prot · GM0980 · 1999-04-15 00:00:00 — Såvitt jag vetkommer nolltolerans när det gäller kvinnovåld attkomma upp under ordförandeskap. Det finnsen rapport som visar att jämställdhetsaspekterna inomEU:s institutioner är allt annat än bra, dvs. att kvin-norna inte är speciellt mycket representerade.Då skulle jag vilja ställa frågan om undersitt ordförandeskap kommer att arbeta med jämställd-hetsfrågorna.Det finns en annan aspekt. Kommissionen har densuveräna rätten att utarbeta förslag. Finns det möjligt-vis några tankegångar om att inrätta någon form avjämställdhetskommissionär?Anf. 123 Vice statsminister ():Fru talman! Hur de olika sakområdena fördelasinom kommission avgör kommissionens ordförande isamråd med kommissionärerna. Där har vi alltsåingen påverkan, annat än att man naturligtvis kanlägga ett gott ord för att jämställdheten är så viktig attdet skall ses som en viktig portfölj och hanteras pådet sättet i kommissionens arbete.Hur arbetar vi med jämställdhetsfrågorna? Ja, vitänker inte vänta till ordförandeperioden, utan det ärett område där vi drivit väldigt hårt att EUskall bli tydligare, först i Amsterdamfördraget ochsedan i uppföljningen av fördraget, för att man skallfå jämställdhetsfrågorna att genomsyra allting i poli-tiken, såsom vi har det i vårt land. Vi försöker levaupp till det vi har i vårt land. Nationella jämställd-hetsprogram tror jag skulle vara väldigt viktiga. Vihar verkat för att sådana skall utarbetas.Det viktiga vi har att göra under ordförandehalv-året är att visa som ett jämställt land. Vi kanvara ett gott exempel i det sammanhanget. Jag villinte säga att det är ett paradis, att vi plötsligt har blivitfullkomliga på det området. Vi har stora brister också,men relativt sett är ett mer jämställt land änandra. Det kan vi visa upp praktiskt. Det kan vara välså viktigt som olika normfrågor och regler.Anf. 124 ESCH (kd) re-plik:Fru talman! Om jag förstod vice statsministernrätt hoppades hon att skulle kunna föra slut-förhandlingar med vissa kandidatländer . Omjag förstod saken rätt måste, för att man skall kunnaföra sådana förhandlingar, många av de frågor sominte kunde lösas under Amsterdammötet vara lösta.Min fråga är: Har man några indikationer på att defrågorna - vetorätten, rösträttsfördelningen och andratunga frågor som måste vara lösta innan EU kan ut-vidgas - kommer att vara lösta före det svenska ord-förandeskapet?Anf. 125 Vice statsminister ():Fru talman! Det är inte så att det finns något vill-kor att vissa institutionella frågor måste vara lösta.Amsterdamfördraget gör det möjligt, inte alltförkomplicerat, att ta in ytterligare fem nya medlemmar.Jag tror inte på slutförhandlingar med några kandi-datländer. Fler än fem lär de knappast bli. Den ambi-tionsnivån skulle vi nog klara.Däremot håller jag med om att det vore väldigtbra om man kunde börja resan mot attkomma överens om hur de utestående institutionellafrågorna skulle lösas. Jag tycker inte heller att vi iAmsterdam slutförde det arbetet. Det är mycket somåterstår och som vi bör göra. Men det är snarare ut-vidgningen på lite jag talar om. Ju snabba-re det här blir klart, desto bättre.Anf. 126 ()replik:Fru talman! Jag tycker att det är bra att regeringenså här redovisar för sina planeroch prioriteringar inför det svenska ordförandeskapeti Europeiska unionen . De femredovisade prioriteringarna är, som vice statsminis-tern uttryckte det, välkända profilfrågor, profilfrågorsom jag tror att det finns en bred uppslutning kringhär i riksdagen.Jag välkomnar också att regeringen vill göra ord-förandeskapet till en angelägenhet för hela landetgenom att förlägga EU-möten till olika delar av lan-det. Jag tror att det verkligen kan bidra till att stärkaintresset och det folkliga engagemanget för EU-frågor. Det är också värdefullt att regeringen villbjuda in folkrörelser och representanter för det somman med fina ord brukar benämna det civila samhäl-let.Jag delar regeringens uppfattning om att ordfö-randelandets viktigaste uppgift är att föra EU:s