prot · GN0920 · 1999-10-27 00:00:00 — Och vad tror skolmi-nistern konsekvensen blir för ett barn med gravatalsvårigheter om det inte kan få komma till en riktigskola? Och hur mycket fortbildning är det ni tänkererbjuda kommunerna, om man nu ska skicka personalpå kurs? Och tror skolministern, slutligen, att de härlärarna och andra som kan få åka på kurs på resur-scentrum någonsin kommer upp i den kompetensnivåsom specialutbildad personal vid de skolor som ni villlägga ned faktiskt har ? Mitt tips är att det blir enkvalitetssänkning, och det är allvarligt.Anf. 75 Statsrådet ():Fru talman! I den här propositionen, tillsammansmed övriga propositioner och den budget som vi harlagt fram från regeringens sida, är det en otrolig kom-petensutveckling som vi satsar på lärarna. Det är detstörsta statliga stöd i fråga om kompetensutvecklingsom någonsin har skett. Den här kompetensutveck-lingen är till större delen riktad just mot elever somhar ett större behov än andra. En stor del av satsning-en kommer att gå till kompetensutveckling för allpersonal, just i mötet med funktionshindrade. Det harvisat sig att det är delar av detta som inte finns ilärarutbildningen. Många av våra lärare, som har gåttigenom sin lärarutbildning , saknarden här kompetensen. Den här utbildningen är efter-längtad av många, och den ska ske.Det kommer att ske kompetensutveckling direktriktad mot det som nämnde tidigare,nämligen möjligheterna att bättre möta dyslexi. Detkommer att ske kompetensutveckling till de eleversom är gravt språkstörda. finns det, förutomHällsboskolan och dess resurscentrum, ett antalspråkklasser runtom i . Vi anser att det måstefinnas fler av den här typen av språkklasser eller stödför dessa elever. Därför kommer just utbildningeninte att vara någon kortvarig tvåveckorsutbildning,utan de medel som resurscentrum skafå - där finns specialistkompetensen, och specialis-terna där ska vara behjälpliga att utbilda andra - avseren tvåårig kompetensutvecklingssatsning riktad tillpersonal i kommunerna som arbetar med elever medgrava språksvårigheter. Basen för dessa är att de ärspecialpedagoger. De har alltså en gedigen baskom-petens och ska få ytterligare kompetens.Vi behöver fler språkklasser, men de ska varaspridda över . När man i fortsättningen undrarvart man ska vända sig och ställa den direkta frågan"Vem vänder jag mig till? ", då frågar man givetvis ide här stödcentrumen vart man ska gå vidare när manhar ett gravt språkstört barn.Men min fråga tillbaka till är: Hurmånga specialskolor vill i så fall ha förde här barnen? Det som vi har på Hällsboskolanräcker inte till för att möta de gravt språkstörda.Anf. 76 (m) replik:Fru talman! Det har inte riktigt framgått av rege-ringens offensiv i den här frågan att den nu förordarutökning av antalet specialklasser. Det ska bli intres-sant att se programmet för uppbyggnaden av de härspecialklasserna. Och det behövs nog, det tror jag,därför att hjälpen är underdimensionerad i förhållandetill behoven.Vi moderater förordar inte startande av nya speci-alskolor. Men vi avvisar en nedläggning av de mestkvalificerade skolor vi har på två områden. Det är vaddebatten nu ganska mycket handlar om.Den rapport som vi fått från visar attkommunerna inte hanterar "enkla" handikappordentligt, om vi får kalla det för handikapp. Ni villrelativt snabbt, får man lov att säga, avveckla denkompetens som finns. Frågan är då vart man skavända sig.När man står där med ett språkstört barn eller ettbarn med ett multihandikapp är det ingen tröst attveta att någon av de ganska få speciallärare som finnsska skickas i väg på kurs för det barnet. Pånågot sätt kapar ni den gren man sitter på, eller denöppning som finns.Det är lite fräckt att räkna upp barn på detta sättsom om det inte vore något problem. Dessa barn äroerhört viktiga. Det är säkert fler barn som skullebehöva hjälp. Men det är säkert fler barn i landet somkan vara i sin hemkommun därför att specialskolornamed den fasta verksamheten finns där som inspirationoch kraft