prot · GM0974 · 1999-03-24 00:00:00 — Med rätta står demokrati-utvecklingen högt på alla partiers dagordning efter-som det direkta partiengagemanget betänkligt svajar.Därför anser jag att det är mycket viktigt att se överalla former som kan leda till ett större engagemang isamhällsfrågor och i politiskt arbete och att ta tag i deregler och den kultur som faktiskt kan hindra männi-skors engagemang.Många av beslutsstrukturerna är skapta ochtillkomna i då samhället framför allt såg an-norlunda ut och i många avseenden var starkt hierar-kiskt. Därmed har också politiken som redskap för attförändra helt andra metoder i dag.Ett problem är att varken den offentliga organisa-tionen eller partiernas organisationer har klarat av attförändra sig i takt med medborgarnas förändrade kravoch nya generationers syn på både ansvar och delak-tighet. Medborgarnas kritiska hållning till partier ochtill politiskt engagemang bottnar ofta just i svårighe-ten för etablerade att möta nya otraditionella metoderför förändring och medborgardelaktighet.Många av de organisationsformer som skapadesför att vara i medborgarnas tjänst är t.o.m. hinder förmedborgarnas delaktighet och möjligheter till med-ansvar. Att genomföra en mental strukturförändring,vilket det lika ofta kan finnas behov av, och att agerautifrån ett öppnare förhållningssätt tar tid. Mentalakulturförändringar är tröga och inte tillräckliga. Detbehövs genomgripande förändringar inom ett flertalområden där den kommunala/lokala nivåns möjlig-heter att utveckla/förändra och förnya demokratinsarbetsformer är oerhört viktiga.Det finns så mycket klokskap i engagemangetruntom i våra kommuner, såväl små som stora. Vi vetatt möjligheterna att påverka sitt närområde gör attintresset för andra samhällsengagemang ökar. Denlokala demokratin är inkörsporten till samhällsintres-set i stort. Det är på den lokala nivån som en öppen-het för nya demokratiska strukturer, parallellt med vårtraditionella representativa demokrati, skall ses somen positiv utmaning; den skall inte avfärdas som voredet fråga om en odemokratisk hantering.I ett stort antal kommuner runtom i landet har det"lokalpolitiska engagemanget" just växt upp kringintresset för att bilda nya kommuner och genomförakommundelningar. I många kommuner har man ock-så arbetat så länge att det finns, eller har funnits, kravpå genomförande av folkomröstning i frågan.Detta engagemang måste tas på allvar. Det är intefråga om blåögda entusiaster som tror att man kanbilda och driva kommuner enbart på en stark vilja ochkänsla för sin bygd. Det är snarare så att dessa grup-per genomlyser den kommunala ekonomin och dessförutsättningar, något som kanske egentligen få för-troendevalda någonsin har gjort.Centerpartiet vill decentralisera makten och över-föra en ökad makt på den lokala nivån. Kravet ökarfrån medborgarna att verkligen vara delaktiga i denlokala beslutsprocessen men, som sagt, avståndetupplevs som mycket negativt.För att möta detta har det i flera kommuner bildatskommundelsnämnder. Men försöken upplevs oftasom halvmesyrer då de saknar de viktigaste instru-menten för lokal självstyrelse: De är inte direktvaldaoch speglar därmed inte den politiska sammansätt-ningen i kommundelen och de har ingen beskatt-ningsrätt. Därför bör detta ändras genom att göra detlättare att införa direktval till kommundelsnämnderoch genom att låta de direktvalda organens inflytandeöka över det lokala områdets förvaltning. Detta fram-går av en av de reservationer som jag har yrkat bifalltill.Jag vill återkomma till frågan om kommundelningeftersom det är vad vi har att prioritera.Processen från ansökan om kommundelning tillslutligt beslut är lång och omständlig. Det är själv-klart att ett beslut om kommundelning skall föregåsav en seriös och opartisk utredning om de ekonomis-ka förutsättningarna liksom av en lokal folkomröst-ning. Det är detta som jag lyfter fram i mitt särskildayttrande. Jag hoppas att ett av resultaten efter etttillkännagivande till regeringen blir