prot · GM0957 · 1999-02-17 00:00:00 — Jag har den uppfattningen att medhänsyn till antalet ledamöter i som helhet är15 ett bra tal. finns det ju goda skäl för att imöjligaste mån se till att samtliga partier kan blirepresenterade i utskotten, därför att det stöter påmycket större praktiska problem i kammararbetet ochi riksdagsarbetet att ha något eller några partier utan-för utskotten än vad tillgången på suppleanter, om jagfår uttrycka det på det sättet, är som problem i ut-skotten, även om det ibland också är ett bekymmer.Man kanske möjligen får tillåta sig att säga att efter-som de flesta av oss fightas ganska hårt för att fåkomma till så är det väl bra att vi fightashårt för att få sitta också i utskotten. Då skulle manmöjligen något underlätta suppleantproblematiken.Men i huvudfrågan ser inte jag att man utan vidareskall gå upp till 19 eller 21 ledamöter, utan jag tyckeratt det här är en rimlig avvägning och att basen skallvara 15. Men självklart har det här att göra med rege-ringsunderlag och en hel del olika frågor, och det ärdär jag tycker att man skall ha utrymme för att göraen viss bedömning i det här sammanhanget.Anf. 8 () replik:Herr talman! Jag vill först säga att när det gällerantalet ledamöter delar jag upp-fattning om att det är bra att kunna tillämpa systemetflexibelt, och jag drar en parallell med hur man görute i kommunerna, där man ofta, framför allt i kom-munstyrelsen, har med också mindre partier somkanske inte av egen kraft kan komma in i kommun-styrelsen, just för att underlätta beredningen ochhanteringen av ärendena. Det har visat sig väldigtklokt i kommunerna, och jag är övertygad om att detär en klok modell även här i riksdagen.Men anledningen till att jag begärde replik var attjag ville ta upp frågan om särskilda riksdagskommis-sioner, vilket ju är en fråga som vi från Folkpartiethar drivit väldigt intensivt. Just därför att den härfrågan har stötts och blötts länge, som framhöll, och därför att man har diskuterat dethär ingående, så vore det väl tid att nu komma tillskott och fatta beslut om möjligheten att ha sådanahär särskilda kommissioner. Jag känner ju som leda-mot i att vi har ont om tid. Jagtror inte att vi kommer att känna att vi riktigt klararav alla stora granskningar. Därför ser jag och vi iFolkpartiet det som ett väldigt stort värde med sådanahär riksdagskommissioner. Så varför inte låta ossförsöka nu med det här i alla fall?Anf. 9 () replik:Herr talman! Jag ser det på det sättet att ett kom-missionsinstitut hanterat av med de befo-genheter som antydde i ett tidigareanförande måste man väldigt noga överväga. kan granska är ju regeringenshantering. Ett sådant här kommissionsinstitut, om jaghar förstått det rätt, skulle ju ha en mycket meralångtgående granskningsuppgift och alltså kunnagranska även myndigheter, händelseförlopp och age-randen i olika sammanhang. Jag har den grundinställ-ningen att det kommissionsinstitutet inte behövs.Jag tror att det här delvis är sprunget ur den fler-åriga debatten om en beträf-fande IB-affären, och den frågan får ju i sig sin lös-ning, men det är ju inte alldeles enkelt att på formellagrunder inrätta heller den kommissionen. Jag förmo-dar att kommeratt konfronteras med den särskilda lagstiftning sombehövs för att klara kommissionsfrågan.När det sedan gäller resursfrågan, dvs. hur mycketkonstitutionsutskottet kan granska: Om det finnsresurser till ett särskilt kommissionsinstitut så finnsdet naturligtvis resurser också till mer insatser direktfrån . Men jag skall också un-derstryka igen att granskningsuppgifterna ju är olika,så det är inte alldeles utbytbart. Men skall man tänkasig något i den här riktningen måste det enligt minmening föregås av mycket noggranna överväganden isamband med att man gör en bredare författningsre-form.Anf. 10 () re-plik:Herr talman! Min fråga var direkt till om över huvud taget vill hasådana här riksdagskommissioner, och jag tolkardetta som att egentligen inte tyckeratt det behövs. Men uttrycker detlite