prot · GM0978 · 1999-04-13 00:00:00 — När vi vill förändra och utveckla en verk-samhet, i det här fallet rehabilitering, handlar det omatt vi behöver reda ut begreppen, klara ut definitio-nerna och gränsdragningarna. Det är vad jag avser attåstadkomma med utredningen för att ta fram en etiskplattform. Sedan behöver vi också veta mer. Vi behö-ver ha ökad kunskap. Där är de rapporter som bådeUlla-Britt och jag åberopat ett viktigt ledmen också ren forskning. Där har i årets budget fått 8 miljoner för forskning påsocialförsäkringens område, och själv har jag 5 mil-joner att använda just till projekt. Jag är mycket in-tresserad av stödja verksamhet som handlar om attutveckla rehabilitering.Det tredje är att detta skall märkas, som Ulla-BrittHagström säger, i den konkreta verksamheten, närmänniskor söker stöd hos försäkringskassorna i ensituation av sjukdom eller vad det nu kan handla omsom har drabbat den enskilde. Där kan jag anknyta tillett besök jag gjorde i går i . Jag besökteDeltaprojektet, som är ett av SOCSAM-projekten.Det var bara ett besök i en rad besök som jag konti-nuerligt gör ute i landet. Då är det spännande att se attdet faktiskt händer väldigt mycket och att man i detkonkreta vardagsarbetet omsätter de ökade kunska-perna i arbetet för att kunna ge den enskilde det bästastödet i den situation som han eller hon befinner sig i.Min upplevelse är att ett väldigt spännande ochintressant utvecklingsarbete pågår på väldigtmånga håll i landet. Det handlar om att kunna nå ettgott resultat med rehabiliteringsinsatserna. För att nådet handlar det om att arbeta på ett nytt sätt. Samver-kan är ett sådant nytt arbetssätt för att minska riskenför att den enskilde ramlar mellan våra trygghetssys-tem och att i stället utveckla ett arbetssätt där denenskilde fångas upp och där man koncent-rerar sig kring den enskilde. Det här är väldigt gläd-jande. I detta utvecklingsarbete är det naturligtvisvärdefullt om det finns ett samspel mellan myndig-heten och försäkringskassorna.Det som RFV konkret har beslutat om med ut-gångspunkt just från den rapport som Ulla-BrittHagström åberopar handlägg-ning av ohälsoförsäkringarna är ju en väldigt konkretåtgärdsplan som löper och somskall vara slutförd under det här året. Där finns det enrad delprojekt som RFV arbetar med och som kom-mer att - som jag bedömer det - kunna leda vidare ien positiv riktning och till en positiv utveckling.Anf. 84 ():Fru talman! Jag tror att socialförsäkringsministernoch jag är ganska samstämda i den här frågan. Vi ärinne på samma linje. Men som ministern kanske harförstått är jag lite mer kritisk till samspelet mellanRiksförsäkringsverket och försäkringskassorna. Detär ett trögrörligt system, som flexibilitet kanleda till stor godtycklighet för den enskilde. Men jaghoppas att de åtgärdsprogram som gäller i sambandmed vissa av rapporterna och de resurser som minis-tern ger kommer att betyda en hel del.Som ministern säger gäller det att inte ramla mel-lan stolarna. Jag tänker då på det gamla ordspråket:Lapp på lapp, men ingen söm.Riksförsäkringsverket producerar rapport efterrapport, men var finns kittet mellan och försäkringskassorna? Och var finns män-niskan som så att säga skall bära kläderna? Männi-skan skall sättas i centrum. Det måste finnas en tyd-lighet om att människovärdet skall respek-teras. Det får inte bli så att rehabiliteringen fungerarbättre på vissa orter som har en hög näringsprofil.Människovärdet måste sättas i centrum.Det är min åsikt, och det är säkert också socialför-säkringsministerns åsikt. Tack för den här debatten.Anf. 85 Statsrådet ():Fru talman! Bara en kortfattad synpunkt angåendedetta med kontra försäkrings-kassorna: Vad som har hänt äratt regeringen lade fram en proposition till riksdagensom ställde sig bakom 1997. Där tydlig-gjordes rollfördelningen mellan Riksförsäkringsver-ket och försäkringskassorna. Såvitt jag har uppfattathar detta varit en positiv förändring och ett positivttydliggörande.