgårdsidyll i Sverige.Det finns över 1 036 000 familjer i . I850 000 av de familjerna lever barnen med pappaeller mamma eller både mamma och pappa. Sedanfinns det 100 000 barn till missbrukare som far väl-digt illa. Det finns också föräldrar som helt enkelt intehar tid för sina barn. Där tror jag att det är oerhörtviktigt att vi markerar och med politiska beslut försö-ker se till att dessa föräldrar får mer tid för sina barn.Det betänkande vi behandlar rör frågor om före-byggande åtgärder samt frågor om påföljdssystemet. Iavsnittet om förebyggande åtgärder understrykerutskottet familjens betydelse särskilt när det gällerinförlivandet av värderingar och normer. Det är helt ilinje med kristdemokratisk uppfattning.I vår reservation förstärker vi vår ståndpunkt närdet gäller vikten av att familjepolitiken så långt sommöjligt underlättar för föräldrar och andra vårdnads-havare i deras fostrande roll. I den motion som krist-demokraterna lade fram behandlas frå-gan om vilken strategi som skall ligga till grund fördet brottsförebyggande arbetet. Vi hävdar i motionenatt det behövs en ny strategi som bygger på vikten avinre kontroll, dels för att vi över huvud taget skallkunna leva ett bra liv, dels - och framför allt - ibrottsförebyggande syfte.Och när vi talar om inre kontroll handlar det omen inre övertygelse om vad som är rätt och fel. Det ären kontroll över beteendet; man fostras till att rätta tillde fel som finns i beteendemönstret. Man lär sig attsjälv bedöma vad som är rätt och fel, och vi menar attfamiljen är viktigast i den här normbildningen ochnormöverföringen.I utskottet uppstod en debatt om huruvida det varangeläget eller inte med inre kontroll. Vi måste sägaatt vi inte reservationslöst ställer oss bakom det na-tionella brottsförebyggande program som socialde-mokraterna har antagit. I deras program nämns fa-miljen exempelvis bara i förbigående. Däremot tarman upp frågan om självkontroll. Man säger att det ärväldigt viktigt med självkontroll och att föräldrarnasjälvfallet är centrala i individens utveckling av justsjälvkontrollen.För övrigt handlar strategin i Allas vårt ansvar omhur man skall förhindra människor från att begåbrottsliga handlingar genom att göra det så svårt sommöjligt. Vi håller med om att en stor del av brottslig-heten t.ex. kan byggas bort. Inbrott i bilar etc. kanförebyggas. Men det räcker inte om vi skall lyckas iarbetet med att få människor att se skillnad mellanvad som är ditt och mitt.Vår strategi handlar framför allt om att man skallmedvetandegöra föräldrarna om betydelsen av upp-byggandet av inre kontroll. Det handlar om insatserså att alla som är involverade i barns och ungdomarsuppfostran förstår betydelsen av det här. Det handlarom att våra barn skall få en inre kompass som vägle-der dem och ger dem en inre övertygelse och somsäger ifrån och meddelar när det är rätt eller fel.I , som jag kommer ifrån, har BIG, brotts-förebyggarna i , genomfört ett samarbetspro-gram med mycket lovande resultat. Polis, föräldrar,skola, fritidsverksamhet och socialtjänst har tillsam-mans med jobbat med ett enda syf-te, nämligen att man skall få de unga att inse att det ärfel med brott. Den nya attityden har lett till att skade-görelsen i skolorna har minskat med hela 25 %.Anders , regionansvarig för Svensk Han-del i säger: Ändrade attityder till brottkommer att minska antalet butiksrån och brottmot butiker.Det handlar alltså om att ändra attityden, att fåden brottsbenägne att inse att det han eller hon hållerpå med är fel och att skapa en självkontroll, eller inrekontroll, hos den som inte har haft en sådan.I tidningen tider fanns en artikel för ettår sedan som hade rubriken: Vem ska fostra knyttet?Det var en universitetslektor i historia vid Roskildeuniversitet, , som beskrev familjensställning i historiska skeden. Han skrev så här:"Familjen är en oerhört seg institution och dess för-måga till anpassning är enastående. Trots alla påfrest-ningar har familjen alltid haft en remarkabel förmågaatt återhämta sig. Den har skakats och tvingats attfinna nya former av civila nätverk, men den har för-blivit själva kärnan i samhällets liv och arbete".Karin , en annan forskare, visar ien studie att hemmet och hemlivet utgör den vikti-gaste meningsskapande faktorn i människors