kringelkrokigt och talar om den kommande för-fattningsutredningen och vad den kan ge. Då konsta-terar jag att från Socialdemokraternas sida finns detinget reellt intresse för sådana här riksdagskommis-sioner.Anf. 11 () replik:Herr talman! Jag har för egen del den uppfatt-ningen att de system vi har för granskning är tillräck-liga. Jag tycker alltså inte att det behövs ett riksda-gens kommissionsinstitut. Exakt vilken uppfattningpartiet har i den här frågan har jag faktiskt inte kon-trollerat, och jag är inte säker på att det ens finnsnågot deciderat uttalande i saken.Jag har heller inte sagt att den här frågan bör utre-das i samband med den kommande författningsutred-ningen, utan i ett sammanhang då man bredare utre-der författningen kan man möjligen också ta upp denhär frågan. Men vad som kommer att inrymmas i enförfattningsutredning, den som statsrådet hartalat om, skall ju bli föremål för överläggningar, bl.a.mellan partiledarna, och jag ser inte den här kommis-sionsfrågan som någon särskilt prioriterad fråga i ettsammanhang då man skall se över enligt min meningvissa angelägna författningsfrågor.Anf. 12 ():Herr talman! Med anledning av behandlingen avmotion K247, där vi från föreslår att manskall ändra namn på miljö- och jordbruksutskottet tillmiljöutskottet, frågar jag mig: Är det bara Folkpartietsom tar miljöfrågorna på allvar?Enligt den nu gällande ordningen skall miljöfrå-gorna behandlas där de hör hemma, dvs. i varje ut-skott. Utöver det har vi benämnt ett utskott miljö- ochjordbruksutskottet. Herr talman, jag frågar mig: Var-för benämner vi inte bostadsutskottet miljö- och bo-stadsutskottet? Varför heter inte näringsutskottetmiljö- och näringsutskottet osv. ?Svaret torde vara att utöver att alla utskott måsteta miljöhänsyn i sitt arbete så behöver vi behandlamiljöfrågorna sammanhållet. De är så många och deär så stora att vi måste behandla dem sammanhållet iett utskott. Och frågar jag mig återigen: Varförkopplar vi samman miljöfrågorna med vissa av nä-ringarna hårdare än med andra?Låt oss nu ge miljöfrågorna den tyngd som man iord har gett dem i regeringsdeklarationen, i budget-propositionen, i pågående arbete med mål i miljöpo-litiken och i ett flertal andra sammanhang. Men dethär är ord. Låt oss nu i verkligheten, i det politiskaarbetet, ge miljöfrågorna den tyngd som vi i myckentext har sagt att de skall ha.Med det, herr talman, yrkar jag bifall till reserva-tion nr 2.Anf. 13 () replik:Herr talman! Jag vill bara konstatera att det intebara är som har ett intresse i miljöfrågor-na. Jag vill också konstatera att om det vore så enkeltatt miljöfrågorna skulle lösas beroende på vad vikallar de olika utskotten, då skulle det vara mycketlätt att klara ut det här. Däremot har jag den uppfatt-ningen, precis som utskottet har sagt, att de namnsom utskotten nu har finns det egentligen ingen an-ledning att nu ändra på.Anf. 14 () re-plik:Herr talman! Det här är inte bara en namnfråga.Det faktum att vi behandlar miljöfrågorna kopplat tilljordbruksfrågorna, skogsfrågorna, frågor om jakt,fiske osv. gör att vi inte kan ge miljöfrågorna dentyngd som man i ett stort antal sammanhang har sagtatt de skall ha. Det är inte bara en namnfråga, utan dethandlar om på vilket sätt vi skall arbeta med miljö-frågorna.Herr talman! uppfattning är att miljö-frågorna måste få större tyngd än vad de för närva-rande har. Tyngden finns endast i orden, inte i verk-ligheten.Anf. 15 ():Herr talman! Låt mig först säga att det gläder migatt höra partier stå här och kämpa för att föra fram detbästa från . Jag hoppas att ni fortsättermed det men att det också syns i politisk handling,inte bara i demonstrationer om namn.Jag delar inte alls uppfattningatt miljöfrågorna skall särskiljas från jordbruksfrå-gorna och inte heller det som brukar drivai kommunerna, nämligen att man skall lägga nedmiljö- och hälsoskyddsnämnderna.Naturligtvis skall miljöfrågorna integreras medalla andra frågor på precis samma sätt som ekono-miska frågor. Det heter inte finans- och