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.11 § Svar på interpellation 1998/99:221 omsexuella övergrepp mot barnAnf. 86 Statsrådet ():Fru talman! har ställt trefrågor om sexuella övergrepp mot barn till socialmi-nistern. Arbetet i regeringen är så fördelat att det ärjag som skall besvara dem. vad jag avser att göra för de barn som blivitutsatta, på vilket sätt man kommer att arbeta medpedofiler för att de skall komma ifrån sitt avvikandesexuella beteende och vad jag avser att göra för demän som fortfarande arbetar med barn och för attmän inte skall bli avskräckta att söka till förskollärar-utbildningen. Frågorna berör såväl Socialdeparte-mentets och som Utbildnings-departementets ansvarsområden. Samråd har skettmed berörda departement inför avgivandet av dettasvar.1. Vi har i arbetatmycket för att utveckla arbetet med de barn somutsatts för sexuella övergrepp. har det sammanhållna ansvaret för att utreda deutsatta barnens vårdbehov och för att vårdbehovettillgodoses på bästa sätt. Behandling ges ofta - in-dividuellt eller i grupp - vid de barn- och ung-domspsykiatriska klinikerna, men också inom so-cialtjänsten i form av placering eller behandling iöppenvård. En god samverkan mellan de olikamyndigheter som är inblandade i ärenden som rörsexuella övergrepp är nödvändig och finns påmånga håll i form av samrådsgrupper i vilkasocialtjänsten, polisen och barnpsykiatrin ingår.Socialstyrelsen har publicerat en rad rap-porter om sexuella övergrepp mot barn. Rapporternahar utarbetats av landets ledande experter och syftartill att ge ökad kunskap om och förståelse av proble-mets förekomst och komplexitet. Ytterligare rapporterkommer att publiceras . Rapporterna kom-mer att ligga till grund för framtidaställningstagande i frågor som rör sexuella övergreppmot barn.Barnpsykiatrikommittén föreslog i sitt betänkandeDet gäller livet (SOU 1998:31) att Socialstyrelsenskulle ges i uppdrag att ta fram ett nationellt utveck-lingsprogram för hela området misshandel och sexu-ella övergrepp mot barn. Betänkandet har remissbe-handlats och bereds inom . Rege-ringen avser att återkomma i frågan.Nyligen har också regeringen och Centerpartietträffat en överenskommelse som innebär en förstärk-ning av resurserna till hälso- och sjukvårdssektorn isyfte att förbättra och öka tillgängligheten. Uppgörel-sen innebär att ca kommer attfrigöras från försvarsbudgeten. Enligt överenskom-melsen skall dessa resurser tilldelas vård- och om-sorgssektorn . Huvudsyftetär att öka kvaliteten i vården genom bl.a. kortareköer. I överenskommelsen utpekas psykiatrin, och dåsärskilt barn- och ungdomspsykiatrin, som ett av fyraprioriterade områden.Långa handläggningstider hos polis och åklagarenämns ofta som en svårighet i sammanhanget. som tillsatts för att utredabarnmisshandel och därmed sammanhängande frågorhar bl.a. i uppgift att kartlägga handläggningstideroch metoder hos polis och åklagare gällande barnsom utsatts för övergrepp och att föreslå lämpligaåtgärder. Uppdraget skall redovisas före utgången avår 1999.2. har tagit fram en särskildstrategi för dem som döms för sexualbrott. Deplaceras på ett fåtal kriminalvårdsanstalter. En radinformations- och motivationsprogram är obliga-toriska för de intagna, i syfte att förhindra återfall.Annan behandling förutsätter att den dömde självvill delta. Främst används psykoterapi som inne-fattar psykodynamisk, systemteoretisk och kogni-tiv terapi. Alla som önskar och har behov av så-dan behandling skall ha rätt till det. För en litengrupp finns också möjlighet att, efter läkarordina-tion, erbjuda andra metoder på frivillig basis, t.ex.farmakologisk behandling. Kriminalvårdsstyrel-sen arbetar med en återfallsstudie av bl.a. sexual-brottsdömda. Därutöver kommer en modell för ef-fektstudier av behandlingsarbetet att tas fram.