liv.Av dessa anledningar måste familjen, hemmet,utgöra grundvalen för det vitaliserade civilsamhällesom måste komma i den retirerande socialstatensställe.Håkan avslutar sin artikel så här: "Enförnyelse och förstärkning av de lokala miljöerna äremellertid inte bara nödvändig för att lösa det socialasamlivets praktiska problem. Det är framför allt nöd-vändigt för att på nytt kunna upprätta normgivandesocial kontroll förutan vilken ingen fostran till ettansvarsfullt vuxenliv är möjlig". Jag skulle självkunna tillägga: och förutan inget demokratiskt sam-hälle kan överleva.Synen på barns behov har förändrats oerhört un-der . finns en helt ny kunskap ommänniskans psykologiska grundbehov, om hur viktigavåra första levnadsår är och i hur hög grad de förstalevnadsåren påverkar vår utveckling.Föräldrar och andra vuxna har ett stort ansvar sometiska signalgivare. En i sin helhet god familjepolitikär alltså en grundläggande förutsättning för ett funge-rande brottsförebyggande arbete. Det här understryksockså i betänkandet, och det är vi glada över. Samti-digt vill man där markera att de samhällsförändringarsom har skett har lett till att det nufinns många fler vuxna kring barnen. Ja, det finnsmånga fler vuxna kring barnen, men det handlar välom okända vuxna eller vuxna utanför familjen ochhushållet. Jag tror att vi alla kan se några årtiondentillbaka och minnas hur det såg ut med den äldregenerationen, som i flera led fanns med i barnensuppväxt.Utskottet är dock sammanfattningsvis enigt omvikten av att familjen får stöd för att kunna vara dennormgivande faktorn i den unges liv. hari utskottet skrivit ett särskilt yttrande där man taravstånd från denna skrivning i betänkandet. Detta görman mot bakgrund av att man hävdar att familjensom institution inte är någon garant för att barn ochungdom skall ges en trygg uppväxt.Vi kristdemokrater kan hålla med omatt de barn och ungdomar som råkar illa ut i samhälletär de som tyvärr inte har haft familjer som har haftförmågan att överföra normer och värderingar. Dettager i alla fall oss kristdemokrater tydliga signaler omatt det är av största vikt att familjen och familjens rolli samhället får mycket stöd och stärks. Man skallgenom lagstiftning gynna och skapa reella möjlighe-ter för familjerna att överleva. Det handlar om attföräldrarna, de vuxna kring barnen, får mer tid överför sina barn.Anf. 131 () replik:Herr talman! Jag blir onekligen lite fundersam närjag hör det här anförandet.Man säger att man inte skiljer sig så mycket frånutskottet när det gäller synen på familjen. Man ärklart medveten om att det finns familjer som harproblem där föräldrar inte kan ge sina barn det här.Men i slutändan hamnar man ständigt vid den lös-ningen att man skall ge föräldrarna lite mer tid ochlite mer resurser. På frågan om hur det skall kunnagöras blir svaret jämt och ständigt att det skall vara ettvårdnadsbidrag.Samtidigt säger man att man är medveten om dehär bristerna. Man pratar om att det finns fler okändamänniskor kring barnen. Inser man inte att det förmånga barn i är en räddning att dessa"okända" ser dem och kan tillgodose de behov sominte kan bli tillgodosedda hemma?När man betonar familjens roll på det här sättetoch säger att det bara handlar om mer tid och resurseroch om en familjepolitik som gör att föräldrarna fårmer tid är risken att många barn blir mer utsatta änvad de är . Jag förstår inte riktigt det resone-manget hos . Å ena sidan ser mandet här, men å andra sidan skall barnen ändå varahemma mer. är räddningen någonting heltannat.Anf. 132 () re-plik:Herr talman! Jag tror att är välmedveten om att det inte är på det sättet. Om hon inteär det har jag uttalat mig väldigt otydligt. Vi tyckernämligen att det mest angelägna är att barnen ochbarnens bästa kommer i första rummet.Jag sade att det inte alltid är föräldrarna som ärbäst på att överföra värderingar och normer; det är deinte om de inte har den förmågan. Då finns det andravuxna i barnets närhet.Vi vill betona vikten av att man ger stöd till för-äldrarna, så att de har en rimlig chans att vara de härnormöverförarna. faller direkt in i dettamed vårdnadsbidraget. Jag vet att ni har ett förslagom sex timmars arbetsdag. Vi har båda förslag omhur vi skulle kunna öka möjligheterna för föräldrarnaatt få mer tid