näringsut-skottet, finans- och socialutskottet osv., fast de natur-ligtvis hanterar pengar. På samma sätt skall det varaså självklart att man hanterar miljöfrågorna att detinte i varje utskottsnamn behöver stå också miljö.Men miljöfrågorna behöver ett eget utskott, därför attdet finns frågor som är speciella och som behöverlyftas och där det behövs speciell kompetens, precispå samma sätt som i kommunerna.Vad som sker när man gör som före-slår, nämligen att man smetar ut miljöfrågorna över-allt utan att ha ett särskilt hem för miljöfrågorna, äratt de försvinner. Det finns en mängd kommuner därvi har sett denna utveckling. Man har lagt ned miljö-och hälsoskyddsnämnderna och sagt att nu skall mil-jön in i alla frågor. Jo, de försvinner.Det behövs ett speciellt utskott, på samma sättsom det behövs en speciell nämnd i kommunerna,som driver på de andra att också engagera sig i miljö-frågorna. hanterar alldeles naturligt defrågor som handlar om tillväxtgaser. Men att ta bortjordbruksfrågorna från nuvarande utskott och föraöver dem till näringsutskottet innebär att de miljöfrå-gor som finns på jordbruksområdet försvinner.Från sida vill vi naturligtvis stärkamiljöfrågorna i , men det är bra att utskottetnu heter miljö- och jordbruksutskottet. Jag förutsätteratt vi politiker ser till att stärka miljöfrågorna. Dethandlar mycket mer om engagemang och insikt änom ett namn.Jag skall egentligen inte tala om detta, utan jagskall tala om en motion som jag har väckt. Av allamotioner som jag har väckt är det nog denna somflest människor har kommenterat. Det handlar om enmotion om du-reformen. Jag skrev den därför att jagpersonligen börjar bli rätt irriterad på att bli tilltaladmed ni. Jag tar det som ett stötande sätt att tilltalamig.Jag är tillräckligt gammal för att ha varit med påden tiden när du-reformen slog igenom. du för dåvarande Medicinalstyrelsen, ochdetta spred sig snabbt i samhället. Många ansåg attdet var väldigt skönt att slippa dessa omskrivningar.Dagens Nyheter har gjort en undersökning - har nämligen tagit upp detta - där man har frågat äldre vilkenreform som de har ansett vara den viktigaste underlivstiden. Och, hör och häpna, många svarar just du-reformen. Man slapp stå med mössan i hand.Det blev lättare att tala med människor. Vi fickbort det konstlade avståndet. Värdigheten satt intelängre i ett ord utan i möten mellan människa ochmänniska. Det gjorde att det blev lättare att tala,kommunicera och förstå varandra. Vi slapp det somtidigare var kännetecknande för klassamhället.Man kan naturligtvis säga att det är en bagatell attvi nu är på väg tillbaka till ni. Men man kan också sedet som ett tecken i tiden, och som ett tecken i tidenoroar det mig. För mig symboliserar niandet ett nyttklassamhälle. Det finns somliga som strävar efter ettavstånd mellan människor. Jag tycker att vi skall varaobservanta på detta.Sverige kan sägas ha varit en föregångare när dethar gällt möjligheten att tala med varandra. Vi har sattmänniskan i centrum, inte människans börd och klassutan människors lika värde och människors kvaliteter.Tyvärr är detta något som även smyger sig på osshär i . Jag blir lite förvånad när jag här hörledamöter mena att värdighet består i hurvi tilltalar varandra. Jag tycker inte att det är så. Jagtycker att det är ett fossilt sätt att se på värdighet.Men min motion handlar egentligen inte om hurvi tilltalar varandra i kammaren utan snarare om hurvi tilltalas när vi ringer till växeln, hur vi tilltalas avpersonal och hur vi tilltalar varandra.Jag önskar att vi här i föregår med gottexempel men att vi också tar upp frågan som någon-ting som vi faktiskt skall jobba lite grann med. Viskall se till att vi går före i och att vi härbestämmer oss för att du-reformen skall bibehållas,att vi i det här huset tilltalar människor med du utåt isamhället. Vi skall visa att vi sätter människor påsamma nivå och säga att det är kvaliteten och männi-skors lika värde som är viktigast.Detta är ett sätt för mig att uppmärksamma