att man belyserde praktiska förändringar som behövs.Centerpartiet anser t.ex. att kommundelning iförsta hand är en politisk, inte en byråkratisk, process.I dag ansvarar dock Kammarkollegiet för att en be-dömning görs av om processen skall gå vidare ellerej. Det rimliga är naturligtvis att det är ett politisktorgan som beslutar om att inleda en utredning, inte enmyndighet. Vid ett folkomröstningsförfarande anseräven att en kommundelning skall ge-nomföras om en majoritet av invånarna i den aktuellakommundelen så vill.Dessutom, och går jag in på det moment somhar med folkomröstning att göra, är förslaget i betän-kandet att folkomröstning - när en viss procentandelav befolkningen står bakom ett sådant initiativ, t.ex.10 % - skall genomföras utan föregående prövning avfullmäktige. Det är en viktig parallellåtgärd. De erfa-renheter som gjorts vad gäller folkinitiativ tillfolkomröstningar är mycket nedslående. Med få un-dantag har fullmäktige avvisat de initiativ som kom-mit fram.Den sista del i betänkandet som jag vill ge möj-ligheter att utvecklas gäller den medborgerliga mo-tionsrätten. Återigen får vi rannsaka oss själva ochbekänna att det finns stora brister i dialogen mellanmedborgare och oss politiker. Det får till effekt attmycket klokskap faller bort som är värdefull både försjälva samhällsengagemanget och för att faktisktgenomföra bra förändringar i lokalsammhället. Det äroklokt att inte göra allt för att fånga upp denna klok-skap.Jag anser att regeringen borde tillsätta en utred-ning just för att nå förändringar i kommunallagen såatt röstberättigade kan använda sig av kommunalmotionsrätt. En sådan möjlighet tror jag skulle fåmånga spännande effekter. Låt oss inte falla för ar-gumentet att kommunerna inte kan ta emot, inte hartid och inte kan handlägga ett antal dåliga motioner!Herr talman! Det är med ganska stor tillfredsstäl-lelse som jag konstaterar att den lokala demokratinsmöjligheter att fördjupas tillsammans med medbor-garna nu kan stärkas. Som jag uppfattat det har ocksådemokratiminister i flera sammanhang förkla-rat behovet av att genomföra förändringar utan attvara låst i hur det varit eller hur det av tradition börvara. Jag tror att demokratiministern välkomnar ettsådant här initiativ.Det viktigaste uppdrag som vi politiker långsiktigthar är att skapa förutsättningar för en fördjupad de-mokrati. Det uppdraget innebär att vi måste släppa pårädslan för att möta nya metoder i demokratins tjänst.Anf. 53 ():Herr talman! Öppet och ogenerat domstolstrotsfrån kommuner har blivit en allt vanligare företeelse.Det finns ett oacceptabelt antal domar som vårakommuner vägrar att verkställa, ofta med hänvisningtill att det är alldeles för kostsamt. Ansvariga politikeri de kommuner som struntar i domstolsutslagen kaninte vara överdrivet stolta över att de på eget bevågsätter sig över lagen.När länsrätterna dömer är det meningen att domenskall följas. Om en kommun förlorar ett mål handlardet ofta om att en medborgare får rätt till t.ex. enbostad eller en personlig assistent i enlighet mednågon rättighetslagstiftning. När denna medborgaresedan kräver sin rätt i enlighet med utslaget struntarkommunen i vad den i domen ålagts. Detta är ingetannat än en bristande respekt för rättsstaten. Denpolitiska majoriteten i sådana kommuner förnekardärmed en enskild eller en minoritet dess lagligarättigheter, och det här otyget riskerar att helt raseratilltron till staten.Detta domstolstrots belyser det faktum att detfinns en oklar uppfattning om maktfördelningenmellan staten och kommunerna. Mer konkret handlardet om vissa kommunpolitikers bristande insikt omkommunens olika roller. Kommunen kan själv somlokal myndighet besluta om service och välfärd ienlighet med majoritetens önskemål. Medborgarnafår därmed i praktiken den service som de är bereddaatt betala för, och man har chansen att ompröva sininställning i kommunala val vart fjärde år.Men, och det är väldigt viktigt, kommunerna skallockså verkställa service- och välfärdsinsatser