för det arbetet. Det har inte heller fram-kommit i propositionen hur resurscentren ska kunnabygga upp kunskaper utan en fast och vardaglig un-dervisning av den typ av barn som de hanterar.Anf. 77 Statsrådet ():Fru talman! Jag vet inte hur har lästsjälva propositionen. Den är väldigt tydlig när detgäller . Här står, och jag läser frånpropositionen: Särskilda insatser på skolområdet, SIS,i syfte att stimulera och underlätta inrättandet avregionala undervisningsgrupper för gravt språkstördaelever. Det betyder med andra ord att det kommer attbli fler ställen att möta dessa elever.Dessutom står det: resurscenterutökas. Det minskas inte, utan det utökas. Vi stärkeralltså verksamheten och utbildar mer personal så attvi kan möta det behov som faktiskt har ökat när detgäller de gravt språkstörda. Det är definitivt ingenminskning. Det är en utökning av resurser för degravt språkstörda barnen! Det står tydligt och klart ipropositionen.Sedan vill jag ytterligare upplysa om en sak tillsom hade fel i i sitt förra anförande. Det blir en tydlig reglering när detgäller de barn som kommer att gå påEkeskolan. Regleringen kommer att vara att visstids-placering ska följa skolplikten. Det är ingen som kanhamna i ett resurscenter och inte veta hur länge ellerpå vilka villkor. Regleringen kommer att vara tydlig.Regleringen kommer att vara att eleven är inskri-ven i sin hemkommun. Där har eleven sin skola.Eleven kommer inte att vara i något vakuum. Detgäller att läsa propositionen både när det gäller dedelar som syftar på lagtexten och de delar som syftarpå olika förordningar.Anf. 78 () replik:Fru talman! hör vi det dubbla budskapet igen.Vi kan höra hur skolministern säger: Skolan ska intestängas. Vi har ju ett resurscenter som en del av bar-nen kan få gå på under . I andraandetaget frågar sig skolministern varför vi som villbehålla skolan blir upprörda. De elever som går påskolan ska ju få gå klart. Jag tycker att det ärofattbart att ett sådant dubbelt budskap kan kommaut.Varför sätter skolministern de barn som t.ex. gårpå mot de barn runtom i landet som ocksåbehöver stöd och hjälp? Varför försöker man att ska-pa den motsättningen? Är det för att försöka vinnapolitiska poäng på kort sikt? Våga visa i vilken rikt-ning ni vill gå! Ni försöker skapa en motsättning sominte är möjlig. Jag vill att ska få vara kvar.Anf. 79 Statsrådet ():Fru talman! I sitt anförande frågade jag har lyssnat på. Någon som jag har lyssnatoerhört mycket på är partikamratInger . Det som skiljer ochInger är ålder och livserfarenheter.Inger är en landstingspolitiker som harvarit verksam inom i oerhört många åroch som har varit och också är ordförande i social-nämnd. Det betyder att hennes kompetens när detgäller just dessa barn som finns på är, villjag påstå, vida överlägsen har varit med om de reformer där barnen somvar på särskolan tidigare fanns inom institutioner.Hon har varit med om reformerna när dessa eleverskulle gå ut i ett gruppboende när de blev vuxna ochkunna klara sig själv. Hon har varit med om reformenatt föra över ansvaret för särskolan från landstingettill kommunen. Med den kompetens och den erfaren-het som har var hon en viktig ledamot iFUNKIS-utredningen. Det var just kompetensen hosmånga som låg till grund för det beslut som vi såsmåningom presenterade.Det är väldigt lätt för att nu säga attjag använder mig av att ställa ålder mot erfarenhet.Men eftersom själv säger att jag har"talat med några barn på " vill jag ställaden kompetensen mot den kompetens som centerpar-tisten hade med sin gedigna erfarenhetav särskolan. Det var också uppfatt-ning att reformen är nödvändig.Det finns, , inte något som väcker såstor och stark debatt som handikappfrågor, eftersomdet handlar om utsatta människor. Då gäller det ocksåatt våga vara rakryggad.Anf. 80 () replik:Fru talman! Jag vet inte riktigt hur man ska svarapå ett sådant angrepp. Jag tycker att det är tragiskt attskolministern inte har andra argument än att attackeramin ålder och i viss mån mitt kön.Det är