riks-dagen på det som händer, nämligen att det har upp-märksammats också i medierna att vi nu börjar niavarandra alltmer.Frågan har inte föranlett någon reservation i be-tänkandet från sida, utan vi vill snararelyfta fram frågan. Jag har förstått av många som harkommenterat min motion att det är fler än jag somupplever detta med ni som stötande och som ett teck-en i tiden. Vi kan se att det inte bara är denna föränd-ring som sker mellan människor, utan löneskillnader-na blir också allt större. Vi talar om vissa förmånerför direktörer osv.Det finns alltså flera tecken i tiden som visar att vihåller på att skapa en ny typ av klassamhälle. Jagönskar att vi blir många som jobbar emot detta och attden du-reform som så föredömligt inför-de får oss att en gång till fundera över hur vi hanterarvarandra, att vi tar upp detta när vi möter niandet ochpersonligt engagerar oss för att bibehålla duandet. Såsmåningom kanske vi också kan komma så långt attvi inte måste, framför allt i interpellationsdebatter,tilltala varandra i tredje person via en talman. Jagtycker att det skulle kunna finnas enklare former iriksdagen.I övrigt vill jag från sida yrka bifalltill utskottets hemställan i betänkandet.Anf. 16 () re-plik:Herr talman! har argumen-terat för Folkpartimotionen, som föreslår att manskall ändra namnet på miljö- och jordbruksutskottettill miljöutskottet. har ju själv varitmed om beslutet att miljöfrågorna skall behandlasintegrerat i alla utskott. Det är vad som gäller i dag.Mot den bakgrunden frågar jag mig varför maninte kallar näringsutskottet för miljö- och näringsut-skottet och bostadsutskottet för miljö- och bostadsut-skottet utan har ett utskott som heter miljö- och jord-bruksutskottet. och jag är ju överensom att miljöfrågorna måste ha ett särskilt utskott.Orden föll nästan ordagrant så. Det är alltså en argu-mentering för vår motion. Ändå landar i slutsatsen att vi inte skall göra några föränd-ringar.Miljöfrågorna förtjänar att lyftas upp ännu meroch alltså få ett eget utskott.Anf. 17 () re-plik:Herr talman! När jag läser reservationuppfattar jag inte att det i första hand handlar om attdet skall vara ett eget utskott, utan det handlar om attbryta ut jordbruks-, skogs- och fiskefrågorna för attöverföra dem till näringsutskottet. Det menar jag voremycket olyckligt.Jag vet att det finns många som skulle se att manskilde ut hanteringen av jordbruksfrågorna från miljö-frågorna, därför att man anser att jordbruk inte hand-lar om miljö. Men från sida anser vi attjordbruksfrågorna - även jakt-, fiske- och skogsfrå-gorna - är frågor som tangerar miljöfrågorna mycket.Vi kan se att jordbruket är en verksamhetsom påverkar miljön i allra högsta grad, och det gälleräven skogsbruket. När det gäller jakt är det definitivten fråga om biologisk mångfald. Vi menar att dessafrågor skall ligga i samma utskott.Vi anser att det finns klara skäl att bibehålla deämnesområden som finns i miljö- och jordbruksut-skottet. Men vi skulle inte ha något emot att utskottethette bara miljöutskottet men att man ändå hade kvardessa frågor, om det skulle vara det som det handlarom.Naturligtvis skall alla utskott hantera frågor omekonomi t.ex. Därmed anser jag inte att alla utskottskall ha prefixet finans. Jag tycker inte att det skallheta finans-, miljö- och trafikutskottet, finans-, miljö-och bostadsutskottet, finans-, miljö- och socialut-skottet osv.Det är så självklart för oss alla som jobbar här attalla utskott hanterar sin egen budget och därmedockså sina egna pengar utan att det syns i namnet. Jagtror att efter en lite i riks-dagen kommer att upptäcka att många miljöfrågornaturligtvis kommer upp i de utskott där de hör hem-ma. Frågor om koldioxidutsläpp osv. kommer upp itrafikutskottet. Det är självklart utan att det måste ståmiljö framför namnet trafikutskottet.Det er reservation handlar om är att jordbruks-,skogs- och fiskefrågor skall tas bort från det utskottdär de nu hör hemma. Den uppfattningen delar intejag.Anf. 18 () re-plik:Herr