som vi iriksdagen har bestämt nationellt. Det handlar för deflesta av oss om grundläggande regler för våra livs-villkor. Men för människor med funktionshinder kandet handla om betydligt mer omfattande rättighetersom sannolikt inte skulle få samma omfattning omregleringen överlämnades till kommunerna. För dessamer omfattande rättigheter, som t.ex. LSS, utgårersättning från staten till kommunerna.Det är orimligt att vi i tillskapar rättig-heter på sociala områden som sedan kommunernainte medverkar till. Förutom de medborgare som trotsdomstolsutslag förnekas sin rätt finns det ju mångasom inte får sin sak prövad över huvud taget eftersomde inte kan eller orkar överklaga kommuners ellerlandstings avslag.Staten har det övergripande ansvaret för medbor-garnas rättigheter och skyldigheter. Om de rättighetersom tillskapas inte skall gälla i praktiken är det bättreatt vi avstår från att stifta de här rättighetslagarna.Rättigheter får inte bara finnas på papperet.Det finns på förekommen anledning skäl att fun-dera på vilka åtgärder som är lämpliga för att motver-ka den nuvarande mycket allvarliga situationen. Ettalternativ är att rättighetslagar som LSS lyfts upp nationell nivå, och att kommunerna endast fårverkställa välfärden med hjälp av specialdestineradestatsbidrag. Ett annat alternativ som tidigare utretts ärmöjligheten att införa en s.k. kommunbot för dekommuner som trotsar att verkställa domstolsbeslut.Det skulle kunna sätta välbehövlig ekonomisk presspå kommunerna att följa lagen.Kommunalansvarsutredningen föreslog i sitt be-tänkande , alltså , att ettekonomiskt sanktionssystem som kallades för kom-munalbot då skulle införas direkt riktat mot vederbö-rande kommun eller landsting som gör sig skyldigatill domstolstrots eller lagtrots. Förslaget ledde intetill någon proposition från regeringen. Så kom och föreslog i sitt betänkande1993, som heter Förtroendevaldas ansvar vid dom-stolstrots och lagtrots, att kommuner och landsting iförsta hand själva genom sina revisorer skall vidtaåtgärder mot domstolstrots och lagtrots. Regeringenvalde, bl.a. till följd av den splittrade opinion somkom fram vid remissbehandlingen av förslaget, att gåvidare med bara vissa delar av kommitténs förslag.Och så kom 1995 en departementspromemoria somhette Kommunalt domstolstrots och lagtrots, där manföreslår att det införs ett personligt vitesansvar förkommunalpolitiker. Den här promemorian bereds förnärvarande. Och nu i dagarna har den s.k. kommit med förslag till åtgärder för attutveckla bemötandet av personer med funktionshin-der. Ett av förslagen gäller åtgärder för att motverkadomstolstrots.Såsom det framgår av det jag har sagt saknas detalltså inte förslag till förändringar. Enligt min meningär det angeläget att regeringen lägger framförslag som motverkar kommuners och landstingsovilja att verkställa domar för medborgare.Med hänvisning, herr talman, till vad jag nu harframfört, yrkar jag bifall till reservation nr 9. I övrigtstår jag naturligtvis bakom samtliga Folkpartireser-vationer.Avslutningsvis gläds jag ju väldigt mycket överatt KU:s majoritet nu är positiv till att det bör blilättare att dela kommuner genom att de procedurersom har samband med kommundelningen underlättas.Det är ju ett gammalt Folkpartikrav.Jag vill än en gång yrka bifall till reservation nr 9.Anf. 54 PER ():Herr talman! Att stärka och fördjupa demokratinhar varit något av ett fundament för se-dan bildandet för snart två decennier sedan. Denpolitiska verkligheten är att vi har å ena sidanpolitiskt kunniga medborgare och å andra sidan enpolitisk struktur och ett partipolitiskt system somkrisar. Medborgarna känner inte igen sig i de politis-ka besluten. Med EU-medlemskapet har också ökadmakt flyttats längre bort från invånarna. Alltfler upp-lever det som svårt eller omöjligt att påverka politi-ken.Det partipolitiska deltagandet sjunker. Partiernahar färre medlemmar och svårt att hitta intresseradetill förtroendeuppdrag. En avgörande orsak till dennademokratins