ge-mensamma dagordning framåt. Det innebär att ut-rymmet för att föra fram svenska profilfrågor är be-gränsat. måste naturligtvis svenska stånd-punkter stämmas av med , bl.a. i samrådmed . Det gäller självklart också Sveri-ges prioriteringar inför ordförandeskapet. I praktikentror jag att det blir svårt att särskilja de båda rollersom kommer att ha som ordförandeland re-spektive medlemsstatsdelegation i ministerrådet. Detinnebär enligt min mening att de reguljära samrådsom äger rum inför ministerrådsmötena inte baraskall handla om att stämma av svenska ståndpunkter ienskilda frågor utan också om att det i största möjligautsträckning sker samråd om hur som ordfö-randeland avser att agera. Jag hoppas att vice statsmi-nistern delar min uppfattning på den punkten.Till sist, fru talman, vill jag bara påpeka att ord-förandeskapet inte bara är en angelägenhet för rege-ringen. För att skall bli framgångsrikt somordförandeland krävs en bred uppslutning och en djupförankring. kommer påtagligt att bli invol-verad i denna process genom att bli värd för ett stortantal internationella möten och konferenser. Detställer självklart krav på oss alla. bär ettstort ansvar för att det svenska ordförandeskapet skallbli framgångsrikt.Anf. 127 Vice statsminister ():Fru talman! Visst är det så. Det är många kontak-ter med de andra parlamenten och EU-parlamentetsom ledamöter kommer att ha. Sedankommer också som lokal att spela en storroll, skulle jag tro.När vi förankrar och samråder om den svenskapositionen talar vi ganska ofta en del omandra länders positioner för att se hur det kommer attgå på det ministermöte som vi förbereder oss för. Påsamma sätt kommer det naturligtvis att vara när vi harordförandeklubban. På det viset kommer samrådet attäga rum såväl om den svenska positionen som om hurman skall ta sig fram till vettiga beslut i det samman-hanget.Jag hoppas att ledamöter förstår skill-naden mellan att mejsla fram den svenska positionenoch att företräda hela EU som ordförande. Det ärdelvis skilda roller.Anf. 128 () replik:Fru talman! Först vill jag tacka för informationen.Jag tycker att det är bra att vi får en sådan här infor-mation i och inte bara i . Jagsitter där, så jag hade fått den ändå. Men jag tyckersom sagt att det är bra att vi även får den här.Om jag har förstått rätt har EU ett antal institutio-ner i de olika länderna. och har ingensådan institution.Jag undrar om det finns något samband mellanordförandeskapet och utplaceringen av de här institu-tionerna.Anf. 129 Vice statsminister ():Fru talman! Det tror jag inte att det gör. Det finnsinget sådant samband. Däremot är det alldeles rättkonstaterat att det är hög tid att vi som ny medlemockså får en EU-institution lokaliserad till Sverige.Det arbetar vi hårt med.Anf. 130 () replik:Fru talman! Finns det några särskilda frågor somden här institutionen skulle ta hand om? IT-frågor ochjämställdhet har ju nämnts t.ex.Anf. 131 Vice statsminister ():Fru talman! Med tanke på den IT-kompetens somfinns i tycker vi nog att borde vara enbra lokaliseringsort om det är så att EU väljer att haen särskild institution om dessa frågor. Vi skullesäkerligen kunna ge väldigt mycket till en sådan in-stitution.Det gäller förvisso på en hel del andra områdenockså. Jämställdheten nämndes här exempelvis. Menvi har ett särskilt stort intresse av IT-frågorna.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1998/99:210 om deobligatoriska proven i årskurs 9Anf. 132 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilka ini-tiativ jag är beredd att ta för att säkerställa ett bättredeltagande och genomförande av de obligatoriskanationella proven i årskurs 9 samt för att upplysakommunerna och de i skolan verksamma om statenskrav på skolorna.Beatrice framhåller att bortfallet är så högtsom när det gäller delproven. rap-port Ämnesproven skolår 9 1998 (dnr 97:475) visaratt elevbortfallet varierar kraftig mellan delproven.Elevbortfall uppstår enligt rapportens definition närelever av någon anledning inte