också konstigt att skolministern försökerracka ned på det sättet och påvisa min partikamratskompetens som satt i utredningen. Det var jag somblev tillfrågad i första hand att sitta i , men på grund av utlandsarbete hade jaginte möjlighet till det.Det är en konstig argumentation, . Jag tycker att ska tasig i kragen och använda de riktiga argumenten ochförsöka att få till att och skafå vara kvar för barnens bästa!Anf. 81 Statsrådet ():Fru talman! Jag förstod precis hur yttra sig. tar jag också tilltonen. Det har varit alldeles för mycket tyckande omjust barnen på . Jag kan dessa barns situa-tion. Jag har mött dem, och jag har också mött mångaav deras kamrater runtom i landet.Det som var det bästa med FUNKIS-utredningenvar att det fanns en samlad kompetens. Här fannsledamöter från riksdag - , från -och här fanns från . Samt-liga hade gedigen politisk erfarenhet från såvällandstingspolitik som kommunpolitik och rikspolitik.Det var ingen av dessa partier som reserverade sigmot utredningen. Det var ingen av de övriga ledamö-terna som reserverade sig mot . Det fannsett särskilt yttrande från sida som inteberörde . Nuvarande generaldirektören förSIH var ledamot. Han hade inga invändningar motEkeskolan. Jag för fram detta eftersom har valt den tuffa tonen i debatten om Ekesko-lan. Då måste jag också väga den kompetens somfanns i utredningen mot det sätt som nämnde autistiska barn i sitt anfö-rande. Vet hur många autistiska barnsom finns runtom på våra skolor? Vet det finns kommunala skolor med enbart autistiskabarn där man har en spetskompetens när det gäller debarnen som inte finns på resurscenter?Anf. 82 () replik:Fru talman! Skolministern sade att det inte är santatt skolan kommer att läggas ned. Det är fråga om hurman använder orden. Vad som är sant är att det intekommer att finnas en fast skola för en elev som harflera olika handikapp, och det kommer inte att finnasen garanti för att den eleven får en bra skola hemma ikommunen.Regeringen skriver att alla kommuner ska ha hu-vudansvaret för alla barn. Det ska finnas tydliga ochvälmotiverade undantag, t.ex. för de hörselskadade.Jag anser att en elev med flerhandikapp, språkstör-ning i kombination med utvecklingsstörning, funk-tionsnedsättning, rörelsehinder osv. är ett välmotive-rat undantag.Min fråga blir: Hur kommer ministern att kunnagarantera att en sådan elev i hemkommunen får denspeciallärare och den assistent han behöver? Hurkommer ministern att kunna garantera att kommunenverkligen kommer att skicka denna elev till resur-scentret och utnyttja det? Regeringen säger nej tillFolkpartiets förslag att ha en statlig ekonomisk ga-ranti för att dessa elever ska få det stöd de behöver.Anf. 83 Statsrådet ():Fru talman! Jag skulle vilja veta hur stor och om-fattande den handikappeng som för framär. Var har ni redovisat den i er budget? Hur mångabarn har ni i så fall tänkt ska omfattas av handikap-pengen? Gäller den också de 15 000 barn som finnsinom särskolan? Eller vilka barn är det som har rätttill handikappeng? Gäller den också de barn som finns inne i alla våra skolor? Detta är mina frå-gor.Vilka är det då vi pratar om och vilken kompetensfinns runt de här barnen? I har vi ungefär 620särskolor. Av dessa är 363 också träningsskolor.Träningsskolor finns i 187 kommuner. Det finnsalltså en vid, stor och bred kompetens för att mötabarn med olika funktionshinder.Av de barn som går ute på skolorna finns majori-teten på träningsskolorna, som jag sade i mitt anfö-rande. av barnen på träningsskolorna ärflerfunktionshindrade. Jag har mött de barn som UlfNilsson beskrev i sitt anförande, men jag har möttminst av dem på . De flesta som motsvararden beskrivning som förde fram finns nämligenute i landet. Men några finns på , och de ärdär just därför att de behöver ett speciellt pedagogisktstöd i sin utveckling. Det är därför man kommer tillEkeskolan - just på grund av att man behöver dettaspeciella pedagogiska stöd. Man ska visserligen ha ensynskada och tillhöra gruppen förståndshandikappa-de, men