kris anser jag är att medborgarna inte gesförtroende att få tillräckligt inflytande över besluts-fattandet. De valda politikerna är tydligen inte till-räckligt lyhörda för människors önskemål och vågarkanske dessutom inte lämna ifrån sig något av denmakt de själva har.Men, herr talman, de offentliga institutionerna ochde politiska beslutsstrukturerna är till för folket ochgivetvis inte tvärtom. Därför måste vi försöka föränd-ra dessa på ett sätt som vitaliserar och fördjupar de-mokratin och får människor att känna sig delaktiga ide beslut som fattas och därefter känna ansvar. Detgäller förstås inte minst på den regionala och lokalanivån.Miljöpartiet har två motioner i det här betänkan-det. Den ena behandlar folkomröstningsinstitutet ochden andra tar upp möjligheterna till misstroendeför-klaring och utlysande av nyval i kommuner och omatt röstberättigade i en kommun också skall ha mo-tionsrätt i kommunfullmäktige.Herr talman! Vid det här betänkandets behandlingi utskottet har som vågmästare bildatmajoritet med den borgerliga oppositionen i de härtvå frågorna, kommundelningar och de kommunalafolkomröstningarna.När det gäller möjligheterna att bilda nya kom-muner måste frågan givetvis ses ur sitt historiskaperspektiv. Den stora kommunsammanslagningsre-formen kanske var effektiv vad gäller t.ex. viss sam-hällsservice, men den fjärmade medborgar-na från politikerna, och det folkliga engagemanget förden kommunala politiken minskar. Det finns möjlig-heter att initiera och få igenom en delning av kom-munen där kommungränserna och sammanslagning-arna uppenbart blev fel, men proceduren är väldigtomständlig och svårförståelig. Det är inte bara majo-ritetens inställning som gäller, utan mer att det skallföreligga s.k. objektivt bärande skäl. Vilka dessa skälär, och hur tungt olika sådana skäl väger, vet ingen.Det överlämnas åt praxis. Men man kan nog ändåhävda att det handlar om t.ex. befolkningsutveckling,näringsgeografiska förhållanden, service och kom-munalekonomiska konsekvenser samt att kommun-fullmäktiges inställning skall väga väldigt tungt.Dubbelt så många ansökningar om delning har trotsallt avslagits som godkänts av regeringen.Det viktigaste måste ändå vara att det är männi-skorna själva i en kommundel som vill och kan taansvar för en egen kommunorganisation med allt vaddet innebär. var jag själv engagerad i ettförsök till kommundelning i mitt eget län. Det varLjungskile i kommun som inte fick denutredning man begärde av Kammarkollegiet ochregeringen trots att man hade ett brett folkligt stödoch ett enigt fullmäktige bakom en sådan utredning.Här fanns möjligheterna, det folkliga intresset ochviljan. Men möjligheterna stoppades av att Kammar-kollegiet avslog utredning efter en preliminär analys.Så borde det givetvis inte få gå till. Här fanns ett brettoch tungt underlag som borde ha föranlett en särskildutredning. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillutskottsmajoritetens hemställan i denna del.Den förväntade majoritet vi på det här sättet kanskapa i kammaren innebär i den här frågan ett tillkän-nagivande till regeringen om att återkomma medförslag om hur procedurerna för kommundelning kanförenklas.Den andra fråga, herr talman, där vi bildar majo-ritet, har med folkomröstningar i kommunerna attgöra. Resultatet av genomförda sådana ärnedslående ur folkligt perspektiv. När bestämmelser-na om folkinitiativ infördes i kommunallagensänktes den av förslagnagränsen på till . Att detta skulle innebära enstörre möjlighet för folket att få folkomrösta i särskiltviktiga frågor har inte visat sig fungera. Det är jufullmäktige som beslutar huruvida folkomröstningskall hållas eller inte. Bara i något enstaka fall av 60,faktiskt bl.a. i , har detta skett.Det är betydligt mer demokratiskt att ett initiativav en viss procentandel, t.ex. av kommunensbefolkning, faktiskt innebär att en folkomröstningmåste hållas. Det är också viktigt hur och av vemfrågeställningarna formuleras. Det handlar alltså omen förstärkning