genomför alla delprov.Det innebär att ju fler delprov ett ämnesprov bestårav, desto större är sannolikheten för att bortfallspro-centen skall bli hög. Antalet delprov var fyra i svens-ka, fem i matematik och tre i engelska. Det är framförallt de muntliga delproven i svenska och matematiksom uppvisar ett stort bortfall, 17 respektive 20 %.Jag delar uppfattningen att bortfallet i de natio-nella ämnesproven för årskurs 9 är oacceptabelt högt. En förklaring,men inte en ursäkt, kan vara att det var första gångensom ämnesproven genomfördes. Icke desto mindre ärjag oroad över bortfallets storlek.Skolverket uppger att vissa förändringar kommeratt ske till prov. Verket framhåller att desynpunkter och kommentarer som kommit in vialärarenkäter, brev och telefonsamtal visar på att ge-nomförandet av ämnesproven varit komprimerat ochtidskrävande. anser att ett sätt att mötadetta kan vara att de icke tidsbundna provdelarnasänds ut tidigare under terminen.Att särskilda initiativ skulle krävas för att upplysakommunerna och de i skolan verksamma om statenskrav på skolorna efter det att ansvaret för sko-lan decentraliserats kan förefalla väl sent. Jag för håller det för sannolikt att statens krav faktisktinte är okända. Däremot finns det skäl att påminnaom det ansvar som vilar på kommuner, rektorer ochlärare. Jag har för avsikt att återkomma till den frågani regeringens utvecklingsplan för förskola, skola ochvuxenutbildning som kommer att presenteras i majinnevarande år.När startade var den förstauppgiften för den nya fältorganisationen att informerakommunerna om den nya ansvarsfördelningen ochskolans nya styrsystem. Inför introduktionen av denya läroplanerna och de nya betygssystemen genom-förde en bred seminarieverksamhet överhela landet. anordnade Skolverketseminarier med förtroendevalda från landets samtligakommuner för att informera om skolväsendets styr-ning och ansvarsfördelning.Jag vill i sammanhanget även påminna om de di-rektiv och de tilläggsdirektiv regeringen utfärdat tillKommittén för lärarutbildningen som skall redovisasitt uppdrag . Direktiven innebär bl.a.att den framtida lärar- respektive skolledarutbildning-en skall utformas så att den nya ansvarsfördelningenoch det nya styrsystemet får genomslag i utbildning-en.De närmare bestämmelserna om de obligatoriskaämnesproven för år 9 i /98har publicerats i Statens skolverks författningssam-ling SKOLFS 1997:22 och för /99 iSKOLFS 1998:20.Sammanfattningsvis måste jag konstatera att in-formationen om statens krav och skolhuvudmännensansvar och skyldigheter varit omfattande. Vad som nubehövs är inte i första hand denna typ av informationutan ett målmedvetet arbete för att huvudmännen fulltut skall leva upp till sitt ansvar. Detta kommer attvara en angelägen fråga för regeringen, men det börockså vara en angelägenhet för alla politiska riks-dagspartier.Anf. 133 (m):Fru talman! Jag skall be att få tacka skolministernför svaret, men jag är inte nöjd med innehållet.Bakgrunden till min interpellation är otaliga rap-porter om problem och en rapport från Riksdagensrevisorer som vi fick där man har granskatSkolverket och skolans utveckling och redovisatresultat av detta.I den rapporten påpekar man bl.a. att elevernasfärdigheter enligt läroplanens nationella mål, som vihar fastställt här i , inte följs upp ordentligtoch att kommunerna inte sköter sina åligganden attfölja upp och utvärdera skolplaner bl.a. Detta är enväldigt allvarlig kritik som jag tycker att regeringenmåste ta på mycket stort allvar.Ett konkret exempel som man belyser gäller denationella prov som genomfördes för första gångenförra året. Där är bortfallet . Detta ärnästan det enda återkommande instrument som vi iriksdagen har för att se om de mål vi har satt uppuppfylls, och det fungerar inte. I reviso-rers rapport konstaterar man att bortfallet tyvärr med-för att vi inte får se dem som allra mest borde varamed. Det gör att vi får bättre resultat än vad vi egent-ligen skulle ha. Jag är väldigt bekymrad över detta.Av svaret som