talman! Jag konstaterar att vi i sak tycks varaväldigt överens, . Miljöfrågornabehöver ett eget utskott. Konsekvensen av att manlyfter bort frågorna från detta utskott blir ju att miljö-frågorna blir ensamma i utskottet. Låt oss hitta enlösning.Skulle man finna att jordbruksfrågorna och skogs-frågorna är för stora och för många för att kunnaplatsa i nuvarande näringsutskottet får vi titta i sär-skild ordning på detta. Men huvudfrågan i dennamotion är att få en renodling av miljöfrågorna i ut-skottet. Låt vara att alla utskott dessutom självklartskall ta miljöhänsyn och också ägna sig åt miljöfrå-gor.Anf. 19 () re-plik:Herr talman! Jag har suttit i jordbruksutskottetunder . Jag kan konstatera att miljöfrågorna tyngd som regeringen önskar men också fårtyngd av att det skrivs motioner i miljöfrågor. Jaghoppas att blir mer aktivt på den punkten.Vi kan se att antalet miljöfrågor som har hanteratsi det tidigare jordbruksutskottet har stått och fallitmed om det har funnits miljöpartister i . Detfinns undersökningar om detta som visar att det blevbetydligt mer diskussion om miljön när Miljöpartietfanns i 1988-1991, och miljöfrågorna komtillbaka till när vi kom tillbaka till riksda-gen år 1994.Om tillsammans med mig kan setill att vi får rejäla diskussioner om miljön genom attväcka bra miljömotioner finns det utrymme i det somnu är miljö- och jordbruksutskottet för att både hakvar jordbruks-, skogs-, jakt-, och fiskefrågor ochändå ha en mycket aktiv del i miljöpolitiken. Men detkrävs engagemang från partierna.Det finns också andra sätt att driva miljöpolitik påsom jag hoppas att kommer att göra,nämligen att ställa interpellationer till miljöministernoch få upp frågor på bordet. Utskottet är ett sätt attdriva miljöpolitik i , men naturligtvis finnsdet andra sätt. Jag ser inte att det finns så ont om tid iutskottet att vi där inte kan driva den miljöpolitik somskulle behövas.Jag skulle naturligtivs önska att vi hade en betyd-ligt aktivare miljöminister som hade kommit mednågra propositioner så att vi hade haftanledning att diskutera fler frågor i miljö- och jord-bruksutskottet. Den frågan är knappast någonting somvi från utskottets sida kan lösa, utan där får vi agerapå andra sätt. Man jag delar inte uppfattningen attjordbruks-, skogs-, och fiskefrågor hör hemma i nä-ringsutskottet. Jag tycker att det är bra att de liggerkvar i miljö- och jordbruksutskottet.När det gäller jordbruksfrågorna kan vi se att an-talet jordbruksfrågor i har minskat i ochmed EU-inträdet eftersom den gemensamma jord-brukspolitiken är som den är. Men det som vi diskute-rar är bl.a. miljöstöden, och de hör definitivt hemma imiljö- och jordbruksutskottet.Anf. 20 () re-plik:Herr talman! Jag skulle aldrig drömma om attkalla för ni när vi träffas och pratarpå tu man hand. Jag tillhör också den generation somtycker att det var väldigt skönt när man införde du-reformen. Umgänget blev betydligt lättare ocksådärför att man passade på att kasta bort en massatitlar.Jag har aldrig någonsin blivit tilltalad av någonhär i med ni. Det vill jag gärna säga. Menjag kan inte garantera att inte mina ungdomar skullesäga ni till , eftersom de säger ni tillpersoner av en äldre generation. Det är inte alls somGudrun tydligen har uppfattat det att det ärfråga om klasskillnader. Det är fråga om generations-skillnader.De yngre har funnit att de av skäl som man kan-ske måste respektera tycker att det är lättare att talamed främmande äldre - för det är vaddet handlar om - genom att använda ni. Vi kan natur-ligtvis fortsätta att säga du till dem. Så småningomhoppas man att de blir äldre och också använder du-reformen.Jag kan inte riktigt se att den här frågan platsar iriksdagen. Men jag vill passa på att säga attjag tycker att det är helt korrekt så som vi gör här iriksdagen att vi talar om varandra med för och efter-namn. Det ger också åhörare en känsla för vad viheter, våra hela namn.Jag vill inte att vi har den ordning som jag vetnumera finns i vissa kommunfullmäktigeförsamlingardär