av medborgarnas inflytande. Omdetta är en majoritet i utskottet, med somvågmästare, överens. Vi vill att regeringen utreder ensådan förstärkning. Jag yrkar alltså bifall till ut-skottsmajoritetens hemställan i denna del.Utöver dessa två viktiga frågor i betänkandet harMiljöpartiet med anledning av våra motioner bifogattvå reservationer och ett särskilt yttrande. Vi anser attdet bör finnas möjligheter inom det kommunala om-rådet, precis som i , att kunna rikta misstro-endeförklaring mot kommun- och landstingsstyrelsesom helhet eller mot enskilt kommunalråd ellerlandstingsråd.I samma reservation tar vi upp kravet på att enmöjlighet till upplösning av fullmäktige med åtföl-jande nyval införs i kommunallagen. Detta förslagfinns också i en reservation av och Mode-raterna. Om vår reservation, alltså re-servation, faller så kommer jag att stödja Folkpartietsoch motion i denna del. Jag yrkar alltsåbifall till reservation 5, reservation.Den andra reservationen handlar om att ge kom-munalt röstberättigade motionsrätt. Det ärockså ett sätt att fördjupa demokratin och ge medbor-garna utrymme för initiativ. Framför allt innebär deten möjlighet att kunna bli delaktig mer på egna vill-kor. Här har ställt upp på vår reservation.Många goda förslag kommer aldrig fram eftersomde ofta kräver politiskt engagemang och kontaktermed politiker och politiska organisationer. Här be-hövs en ändring av 5 kap. 23 § kommunallagen så attde kommunalt röstberättigade nämns tillsammansmed andra som har motionsrätt i fullmäktige. Miljö-partiet föreslår att en parlamentarisk utredning snarastfår uppgiften att hantera bl.a. just den här frågan. Jagyrkar bifall till reservation 7.Till sist, herr talman, vill jag ta upp mitt särskildayttrande. Det handlar om folkomröstningar, om att dei vissa fall skall vara beslutande och om att också enminoritet i fullmäktige bör ha möjlighet att driva framen folkomröstning. Dessa yrkanden ställde sig intemajoriteten i folkomröstningsfrågan bakom, men jagmenar att de skall finnas med bland de frågeställning-ar som regeringen bör överväga när det gäller folki-nitiativ och kommunala folkomröstningar.Anf. 55 ():Herr talman! demokrati är ett funda-ment i det svenska samhällsbygget. Det har sagtsmånga gånger tidigare, men jag tycker att det förtjä-nar att upprepas i en debatt i riksdag när vidiskuterar just de här frågorna. Det ger mig ocksåanledning att säga att jag tycker att man skall närmasig frågorna kring den kommunala demokratin medstor ödmjukhet och stor försiktighet.Ledstjärnan i den här debatten och i mitt politiskaarbete nu är att göra allt som går för att vända dennegativa utvecklingen och öka människornas förtro-ende för politiken och politikerna. För mig är basen idet här arbetet den representativa demokratin. Det ärden som ger möjligheter och förutsättningar för över-blick och helhetssyn, och det är enligt min meningnödvändigt om man skall kunna driva en bra politik.Det vilar ett stort ansvar på oss som är verksammapolitiker. Det gäller att motsvara det förtroende somväljarna i val har givit oss. Också de politiska partier-nas arbete behöver präglas av denna syn, alltså attåterskapa förtroendet för politiken och politikerna.En väl fungerande demokrati kännetecknas av attmedborgarna vill engagera sig och ta ansvar för degemensamma uppgifterna. Det handlar inte om attöverlåta ansvaret på andra. Jag är fast övertygad omatt endast en deltagardemokrati har förmågan attbehålla medborgarnas förtroende.Det finns ibland en övertro på att olika regelför-ändringar, i det här fallet inom kommunallagens ochandra lagars ram, skall lösa problemen med förtroen-de och engagemang. Det behövs säkert förändringar,justeringar, i regelsystemen och nya moment i arbe-tet. Men ytterst hänger vitaliteten i den kommunalademokratin på kommuninvånarnas vilja att delta iarbetet.Herr talman! De motionsförslag som behandlas idet här betänkandet bärs i de allra flesta fall upp avomsorgen om den kommunala demokratin. Antaletreservationer, som