Även om man inom vissa projekt kan visa mycketgoda behandlingsresultat saknas vetenskapliga utvär-deringar av behandlingsarbetet.Socialstyrelsen har inom ramen för den s.k. psyki-atriuppföljningen låtit utreda vilka metoder för reha-bilitering och behandling som förhindrar återfall isexualbrott. Kartläggningen har omfattat såväl farma-kologisk behandling som psykoterapi. I utredningen,som omfattar en genomgång av svensk och interna-tionell forskning, drar man slutsatsen att det i dagslä-get saknas strikt vetenskapligt stöd för att någon me-tod fungerar, men det framhålls att det är angelägetatt det bedrivs behandling av sexualbrottsdömda.Det är av stor betydelse att det kommer till ståndbåde en systematisk insamling av de erfarenheter somfinns i olika pågående utvecklingsprojekt och en aktivsvensk forskning kring metoder för behandling avsexualbrottslingar. Regeringen anser att forsknings-projekt som siktar till att förbättra kunskapslägetkring olika behandlingsmetoder är mycket viktiga.3. Det är ovanligt att övergrepp inträffar i den svens-ka barnomsorgen. Ändå har det inträffat någragånger . Vi måste arbeta föratt eliminera riskerna.Manlig personal i barnomsorgen är en stor till-gång. Det råder brist på manliga förskollärare, fri-tidspedagoger och barnskötare. av perso-nalen är män. Det är viktigt att män i barnomsorgenfår stöd av arbetsgivare och kolleger och får möjlig-het att diskutera sin yrkesroll. I vissa kommuner ef-tersträvar man att placera minst två manliga kollegertillsammans för att de skall kunna stimuleras ochutvecklas tillsammans i sina yrkesroller.Regeringen har låtit utreda frågan om arbetsgivarebör ges ökade möjligheter eller skyldighet att kon-trollera och pröva lämpligheten hos personal somskall anställas eller redan är anställd inom förskola,skola och skolbarnsomsorg. Syftet med lämplig-hetsprövningen skulle vara att stärka barns och ung-domars skydd mot främst sexuella övergrepp. Utred-ningen föreslår att en sådan registerkontroll av arbets-sökande skall kunna göras. Regeringen kommer attlägga en proposition i höst.Det är min förhoppning att vi med ökade kunska-per om övergreppsproblematiken och bättre metoderför utredning och behandling av både de utsatta bar-nen, deras familjer och förövarna skall kunna nåbättre resultat.Anf. 87 ():Fru talman! Jag får börja med att tacka statsrådetför svaret. Det finns en hel del saker i svaret som ärglädjande.En av anledningarna till att jag har ställt de härfrågorna är att jag har läst boken om , denlilla engelska flickan som dödade två småpojkar1968. Läsningen av boken var smärtsam, inte minstför en mamma, och man hoppas att den typen avbarndom och senare även fängelsedom aldrig skallbehöva drabba något barn. Men det är tyvärr bara endröm. Många barn drabbas av ofattbara saker, intebara i vårt land utan överallt i världen. Det ser vidagligen i televisionens rapporter från bl.a. Kosovo.Händelser i likhet med dem som barn upplever somutsätts för övergrepp skär djupa sår i barnens inre.Den senaste tidens uppmärksammade pedofilfall ivårt land, inte minst på förskolor, är också mycketoroande. Det är sant, som statsrådet påpekar i svaret,att det inte är vanligt med övergrepp inom barnom-sorgen - tack och lov - men varje fall är i sig allvar-ligt och djupt kränkande för det barn som blir utsatt.Ett barn som blir utsatt är ett för mycket.Utåt sett verkar de flesta pedofiler oftast leva ettnaturligt liv. Det är i de flesta fall svårt att upptäckavem som är det. Det är heller ingen homogen grupp.Det som förenar mest är det faktum att de flesta ärmän, . Enligt amerikanska undersökningarär chansen att bli tagen för sexuella övergrepp påbarn ganska liten. En del har själva varit utsatta sombarn, och detta faktum gör det speciellt viktigt attbarn som utsatts får rätt behandling. Det måste kän-nas som ett dubbelt straff att själv bli pedofil efter attha blivit utsatt som barn.Fru talman! Som statsrådet påpekar görs det i dagett mycket bra arbete på många håll i för barnsom har utsatts för sexuella övergrepp, men jag oroarmig ändå för att det inte är tillräckligt. De nedskär-ningar som har gjorts inom just barnomsorg och