man bara tilltalar varandra med förnamn. Jagtycker att den ordningen är bra att när vi tilltalar var-andra i när vi debatterar säger vi för ochefternamn, och när vi möts sinsemellan säger vi du.Anf. 21 () re-plik:Herr talman! Naturligtvis är jag mycket medvetenom att det här inte är en fråga man stiftar lag om. Detär klart att man skulle kunna tänka sig att göra det,men det är inte alls vad jag föreslagit. Därför har viheller ingen reservation till betänkandet. Men samti-digt är det en fråga som jag tycker är värd att lyftaäven i det här sammanhanget.Jag vet att det är som säger. Detär många ungdomar som använder ni. Men de har lärtsig det någonstans ifrån. Det får höra på många skolordär man undervisar inom serviceyrken att det är arti-gare att säga ni. Det är det som är ett problem. Heltplötsligt finns det människor som uppfattar det somartigt med ni. Det är precis det som är problemet.Varför börjar det sprida sig att ni är artigare ändu? Varför börjar det sprida sig att artigheten sitter iett litet ord med två bokstäver? Varför är det de yttreformerna som visar att man har respekt i stället för visar respekt på många andra sätt. Det är natur-ligtvis ett tecken i tiden. Någonstans måste det kom-ma ifrån. Jag förutsätter att det kommer därför att detär ett tecken i tiden att man börjar anse att det är arti-gare.Personligen kan jag säga att när jag möts av dettai t.ex. taxi lägger jag bort titlarna med den personenoch säger: Det är okej att säga du till mig. Jag tyckeratt vi i den generation som utsätts för det, som är iden generation att det anses att vi måste tilltalas medni, måste tala om att för oss är det inte artigare. Vi harfunnits under den tiden när du-reformen genomför-des. Vi ser inte niandet som artigt.Om det är som säger är det deunga som tror att det är vi som tycker att det är artigtmed ni. Men om vi inte tycker att det är artigt med nimåste vi tala om det för dem. Det här är ett sätt attförsöka tala om det för dem. Det är inte artigt med ni.Anf. 22 () re-plik:Herr talman! Om det är så att vissa personer upp-lever att de vill säga ni därför att de tycker att det ärartigare så låt dem göra det. Jag tycker inte att det ären stor fråga. Jag kommer att fortsätta att säga du tillalla människor när jag talar direkt till dem. Då får jagväl acceptera om de vill säga ni till mig. Men jagupplever inte det som en så stor fråga.Anf. 23 () re-plik:Herr talman! Jag har nått mitt syfte. Vi har fått endiskussion om det, och det var precis det jag avsåg.Anf. 24 ():Herr talman! Av debattekniska skäl är detta ett an-förande, men egentligen är det en replik till GudrunLindvall. Jag hade inte tänkt att begära ordet ellerbegära replik på henne från början. Den fråga somGudrun har motionerat om tycker jag inteskall regleras i , och det har också framgåttav debatten.Vad som fick mig att begära ordet var egentligentvå saker. Den ena var att ansåg attom hennes intentioner om duandet gick bra skulle detockså införas här i kammaren.Jag vill ta avstånd från det resonemanget och upp-repa att vi här i kammaren debatterar med varandravia talmannen genom att begära ordet och starta medatt säga: Herr talman! och diskutera, i det här falletmed . Jag tycker att det är ett korrektsätt att hantera debatten här i riksdagen.Den andra saken som fick mig att begära ordet varatt ansåg att eftersom några hadeniat henne var det en alldeles ny trend i samhället,och den speglade också förändringar i synen på män-niskorna och att klasskillnader hade uppstått på olikasätt.Det är förvisso sant att det finns klasskillnader,eller i varje fall skillnader i ekonomiska villkor, ochatt människor ser olika på varandra. Men jag tyckeratt det är något förmätet att tro att man skulle kunnaråda bot på de problemen genom att i häv-da att vi skall bestämma att vi skall säga du till var-andra i kammaren eller utanför kammaren i riksda-gens lokaler.Det fordras helt andra metoder för att angripa deoacceptabla ekonomiska skillnader som finns i sam-hället.