jag har fått av skolministern fram-går att regeringen inte anser att kommunerna behövermer upplysning om vad som gäller och att man tydli-gen inte behöver ta några större initiativ för att säker-ställa att de nationella proven fungerar. Jag delar inteden uppfattningen. Man kan inte nöja sig med detsom står i det här svaret om att uppger attvissa förändringar av provet kommer att ske. Vad tänker man göra?Det är ju helt oacceptabelt att vi inte kan få ett till-förlitligt resultat i de nationella proven som skallberätta om den obligatoriska grundskola som vi harfaktiskt fungerar. Och vi har ändå valt att begränsaoss till några få ämnen och en enda årskurs. Jag ärväldigt bekymrad över detta. Det enda rimliga ärnaturligtvis att kräva att förändringar och förbättring-ar sker.I den här rapporten är det också tyvärr myckettydligt och uppenbart att många kommuner ochmånga som arbetar inom skolan verkar okunniga omdet styrsystem som inte är nytt. Det kan förvåna osssom har varit politiskt aktiva och tror att man kännertill det. Men vi har pensionsavgångar, personalom-sättning och en väldigt rörlighet i organisationen ute ikommunerna. Många har ingen aning om vad somgäller och vad riksdag faktiskt har sagt.Min poäng med den här interpellationen är att dethär inte fungerar i en enstaka liten detalj som jag harlyft fram. Jag kräver faktiskt att regeringen gör någotkonkret åt det här. Detta är någonting som riksdags-revisorerna inte lyfter fram därför att de tycker att detär allmänt intressant, och som vi kan nöja oss med.När det gäller proven vill jag också säga att dethandlar inte bara om - även om det är den stora frå-gan för mig just - att vill ha beskedom situationen i skolan eller om studieresultaten. Detfinns också andra problem med de nationella provensom många elever lyfter fram. Det är fusk, t.ex. närproven genomförs på ett sådant sätt att vissa eleverkan läsa svaren på Internet, och mycket annat. Dethär är oerhört allvarligt därför att rättssäkerheten föreleverna - de vet ju att mycket av proven används vidbetygssättning - är central.Men det handlar också om tillförlitligheten i in-strumenten för vår del. Jag är övertygad om att detkrävs konkreta insatser och krav på för attförbättra, vidga och utveckla arbetet med det här. Jagkommer inte att ge mig förrän får riktigasvar på de få frågor vi faktiskt ställer om sakernastillstånd i skolan.Anf. 134 Statsrådet ():Fru talman! Jag är övertygad om att jag delar oron för att de mål som vi sätter upp iriksdagen och som fattar beslut om inteverkställs i kommunerna.Det vi gör steg för steg är att på någotsätt utöka den statliga tillsynen och granskningen.Från början hade vi som utövade tillsyn ikommunerna. Man tittade på enskilda kommuner ochgjorde nedslag och följde upp vad som sedan hadeskett efter tillsynen.Vi har också tillsatt utbildningsinspektörer somfår uppdrag från - de kan få uppdrag frånriksdagen men även från regeringen - inom de områ-den där vi har sett att det finns problem. Vi har fåttden första rapporten. Den har även regeringen aktivttagit del i. Det sker nu en uppföljning i kommunernaav det resultat inspektörerna visade.Vi kommer också från att tillsätta enkvalitetsgranskningsnämnd. I den nämnden skall detsitta representanter från kommunerna och de olikalärarorganisationerna och t.ex. skolledare för att vihela tiden skall kunna knyta samman det övergripan-de statliga ansvaret med den verksamhet som sker ikommunerna. Jag är lika angelägen som vi verkligen skall få en bekräftelse på att elevernanår målen.Jag har samtalat med lärare vid be-sök på skolorna om hur man ser på de nationellaproven. Det är väl alltid så att det tar tid - jag sägerfortfarande att det inte är någon ursäkt - innan manhar insett varför värdet av de nationella proven är såhögt. Det här handlar ju om en kvalitetssäkring förden enskilde eleven i en kommun. Eleven kan jämfö-ra sig med andra ungdomar i andra kommuner. Det ärockså ett stöd för betygssättningen.Jag blir verkligen skrämd när jag ser att