skoladrabbar inte minst barn med särskilda behov. Barn-och ungdomspsykiatrin lever under ett mycketstort tryck. I nästan hälften av landets kommuner,, saknar man speciella barn- och familjegrupper.Inte ens barnavårdscentralerna ger det skydds-nät som man föreställer sig. Det påpekar , som skrivit boken sviktar.Gör man någon uppföljning av det arbete somstatsrådet skriver om i svaret?Det är positivt att regeringen snart återkommervad gäller programmet för misshandel och sexuellaövergrepp mot barn och den förstärkning som mannyligen tog fram med en tillfällig regeringspartner föratt stärka resurserna till hälso- och sjukvårdssektorn.Kan statsrådet lova att inte dessa pengar också denhär gången faller ned i kommunernas s.k. svarta hål,som de gjorde vid det förra tillfället när kommunernafick extra förstärkningar?Det är också viktigt i det här fallet att polisen fårtillräckliga resurser så att den kan förebygga ochbeivra all brottslighet. Efter de senaste årens kraftiganeddragningar finns det ett stort behov av re-sursförstärkning. Satsningarna budgetpro-position visar när det gäller en del satsningar av en-gångskaraktär på att regeringen något hörsammatvåra moderata krav på förstärkning av polisens resur-ser.I senaste numret av står det att en incestan-klagad pappa som frågade hur en polisutred-ning skulle ta fick till svar: Cirka . Förstskulle det ske förhör, sedan läkarundersökning avbarn osv. Men polisen hade mycket att göra därför attdet var fotboll. Statsrådet måste väl hålla medmig om att inget brottsförebyggande eller utredandeom brott får hamna på reservbänken på det sättet,även om polisens närvaro också är viktig vid olikatävlingar. Precis som man inte bör ställa försvaretsutgifter mot utgifterna i skola och omsorg, bör inteheller den här typen av prioriteringar få förekomma.Till slut, fru talman: statsrådet lova att för-stärkningarna kommer att hjälpa till ytterligare ikommunerna och att mer resurser kommer att gå tillpolisen?Anf. 88 Statsrådet ():Fru talman! Det här är en mycket angelägen fråga.Den har också blivit mycket aktuell i och med någrahändelser den senaste tiden.Detta att flera barn har blivit utsatta för övergrepppå det sätt som har skett alldeles , vilket vi harfått klart för oss, är naturligtvis en mycket stor strate-gi.Jag tror att vårt arbete oerhört mycket kommer atthandla om att helt enkelt se till att vi på alla sätt eli-minerar riskerna för och förhindrar den här typen avövergrepp och brott. Det är klart att då finns det inteen väg att gå, utan här måste vi välja många olika sättatt motverka och undanröja dessa risker. Detta att setill att det finns tillräckligt med personal i barnomsor-gen och en förebyggande barnhälsovård som fungerarär sådana viktiga inslag.Jag är naturligtvis väldigt intresserad av att höraAnne-Katrine syn på detta med ökade resur-ser, för att från regeringens sida är vi klart inriktadepå att nu öka resurserna till kommuner och landstingför att de skall klara av bl.a. denna viktiga del. Somjag också säger i mitt interpellationssvar är utökademöjligheter att ge medel till psykiatrin ytterligare endel i detta viktiga arbete.Polisen har fått ökade resurser för att arbeta meddetta. Men kanske är det viktigaste i detta samman-hang att utveckla ett arbetssätt där polisen är en part isamverkansgrupperna, som på många håll har visatsig fungera väldigt väl.Sedan handlar det förstås också om att ha närva-rande och medvetna vuxna. Det handlar också om,som vi brukar säga i de här sammanhangen, att kunnalära barn att säga nej. Det är också en viktig del i detförebyggande arbetet, förutom att naturligtvis se tillatt kunna genomföra lämplighetskontroll av dem somskall anställas för att arbeta med barn, att arbeta med-vetet med barnen på ett bra sätt. Det handlar om när-varande medvetna vuxna, som tar stort ansvar förbarnen, och att se till att de är tillräckligt många.Anf. 89 ():Fru talman! Som statsrådet säger är det oerhörtviktigt att vi eliminerar riskerna och att