det har talats om i tidigare inlägghär, visar att det på flera punkter råder delade me-ningar. I två av frågorna har Socialdemokraterna ochVänsterpartiet reservationer. Det gäller kommundel-ningar och det gäller obligatoriska folkomröstningar.Skillnaderna är mer påtagliga och principiella be-träffande kommundelningar. När det gäller att majo-riteten vill ge regeringen till känna att frågan omfolkomröstningar, bl.a. obligatoriska sådana, behöverutredas ytterligare hänvisar s- och v-reservationenjust till pågående överväganden i Regeringskansliet.När det gäller kommundelningar vill jag säga att iden socialdemokratiska reservationen 1, som jagnaturligtvis yrkar bifall till, slås det fast att det fordrasbärkraftiga kommuner för att klara de stora uppgif-terna. Det är också så att grunderna för den nyakommunindelningen är bärande. Detkan konstateras att elva kommuner hardelats. På det sättet har det uppstått 23 nya kommu-ner.Man kan också konstatera att det inte är så att detär stora kommuner som har delats upp i små. Det ärganska små kommuner som har delats upp ytterligare.Vi har ju genom kommundelningarna skapat någraväldigt små kommuner.1991 års borgerliga regering tillsatte, med beslut-samhetens friska rodnad på kinderna kan man säga,. Den skulle bl.a. läggafram förslag om att underlätta kommundelandet. Närdenna kommittés förslag kom kan man säga att detpräglades av eftertankens kranka blekhet. Det fannsenligt kommittén inga bärande skäl för att ändra in-delningslagen. Kommitténs inställning kanske berod-de på att ledamöterna hade sin bas i kommunalpoliti-ken. Kd-ledamoten återfanns iden här kommittén. återfinns hon i , ochdet skall bli intressant att se om hon har samma in-sikter eller samma uppfattning i dagens kommandeomröstning.Man kan alltså konstatera att indelningslagen harfungerat tillfredsställande. Majoriteten säger nu attsammanslagningen av kommunerna minskat medbor-garnas möjligheter till insyn och överblick samt attantalet politiskt aktiva minskat. Man vill dela uppstörre kommuner i mindre för att råda bot på de härproblemen.Vilka aktiva insatser i den riktningen planerar nupartierna? Skall delas upp?Eller behövs inte det eftersom den stora kommunenaldrig har varit föremål för någon sammanläggning?Den var stor . Skall kom-mun delas upp för att nå de syften som säger? Vet besked huruvida manplanerar uppdelningar i , ellerandra kommuner?I , eller som devill att man skall kalla dem, hölls vid valet förra åreten folkomröstning i hela kommunen om ,och församlingar skulle få bildavar sin egen ny kommun, dvs. brytas ut ur Göteborgskommun.Resultatet av den folkomröstningen blev att 80 %röstade emot kommundelningen. Det fanns majoritetför en delning i de här församlingarna, men som hel-het röstade man emot detta. En intressant iakttagelse idet sammanhanget är att det är rika delar av som vill bryta sig ur. har129 i genomsnittlig inkomst. har 142 000, 175 000och 167 000. Det betyder alltså attdet skulle bli välbärgade kommuner.En intressant iakttagelse är att majoriteten i KS-beslutet i bestod av socialdemokrater,vänsterpartister och miljöpartister. Vår förre kollegahär i kammaren, , står alltså för enannan uppfattning i . Den är möj-ligen grundad på de faktiska erfarenheter som han hari det sammanhanget.Fru talman! Jag vill också citera något ur majori-tetens beslutstext. De skriver så här inledningsvis:Det finns inget stöd i för en delning avstaden. Vi har även tidigare framfört andra sakskälför att kommunen skall vara odelad. Till skillnad frånandra stora städer som eller finnsde välsituerade stadsdelarna likväl som de mindrebemedlade stadsdelarna inom . Det ger ossen möjlighet att dela på bördor och bekymmer på ettsolidariskt sätt som annars skulle vara svårt eller nästintill omöjligt. Det är för oss viktigt att det även fort-sättningsvis blir möjligt. är en motor iutvecklingen av . är at-traktivt för företag att etablera sig i, och harkraft att medverka i utvecklandet av nya företag ochbranscher.