det är inte det speciella funktionshindret somsådant utan behovet av det särskilda pedagogiskastödet som räknas, och det kommer att finnas även ifortsättningen vid resurscentret.Anf. 84 () replik:Fru talman! Vi anser att alla handikappade barnmed grova funktionshinder, de som utgör speci-alskolans målgrupp och en del där utanför, ska om-fattas av en sådan här handikappeng. De exakta grän-serna får naturligtvis dras upp efter en ordentligtgenomarbetad utredning.Det finns ett antal flerhandikappade barn ute ilandet, som säger. Alla får inteen bra skolutbildning. Att lägga ned en väl fun-gerande verksamhet utan att skapa nya garantier omen förbättring tycker jag är att ta alltför stora riskerför barn som redan har det svårt.Anf. 85 Statsrådet ():Fru talman! Jag återkommer än en gång till för-ändringen för och dess framtid. ärEkeskolan en statlig specialskola. Regeringens för-slag innebär att barnen även i fortsättningen kommeratt kunna gå i . Det kommer att finnas enskoldel, men den blir mindre än den är . Detkommer också att finnas ett utökat resurscenter.Vi kan aldrig tala om hur den enskilda skolgångenska vara för ett enskilt barn - jag pratar nu om dennaspeciella grupp. Tanken är att man gör ett åtgärdspro-gram. Hur detta program kommer att se ut blir oerhörtvarierande från den ena eleven till den andra beroen-de på deras olika förutsättningar.Därför vill vi understryka att denna skola kommeratt finnas kvar. Det kommer att finnas ett resurscen-ter. Men dessutom vill vi att resurscentret ska kunnagå ut och möta och ge stöd till de ca 300 barn - vi haringa fakta på hur många det är - som finns ute i lan-det och som väldigt mycket liknar de barn som i inne på Ekeskolan.Det handlar inte om att någon ska missa dennamöjlighet. Möjligheten att få det stöd som finns vidEkeskolan kommer att finnas i fortsättningen. Vi serju att det finns oerhört få barn i de lägsta åldrar-na på . Det är en signal på att man klarardessa barn allt bättre ute i landet. Jag tog upp de äldreeleverna i mitt anförande. Det är ofta när eleverna bliräldre och har varit i sin träningsskola,grundskola eller grundsärskola som problemen kom-mer. Vi måste därför hitta lösningarna för de äldre.Tanken på att ska vara en gymnasieskolahar aldrig funnits. Man har fått en utvidgad möjlighetatt ta emot de äldre eleverna, men däremot finns ing-en speciell skolform för dem på Ekeskolan.Anf. 86 () re-plik:Fru talman! Jag har tre korta frågor till skolmi-nistern.Skolministern sade i början av sitt anförande attgrundprincipen är att de handikappade ska bo hossina föräldrar eller i deras närhet. Jag vill veta litenärmare vad som åsyftas med "närhet". Innebär det ihemkommunen, i grannkommunen eller i regionen?Jag tror att detta är oerhört viktigt. För hur kommerkommunerna att tolka ordet "närhet"?Kan de skicka handikappade elever från Karesuandoned till därför att det är det närmaste stället dekan finna? Detta är alltså mycket viktigt.När det gäller den Rh-anpassade gymnasieutbild-ningen och rätten till individuella program vill jagfråga: Sätts den lagstadgade rätten till likvärdig ut-bildning på undantag genom detta?Jag har bara en kort kommentar om Ekeskolanoch . Skolministern säger att kompe-tensen inte ska försvinna på dessa skolor - nej, det ärför väl att den inte gör det. Men kan skolministernhålla med mig om att tillgängligheten för de rörelse-hindrade enskilda eleverna i alla fall blir något be-gränsad jämfört med ?Anf. 87 Statsrådet ():Fru talman! Först vill jag ta upp en fråga somställdes i det första anförandet. Den gällde de fristå-ende skolorna. Jag vill gå tillbaka till propositionen.Där står klart och tydligt:Det finns enligt regeringen skäl att ana-lysera konsekvenserna av en anpassning av lagstift-ningen i syfte att harmonisera bestämmelserna mellanskolformerna så att ansvarar förgodkännande av fristående skolor även för den aktu-ella gruppen elever.Där har vi alltså ingen skillnad i vårt synsätt, utandetta är andemeningen.Det andra som jag vill