bortfallethar varit av den här arten. Även om det varierar ochdet kanske var av eleverna i ett ämne och 87 %i t.ex. engelska som genomförde det hela och fickresultat är det ju fortfarande inte den hundraprocenti-ga nivå som vi vill uppnå.Vi har tittat på hur informationen har nått ut. In-formation är något som är viktigt men oer-hört svårt. Vem är det egentligen som tar del av debeslut som faktiskt fattas av riksdag och regering?Det är rektors skyldighet att informera personalen.Vi har tittat på hur det här sker och under vilkaformer. Vi såg på nyhetsbrev, som bl.a.tog upp kunskap om de statliga kraven. Det gick ut ettnyhetsbrev 1997, som nådde alla rekto-rer. av lärarna fick information ombrevet. Det är ju inte heller bra. Det är faktiskt me-ningen att varje lärare skall få information. Sedankom det ytterligare information 1998 om det natio-nella provsystemet, så information går ut via de ka-naler vi har.Nu är det fråga om hur vi i nästa steg verkligen fårskolledarna att se till att samtliga lärare har den härinformationen. Det positiva med att det här ges of-fentlighet är kanske också att både föräldrar och ele-ver reagerar och säger: Vi vill ha nationella prov, ochdet är vår rättighet att ha dem.Anf. 135 (m):Fru talman! Det sista tycker jag är ett steg på vä-gen. Jag tror också att man måste få folk intresseradeav att fråga efter proven för att något skall hända.Jag skulle gärna vilja kommentera det här medrektors ansvar för att förmedla information. Man kanju vända på det och säga: Vi måste nå en situation därdet är naturligt för en lärare att gå in på skoldatanätetoch kolla upp vad har för sig. Läroplanenborde varje lärare ha i bakfickan - det är ju därför denär liten och behändig - så att man vet vad som gäller.Det är väldigt få regler som staten har satt upp. Det ärfå saker som vi i har sagt att alla barn harrätt att få. De kräver jag faktiskt att man respekteraroch känner till. Tyvärr fungerar inte det.De nationella utbildningsinspektörerna som skol-ministern nämnde är utmärkta. Men tyvärr var detjust de nationella utbildningsinspektörerna som påpe-kade i en rapport lite tidigare än revisoreratt när det gäller implementeringen av läroplanen ochde nya styrsystemen får vi börja om från början. Jagtror nästan att det är ett citat, eller i närheten av ettcitat. Vi måste börja om från början därför att maninte har tagit till sig och förstått efteråthur regelverket ser ut. Det är det som är så allvarligtoch som vi nu får ett uttryck för när man inte ensgitter genomföra de nationella proven.Jag vet att det är svårt med information. Manmåste använda mekaniska och handgripliga sätt. Detär möjligt att man får kräva att resultaten redovisas påslutbetyget, för då kommer det att vara tomt. Och dåkommer alla att inse att så kan det inte vara.Det jag vet är att vi i , som bestämmerom de nationella målen och som har sagt att vi skallha en likvärdig skola i hela , måste ställa krav.Vi måste åtminstone se till att det enda nationellaprov som vi kräver att man genomför i slutet avgrundskolan genomförs på ett sätt som gör att det ärtillförlitligt vad gäller resultaten och att det faktisktfungerar. Vi kan aldrig acceptera att det är på det härsättet.Jag tycker att det är för lite med ett provtillfälle.Den förra socialdemokratiska regeringen tog ju bortdet prov som skulle gälla i årskurs 5, så nu har vi baraett prov kvar, och detta fungerar inte, enligt Riksda-gens revisorer. Därför tror jag att man måste bådekonkret med information och med olika åtgärder setill att det fungerar bättre och att tillförlitligheten blirriktigt bra. Det är inte enkelt, det kostar pengar ochdet kräver väldigt mycket.Jag ser fram emot utvecklingsplanen. Men jag villi alla fall att skolministern, utöver att så att säga litapå att gör något, faktiskt funderar över omdet krävs konkreta initiativ. Det här är ju en av dekonkreta hållpunkter vi har i som vi kananvända. Det är en av de olika mätare man kan ha.Det är väldigt viktigt att denna dokumentation finnsoch