det finnsresurser. Resurser har ju bl.a. tagits bort i kommuner-na, t.ex. inom skolhälsovården, där vi har förordat skall gå in och hjälpa till.Det är naturligtvis oerhört viktigt att vi får myck-en information och kunskap i dessa frågor, för manhar ju förvånats när det har skett övergrepp vid för-skolor över att inte någon har sett vad som skett. Dethar skett övergrepp i hemmen, men ingen har settnågot. Jag tror inte att någon vuxen människa blun-dar. All personal inom barnomsorgen är säkerligenmycket vaksam och uppmärksam på vad som skermed barnen. Men vi behöver kanske få lära oss attuppfatta signaler från barnen. Det handlar ju omvärnlösa barn, och vi måste träna oss på att se upp såatt de inte drabbas. Det är oerhört viktigt att det inteblir som i - hon blev inte pedofilmen gjorde annat på grund av att hon hade utsattssom barn - att jag som barn drabbas och att jag sena-re i mitt vuxna liv utsätter någon annan för våld pågrund av detta.Det är också viktigt att vi inte för en hetsjakt påmänniskor som kan tänkas vara misstänkta. Det fårinte bli så att vuxna människor oskyldigt drabbas avanklagelser.Jag hoppas att statsrådet kan svara på frågan omman har funderat på någon form av informa-tionskampanj, för här är det oerhört viktigt att mangår in med väldig försiktighet så att det inte blir enhetsjakt på den vuxne som man tror kan ha utsatt ettbarn men som kanske är oskyldig. Den person somblir anklagad får säkert bära det med sig resten avlivet.Det får heller inte bli en hetsjakt på den förskoladär ett övergrepp eventuellt har skett. Vi har sett falletmed Lyckan i som fick stängas. Ändå gjor-de, vad jag förstår, ägaren av denna förskola vad somstod i hennes makt just då.Därför vill jag fråga statsrådet: det någraplaner på någon form av informationskampanj tillpersonal, oss föräldrar och alla människor som berörsav detta, så att vi kan få lära oss att uppfatta signaleroch ta hand om varandra? Vi skall inte behöva läsanästa vecka och veckan därpå igen att ytterligare fallav sexuella övergrepp har drabbat våra små barn.Anf. 90 ():Fru talman! Vad som pågår just nu är att Social-styrelsen har upphävt de allmänna råden från 1991om sexuella övergrepp mot barn. Skälet till detta äratt vi har mer kunskap och också ny kunskapsom kräver ett mer nyanserat förhållningssätt.Beslutet att upphäva de allmänna råden är just ensignal till alla som arbetar med barn som misstänksha varit utsatta för sexuella övergrepp att det i denna nya kunskap som har väldigt stor bety-delse i det praktiska arbetet. är det sexrapporter som har redovisat, bl.a. ombarns minnesförmåga. Men jag har också fått infor-mation om en annan intressant rapport med en studieav 193 polisanmälda ärenden. Det är en rapport somman kan dra väldigt mycket lärdom och kunskap av.Sedan kommer det ytterligare rapporter. Tanken är attdessa rapporter skall bilda grund för Socialstyrelsensfortsatta arbete, som helt enkelt skall inriktas på attskapa nya policydokument inom några väldigt viktigaområden, t.ex. dokumentation om de lokala samråds-gruppernas uppgifter men också om hur socialtjänstenarbetar med utredningen när man får in en anmälan.etär en viktig del i ett framåtriktat arbete.Sedan frågade också om in-formationskampanjer. Då vill jag också nämna denparlamentariska barnmisshandelsutredningen, som nuhar satt i gång sitt arbete och som har fått särskildamedel - detta år 3 miljoner - för att arbeta opinions-bildande och utåtriktat. Där kommer det naturligtvisockså att handla väldigt mycket om utsatta barn. Detär ju det denna utredning skall vara inriktad på. vill använda de pengar den har fått ärupp till utredningen, men där finns det också en möj-lighet att nå ut med ökad kunskap och ny information.Anf. 91 ():Fru talman! Det låter bra. Jag hoppas verkligen på något sätt ger denna information.Det var ytterligare saker i detta svar som jagskulle vilja fråga om. Det står nämligen att man hartagit fram en del strategier för de personer som ärdömda