ta upp nämndes också i detförsta anförandet. Det gäller föräldrarnas önskemål. kan en förälder mycket väl önska Ekeskolan.Men det är alltid personal och resurscent-ret som gör bedömningen huruvida eleven ska vara påEkeskolan eller inte. Detta görs utifrån avgörandetom ifall man kan möta eleven på det pedagogiska sättsom är andemeningen med att man ska gå påEkeskolan. Låt oss säga att personal sägernej. Då har föräldern möjlighet att gå till en överkla-gandenämnd och få frågan prövad. Även nämndenkan säga nej.Jag träffade enelev som just nu är uppe till prövning på Ekeskolan.Man kommer att rekommendera att eleven inte ska gådär. Vad som kommer att hända vet jag inte. Föräld-rarna har alltså ingen självklar rättighet, utan det helaprövas på många olika sätt.I det förslag vi nu lägger fram om åtgärdspro-grammen, som ingen har tagit upp i denna diskussion,ingår just att vi pekar på att föräldrar ska få rätt attkräva ett åtgärdsprogram. Det ger föräldrar en oer-hörd styrka och innebär ett stort stöd till många för-äldrar med funktionshindrade barn runt om i vårtland. Via detta åtgärdsprogram kan man hävda t.ex.att man vill att ens barn ska få ett större stöd avEkeskolans resurscenter eller att man vill ha en skol-gång på ena eller andra sättet. Tillsammans med desociala myndigheterna gör man upp hur åtgärdspro-grammet ska se ut.Anf. 88 () re-plik:Fru talman! Jag konstaterar att jag inte fick svarpå en enda av mina tre frågor.Jag sade i mitt inledningsanförande att mycket avdet som finns i det här betänkandet är bra och att jaginte anser det meningsfullt att debattera det som jaghåller med om i propositionen.När det gäller de fristående skolorna vill jag baratacka skolministern.När det gäller föräldrarnas önskemål är det heltklart att det, som i det här fallet, är sombestämmer vilka som ska få komma dit. Men detbeslut som vi fattar innebär ju att inte ensEkeskolan kan bestämma detta. När det gäller enfunktionshindrad elev som är och sombehöver stöd och resurser begränsar kanske detta medviss tid intagningen till det här resurscentret.Jag skulle gärna vilja få svar på mina tre frågor.Den första är: Vad innebär "dess närhet"? Den andrafrågan gäller den lagstadgade rätten till likvärdigutbildning när det gäller den Rh-anpassade gymna-sieutbildningen. Sedan vill jag ha en kommentar omkompetensen.Anf. 89 Statsrådet ():Fru talman! Då går jag tillbaka till detta med åt-gärdsprogrammet. Jag förtydligar att det givetvis ären självklarhet att man med den kompetens som finnsvid resurscentret ska vara med när bedömningen görsav hur det här åtgärdsprogrammet ska se ut. Det är judär spetskompetensen finns.Vi menar nu att denna spetskompetens ska kunnakomma fler elever till godo. Vi har ingen exakt siffranär det gäller den mest komplicerade gruppen. Deelever som finns på ser så oerhörtolika ut. Det är svårt att säga hur många som hör tillden mest komplicerade gruppen. Men det finns kan-ske - jag säger kanske - ytterligare 300 runt om iSverige. De måste också ges en större möjlighet att fådet stöd och den spetskompetens som finns inne påresurscentret. Det är därför vi vidtar det här åt-gärdsprogrammet. Det byggs upp av den egna skolantillsammans med resurscentrets personal. Och denpersonal som finns där ska också kunna åka utoch verka ute.Vi kan använda tekniken på ett helt annat sätt. Vihar hört en beskrivning av hur man gör påTomtebodaskolan när det gäller de synskadade. Vikan arbeta mellan resurscentret och t.ex. de olikaträningsskolorna, särskolorna, och vi kan arbeta medlagen. Det är fantastiskt. Man har kommit oerhörtlångt när det gäller att kunna möta och ge bättre stödtill flera elever. Det är alltså ingen försämring utan enförstärkning för flera som vi föreslår.När det gäller närheten beror det på vilken typ avfunktionshinder man har. Man kan tillhöra tränings-skolans personkrets. har vi ju träningsskolor i187 kommuner. Det finns inte träningsskolor i allakommuner. Vi kommer antagligen aldrig att byggasådana i alla kommuner, eftersom