fungerar och att vi får en tidsserie. Då kan detinte vara så att en tredjedel bara faller bort, för dåfungerar inte de nationella proven.Anf. 136 Statsrådet ():Herr talman! När vi fattade beslutom gymnasiepropositionen här i fattade viockså beslut om att fick i uppdrag att seöver de nationella proven, också när det gäller dennationella provbanken. I den vårproposition vi ladefram i går permanentade vi återigen beslutet om dennationella provbanken.Jag vill understryka värdet av att ha den här typenav prov just för att kunna garantera en jämn kvalitetsom ger en likvärdighet över hela riket.Jag har också - och därför kommer vi tillbaka tillutvecklingsplanen - funderat mycket över målen somvi nu har. Det är i och för sig frivilliga nationella provt.ex. i årskurs 5.Men vi har också kunnat se en annan bild som jagnu tar fram. Det är att vi har fått en utveckling med1-5-skolor och 6-9-skolor. Då kan man ju fråga omdet egentligen kanske är försent att ha nationella provi årskurs 5, med tanke på att en del elever hinnerlämna skolan och försvinna i väg till en högstadie-skola. Tanken med att ha just årskurs 5 var ju att dåskulle vi även ha årskurs 6 för att ge resurser till debrister som fanns innan eleven gick över till det somvi då kallade för högstadiet.Det finns alltså anledning, tycker jag,för oss att komma tillbaka tillsammans. Det här är förmig nu inte något påstående, , utan enfrågeställning.Jag vet att vi är lika intresserade av att nå målen.Jag kommer också att peka på vikten av de diagnos-tiska test som finns i årskurs 2. Det är oerhört viktigtatt vi har dem.Men detta är inte acceptabelt. Vi får se vad somhänder . Vi kanske får vara mer tydliga ide direktiv vi går ut med för att kommunerna skallfölja upp dem.I direktiven till skollagsöversynen ligger ocksåförslagen att fundera över sanktionen.Det är alltid smärtsamt att behöva använda detgreppet, men måste vi i riksdag och rege-ring kunna vara förvissade om att de mål vi sätter uppblir genomförda. Det är en skyldighet för dem som ärverksamma i skolan att ta reda på vilka styrmedelsom gäller, att kunna läroplanen och veta förhållan-dena med betygssättningen och de nationella proven.Det är en skyldighet. Det kan ingen ställa sigutanför som arbetar i skolan.Anf. 137 (m):Herr talman! När det gäller 1-5-skolor och 6-9-skolor har jag en annan minnesbild än skolministernom vad som var skälet till att vi skulle ha nationellaprov också i årskurs 5. Min snabba minnesbild är attvi tyckte att det var en naturlig uppdelning. Men detkan kvitta eftersom vi har erfarenhet avhur det fungerar. När det gäller skolutveckling fårman inte ha låsningar i onödan. Jag tror att det ärotillräckligt att mäta först när man har gått de nioåren. Jag tror att bestämda avstämningar under resansgång har en positiv poäng.Till sist vill jag framföra ett önskemål eller ett tipsoch kanske en fråga: För att följa upp denationella proven ordentligt kanske skolministern kanhålla en information här i - så gjorde vicestatsministern tidigare när det gällde EU-medlemskapet - och redovisa resultaten i de natio-nella proven. Det skulle verkligen markera vilketansvar har att följa upp att de nationellamålen för skolan fungerar. Och det skulle vara ensignal till skolorna att detta är viktigt och centralt. Detskulle skapa en debatt kring det.Jag vet att det inte är helt enkelt eftersom det ärkomplicerade frågor. Men jag tror att det ligger någoti det. Statens uppgift är ju att ange målen och vi stäl-ler vissa krav på utvärderingen. Att få en sådan kon-kret redovisning behöver inte ta så mycket av riksda-gens tid i anspråk men det skulle vara av intresse medtanke på att många riksdagsledamöter ständigt är uteoch diskuterar skolfrågor och hur det ser ut i skolan.På så sätt skulle de få ordentlig information om vad vifaktiskt vet.Anf. 138 Statsrådet ():Herr talman! Jag får tacka för tipset. Jag kan intede formella turerna när det gäller vad jag får och intefår göra och vilken typ av information som vi läggerfram inför .