för sexuella övergrepp. Enligt en undersök-ning som jag har läst var det 1997 bara 3 av 117 per-soner som var dömda till vård för sexuella övergrepp.Det tycker jag är allvarligt. En hel del av dessa män-niskor är ju beroende av detta problem resten av livet.Det är ungefär som att vara alkoholist eller ha ettannat beroende. Man har ett behov av att se ett barnunderkasta sig antingen på grund av att man har ensocialt låg kompetens eller på grund av att man harvarit utsatt. Det finns också andra problem som kanligga bakom.Att det är så få som får vård är allvarligt om vi villatt dessa personer skall kunna stävja problemet ochverka i samhället. Jag kan tänka mig att de flesta villbli bättre. Det är väl en önskan som de flesta männi-skor har som har något problem.Vad kan man göra där? Vad gör man? Det står har jobbat med frågan, men det var ändå inte flerän 3 av 117 som hade fått denna vård, som är så oer-hört viktig. Det handlar inte bara om medicinsk vård.Det handlar också mycket om en eftervård. Det gällerterapi i form av samtal och liknande.Anf. 92 Statsrådet ():Fru talman! Det jag har erfarit när det gäller vårdav sexualbrottsdömda är att det finns tio krimi-nalvårdsanstalter som bedriver verksamhet för sexu-albrottsdömda. På dessa anstalter finns det samman-lagt 200 platser. Nyintagna 1997 var 165.Man har en programverksamhet för de intagnasexualbrottsdömda. Verksamheten är indelad i treolika typer av program. Det är informations- ochmotivationsprogram, som är obligatoriska. Demmåste alla genomgå. De syftar till att förmedla kun-skap och också till att verka påverkande. De skallframför allt motivera den dömde till att gå in i en meringående behandling.Det visar sig att av dem som var intagna försexualbrott 1998 genomgick en psykoterapeutiskbehandling. Ansvaret för den psykoterapeutiska be-handlingen åvilar behandlare. Det kan vara psykote-rapeuter eller psykologer och läkare som har ett an-svar för detta.Vad händer sedan? hartillsyns- och uppföljningsansvaret för programverk-samheten. Vad nu arbetarmed är en studie av bl.a. återfall hos de sexualbrotts-dömda. Förutom denna återfallsstudie kommer Kri-minalvårdsstyrelsen - alltså - att tafram en modell för att kunna bedöma effekterna avbehandlingen av sexualbrottsdömda.Detta är någonting som pågår och som just rör dengrupp som har begått dessa brott.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1998/99:198 omarbetsmarknadsåtgärderAnf. 93 Näringsminister ():Fru talman! har frågat hur rege-ringen tänker agera för att säkerställa att utförsäkringfrån arbetslöshetsförsäkringen och övergång till soci-albidrag inte kommer att ske, utan att arbetsmark-nadspolitiska program kommer in i stället.Christer tar upp två mycket viktiga frågor,nämligen hur arbetslösa snabbast kan återkomma iarbete och hur man undviker att personer blir utför-säkrade.Sverige befinner sig nu i en konjunkturuppgång,och ökar antalet sysselsatta snabbt.Det senaste året har ökningen varit ca 100 000 perso-ner, jämfört med motsvarande månad året innan. Idetta läge har regeringen, precis som , vridit om arbetsmarknadspolitiken så att denblivit mer tillväxtinriktad än under lågkonjunkturåren.Detta har gjorts för att understödja uppgången så attden, och därmed tillväxten, blir så kraftig som möj-ligt. Det regeringen gjort är bl.a. att slopa volymmåletoch betona vikten av att lediga platser snabbt tillsätts.Genom att volymmålet slopats får arbetsförmedling-arna ökade möjligheter att köpa in yrkesutbildningarsom motsvarar arbetsmarknadens behov. Härigenomkan arbetslösa lättare hitta ett nytt arbete, och flask-halsarna på arbetsmarknaden kan bättre motverkas.Samtidigt är det viktigt att konjunkturuppgångenfullt ut utnyttjas till att hjälpa dem som har särskiltsvårt att få ett arbete och som varit utan arbete långtid. Det gäller många äldre. Det gäller invandrare ochfunktionshindrade. Får inte dessa personer ett arbetenu blir det mycket svårt att senare hjälpa dem till ettnytt jobb.