behovet inte ärsådant. Det betyder att en del elever har sin tränings-skola hemma; de är närmast den. En del, som kanskehar skolan i grannkommunen, har den i närheten.Man kan också ha gjort en samordning, så att man harett delat ansvar. - när eleven bor längre bort -handlar det om ett resurscenter. Det beror alltså heltpå var den enskilde eleven befinner sig.Anf. 90 ():Fru talman! Mycket är redan sagt i den här debat-ten. Det är i grunden väldigt positivt att en debatt somhandlar om de funktionshindrade elevernas situationengagerar så mycket och så många. Det visar på densolidaritet, den empati och det engagemang som fak-tiskt finns runt om i vårt samhälle.Den debatt som har pågått med an-ledning av de förslag som vi debatterar här och hartill väldigt stor del kommit att fokuseras runt föränd-ringen av verksamheten vid i . Dethär har bl.a. medfört att en del av de andra förslagenhar kommit att diskuteras i betydligt mindre omfatt-ning. Det är synd, eftersom de förändringar som nudiskuteras rör en betydligt större grupp av elever.Redan nu finns det stora flertalet av de funktionshind-rade eleverna ute i kommunerna, som tidigare talarehar påpekat. I den allmänna debatten har det iblandkommit att framstå som om det rörde sig om en väl-digt liten och till specialskolorna avgränsad gruppelever. Sanningen är att förslagen på många områdentar ett helhetsgrepp om den stora grupp funktions-hindrade elever som det faktiskt rör sig om.Förslagen handlar sammantaget om hur vi ska ut-veckla arbetet med att ge de funktionshindrade ele-verna möjlighet att leva, bo och vara delaktiga i helasamhället. Förslagen innehåller, som redan har fram-hållits, bl.a. satsningar på att öka kunskapen, satsningpå forskning, en förändrad och samordnad stödorga-nisation och en utveckling av resurscenterverksam-heten. Allt görs i syfte att utveckla och förbättra situ-ationen för de funktionshindrade eleverna.Betänkandet Elever med funktionshinder har före-gåtts av en ganska lång process, bl.a. med som bakgrund. En förändring och enutveckling av de förslag som fanns i utredningen harunder resans gång skett. Många kloka synpunkter hartillförts, och de finns nu samlade i det betänkandesom vi har framför oss.Det är i sammanhanget viktigt att se med ödmjuk-het på frågorna. Den oro, de farhågor och de syn-punkter som framför allt har framförts från föräldra-håll med anledning av de förändringar som föreslåsska naturligtvis tas på allvar. Det engagemang, denglöd, som visas är positivt. Att inte ta till sig erfaren-heter, idéer och synpunkter är fel. Lika fel är det attav olika partitaktiska skäl i onödan skapa motsätt-ningar.Det kan vara på sin plats att än en gång göra dettydligt att de elever som får sin undervisning vidnågon av de specialskolor som successivt avvecklasska ha möjlighet att slutföra den utbildning som dehar påbörjat och inrättat sig efter. Ingen elev kommeratt tvingas att sluta på skolan. Syftet är att skolornaskunnande och kompetens successivt ska kunna kom-ma fler elever till del.Betänkandet är dels en del i en utveckling avskolans arbete, dels - och det är viktigt - en del i enutveckling av den svenska handikappolitiken. Vad viska göra här är att vi ska ta steg för att forma enframtida skola, en skola som på ett bra sätt ska kunnamöta de funktionshindrade eleverna och deras själv-klara rätt till en utbildning av god kvalitet och ett riktliv.Fru talman! Alla ställer, såvitt jag förstår, upp pådevisen "En skola för alla". Utifrån det perspektivetkan och bör man diskutera hur vi ska utveckla skolanoch utbildningssystemet från en rad olika aspekter.En skola för alla - hur ställer det sig i förhållandetill de ökade klassklyftorna?En skola för alla - hur ser det ut när man betraktardet utifrån en jämställdhetsaspekt?En skola för alla - hur ser det egentligen ut för vå-ra invandrar- och flyktingbarn?En skola för alla - hur stämmer det överens medutvecklingen av börsnoterade skolor?Utifrån våra olika värderingar drar vi olika slut-satser.