för sina barn.Jag tror att både och jag är väl med-vetna om att föräldrar genomsnittligt sägs ha enväldigt begränsad tid, även om jag inte vill fastslånågra minuter, att över huvud taget tala med sinabarn, att föra ett samtal med sina barn. Hur skall mankunna överföra värderingar och normer till den upp-växande generationen när man inte har tid? Här skullevi vilja se ett annat förslag i svensk lagstiftning ochen annan prioritering av resurser.Anf. 133 () replik:Herr talman! Vi är nog alla överens om att det ärviktigt att kunna ha tid för sina barn, att ha tid attprata med dem och möta dem. Men när man pratarom detta som vi gör - om unga lagöverträdare,om det brottsförebyggande perspektivet, om dessaungdomars roll och om vad som skall hända - blir detför mig väldigt kluvet när jag hör kristdemokraternasargumentation. Jag vill lyfta upp detta: Skall mankunna ge trygghet som förälder, skall man kunna genormer och regler, måste vi ha ett samhälle som fun-gerar på en mängd olika plan. Då handlar det om attkunna ha ett arbete. Om man inte har det handlar detom att ha en a-kassa som man kan leva på. Det hand-lar om att ha en trygg miljö. Men där går kristdemo-kraterna en helt annan väg.Att man inte ser det totala samhällsperspektivetsbetydelse också för barnen tycker jag ständigt blir enbrist i de här diskussionerna. Och det är kanske detsom är det skilda synsättet: att kunna se hela samhäl-let, hela samhällsstrukturen, hur man lever för övrigt,vilka sociala rättigheter man har, vilka socialförsäk-ringssystem man har, hurdana nivåer man har och hurdetta är utformat. Vi anser att detta har stor betydelseför att alla människor skall kunna utvecklas. Har maninte dessa möjligheter kommer man också att hamindre möjligheter till ett bra föräldraskap, eftersomman saknar den egna tryggheten. Här måste vi ocksåvidta åtgärder. Det räcker inte att bara titta på famil-jen som institution och tro att det kommer att lösafrågan.Anf. 134 () re-plik:Herr talman! Det totala samhällsperspektivet föross kristdemokrater är framför allt att ge föräldrar ochandra vuxna valfrihet i samhället. Vi vill inte ha etttotalitärt samhällssystem där alla människor skallstyras i samma riktning, utan vi anser att det är viktigtatt för de föräldrar som faktiskt tycker att det är an-geläget att få vara hemma och vara normöverförarede första levnadsåren skall den möjligheten finnas.Inför mitt inlägg här , där jag skulle lyftafram den motion om bl.a. inre kontroll som vi harmed i betänkandet och också har reserverat oss tillförmån för, läste jag en ganska intressant artikel somjag skulle vilja citera ur. Den handlar om en kriminellkille som sitter i fängelse i . Han talar om huroerhört viktigt det är att man får uppleva att man fårnågonting här inne som säger ifrån. "Oavsett om detgäller att slå någon på käften eller komma över lätt-förtjänta olagliga pengar. För den som är kriminellsuddas de självklara gränserna ut, eller också har dealdrig funnits. "Det är just i fråga om de här självklara gränsernasom vi tror att vuxenvärlden eller familjen, den lillacellen, har en fantastisk förmåga att ge ungdomar enbra start. Och av de små, naturliga gemenskapernasäger vi att familjen är den absolut viktigaste. Denfanns långt före staten. Familjen är inte en institutionsom de offentliga organen har skapat, utan i stället ärdet samhället som byggs upp av familjer och enskildaindivider. Det är dessa som utgör samhället.Anf. 135 ():Herr talman! , för knappt ettår sedan, fattade vi här i beslut om på-följdssystemet bl.a. för unga lagöverträdare. Dettaträdde i kraft . Jag ser verkligen framemot den utvärdering som skall vara klar . Vimåste verkligen komma till rätta med den starktökande ungdomsbrottsligheten.Centerpartiet anser att det är föräldrarnas skyldig-het att ansvara för sina barn. Finns inte föräldrarnafinns det andra personer som är utsedda att ha dettaansvar för barnen.Föräldrarnas ansvar är att ge barnen en trygg till-varo, omvårdnad och en god fostran. Det står i föräld-rabalken. Lever alla vi föräldrar upp till vårt ansvar?Tar vi vårt föräldraskap på allvar, eller är det enklareatt bara överlåta ansvaret på samhället?Det gäller också att ge våra barn och ungdomarframtidstro, att låta dem få veta att de behövs ochkänna att de betyder något.Man kan fråga sig varför ungdomar gör saker sominnebär att de överträder lagens gränser. Mångagånger tror jag att det är för att tala om att de finns,att både inför kompisar och för oss vuxna visa att devågar. Samhället kan stödja, men det är ytterst föräld-rarnas ansvar.I skolan är det föräldrar tillsammans med skolanspersonal som stöttar barnen och är goda förebilder.Händer det någonting gäller det att ta itu med detgenast. Det måste sättas gränser och skapas reglersom ger trygghet, och det skall ske med familjen ochskolan i samarbete. Görs det något dumt skall deträttas till. Man skall be om ursäkt. Det är också dennagrundmodell som används i de medlingsförsök sompågår på olika håll i samhället, med goda resultat.Det talades tidigare här i debatten om narkotikaoch narkotika bland ungdomar. Jag kan ta ett prak-tiskt exempel från min egen kommun. Ett trettiotalungdomar var där inblandade i en narkotikahärva. Detvar unga personer. Man tog snabbt tag i detta till-sammans - föräldrar, ungdomar, polis, skola ochsocialtjänst. Man satte sig ned och pratade igenomdet. Alla grupper fick stöd. Föräldrarna kände att deinte var ensamma, ungdomarna likaså. Man lyfte uppdet och pratade mycket om det på bygden. Man ska-pade nätverk tillsammans, just för att arbeta i före-byggande syfte.Man kan arbeta i bred samverkan i trygghetsrådinom kommunerna för att förebygga brott, t.ex. mednattvandrande föräldrar, med sociala fältassistenteroch med närpolisen. Det har framkommit att det finnshinder, t.ex. när det gäller sekretessen, men vill mangår detta att överbrygga. Det gäller dock att ta tag isaker genast, prata igenom dem och kräva något till-baka.Jag tror inte att det blir bättre av att man straffarungdomar och sätter dem på kriminal-vårdshem. Det har diskuterats att registrera brottsför-övare under . Det anser vi från inteatt man skall göra. Däremot kan brotten registreras såatt man får en uppfattning om omfattningen.En annan aspekt som vi alla måste ta tag i för attförstärka rättssäkerheten är att ungdomar måste vågaanmäla brott och vittna. Men tjalla gör ungdomar integärna. Man kan bli ansatt. Man kan bli hotad. Mankan bli utesluten från en grupp. Det här är ett synner-ligen allvarligt problem som vi måste göra någontingåt. Vi måste ge mod och stöd till ungdomar så att devågar vittna för att komma till rätta med brottslighe-ten och stärka rättssäkerheten.Herr talman! anser att föräldrarnasansvar för sina barn måste förtydligas, och det måstevara ett brett samarbete mellan myndigheter för attkunna sätta in det stöd som behövs från samhälletssida. Därför yrkar jag bifall till reservation 2 undermom. 2.För övrigt avvaktar vi från uppfölj-ningen av påföljden för unga lagöverträdare somutlovades till hösten.Anf. 136 () replik:Herr talman! Jag vill bara förklara, , att jag genom ett meddelande från TT ser attsocialtjänsten inte klarar av sin situation.När det gäller kriminalvårdshemmen skall det va-ra anpassade regler. Den inriktning vi vill ha kan baraverkställas inom ett kriminalvårdshem.Anf. 137 () replik:Herr talman! Att är hårt belastadkan jag hålla med om. Men man måste ju börja inågon ända. Man måste börja förebygga på ett myck-et tidigt stadium, så att inte någonting sådant händersom gör att man behöver komma in på ett hem. Det ärden första åtgärden.Anf. 138 () replik:Herr talman! Jag delar helt upp-fattning att det förebyggande arbetet är viktigast.Allra helst ser jag att inte någon ungdom någonsinskall behöva bli straffad, utan att vi kan förebyggaoch minska all brottslig verksamhet, i synnerhet itidiga åldrar.Anf. 139 () replik:Herr talman! Jag har inget mer att tillägga.Anf. 140 ():Herr talman! Familjen är viktig. Men barn ochungdomar är viktigare. Det är vad vi gör med dem som avgör hur det kommer att bli i framtiden.Dagens betänkande handlar faktiskt om unga lag-överträdare. Man är alltså barn tills man är 18 årenligt barnkonventionen.Det är viktigt för oss att komma ihåg att barn integör som vi vuxna säger utan som vi gör. Vi kan intefostra fram saker, utan det är genom samhörighet somvi ger dem de normer de behöver för att få en godsjälvkänsla och därigenom ett gott självförtroende.Vi har också ett ansvar att komma ihåg att vårabarn föds med ett fullt utvecklat känsloliv.